TYÖNOHJAUS JA TOIMINNALLISET MENETELMÄT LIIKE-ELÄMÄSSÄ - PDF\nTYÖNOHJAUS JA TOIMINNALLISET MENETELMÄT LIIKE-ELÄMÄSSÄ\nDownload "TYÖNOHJAUS JA TOIMINNALLISET MENETELMÄT LIIKE-ELÄMÄSSÄ"\n1 Maija Marleena Riitaoja TYÖNOHJAUS JA TOIMINNALLISET MENETELMÄT LIIKE-ELÄMÄSSÄ Aikuiskasvatustieteen Pro gradu -tutkielma Kevät 2008 Kasvatustieteen laitos Jyväskylän yliopisto\n2 TIIVISTELMÄ Riitaoja, Maija Marleena. TYÖNOHJAUS JA TOIMINNALLISET MENETELMÄT LIIKE-ELÄMÄSSÄ. Aikuiskasvatustieteen pro gradu -tutkielma. Jyväskylän yliopiston kasvatustieteen laitos, sivua. Julkaisematon. Tutkimuksen tarkoituksena oli kartoittaa, millaista on liike-elämän työnohjaus sekä kuvailla työnohjausprosessia ja siinä käytettäviä toiminnallisia menetelmiä työnohjaajien ja ohjattavien näkökulmista. Tutkimuskysymykset olivat: 1) Mitkä ovat työnohjaajien syyt hakeutua opiskelemaan toiminnallisia menetelmiä ja kouluttautumaan työnohjaajaksi? 2) Mikä on työnohjaajan viitekehys ja ketkä ovat hänen asiakkaitansa? 3) Mitkä tekijät vaikuttavat ohjattavien työnohjaukseen hakeutumisen taustalla? 4) Millainen on työnohjausprosessi liike-elämässä? 5) Milloin ja minkälaisia toiminnallisia menetelmiä työnohjauksessa käytetään? ja 6) Mikä on työnohjauksen ja siinä käytettävien toiminnallisten menetelmien vaikuttavuus? Tämän kvalitatiivisen tutkimuksen aineistonkeruumenetelmänä oli teemahaastattelu. Tutkimukseen osallistui 8 työnohjaaja ja 6 ohjattavaa. Kaikilla työnohjaajilla oli työnohjaajakoulutus ja he olivat opiskelleet psykodraamamenetelmiä. Ohjattavat toimivat esimiehinä tai toimitusjohtajina liike-elämän organisaatioissa. Haastattelut toteutettiin vuonna Haastatteluaineisto analysoitiin teemoitellen. Tutkimus osoitti, että työnohjaajien koulutustausta ja työkokemus on hyvin monipuolinen. Työnohjaajat olivat opiskelleet psykodraamamenetelmiä lähinnä henkilökohtaisista syistä ja työnohjaajiksi lähinnä työhön liittyvistä syistä. Työnohjaajien ihmis- ja oppimiskäsityksissä on piirteitä useimmista eri suuntauksista. Tulosten mukaan liike-elämän työnohjaukseen osallistuvat yleensä esimiehet ja toimitusjohtajat. Yksilötyönohjaukseen hakeudutaan lähinnä henkilökohtaisista syistä ja ryhmä- tai työyhteisöntyönohjaukseen organisaation muutosten vuoksi. Aikaisemmat kokemukset ohjaajasta ja toiminnallisista menetelmistä ennakoivat hakeutumista myös myöhemmin työnohjaukseen, jossa käytetään toiminnallisia menetelmiä. Liike-elämän työnohjaus, etenkin ryhmä- tai työyhteisöntyönohjaus, kestää yleensä vain vuoden tapaamistiheyden ollessa kerran kuukaudessa. Yksilötyönohjausprosessi etenee ohjattavan tarpeen mukaan. Työnohjauksessa käytettävien toiminnallisten menetelmin skaala on laaja ja yleensä niitä käytetään koko prosessin ajan. Oikein käytettynä toiminnalliset menetelmät tarjoavat paljon mahdollisuuksia ja hyötyjä, ohjaajan tuleekin olla koulutettu ammattilainen. Väärinkäytettynä niihin liittyy uhkia. Johtopäätöksenä voi sanoa, että työnohjaus, jossa käytetään toiminnallisia menetelmiä, on yksi vaikuttava henkilöstönkehittämismenetelmä liike-elämässä. Tämän laadullisen tutkimuksen tulokset ovat suuntaa antavia, ei niinkään yleistettäviä. Lisätutkimusta tarvitaan. Avainsanat: työnohjaus, työnohjaajat, toiminnalliset menetelmät, psykodraama, liike-elämä\n3 SISÄLLYS 1 JOHDANTO TYÖNOHJAUS TYÖNOHJAUKSEN HISTORIASTA NYKYPÄIVÄÄN TYÖNOHJAUKSEN MÄÄRITELMÄT JA TEORIAT TYÖNOHJAAJAN IHMIS- JA OPPIMISKÄSITYS TYÖNOHJAUKSEN TARVE TYÖNOHJAUSPROSESSI TYÖNOHJAUKSEN FUNKTIOT JA TAVOITTEET TOIMINNALLISET MENETELMÄT TOIMINNALLISTEN MENETELMIEN TAUSTALLA MORENON PSYKODRAAMA PSYKODRAAMAMENETELMÄT PSYKODRAAMAN KESKEISET KÄSITTEET PSYKODRAAMATYÖSKENTELYN VAIHEET PSYKODRAAMATEKNIIKOITA TYÖNOHJAUS JA TOIMINNALLISET MENETELMÄT LIIKE-ELÄMÄSSÄ TYÖNOHJAUKSEN VAIKUTTAVUUS JA HYÖDYT TULOKSIA ESIMIESTEN TYÖNOHJAUKSESTA TULOKSIA TOIMINNALLISIA MENETELMIÄ SISÄLTÄVÄSTÄ TYÖNOHJAUKSESTA HUOMIOITAVAT ASIAT KÄYTETTÄESSÄ TOIMINNALLISIA MENETELMIÄ TYÖNOHJAUKSESSA TUTKIMUKSEN TARKOITUS JA TUTKIMUSONGELMAT TUTKIMUKSEN TOTEUTUS TUTKIMUKSEN KOHDEJOUKKO AINEISTONKERUU TEEMAHAASTATTELUN AVULLA AINEISTON ANALYYSI TEEMOITTELEMALLA TUTKIMUKSEN EETTISYYS TULOKSET TYÖNOHJAAJAT Hakeutuminen psykodraama- ja työnohjaajakoulutuksiin Ihmis- ja oppimiskäsitys Asiakaskunta OHJATTAVAT Aikaisemmat kokemukset työnohjauksesta ja toiminnallisista menetelmistä Työnohjaajan valinta ja hakeutuminen toiminnallisia menetelmiä sisältävään työnohjaukseen Työnohjauksen tarve Ennakkokäsitykset ja odotukset TYÖNOHJAUSPROSESSI Työnohjausistunnot: toteuttamistapa, kesto ja tapaamistiheys Työnohjausprosessin kuvailua...88\n4 7.3.3 Työnohjauksen tavoitteet ja funktiot Palautteenanto ja arviointi työnohjauksessa TOIMINNALLISET MENETELMÄT Toiminnallisten menetelmien osuus ja paikka Toiminnallisten menetelmien kuvailua TYÖNOHJAUS JA TOIMINNALLISET MENETELMÄT LIIKE-ELÄMÄSSÄ Vaikeita tilanteita: mitä ohjaajan tulee ottaa huomioon työnohjauksessa Onnistumisen kokemuksia ja mahdollisuuksia: hyödyt ja tärkein anti POHDINTA TULOSTEN ARVIOINTI JA VERTAILU Työnohjaajia koskevien tulosten teoriayhteydet Työnohjaukseen hakeutumiseen vaikuttavia tekijöitä koskevien tulosten teoriayhteydet Työnohjausta koskevien tulosten teoriayhteydet Työnohjauksen ja siinä käytettävien toiminnallisten menetelmien vaikuttavuutta koskevien tulosten teoriayhteydet TUTKIMUKSEN LUOTETTAVUUS JATKOTUTKIMUSAIHEET EPILOGI LÄHTEET LIITTEET LIITE 1. HAASTATTELUKUTSU TYÖNOHJAAJILLE (ENSIMMÄINEN KUTSU) LIITE 2. HAASTATTELU KUTSU TYÖNOHJAAJILLE (LOPULLINEN KUTSU) LIITE 3. HAASTATTELUKUTSU OHJATTAVILLE LIITE 4. TEEMAHAASTATTELURUNKO TYÖNOHJAAJAN NÄKÖKULMA LIITE 5. TEEMAHAASTATTELURUNKO OHJATTAVAN NÄKÖKULMA LIITE 6. OHJATTAVAT JA ORGANISAATIOT LIITE 7. TOIMINNALLISIA MENETELMIÄ SISÄLTÄVÄN TYÖNOHJAUKSEN HYÖDYT JA MAHDOLLISUUDET OHJATTAVIEN MUKAAN LIITE 8. TYÖNOHJAUKSEN TÄRKEIN ANTI OHJATTAVIEN MUKAAN LIITE 9. TYÖNOHJAUKSEN TÄRKEIN ANTI OHJATTAVILLE TYÖNOHJAAJIEN MUKAAN.165\n5 1 JOHDANTO Turbulentissa maailmassa, jossa monimutkaisia muutoksia tapahtuu paljon ja on aina kiire, tulisi olla aikaa pysähtyä ja miettiä sitä suuntaa, mihin ollaan menossa ja mitä todella on tapahtumassa (Sydänmaanlakka 2002, 245). Työelämän muuttuessa yhä vaativammaksi haluavat yritykset ja julkinen sektori kehittää henkilöstöään ja myös ihmiset itse haluavat kehittyä. Yksi varteenotettava keino, jolla voidaan tukea muutosta, ammatillista kehittymistä ja työssä jaksamista on työnohjaus. (Linna 1998, 2.) Suomen työnohjaajat ry (2006) määrittelee työnohjauksen seuraavasti: Työnohjaus on työhön, työyhteisöön ja omaan työrooliin liittyvien kysymysten, kokemusten ja tunteiden yhdessä tulkitsemista ja jäsentämistä. Työnohjauksen keskeinen väline on vuorovaikutusprosessi. Siinä voimavarat vapautuvat ratkaisujen löytämiseen ja toteuttamiseen. Liike-elämä, jolla on pitkät perinteet johtamistaidossa, ja sosiaaliala, joka on työnohjauksen edelläkävijä, ovat lähestyneet toisiaan (Tiensuu 2005, 27). Työnohjaus on vielä kuitenkin melko vähän tunnettu menetelmä työn ja työyhteisön kehittämisessä liike-elämässä. Työnohjausta tai sen kaltaista toimintaa saatetaan kuitenkin toteuttaa yrityksissä jollakin toisella nimellä, kuten sparraus, coaching ja konsultointi. Edes ohjattavat eivät aina tiedä olevansa työnohjauksessa. (Räsänen 2006, 163.) Työnohjaus on rantautumassa yrityksiin, joissa henkilöstö nähdään aidosti tuloksentekijöiksi. Työnohjauksella voidaan tukea tiimien innovatiivisuutta, tiedon jakamista ja johtajuutta. (Tiensuu 2005, 27.) Työnohjauksen käyttö sekä työyhteisön toiminnan tukemiseksi että asiantuntijoiden koulutuksen osana onkin lisääntynyt viime vuosina huomattavasti (Tiuraniemi 2005, 110). Perinteinen työnohjausmenetelmä on keskustelu. Verbaalisen työnohjauksen lisäksi on kehittynyt myös toiminnallisia ja visuaalisia työnohjausmenetelmiä, jotka perustuvat käsitykseen siitä, että ihmisyyteen kuuluu sellaisia puolia, joihin on vaikea päästä käsiksi vain sanoilla. Tällaista sanatonta vuorovaikutusta on tutkittu vähän, tosin sen tiedetään olevan vaikuttava osa ihmisten välisessä kanssakäymisessä. (Ylönen 2006, 115.) Työnkehittämisessä, konsultaatiossa ja työnohjauksessa korostetaankin yhä enemmän luovia ja intuitiivisuutta korostavia työmenetelmiä sekä käytetään tietoisesti hyväksi ryhmäprosessia. Näitä menetelmiä tehokkaasti ja oikein käyttämällä tuotetaan intensiivistä kokemuksellista oppimista ja ymmärretään paremmin rooleja ja\n6 ryhmädynamiikkaa. (Lindqvist 1999, 89.) Tässä tutkielmassa tarkastellaan, miten toiminnallisia menetelmiä (action methods) voisi käyttää henkilöstönkehittämisessä? Tutkimusaiheen valintaan on vaikuttanut se, että liike-elämän työnohjauksen ja siinä käytettävien toiminnallisten menetelmien kenttä on vielä jokseenkin tutkimaton. Tutkimuksen kohdejoukkona ovat sekä liike-elämässä työnohjausta toteuttavat työnohjaajat että ohjattavat, joilla on kokemusta työnohjauksessa käytettävistä toiminnallisista menetelmistä. Yleensä työnohjausta on tutkittu pääasiallisesti ohjattavien, esimerkiksi opettajien tai sosiaali- ja terveysalalla työskentelevien, näkökulmista tai työnohjaajat ovat tutkineet itse omaa työtänsä. Tutkielmassani käytän Jakob Levy Morenon psykodraamamenetelmistä tunnettua käsitettä toiminnalliset menetelmät, jotka siis käsittävät kaikki psykodraamamenetelmät, kuten psykodraaman, sosiodraaman, sosiometrian ja tarinateatterin ja niiden erityiset tekniikat ja harjoitukset. Tämän kvalitatiivisen tutkimuksen tarkoituksena on kartoittaa, millaista on liikeelämän työnohjaus sekä kuvailla työnohjausprosessia ja siinä käytettäviä toiminnallisia menetelmiä työnohjaajien ja ohjattavien näkökulmista. Seuraavassa luvussa tarkastellaan työnohjausta, luvussa kolme syvennytään toiminnallisiin menetelmiin ja luvussa neljä tarkastellaan työnohjauksen ja toiminnallisten menetelmien vaikuttavuutta. Lopuissa luvuissa esitetään tutkimuksen tarkoitus ja toteutus, tulokset sekä pohdinta. Tutkielma päättyy epilogiin.\n7 6 2 TYÖNOHJAUS 2.1 Työnohjauksen historiasta nykypäivään Työnohjauksen juuret ulottuvat 1800-luvun hyväntekeväisyysjärjestöjen toimintaan Yhdysvalloissa. Taloudellisen avun lisäksi hyväntekeväisyysjärjestöt tarjosivat perheille myös apua vapaaehtoistyönä vuodesta 1878 alkaen Buffalossa, New Yorkissa. Järjestöjen perheille tarjoamat ystävälliset vierailijat tukivat perheitä henkilökohtaisesti ja pyrkivät suuntaamaan perheen käytöstä sosiaalisesti toivotumpaan suuntaan. Lukuisten vapaaehtoisten halu toimia vierailijoina aiheutti painetta heidän rekrytoinnissaan ja perehdyttämisessään, joista vastasivat järjestöjen palkkaamat agentit. Nämä agentit, jotka olivat vastuussa vierailijoista yhdessä aluetoimikuntien kanssa, ovatkin modernien työnohjaajien edeltäjiä. (Kadushin 1976, 4 5.) Tästä hyväntekeväisyysjärjestöjen toiminnasta työnohjaus laajeni niin, että ja lukujen vaihteessa työnohjauksesta tuli vähitellen näkyvämpää ja itse työnohjausprosessista tuli rakenteellisempi: työnohjauksen aika, paikka, sisältö, menetelmät ja odotukset määrittyivät tarkemmin. Sosiaalityön erikoistuessa työnohjaus laajeni perheiden auttamisesta psykiatriseen hoitotyöhön, sosiaali- ja terveysaloille ja kouluihin. (Kadushin 1976, 13.) 1920-luvulla työnohjausta toteuttivat Yhdysvalloissa ja Euroopassa lähinnä psykoanalyytikot ja kirkon työntekijät (Paunonen-Ilmonen 2001, 23). Vuonna 1936 Virginia Robinson esitti ensimmäisen sosiaalityön työnohjausmääritelmän: Koulutuksellinen prosessi, jossa kokenut ammattihenkilö ottaa koulutuksellisen vastuun henkilöstä, jolla on vähemmän tietoja ja taitoja (ks. Kadushin 1976, 19). Työnohjaus tuli Yhdysvalloista Suomeen sosiaalityön opiskelijoiden mukana 1950-luvulla. Ensimmäisinä Suomessa työnohjausta käyttivät kirkko, perheneuvonta, päihdetyö, kasvatusneuvolatyö ja terveydenhuollon ammattihenkilöt. (Linna 1998, 2.) Aktiivisesti työnohjauksen ottivat käyttöönsä A-klinikkasäätiö, Pelastakaa Lapset ry, kasvatusneuvolat (nyk. perheneuvolat) ja Kirkon perheasiainkeskus (Borgman & Packalén 2002, 61). Työnohjauksen perinteisiin ja sen kehitykseen onkin vaikuttanut eniten psykoterapiassa, sosiaalityössä ja kirkon piirissä toteutettu työnohjaus (Paunonen-Ilmonen 2001, 23). Sosiaali- ja terveydenhuollon sekä psykiatrian ja\n8 7 psykiatrisen hoitotyön lisäksi työnohjaustoiminta laajeni 1980-luvun lopulta lähtien myös muille toiminta-aloille (mts ) erityisesti hallinnon, johtamisen ja sosiaalityön yleisen ohjaamisen yhteyteen (Borgman & Packalén 2002, 60) luvun lopulta alkaen työnohjaustoiminta on levinnyt myös julkisen sektorin alueille sekä liike- ja talouselämään (Paunonen-Ilmonen 2001, 24). Vaikka työnohjaustoiminta on kehittynyt suomalaisessa yhteiskunnassa melko hitaasti mutta kuitenkin vakaasti, niin viime vuosina sen kasvu on ollut jopa räjähdysmäistä (Paunonen-Ilmonen 2006). Työnohjausbuumin syyt löytyvät sosiaalityön yhteiskunnallisen merkityksen kasvusta. Lisäksi 1990-luvulla muodissa olleet hallintotieteisiin perustuvat organisaatioiden tavoite-, tulos- ja palvelujohtamisopit lisäsivät kiinnostusta myös työyhteisöjen ja ihmisten johtamiseen. Perinteisen hierarkkinen ja muodollinen sääntöohjaus ei enää riittänyt tarve sisällöllisesti hienosyisempään ohjaukseen ja johtamiseen lisääntyi. (Borgman & Packalén 2002, 61.) 2000-luvulla myös muiden kuin sosiaali- ja terveydenhuoltoalojen tarve saada tukea työn henkiseen kuormittavuuteen onkin lisääntynyt (Keski-Luopa 2001). Esimerkiksi johtajat, esimiehet, opettajat, työsuojelu- ja luottamushenkilöt sekä asiakaspalvelussa toimivat henkilöt käyttävät ihmissuhdetyössään persoonaansa työvälineenä (Linna 1998, 2). Myös Borgman ja Packalén (2002) olettavat työnohjauksen tarpeen kasvavan tulevaisuudessa aloilla, joissa ollaan ihmisten kanssa tekemisissä. Työnohjauksen tarpeen lisääntymistä he perustelevat ammatillisen koulutuksen ohentumisella: nuoret työntekijät tarvitsevat mahdollisuuden pohtia omaa osaamistaan ja hankkimiensa tietojen soveltuvuutta ja sitä, miten arvot näkyvät heidän omassa toiminnassaan. Heidän mielestään työnohjaus toimiikin erinomaisena välineenä yhdistämään eri-ikäisiä ja erilaisia työntekijöitä pohtimaan yhdessä kokemuksiaan, näkemyksiään ja käsityksiään työstä. (Mts. 61.) Keski-Luopa (2001) arvioi työnohjauksen tarpeen lisääntyvän tulevaisuudessa erityisesti tiimityöskentelyn kehittämisen välineenä. Työelämän muutosten ja kehitystrendien paineessa kamppailevat tiimiorganisaatioksi haluavat yritykset tarvitsevat usein ulkopuolisen apua ja aikaa aktiivisen sisäisen kehitysprosessin tueksi. (Mts. 9.) Enenevässä määrin työnohjausta käytetään myös työyhteisöjen ristiriitatilanteiden selvittelyyn. Lisäksi työnohjauksen avulla pyritään ulkoistamaan johtamista. (Paunonen-Ilmonen 2006.)\n9 Työnohjauskirjallisuus ja -tutkimus sekä työnohjaajakoulutus 8 Vielä 1980-luvulla työnohjauksesta ei ollut juurikaan suomenkielistä kirjallisuutta. Tosin kirkon työnohjaustoiminnasta löytyi englanninkielestä käännettyjä oppimateriaaleja, jotka olivat lähtöisin Yhdysvalloista. Vasta ja 1990-luvuilla julkaistiin useita, lähinnä sosiaali- ja terveydenhuoltoon sekä kasvatus- ja opetusalalla työskentelyyn suuntautuvia teoksia. Vuosituhannen vaihteessa myös kiinnostus esimiestason työnohjaukseen ja sitä käsittelevää oppimateriaalia kohtaan on kasvanut. Tarvetta oppimateriaalille on myös liike- ja talouselämän piirissä. Vähäisen kirjallisuuden ohella myös tieteellinen työnohjaustutkimus on ollut vähäistä. Tosin 2000-luvulla tutkimus on lisääntynyt jonkin verran. (Paunonen-Ilmonen 2001, 5, ) Samaan aikaan työnohjauksen kirjatuotannon kanssa 1980-luvulla sai alkunsa myös työnohjaajakoulutus luvun puolivälistä alkaen ohjaajakoulutus oli aikaisempaa pitkäkestoisempaa ja sisällöltään jäsentynyttä ja sen tavoitteena oli terveydenhuollon sekä sosiaali-, kasvatus- ja opetusalan organisaatioihin soveltuvien työnohjaajien kouluttaminen. (Paunonen-Ilmonen 2001, 26.) 2000-luvulla työnohjauksen kasvavan kysynnän vuoksi myös tarve työnohjaajakoulutukseen ja työnohjaajien jatkokoulutukseen on lisääntynyt huomattavasti (Paunonen-Ilmonen 2006). Sen lisäksi, että työnohjaustoiminnan laajentuminen on mahdollistanut monien alojen henkilöstön kasvun ja kehittymisen, niin myös työnohjauksen lieveilmiöt ovat lisääntyneet: 2000-luvulla, toisin kuin ja 90-luvuilla, kerrotaan huonoista ja eettisen koodin unohtaneista työnohjaajista. Viime aikoina on myös keskusteltu työnohjaajakoulutuksen laadusta: Suomessa työnohjaajakoulutuksilla ei ole yhteistä kriteereitä, kuka tahansa voi kouluttaa työnohjaajia ja käyttää työnohjaaja-nimikettä koulutustaustastaan huolimatta. (Paunonen-Ilmonen 2006.)\n10 2.2 Työnohjauksen määritelmät ja teoriat 9 Työnohjauksesta käytettävä englanninkielinen sana supervision on peräisin latinankielen sanoista super yli ja videre katsoa, nähdä (Kadushin 1976, 19). Webster s Collegiate Dictionary (1948) määrittää: työnohjaaja eli supervisor on valvoja, joka pitää silmällä ohjattavan työntekijän (engl. supervisee) työtä vastaten työn laadusta. Tämä määritelmä voi Kadushinin mukaan johtaa työnohjauksen kokemiseen näkemyksellisenä vakoiluna. (Webster s Collegiate Dictionary, 4. painos, 1948, ks. Kadushin 1976, 19.) Paunonen-Ilmosen (2001) mukaan englanninkielessä työnohjauksesta käytetään kolmea termiä: supervision, councelling ja work-councelling. Supervision sanan suomennos on näkijä, joka kertoo kuvaannollisesti ulkopuolelta tulevan työnohjaajan näkevän asiat ja ilmiöt paremmin kuin niitä läheltä katsovien, mikä puolestaan auttaa ohjattavia. Sen lisäksi, että supervision-käsitettä käytetään psykoanalyyttisessa kirjallisuudessa työnohjausterminä, niin supervision merkitsee myös hallintoon liittyvää tuotevalvontaa esimerkiksi tehdastyössä. Ihmisiin kohdistuva työnohjaus clinical supervison tarkoittaa puolestaan kokeneiden ammattilaisten välistä ajatustenvaihtoa, jonka tavoitteena on ammattitaidon kehittäminen. (Mts , 65.) Williams (2005) käyttää työnohjauksesta supervision sanaa, jonka hän määrittää: Vision tarjoaminen ohjattavalle tämän tarkastellessa prosessia, jonka osa hän itsekin on, ikään kuin toisella kierroksella`. Tämä ei kuitenkaan tarkoita, että työnohjaaja siirtäisi oman näkemyksensä sellaisenaan ohjattaviinsa. (Mts. 13.) Borgmanin ja Packalénin (2002, 62) mukaan supervision käsite ei anna selkeää kuvaa toiminnan luonteesta. Councelling-sanalla voidaan tarkoittaa monenlaista ohjaamista. Monilla ihmisillä councelling-sana herättää negatiivisia tuntemuksia: Jos tarvitsen ohjausta, minussa täytyy olla jotain vikaa (Wright 1998, 108). Wrightin (1998) mukaan sanat coaching tai mentoring tai se, että puhutaan toimimisesta vaikean henkilökunnan kanssa, tuntuvat ihmisistä paljon miellyttävämmiltä kuin sana councelling. Hän pitää tätä outona, sillä työnohjauksen elementit ovat kuitenkin läsnä näissä kaikissa kolmessa em. ohjaustyypissä. (Mts. 108.) Paunonen-Ilmosen (2001) mielestä councelling on liian laaja käsite kuvaamaan Suomessa harjoitettavaa työnohjausta. Hänen mielestään paras käsite kuvaaman työnohjausta on work-councelling, joka ei kuitenkaan sovi kuvaamaan\n11 10 toimintaa, jonka viitekehys on psykoanalyyttinen. Ruotsissa työnohjauksesta käytetään nimeä handledning, Norjassa veiledning ja Saksassa Arbeitsletung. (Mts. 28.) Paunonen-Ilmonen (2001) rajaa työnohjauksen suomenkielisen käsitteen tarkoittamaan työnohjausta menetelmänä. Työnohjaus on määräajoin toteutettava prosessi ja kiinteä osa työntekijän työtä. Ohjattavan työ ja hänen itsensä tarkastelu työntekijänä ovat työnohjausprosessin sisältöä. Pääasiallisesti työnohjaus toteutetaan moniammatillisena ryhmäohjauksena. Työnohjauksen tavoitteena on organisaation perustehtävän laadunhallinta ja -varmistus sekä ohjattavan urakehitys. (Mts. 29.) Käsitteenä työnohjaus ei ole selvä sen monimuotoisuuden ja suomenkielen semanttisen problematiikan vuoksi (Paunonen Ilmonen 2001, 28). Semanttisesti työnohjauksesta tulee mieleen, että joku ulkopuolinen ohjaajaa tulee kertomaan, miten asioiden tulisi olla ja miten pitäisi toimia (Kumpula 1999, 17). Työnohjaus-sanaa voidaan tarkastella myös näin: työnohjaus sisältää kaksi asiakokonaisuutta työn ja ohjauksen. Käytännön toiminta ja käsitteen määrittely vaikuttavat puolestaan siihen, mitä asiakokonaisuutta kulloinkin painotetaan. Työn määrittelyyn liittyy yhteiskunta-, hallinto- ja käyttäytymistieteellinen tieto. Ohjausta painotettaessa käytetään apuna psykologiaa ja kasvatustieteitä. Lisäksi työnohjausta voidaan tarkastella kehittävän työntutkimuksen ja toimintateoreettisesta näkökulmasta. (Borgman & Packalén 2002, 62.) Moni-ilmeisellä työnohjauksella onkin useita määritelmiä eikä sitä voida sisällyttää vain johonkin kehitystoimeen: työnohjaus on niin osa hallinnollisia menetelmiä kuin osa henkilöstön kouluttamista (Paunonen-Ilmonen 2001, 11). Seuraavaksi esitän eri kirjoittajien määritelmiä työnohjauksesta. Esimerkiksi Hyypän (1983) mukaan työnohjaus on oppimissuuntautunut vuorovaikutusprosessi, jossa suuremman tietämyksen ja ammatillisen kokemuksen omaava henkilö asettaa ammattitaitonsa palvelemaan toisen työntekijän ammatillista kasvua. Työnohjaus on mestarin ja kisällin välisen suhteen nykyaikainen ilmentymä. (Mts. 4.) Räsäsen (2006) mukaan työnohjaus on kokemuksellisen oppimisen muoto, jossa kehitetään reflektiivisempää suhdetta omaan työhön, työrooliin ja työyhteisöön. Tavoitteena työnohjauksessa on työntekijän ammatillinen kasvu. (Mts. 163.) Kumpula (1999) puolestaan määrittää työnohjauksen prosessiksi, jossa liikutaan tietoisen ja tiedostamattoman sekä yksilön ja yhteisön rajapinnalla. Työnohjausta hän pitää loputtomana ihmettelynä ja kysymisenä, asioiden tutkimisena. (Mts. 11.) Kun taas Siltalan, Hilpelän, Karkaman, Kyhäräisen, Kyhäräisen, Riikosen ja Ruposen (1993)\n12 11 mukaan työnohjaus on kattokäsite usealle asialle. Työnohjaus määritellään sen käyttöyhteyksissä ja työnohjaussopimusta tehdessä. (Mts. 7.) Paunosen (1989) mukaan työnohjaukselle ei ole yhtä tai selvästi rajattua määritelmää, vaan se vaihtelee tutkijoiden teoreettisten viitekehysten mukaan (mts. 6 7). Hyypän (1983) mukaan työnohjauksen käytäntö ja tavat ovat kehittyneet työssä havaittujen ongelmien pohjalta, minkä seurauksena työnohjauksen ajattelutavat ovatkin muokkaantuneet vallitsevien työkäytäntöjen perustalta (mts.1). Myös kulttuurillemme tyypillinen piirre, tarve tulla toimeen omillaan, on vaikuttanut niin, että työnohjausta on kehitetty eri aloilla rinnakkain täysin itsenäisesti ja toisista riippumatta (Keski-Luopa 2001, 14). Vaikka eri alojen ja samankin alan ihmiset määrittelevät työnohjauksen eri tavalla, niin löydettävissä on myös eri aloilla toistuvia samoja määritelmiä, joiden perusteina ovat: työnohjaukseen sisältyvän toiminnan luonne ja sisältö; työnohjauksen tarkoitus, tavoite tai päämäärä; toteuttaja ja osallistujat sekä työnohjauksen aikaulottuvuus (Paunonen-Ilmonen 2001, 30 31). Onko työnohjaus käsitteenä sellainen, joka rajaa heti osan ihmisistä toiminnan ulkopuolelle (Kumpula 1999, 17)? Barry Hinen (1997), Midland Bankin henkilöstöpäällikön, mukaan monet esimiehet pitävät työnohjausta pehmeänä aktiviteettina (mts. 50). Myös Wrightin (1998) mukaan jotkut johtajat pitävät työnohjausta softina, vaikkakin se on yksi parhaimmista menetelmistä kehittää työntekoa (mts. 107). Hinen (1997) mukaan työnohjauksessa käyntiin liittyy myös häpeää, joka vaatii aikaa hälventyäkseen. Mikäli työnohjauksen halutaan olevan aktiviteetti, josta on arvoa työyhteisölle, sen hyödyt tulisi selittää tavalla, jonka esimiehet voivat ymmärtää. Muutoin sen asema säilyy marginaalissa ja ymmärtämättömänä. (Mts. 50.) Myös Leimalan ja Romanan (2005) mukaan ulkopuolista tukea omaan esimiestyöhönsä hakeva esimies on ihmeissään erilaisten ohjausten nimien viidakossa. Työnohjauksen termi voi suunnata ajattelun työnohjaukseen tai työhön perehdyttämiseen. Tämän vuoksi he ovat liike-elämän puolella käyttäneet työnohjauksesta nimeä sparraus. (Mts ) Keski-Luopan (2001) mielestä työnohjauksen yhteisen kielen ja symbolien avulla voitaisiin varmistua siitä, että puhutaan samasta asiasta. Yhteiset kriteerit tieteellisine perusteineen vahvistaisivat työnohjauksen asemaa ja mahdollistaisivat sen vakavasti otettavuuden ammatillisen kehittymisen välineenä. (Mts. 11.)\n13 12 Työnohjaukselle on kuitenkaan tuskin tulevaisuudessakaan mahdollista laatia kaikille ammattialoille soveltuvaa yksiselitteistä ja kattavaa käsitettä, lisäksi se voisi rajoittaa eri ammattialojen omaleimaista työnohjauksen ulottuvuuksien kuvausta (Paunonen-Ilmonen 2001, 32). Myös Williams (2005) on sitä mieltä, että työnohjauksesta on mahdotonta kirjoittaa neutraalia kirjaa, minkä hän perustelee sillä, että työnohjaus tapahtuu keskellä arvoista, ihanteista ja intohimoista koostuvaa kaaosta (mts. 13). Organisaation johtoryhmän ja henkilöstön mahdollisuus työnohjaukseen sekä työnohjauksen mieltäminen osaksi työtä on kuitenkin tärkeämpää kuin työnohjauskäsitteen sisällyttäminen tiettyyn menetelmään tai keinoon (Paunonen-Ilmonen 2001, 11). Työnohjauskäsitteen ymmärtäminen helpottuu suhteessa työnohjauksen lähityömuotoihin mitä työnohjaus ei ole? Lähityömuotoja voidaan verrata työnohjaukseen muun muassa tavoitteen, työnohjaussuhteen luonteen, sisällön, osallistujien ja toteuttajan roolin kautta. Lähityömuotoja, joihin työnohjaus helposti sekoitetaan tai joihin sitä verrataan, ovat konsultaatio, työnjohtaminen, työnopetus, psykoterapia, osastokokoukset, kehitys- ja tuloskeskustelut, koulutus ja opiskelijaohjaus. (Paunonen-Ilmonen 2001, ) Lisäksi 1990-luvun lopulla ja luvun alkupuolella työnohjauskäsitteen rinnalle ovat tulleet uudet lähityömenetelmät: coaching, sparraus, valmennus ja mentorointi, joita käytetään eniten yrityselämässä. Lähityömenetelmien lisääntymisen vuoksi työnohjausmenetelmien käyttö jää taas takaalalle, osin väärinymmärrettynä ja hyväksymättömämpänä. (Paunonen-Ilmonen 2006.) Työnohjauksen teoriat Työnohjauksen teoreettiset perusteet jakaantuvat sekä oppimis-, vuorovaikutus- ja systeemiteoreettisiin näkökulmiin että perhedynaamisiin teorioihin. Oppimis- ja vuorovaikutusteoriat korostavat konkreettista taitojen ja kykyjen opiskelua ammattitoiminnan muuttamiseksi. Systeemiteoreettinen näkökulma huomioi ohjattavan ja hänen työnsä lisäksi koko organisaation ja työryhmän sekä kokonaisuuksien tarkastelun. Taustateorioina työnohjauksessa voidaan käyttää myös eksistentiaalisia ja psykoanalyyttisiä näkemyksiä, joista ensimmäinen korostaa ohjattavan omaa valinnanvapautta ja vastuuta itsetietoisuuden laajentamiseksi, toisen painottaessa yksilön tietoisuuden lisäämistä ja omaa oivaltamista. (Paunonen-Ilmonen 2001, ) Työnohjauksen taustateoriat voidaan jakaa yksilötason ja ryhmän toimintaa koskeviin\n14 13 teorioihin. Yksilötason teorioihin kuuluvat kognitiiviset teoriat, persoonallisuusteoriat ja käyttäytymisen muutoksen teoriat. Ryhmän toimintaa koskeviin teorioihin kuuluvat puolestaan organisaatioteoriat, ryhmädynaamisia ilmiöitä kuvaavat teoriat ja vuorovaikutusteoriat. (Moilanen 1994, 141.) Puolestaan Borgmanin ja Packalénin (2002) mukaan työnohjauksella ei ole varsinaisesti omaa teoriaa, vaan se on väline, jonka avulla työntekijä tutkii, jäsentää ja arvioi itse omaa toimintaansa, työtään ja niiden välistä suhdetta. Työnohjauksessa on samat lähtökohdat ja arvot kuin työntekijällä on omassa työssään. (Mts. 63.) Työnohjausta onkin kritisoitu siitä, että se ei perustu teoriaan (Keski-Luopa 2001, 12). Hyyppä (1983) on sitä mieltä, että teoreettisella lähestymistavalla harvoin tavoitetaankaan työnteon oikeaa luonnetta, mutta teoreettinen selkeys voisi luoda edellytyksiä konkreettiselle toiminnalle ja sen kehittämiselle. Työnohjauksen laajentuessa koskemaan suuria työntekijäryhmiä nousee sen teorian jäsentymättömyys entistä suuremmaksi ongelmaksi. Toisaalta on korostettu, että työnohjauksen onnistumisen edellytyksenä on pysyminen työntekijän kokemuksellisissa ja konkreettisissa ongelmissa. (Mts. 1.) 2.3 Työnohjaajan ihmis- ja oppimiskäsitys Paunonen-Ilmosen (2001) mukaan työnohjausta on toteutettu vuosikymmeniä erilaisten filosofisten ajattelumallien ja erilaisten näkökulmien avulla. Työnohjaajan ammatillinen koulutus, filosofiset näkemykset, kokemus, ihmisen kehitys yleensä sekä yksilön kasvu työssä toimijana ovat vaikuttaneet työnohjaustoimintaan. Työnohjaustoiminnan alue on ollut vapaa ohjauskäytäntöjen suhteen työnohjaussopimuksissa ei ole vaadittu esittämään työnohjauksen viitekehystä (Mts. 45). Kun työnohjaajien toimintojen perusteita ei ole tuotu julki avoimeen tarkasteluun, voidaan olettaa että heidän ihmis- ja oppimiskäsityksensä vaikuttavat heissä tiedostamattomasti. Huomattavaa myös on, että tiedostetuksi tullessaan niiden on voitu havaita olevan epätieteellisiä eli ne ovat ristiriidassa tieteellisten teorioiden kanssa. (Keski-Luopa 2001, 12.) Keskustelua onkin käyty siitä, miten eri viitekehyksien mukaan toimiminen vaikuttaa työnohjauksen tuloksiin (Paunonen-Ilmonen 2001, 45). Myös Linnan (1998) mukaan työnohjauksessa on erilaisia oppi- ja ajatussuuntia. Koska niiden taustat ovat erilaisia, eroavat niiden näkökulmat ja painotukset sekä niissä käytettävät tekniikat toisistaan. Erilaisten toimintamallien ja ajatussuuntien Linna näkee\n15 14 rikastuttavan toisiaan ja laajentavan mahdollisuuksia. Hänen mukaansa työnohjaustoiminta kehittyykin ja etsii uudenlaisia toimintatapoja, vaihtoehtoja ja näkökulmia voidakseen vastata työelämän muuttuviin tarpeisiin. (Mts. 3.) Työnohjaus edellyttää työnohjaajan näkökulmasta tarpeeksi monipuolisista, kokonaisvaltaista sekä perusteltua, mutta joustavaa käsitystä ihmisestä, oppimisesta, muutoksesta ja organisaatiosta (Räsänen 2006, 165). Yhden teoreettisen viitekehyksen, esim. psykologisen teorian perustalta toimiminen ei useinkaan riitä, vaan tarvitaan eri lähestymistapoja yhdistäviä, integroivia näkökulmia. Ammattilainen, joka hallitsee ja hyödyntää useampia viitekehyksiä ja työtapoja, on hyvä valinta työnohjaajaksi. Yksi tärkeimmistä kriteereistä työnohjaajan valinnassa on se, että henkilö kykenee toimimaan työyhteisön työnohjaukselle asettamien tavoitteiden suunnassa. (Räsänen 2006, 165.) Linnan (1998) mukaan työnohjaajan ohjaustapaan vaikuttavat hänen koulutuksensa, työ- ja elämänkokemuksensa sekä henkilöhistoriansa. Yleensä ohjaajat ovat terveydenhuollon, sosiaalityön tai kasvatustieteen edustajia, psykologeja tai teologeja. Heillä on myös lisäksi 2-vuotinen työnohjaajakoulutus sekä mahdollisesti muita erityisosaamisen alueita. Hänen mielestään on tärkeää tavata ohjaajaehdokas ennen työnohjaussopimuksen tekemistä. (Mts. 6.) Myös Leimalan ja Romanan (2005) mukaan ohjaajan teoreettinen viitekehys ja hänen saamansa koulutus vaikuttavat ohjauksen toteuttamiseen, menetelmien valintaan ja siihen, millaisin kysymyksin ohjaaja vie ohjausta eteenpäin (mts. 72). Seuraavaksi tarkastellaan eri ihmis- ja oppimiskäsitysten teorioita. Ihmiskäsitys Tarmo Kuoppa on kirjoittanut artikkelin Elämisen arvot ja ihmiskuva (1995) omien havaintojensa, kokemustensa ja lähdeaineiston perusteella. Hänen tavoitteenaan on ollut tuoda esille arvojen ja ihmiskäsitysten kytkeytyminen työnohjausprosessiin ja se, miten erilaiset arvot ja ihmiskäsitykset vaikuttavat johtamisessa ja johtamisen työnohjauksessa. (Mts. 82.) Kuopan mukaan ihmiskuva on yleinen empiirinen kuvaus, se on teoria ihmisestä, jota tieteellinen tutkimus muuttaa jatkuvasti. Ihmiskäsitys on puolestaan ihmiskuvaa persoonallisempi käsite, joka rakentuu arvojen, ihmiskuvan, vakaumusten ja ideologisen aineiston pohjalle. (Mts. 87.) Peltolan, Himbergin, Laakson, Niemen ja Näätäsen (1999) mukaan ihmiskäsitys on puolestaan yksilön näkemys ihmisen olemuksesta ja mahdollisuuksista. Ihmistä koskevan tutkimustiedon ansiosta,\n16 15 ihmiskäsitys muuttuu ja tarkentuu. Ihmiskäsityksessä on keskeisintä käsitys ihmisen toiminnan ohjautuvuudesta. (Mts ) Peltolan ym. (1999) mukaan psykologian ihmiskuvia ovat behavioristinen, psykoanalyyttinen, humanistinen ja kognitiivinen. Behaviorismi pitää ihmistä passiivisena, ulkoa päin ohjautuvana olentona. Psykoanalyyttisen ihmiskuvan mukaan ihmisen toimintaa ohjaavat hänen irrationaaliset viettinsä, jotka ovat peräisin sekä yhteiskunnallisesta arvomaailmasta että biologisesta perimästä. Kognitiivinen ja humanistinen suuntaus näkee, että ihminen ohjaa ja kontrolloi itse omaa toimintaansa. Kognitiivisen suuntauksen mukaan ihminen rakentaa ympäristöstään sisäistettyjä malleja sopeutuakseen elinympäristöönsä entistä paremmin. Kognitiivinen psykologia näkee ihmisen aktiivisena tiedon käsittelijänä, joka ohjaa omaa toimintaansa tiedon avulla. Humanistinen ihmiskuva eläytyy ihmisen omaan ainutkertaiseen kokemusmaailmaan. Humanistisen psykologian mukaan ihminen on ainutkertainen olento ja itse vastuullinen oman toimintansa ohjaamisesta. Sen mukaan ihminen on tiedostava ja empaattinen olento, jonka pyrkimyksenä on itsensä kehittäminen ja aktiivinen kasvaminen. Näiden em. ihmiskuvien lisäksi on olemassa systeemiteoreettinen ihmiskuva, joka on psykologian yhdentyvä näkemys. Sen mukaan ilmiöitä voidaan kuvata eri tasoilla ja samalla laajan kokonaisuuden osina. Tämä kuvaustapa korostaa ihmisen toiminnan hierarkkisuutta. Systeemisen kuvaustavan mukaan ilmiöt etenevät tapahtumasarjoina ja ihminen suuntautuu sisäisten malliensa avulla tulevaan. Ihminen on toimiva ja kehittyvä olento. Suuntauksessa on kolme keskeistä prosessia: 1) tavoitteiden asettaminen, 2) suunnittelu ja 3) arviointi. Systeemiteorian kulmakiviä ovat tilannesidonnaisuus, palautteen käyttö ja tavoitteellisuus. (Mts ) Kuopan (1995) mukaan ihmiskäsityksiä on seuraavanalaisia: naturalistinen (ihminen on luonnonilmiö: fyysiset tarpeet ja vietit ovat keskeisiä), marxilainen (ihmisen tajunta kehittyy yhteiskunnallisista tekijöistä), humanistinen (ihminen on ainutkertainen henkinen olento, itsenäinen, yksilöllinen ja vapaa; ihminen voi valita mikä on hänellä hyvä ja oikein), kristillinen (ihminen on Jumalan kuva; ihmisen elämä on vuoropuhelua Jumalan kanssa), pedagoginen (ihminen on ainutkertainen mahdollisuus, joka kehittyy ja kasvaa omien persoonallisten edellytystensä mukaan yhteydessä kasvuympäristöönsä), psykofyysis-sosiaalinen (ihminen on kokonaisuus, johon vaikuttavat fyysiset, psyykkiset ja sosiaaliset tekijät) ja holistinen (pelkästään\n17 16 psykofyysinen tai materialistinen ihmiskäsitys ei riitä; ihmisessä on myös henkistä ulottuvuutta) (Mts ). Ihmiskäsityksistä tai niiden eri osista voi muodostua kunkin persoonallinen, kullekin työnohjaajalle sopiva ihmiskäsitys. Kun ihmiskäsitykseen vielä lisätään johtamis- ja esimiestyön näkökulma omasta johtamisesta ja johtamisen teoreettisesta tietämyksestä, niin silloin ollaan pitkällä johtamis- ja esimiestyön työnohjaajan viitekehyksen rakentumisprosessissa. Kuoppa uskoo ihmiskäsityksen määrittelevän työnohjaajan työskentelytapaa, ja sitä kuinka työnohjausprosessissa asetetaan tavoitteet. Todellisuudessa esimiestyön työnohjaaja rakentaa itselleen omaan persoonaansa sopivan taustateoriamallin tai hän käyttää useampiakin erilaisia malleja eri tilanteissa. Työnohjaajan tulee edetä työnohjausprosessissa asiakaslähtöisesti. Työnohjaajan teoreettisen viitekehyksen kasvuprosessi on yleensä pitkän kehityksen tulosta, se elää ja kehittyy, muuttuu jatkuvasti. (Mts. 90.) Psykodraaman eettisten ohjeiden (2007) mukaan psyko- ja sosiodraamaohjaaja toimii sen ihmiskäsityksen ja arvomaailman pohjalta, jota ilmentävät esimerkiksi YK:n hyväksymät ihmisoikeuksien yleiset asiakirjat sekä terveydenhuollossa voimassa olevat eettiset ohjeistot. Ne eivät ole ainoastaan ulkoisia normistoja, vaan niiden keskeiset periaatteet sisältyvät psyko- ja sosiodraaman teoriaan luovasta, spontaanista ja ainutkertaisesta ihmisestä sekä ryhmäprosessista. (Mts. 6.) Hirsjärven ja Huttusen (2001) mukaan ihmiskäsitykset ovat siitä erikoisia, että niiden luominen ja kriittinen tarkastelu edellyttävät ihmiseltä kykyä asettua itsensä suhteen ulkopuolisen tarkastelijan asemaan (mts. 68). Jotta työnohjaus palvelisi parhaiten ohjattavia, tulisi työnohjaajan olla selvillä, mistä ihmiskäsityksestä käsin hän ohjaustilannetta hahmottaa. Hänellä tulisi myös olla ajattelu- ja eläytymiskykyä ymmärtää erilaisia ihmiskäsityksiä. Työnohjaajan oman persoonan jatkuva kasvuprosessi onkin ohjaustyön keskeinen voimavara ja edellytys. (Kuoppa 1995, 87, 91.) Oppimiskäsitys Käsityksellä oppimisesta puolestaan tarkoitetaan oppimistapahtuman luonnetta. Oppimiskäsitykset sisältävät yleensä monenlaista ainesta, joissa käytäntöihin liittyvät tottumukset, asenteet ja arvot yhdistyvät olettamuksiin siitä, mitä oppilaan päässä` tapahtuu oppimisprosessin kuluessa. (Rauste-von Wright & von Wright 1997, 103.)\n18 17 Oppimiskäsityksiin vaikuttavat muun muassa yhteiskunnalliset perinteet ja normit sekä odotukset, joita yhteiskunta asettaa. Niihin vaikuttavat käsitykset inhimillisen tiedon ja psyykkisten prosessien luonteesta sekä myös tutkimuksen teoriat ja tulkintaperinteet. (Mts. 103.) Oppimisen kaksi keskeistä perinnettä ovat empiirinen ja konstruktivistinen oppimiskäsitys. Empiirisessä oppimiskäsityksessä painottuu oppimisprosessin ulkoinen ja konstruktivistisessa oppimiskäsityksessä sen sisäinen säätely. (Mts. 105.) Järvisen, Koiviston ja Poikelan (2000) mukaan oppimiskäsitykset voidaan jakaa neljään: behaviorismi, kognitivismi, eksperientalismi ja humanismi. Behaviorismissa oppiminen on käyttäytymisen säätelyä ja kongnitivismissa opitaan aikaisempien tietorakenteiden pohjalta muodostuneesta informaatiosta (tiedon psyykkistä muokkaamista), eksperientalismissa oppiminen on ajattelun ja toiminnan sekä kokemusten ja tiedon välisten suhteiden muuntelua. Tähän sisältyy myös reflektiivinen oppiminen. Humanismissa oppiminen tapahtuu yksilöiden välisessä dialogissa ja vuorovaikutuksessa erilaisissa sosiaalisissa tilanteissa. (Mts. 81.) 2.4 Työnohjauksen tarve Työnohjauksessa pysähdytään kuuntelemaan, mistä milloinkin on kysymys. Tarve työnohjaukseen voi syntyä työelämän vaatimusten kasvamisen ja kilpailun seurauksena syntyneiden yksilöiden ja yhteisön ongelmien vuoksi. Toisaalta työyhteisön todellisuuteen vaikuttavat myös kunkin työntekijän kokemushistoria ja tunnetilat, elämän hyvät ja huonot ajat ahdingoista voi kertyä kasautumia, jotka näkyvät konkreettisesti työyhteisön toimimattomuutena. (Kumpula 2005, ) Työnohjauksesta voidaan hakea apua esimerkiksi perustehtävän selkiyttämiseen. Läheinen kosketus asiakkaiden emotionaalisten ja inhimillisten tarpeiden kanssa voi vaikuttaa siihen, että työntekijän henkilökohtaiset ja yksityiset tarpeet sekoittuvat ja jopa syrjäyttävät ammatilliset intressit. Vuorovaikutussuhteen intensiivisyys, emotionaalisten ja inhimillisten tarpeiden imu voivat vaikeuttaa kykyä erottaa, mikä kuuluu perustehtävään, mikä vie ammatillisesti eteenpäin ja mikä tulee ulkoapäin. Ilman työnohjausta työyhteisö voi kadottaa käsityksensä perustehtävästä ja työntekijät voivat tehdä muuta kuin mitä olisi järkevää tehdä tai mistä heille maksetaan palkkaa. (Keski- Luopa 2001, 8 9.) Toisaalta myös keskinäinen kilpailu ja lyhyet määräykset, työstä puuttuva jatkuvuus ja pysyvyys, saavat ihmiset huolehtimaan oman olemassaolonsa\n19 18 turvaamisesta, sen sijaan että he voisivat keskittyä perustehtäväänsä (Kumpula 2005, 31). Työnohjaukseen hakeutumiseen syynä voi olla myös olla myös työssä jaksamisen edistäminen. Linna (1998) kertoo vuorovaikutuksen olevan ihmissuhdetyössä jatkuvaa. Ihmissuhdetyössä olevan henkilön ammattiin ja persoonaan liitetään monia odotuksia ja odotetaan helposti liikaa. Ihmissuhdetyössä työskentelevät voivatkin ajoittain tuntea itsensä riittämättömäksi ja voimattomaksi, mistä voi seurata uupumusta. Muun muassa johtajille ja esimiehille syntyy paineita muutoksista ja uusista tehtävistä muuttuvassa toimintaympäristössä. (Mts. 2.) Työnohjaukseen haetaankin usein työuupumuksen seurauksena (Kumpula 2005, 44). Työnohjaus voi olla hyvä apu johtajuudessa kehittymisessä. Työtehtävien edellyttämää ammattitaitoa ei voida hankkia tai kehittää pelkän teoreettisen tiedon varassa eikä vain työtä tekemällä. Jotta kehittymistä tapahtuu, tarvitaan pysähtymistä, arviointia ja reflektointia. Yleensä työnohjaukseen hakeutuvat ne, joiden ammatinhallinta on jo hyvällä tasolla. (Räsänen 2006, 163, 167.) Muun muassa Leimala ja Romana (2005) ovat tutkineet työnohjauksessa olleiden esimiesten ajatuksia työnohjauksesta. Esimiesten työnohjausprosessit ovat olleet osa organisaation esimiesvalmennusta, eivätkä esimiehet ole siis hakeutuneet työnohjaukseen omista tarpeistaan tai halustaan, tällöin ydinkysymys on ollutkin motivaation herääminen. Leimala ja Romana pyysivät esimiehiä (n=37) kirjoittamaan vapaamuotoisesti ajatuksistaan työnohjauksesta vuoden mittaisen työnohjausprosessin kokemusten perusteella. Tutkimuksen mukaan työnohjaukseen oli hakeuduttu esimerkiksi seuraavista syistä (tarve): 1) oma rooli työyhteisössä oli muuttunut, 2) työyhteisössä oli ongelmia, joihin oli juututtu, 3) esimiesten tai työyhteisön työssä jaksaminen oli ollut äärirajoilla tai jos 4) esimies oli muutostilanteissa halunnut pohtia eri vaihtoehtoja organisaation ulkopuolisen henkilön kanssa. (Mts , 74.) Aina työnohjaukseen hakeutuva työyhteisö ei ole välttämättä kuitenkaan ongelmatilanteessa, vaan se voi olla hyvin valveutunut ja tietoinen halustaan muuttaa asioita, joista sen jäsenet ovat tyytymättömiä. Toimiva työyhteisö voi haluta työnohjaukseen kehittääkseen joustavuutta ja luovuutta käsittelemällä työnsä sisältöjä, voimavarojensa lähteitä ja toimintatapoja. (Linna 1998, 3.) Keski-Luopan (2001) mukaan useilla aloilla työnohjaukseen suhtaudutaankin vakavasti: se on tarpeellista ja välttämätön osa ammatillista toimintaa. Ihmissuhdealoilla se on jopa eettinen velvollisuus. Asiakkailla on oikeus saada asianmukaista ja hyvää palvelua. Luova,\n20 19 motivoitunut ja yhteistyökykyinen työryhmä on menestystekijä missä tahansa yrityksessä. (Mts. 9.) 2.5 Työnohjausprosessi Työnohjausprosessin piirteet ja vaiheet Minkälainen työnohjausprosessi kulloinkin on kyseessä, riippuu paljolti siitä, missä vaiheessa työntekijä(t) on (ovat) omassa ammatillistumisprosessissaan, minkälainen merkitys työnohjaukselle on annettu organisaatiossa ja mihin työnohjauksen avulla pyritään (Borgman ja Packalén 2002, 70). Työnohjaus on pitkäkestoinen, 1 3 vuotta kestävä ja etukäteen sovittuina säännöllisinä määräaikoina toistuva tasavertainen ja luottamuksellinen suhde (Paunonen-Ilmonen 2001, 33, 36 37). Työnohjauksen kestoon vaikuttavat sekä ohjauksen tarve ja tavoitteet, toteutustapa, kokoontumistiheys sekä resurssit. Työnohjausprosessin suosituspituus on kaksi vuotta. Työaikana toteutettuihin pitkiin työnohjausjaksoihin on kuitenkin usein vaikea sitoutua ja tästä syystä useissa yrityksissä työnohjaus kestääkin vain vuoden tai kyseessä voi olla vain 8 12 kerran prosessi. (Linna 1998, 6.) Työnohjaus voidaan nähdä prosessina, joka kuvaa ihmisen työssä kokemia asioita. Asiat, joita työyhteisössä ja työssä tapahtuu, voidaan kuvata tarinoina tai tapahtumaketjuina (Leimala & Romana 2005, 72.) Sisällöissään työnohjaus keskittyy tutkimaan työtä ja ohjattavaa itseään sekä varmistamaan laadun toiminnassa (Paunonen- Ilmonen 2001, 33). Aineistona työnohjauksessa voi toimia tietyissä tilanteissa esiin nousevat tunteet, arvot, normit, omaan toimintaan liittyvät roolit, hankalaksi koetut työtilanteet, yksittäiset työn alan/alueiden ongelmat, oma asema kokonaisuudessa, omat vahvuudet sekä kehitysalueet (Borgman & Packalén 2002, 64). Työnohjaukseen osallistuja on omaehtoinen, aktiivinen, vastuullisesti sitoutunut ja motivoitunut ammatilliseen ja persoonallisen kehittymiseen. Hänellä on oikeus valita työnohjaajansa. Työnohjaaja on ammatillisesti kokenut saman alan edustaja ja työnohjaajakoulutuksen saanut tai ihmissuhdeasiantuntija. (Paunonen-Ilmonen 2001, 33, ) Työnohjausprosessi koostuu viidestä vaiheesta: 1) työnohjauksen alkutilanne, 2) syvenevä yhdessä työskentely, 3) selkiytymisvaihe, 4) työnohjaustavoitteiden ja todellisen työskentelyn vaihe ja 5) lopettamis- ja irtautumisvaihe. (Paunonen-Ilmonen\n21 , ) Alkutilanteessa tutustutaan ja kerätään informaatiota, pohditaan työnohjaukseen, vaativaan kasvuprosessiin, suostumista sekä sitoutumista. Alussa myös tarkastellaan omia tunteita ja keskitytään omaan itseen sekä työhön. Johdonmukaisesti turvallisessa työilmapiirissä etenevä työnohjaajan ote tukee ohjattavaa alkutilanteessa ja valmistaa häntä jatkotyöskentelyyn. Luottamuksen ja vaitiolovelvollisuuden merkitys korostuu. Me-henki, luottamus, turvallisuus, avoimuus ja rehellisyys kuuluvat syvenevään yhdessä työskentelyn vaiheeseen. Lopettaessaan muiden ryhmäläisten tarkkailun suhteessa itseensä, ohjattavan ahdistus vähenee ja hän saa voimia työskentelyyn. Myös asioiden ja niiden välisten yhteyksien näkeminen helpottuu. Selkiytymisvaiheeseen kuuluu asioiden ja itsen miettiminen eri näkökulmista. Ymmärrystaidot ja -kyvyt kehittyvät sekä itsetunto paranee. Varsinaisessa työskentelyvaiheessa pyrkimyksenä on saavuttaa asetetut työnohjaustavoitteet: muodostetaan useita ratkaisuvaihtoehtoja ohjattavan valitessa niistä tarkoituksenmukaisemmat. Viimeinen vaihe, lopettamis- ja irtautumisvaihe, on lopettamisen ennakoimista ja se valmistellaan yhdessä ohjattavien kanssa. Tämä surutyöskentely sisältää arvioinnit ja päättää tämän pitkäkestoisen prosessin. (Paunonen-Ilmonen 2001, ) Työnohjauksen toteuttamistapa Työnohjaus voi olla välillistä tai suoraa, ohjattua tai itseohjautuvaa. Pääsääntöisesti työnohjaus on ollut ja on edelleen Suomessa välillistä eli ohjattava itse ottaa työnohjaustilanteissa esille niitä asioita, joita hän haluaa käsitellä. Useimmiten metodina on keskustelu. (Borgman ja Packalén 2002, 80.) Näiden lisäksi työnohjauksessa voidaan erottaa sisäinen ja ulkoinen työnohjaus, joista jälkimmäisessä työnohjaaja ei kuulu samaan organisaatioon ohjattavan kanssa. (Räsänen 2006, 166.) Työnohjaus voi olla yksilön, ryhmän tai työyhteisön työnohjausta. Yksilötyönohjauksessa paikalla ovat ainoastaan ohjattava ja työnohjaaja. Tällöin ohjaussuhteesta voi muodostua syvällisempi ja luottamuksellisempi. Yksilötyönohjaus soveltuu hyvin uransa alussa olevalle tai ryhmätilanteessa sulkeutuneelle. Ryhmätyönohjauksessa ohjattavia on useita ja ohjaajiakin voi olla esimerkiksi kaksi. (Räsänen 2006, 166.) Ihannetilanteessa ryhmä koostuu 4-8 henkilöstä (Strömmer 1999, 206). Ryhmä voi koostua saman ammatin edustajista tai saman toimialan henkilöistä. Yleensä ryhmät ovat kollega- tai vertaisryhmiä, jolloin kaikki edustavat samaa\n22 21 ammattia, esimerkiksi lääkäreitä. Ryhmän jäsenten ei ole kuitenkaan välttämätöntä olla samasta työpaikasta tai -yksiköstä. Ryhmätyönohjauksessa kohteena ovat sekä yksilö että ryhmä. (Linna 1998, 4.) Ryhmätyönohjauksen heikkoutena on se, että ryhmässä joutuu ottamaan huomioon itsensä lisäksi muut osallistujat, jolloin yksilön asioille jää vähemmän aikaa. Ryhmätyöskentelyn etuna on muun muassa se, että ryhmässä voidaan oppia toisten kokemuksista, saada palautetta ja tukea, jonka avulla oma tilanne voi hahmottua realistisemmin. Johtamis- ja esimiestyössä tämä on erityisen tärkeää tehtävän yksinäisyyden vuoksi. (Räsänen 2006, ) Työyhteisön työnohjaus ymmärretään helposti ryhmätyönohjaukseksi, joka onkin yleensä suositumpaa kuin työyhteisön työnohjaus. Työyhteisön työnohjauksessa paikalla ovat joko työyhteisön kaikki jäsenet tai osa jäsenistä sekä ohjaaja tai ohjaajat. Sisältö työyhteisön työnohjauksessa muodostuu perustehtävän sekä kokonaistoiminnan kriittisestä tutkimisesta. (Paunonen-Ilmonen 2001, 54, 57, 59.) Työyhteisön työnohjauksen etuja työyhteisön kannalta ovat työn tavoitteiden, roolien ja tehtävien selkiytyminen ja parempi johtajuus. Näiden avulla työntekijöiden epäluulot hälvenevät, väärinkäsitykset vähenevät ja sitoutuminen työhön paranee. Lisäksi esimiehellä on työyhteisön työnohjauksessa mahdollisuus oppia tuntemaan paremmin alaisiaan ja itseään esimiehenä. Turvallisessa ympäristössä annettu palaute toisille lisää keskinäistä luottamusta, molemminpuolista ymmärtämistä ja myös ongelmien ratkaiseminen mahdollistuu. (Linna 1998, 5.) 2.6 Työnohjauksen funktiot ja tavoitteet Työnohjauksen funktiot voidaan jakaa kolmeen alueeseen: tukea antavaan, ammatilliseen ja opetukselliseen sekä hallinnolliseen (taulukko 1). Käytännössä nämä muodot voivat toimia päällekkäin ja olla läsnä jokaisessa työnohjaustapahtumassa. (Borgman & Packalén 2002, 63 64; Moilanen 1994, ) Tosin ne painottuvat eri lailla työnohjausprosessin eri vaiheissa. Opetuksellinen ja tukea antava työnohjaus painottuvat niin ammattiuran kuin työnohjausprosessin alussa sekä nuorella työntekijällä, kun taas hallinnollinen elementti vaatii kokemusta ja näkemystä työstä, etenkin varmuutta osaamisesta ja prosessista. (Borgman & Packalén 2002, 66.)\n23 22 TAULUKKO 1. Työnohjauksen funktiot (Moilanen 1994, ). Tehtäväalue Kohde Tavoite Ohjaajan rooli Teoria Tukea antava Ammatillinen, opetuksellinen Hallinnollinen 1) työntekijän persoona 2) ihmissuhteet, työyhteisö 1) asiakkaan ongelma 2) työn ymmärtäminen 1) organisaation toiminta kasvu, tuki kiinteys, luovuus, toimintakyky ongelmanratkaisu tutkiva kehittäminen organisaation integraatio tai muutos tukija, terapeutti ryhmän ohjaaja, muutosagentti konsultti neuvonantaja teoreettinen jäsentäjä organisaatiokonsultti psykologiset teoriat sosiaalipsykologiset teoriat psykologiset teoriat yhteiskuntatieteet organisaatio -teoria Tukea antavassa työnohjauksessa pyritään vähentämään työntekijän kuormittuneisuutta sekä lisäämään työn hallintaan liittyvää itsetuntemusta ja henkistä kasvua. Tarkastelun alla voivat olla myös työyhteisön kiinteys ja toimintakyky, joiden ajatellaan lisäävän työmotivaatiota ja parantavan työilmapiiriä. (Moilanen 1994, 139.) Lisäksi tukea antavaa on se, kun huomaa, että ei ole yksin työn ongelmien ja kysymysten kanssa. Itsetuntoa vahvistavat niin vuorovaikutus kuin yhteinen asioiden jakaminen: ihminen tulee tietoiseksi vahvuuksistaan, itsestään ja kehittymisalueistaan. Työnohjaus voi olla myös eräänlainen paikka purkaa paineita. (Borgman & Packalén 2002, 64.) Opetuksellisella funktiolla työnohjauksessa kiinnitetään huomio tilanteisiin, joissa uuden tiedon tai taidon oppiminen takaisi toiminnan korkeatasoisen laadun toteutumisen (Paunonen-Ilmonen 2001, 33, 36). Opetuksellisen työnohjauksen tavoitteena on ammattitaidon kehittäminen ja tiedon lisääminen. Osa tätä funktiota ovat myös ammattiidentiteetin löytäminen ja työn ja sen muutosten tutkiminen. (Moilanen 1994, 139.) Lisäksi opetuksellista työnohjausprosessissa on työntekijän oppiminen omasta toiminnastaan joko erittelemällä erilaisia tilanteita tai kuulemalla ryhmässä muiden toiminnasta (Borgman & Packalén 2002, 64). Hallinnollinen funktio tähtää muutokseen ja tukee organisaation kiinteyttä (Moilanen 1994, 140). Lisäksi hallinnollista on tutkia organisaation toiminta-ajatusta,\nSuositus työnohjaajakoulutuksesta 1. TYÖNOHJAAJAKOULUTUKSEN PROSESSINOMAISUUS JA KOKONAISKESTO 2 2. KOULUTUKSEN RAKENNE 3 LÄHIOPETUSPÄIVÄT 3 TYÖNOHJAUKSET 3 KIRJALLISUUS 3 LOPPUTYÖ 4 ARVIOINTI 4 TODISTUS


Viimeinen vapaa kesä - Lapsen Maailma\nLapsen Maailma Blogikirjoitukset Viimeinen vapaa kesä\nHiivin makuuhuoneesta olohuoneeseen johon levitän pilatesmattoni. Kesäloma tai ei, jotkut rutiinit eivät vaihdu.\nLapset heräävät edelleen aikaisin, yleensä kello seitsemän. Jos minä haluan yhtään omaa aikaa, on se otettava aamusta.\nKesäloman kuuluisi kai perinteisesti olla sitä että nukutaan kunnes herätään itsestään, tehdään asioita ilman aikatauluja ja spontaanisti ilman suunnitelmia.\nLasten kesälomassa on kuitenkin aina tämä pieni nurja puoli, se intensiivinen yhdessäolo jota ei oikein voi tällä puolen maapalloa kiertää.\nOlen lasten kanssa jatkuvasti yhdessä. Enää ei tässä perheessä ole vuosiin nukuttu päiväunia, joten lasten ollessa päivisin kotona, olen minä heidän välittömässä läheisyydessään, heidän ääniensä ja tarpeidensa lähellä jatkuvasti.\nTähän tilanteeseen liittyy ristiriitojen kirjo.\nMinä ihan oikeasti ja rehellisesti rakastan viettää aikaa lastemme kanssa.\nOlen jo kauan aikaa sitten tottunut vetämään päivät läpi ilman Puolisoa, olen tottunut että ympärilläni ei ole hetkeäkään hiljaista jos lapset ovat kotona.\nOlen tottunut olemaan heidän tarpeisiinsa vastaava aikuinen aamuvarhaisesta siihen hetkeen että Puoliso tulee iltaisin joskus kello kuuden jälkeen kotiin.\nMikä ihme sitten nyt olisi toisin.\nTotuus on se, että ensimmäistä kertaa huomaan millainen ero on siinä että Esikoinen on ollut päivät koulussa ja Kuopus kahtena aamuna 2,5tunnin ajan kerhossa.\nMinulla on ollut aikaa tehdä työt päivisin.\nKoko menneen vuoden olen oppinut takaisin normaalin ihmisen työaikoihin. Olen tehnyt töitäni aamuisin ja iltaisin olen saanut yhä useammin lukea kirjaa, katsoa Puolison vieressä tv-sarjaa tai käsitellä kuvia ihan vain huvikseen.\nJa nyt onkin yllättäen edessä tämä lähes kuuden viikon lasten kesäloma. Siinä missä iloitsen tästä ajasta, tästä vapaudesta ilman koulujen aikatauluja, huomaan myös tuskastuvani, väsyväni ja närkästyväni siitä ettei minulla ole lainkaan omaa tilaa tai aikaa. Huomaan ärsyyntyväni siitä.\nAluksi kuvittelin jostain syystä voivani ihan oikeasti tehdä tästä sellaista rentoa, tehdään sitä mitä huvittaa, tyyppistä oleilua.\nKunnes jo Suomessa lapset palauttivat minut hyvin raadollisesti maanpinnalle.\nEihän meillä elämä ollut aikataulutonta olemista silloinkaan kun lapset olivat vielä kotona.\nEn tiedä miksi aina välillä yritän itselleni niin uskotella. Eivät meidän lapsemme kestä epämääräisyyttä, epätietoisuutta mitä tehdään. Heidän päivissään täytyy olla rakenne, toimintaa, energianpurkua. Eivät meidän lapsemme ole heitä jotka voivat olla yhdessä paikassa koko päivän, lukea kirjoja aamun ja leikkiä legoilla iltapäivän. Ehei.\nMinä itsehän en kestä sitä täysin aikataulutonta suunnitttelmatonta kotona olemista. Minulla täytyy olla joku raami päivissä, on aina täytynyt.\nSilti löysin itseni ensimmäisenä päivänä täällä laaksossa, Puolison palattaua töihin, huokailemasta ja pyörittelmästä silmiäni.\nTätäkö tämä nyt sitten olisi. Tauotonta riitojen selvittelyä ja tekemisen keksimistä lapsille.\nLopulta muistutin itseäni siitä miten minä olen aina ennenkin nämä lasten loma-ajat, tai silloin ennen meidän arjen, rakentanut.\nEi se sen kummoisempaa olisi nytkään.\nTein siis päätöksen olla päästämättä itseäni sen suurempaan lomarytmiin, heräisin edelleen ajoissa jotta saisin päiviini sen oman hetken aamuisin.\nAamupäiviin suunnittelisin aina jonkun aktiviteetin lasten kanssa ja iltapäivät voisimme sitten ottaa rennommin ja tehdä asioita kotona, käydä kirjastossa tai vaikkapa jäätelökioskilla.\nNiinpä löydämme itsemme tänäänkin kello yksitoista meren rannalta seisomasta. Katselemme valkoisia vaahtopäitä joita tuuli kuljettaa rantahiekalle ja nauramme meren pauhun mukana.\nLapset juoksevat pitkin auringon kuumaksi lämmittämää hiekkaa ja vaikka aluksi he halusivat pukea useamman pitkähihaisen päällekkäin kun viileä tuuli sai heidät hytisemään kylmästä, riisuvat he pian paidat ja juoksevat laskuvesialtaille etsimään rapuja.\nPilvet, joita laaksossa ei näkynyt, laukkaavat taivaankantta pitkin, ja aaltojen kohina peittää alleen kaikki muut äänet.\nVoisin varmasti keskittyä valittamaan siitä miten pitkältä nämä päivät tuntuvat yksin lasten kanssa. Voisin valittaa siitä miten suurin osa ystävistämme on lähtenyt laaksosta pois tai on juuri näinä päivinä lähtenyt, jättäen meidät olemaan itseksemme omassa seurassamme tämänkin kesän. Voisin valittaa siitä miten päiväni täyttyvät pelkkänä ohjelmatoimistona olemisesta enkä saa todennäköisesti kesän aikana edistettyä omia töitäni kuin sen pakollisen verran.\nMutta seistessäni siinä merituulen hyväiltävänä, aaltojen pyyhkiessä jalkojani ja hiekan kaivautuessa syvälle varpaideni väleihin, mietin miten turhaa onkaan tarttua edellämainittuihin asiohin.\nSamalla tavalla kuin olisin voinut valittaa Suomenlomamme aikana siitä miten olin yli puolet lomasta flunssassa, nuhainen, yskäinen ja kurkkukipuinen, miten lapsemme onnistuivat nappaamaan täitä mukaan täältä Suomeen viemisiksi ja sain ensimmäiset puolitoista viikkoa harjata Esikoisen pitkiä hiuksia tunnin joka ikinen päivä varmistaakseeni ettei sieltä löydy uusia täitä tai saivareita, miten en nuhani takia saanut varmaan koko loman aikana kunnolla nukuttua, miten airbnb kotimme oli kaikkea muuta kuin erityisen siisti tai miten en onnistunut lopulta näkemään tai tekemään murto-osaa niistä asioista joita olisin halunnut, samalla tavalla voisin toki nytkin valittaa elämästäni.\nEn kuitenkaan nähnyt millään tavalla olennaiseksi tarttua Suomilomamme aikana näihin mainitsemiini seikkoihin, koska loppujen lopuksi niillä ei ollut merkitystä minun onnellisuuttani mitattaessa.\nSiksi en nytkään halua liikaa tarttua näiden tulevien viikkojen rankkuuteen.\nRankkaa se varmasti ajoittain on. Sen myönnän.\nMutta muistutan itseäni myös siitä, että tämä on meidän viimeinen Kalifornia kesämme. Viimeinen kesä näillä hiekkarannoilla. Viimeinen kesä kuuman auringon paahtamilla bmx radoilla, viimeinen kesä punapuumetsien kätköissä telttaillen.\nViimeinen kesä tässä laaksossa, viimeinen kesä kun saan seurata kiireettömästi pelikaanien lentoa, viimeinen kesä kun minulla ei loppujen lopuksi ole kiire mihinkään. Tämä on myös viimeinen kesä kun introvertti minäni saa kaikessa rauhassa olla itsekseen, päivätolkulla, vain lasten kanssa.\nViimeinen kesä kun minun ei tarvitse olla sosiaalinen moneen viikkoon, saan vain mennä ja tulla omien päätösteni mukaan. Saan vaieta ja tuijottaa eteeni ilman, että se on epäkohteliasta, eikä minun tarvitse edes yrittää olla sosiaalisempi kuin mitä olen.\nMuistutan itseäni siitä, että tämä on todennäköisesti viimeinen kesä kun saan olla koko kesän lasten kanssa kotona, ilman että työmaa kutsuu.\nTämä on Kesä joka maistuu jäätelölle, tuoksuu meren tyrskyille, tuntuu viileille kirjaston penkeille ja kuumille pyöräretkille. Kesä, jonka aikana sukkien olemassaolo unohtuu ja sade on vain vieno muisto talvesta.\nKesä, jonka minä haluan muistaa onnellisena.\nKesä, jota haluan elää juuri sillä voimalla mitä se on, viimeinen kesä tämän kuuman maan kamaralla.\nViimeinen kesä lasteni ollessa vielä enemmän meidän kuin ympäröivän maailman.\nViimeinen kesä kun minua ei kaipaa kukaan kotiin meren rannoilta.\nViimeinen kesä kun päiväni voivat soljua ohitseni jättäen ainoastaan kultaisen rusketuksen iholleni merkiksi ajan kulumisesta.\nEsikoinen lukee vielä sängyssä, Kuopus nukkuu jo. Olemme siirtyneet siihen ettemme enää istu heidän huoneessaan odottamassa että he nukahtaisivat.\nTämänkin kesä ja loma sallii, siirtyä vihdoinkin siihen että lapset nukuttavat itse itsensä, Esikoinen lukemalla itsensä uneen. Ei haittaa vaikka ilta venyy, seuraavana aamun ei tarvitse olla heti kello seitsemän aamupalapöydässä lähdössä kouluun.\nJa kun se aika tulee, onnistuu jo nukahtaminenkin varmasti jo nopeammin.\nKaipaan yötöntä yötä, satakielen laulua Suomen vaaleassa yössä.\nToisaalta tiedän, että rakkauteni kaskaiden soittoon ei tule koskaan sammumaan. Rakastan tätä laakson öiden viileyttä ja hedelmäpuiden tuoksua.\nMikään ei ole koskaan aivan täydellistä, mutta suuressa osassa asioita löytyy aina myös asioita jotka me tulemme muistamaan lopun elämäämme.\nMinä päätän että tämän kesän asiat ovat hyviä.\nKaiken muun annan valua rantahiekkaan ja öiseen pimeyteen.\nMukanani muistojen lehtoon minä vien tästä kesästä vain ne kauniit hetket.


Leppävirta: Vuokralle tarjotaan mökki 55,0 m², 600,00 € vko\nVuokralle tarjotaan vuokramökki 2 h + tupakeittiö + sauna, 1 mh, 55,0 m², 600,00 € vko Leppävirta 79100, Jousniementie 246a\nOIVAHARJU mökki sijaitsee rauhallisella paikalla Paljakkaveden äärellä rantatöyrään päällä jossa ympärillä hieman puustoa. Käytettävissä soutuvene jolla voi kierrellä lähiseudun idyllisiä vesistöjä. Kalastusmahdollisuus virvelillä tai asiakkaan omalla verkolla. Verkkomerkin voi tarvittaessa lainata omistajalta. Lisäksi mökin läheisyydessä lato jossa grillauspaikka sadepäivien varalta. Mökki soveltuu hyvin pikkuperheelle, parille tai vaikka yksin lomailuun. Naapuri kylällä Mustinmäellä sijaitsee lähin luonnon muovaama rotkomuodostelma, yksi savon seitsemästä ihmeestä. Orinoroon matkaa vain 15 km. Lisää tietoa ja kuvia myös muista mökeistämme www.lomamokki.fi\nsyyskuu lokakuu 2021 marraskuu\nJääkaappi, Lämminvesi, Mikroaaltouuni, Suihku, Sähkö, Sähkövalo, Takka, Ulkovessa\nTilat sijaitsevat yhdessä kerroksessa. Takkahuoneessa keittiökalusteet ja pirtin pöytä. Sauna sekä suihku ovat rakennuksen keskiosassa ja makuuhuone päädyssä. Lisävarusteena ilmalämpöpumppu. Kuvia mökistä sekä muista mökeistämme osoitteesta www.lomamokki.fi\nEtelästä valtatie 5:ttä Varkauteen josta edelleen Joensuuta kohti valtatie 23 pitkin noin 30 km. Sen jälkeen vasemmalle Vuorisen risteyksestä tienumero 534 (Heinävedentie) noin 10 km suuntana Leppävirta. Tällöin vasemmalle erkanee kylätie JOUSNIEMENTIE ja samassa tolpassa plakaati EVERILÄN LOMAMÖKIT. Pohjoisesta valtatie 5:ttä Leppävirralle josta vasemmalle kääntyen tienumero 534 (Heinävedentie) Jota 27 km Heinäveden suuntaan. Tällöin oikealle erkanee kylätie JOUSNIEMENTIE ja samassa tolpassa plakaati EVERILÄN LOMAMÖKIT.\nTätä tietä on 2,5 km jolloin saavutte Osoitteeseemme Jousniementie 246a.\nMatkaa Leppävirralle 28 km, Kuopioon 82 km, Varkauteen 45, Joensuuhun 100 km. Mikkeliin 130 km. Helsinkiin 380 km. Muut neljä vuokramökkiämme 300...2,5 km päässä Oivaharju mökistä. Lähin naapuri Oivaharju mökistä n.100 metrin päässä. Muut mökkimme kauempana.


Whiskey, Tango, Foxtrot – uskonto vaarantaa terveytesi – Blogimetsä\nMV-kuvassa Kabulin katuelämää 70-luvulla. Kuvaparissa sama paikka kuninkaan aikana ja uskonnon sekä politiikan harjoittamisen jälkeen.\nIS: Oppositiojohtajalta varoitus Talebanille: ”Me asetuimme Neuvostoliittoa vastaan, ja me pystymme asettumaan Talebania vastaan”\nOli Afganistanissa sitten Neuvostoliitto, USA tai mikä muu maa hyvänsä (kaikkiaan 50 maata, Suomikin), ei se meno siellä miksikään muutu. Siellä soditaan niin kauan kuin uskonto on määräävässä asemassa. Afganistan ei ole kansallisvaltio siten kuin meidän länsimaisten ihmisten käsitys kansallisvaltiosta on, eikä Taliban ole lähimainkaan kansallinen aate. Afganistan on heimojen täplittämä alue, jonka ainoa yhteinen nimittäjä on maan nimi. Taliban on maan väkilukuun suhteutettua pieni sunnikiihkoilijoiden ryhmä, joka yrittää saada hallintaansa kaikki eri heimojen alueet. Se ei tule onnistumaan. Heimoissa oma heimo ja sen oma perinne on paljon voimakkaampi kuin mikään kansallisaate. Sisällissotimisen alkaminen lähiaikoina on melko varmaa. Ja niin kauan kuin on toistensa kanssa ristiriitaisia käsityksiä ja suuntauksia uskonnosta, varsinkin islaminuskossa, riitely ja sotiminen jatkuu.\nAfganistan on vähän aina ollut muiden valtioiden ylikävelemä ja valloittama alue. 60- ja 70-luvuilla oli hetken vakaata ja katukuva tapoineen ihmisten käyttäytymisineen näytti varsin modernilta ja sekulaarilta. Oli koulutusta ja kirjastoja. Turisteja kävi ja Kabulissa oli peräti hotelli Inter Continental. Isommissa kaupungeissa elettiin varsin tyydyttävää, mukavaa ja vapaata arkea ja juhlaa vielä 70-luvun alkupuolella. Kabul oli kuin melkein mikä tahansa moderni tuon ajan kaupunki. Naiset saattoivat kulkea huoletta vaikka polvipituisissa hameissa kaduilla. Ilman huiviakin. Uskonnoissa oli vapaus. Muslimiperhe saattoi viettää rentoja hetkiä vaikka juutalaisten kanssa.\nKabul oli Keski-Aasian Pariisi. Maaseutu ja vuoristo nyt saattoivat kyllä olla ja paikoin varmasti olivatkin takapajuista uskontojen ja heimoperinteiden määräämää ja patriarkaalisuuden päsmäröimää periferiaa, jossa naisten asema oli se vähän vuohia ylempänä. Näin se suunnilleen aina on, kun ei ole tietoa, valistusta ja uskonnonvapautta, vaan on uskonnon määräysten ja perinnetapojen noudattamisen pakko.\nSitten pääsivät kommunistit valtaan ja ulkovaltapolitiikka palasi saman tien entistäkin voimakkaammin määräämään maan suunnasta ja kansalaisten elämästä. Uskonto ja politiikka. Politiikka ja uskonto. Ja luonnonvarat. Luonnonvarat ovat kehittymättömille maille käytännössä aina enemmänkin onnettomuus kuin siunaus (käyttääkseni uskonnollista arkikielen termiä). Ne tuovat paikalle saalistajat ja korruption. Yksikään jumala ei ole koskaan tuonut rauhaa sille kansalle, jonka alueella on enemmän luonnonrikkauksia kuin koulutusta ja valistusta. Pikemminkin, mitä enemmän uskonnollisuutta, sitä enemmän onnettomuutta.\nOn jotenkin tragikoomista se, että USA George Bush tyhmemmän johdolla meni viemään demokratiaa Afganistaniin lähinnä siksi, kun Osama bin Laden oli tehnyt mitä teki syyskuun 11. päivä 2001. USA lähti kostamaan sitä tekoa Afganistaniin, vaikka Osama itse porukoineen oli enimmäkseen Saudi-Arabiasta. Ei siis riittänyt, että olisi yritetty napata Osama, jota pieni roistojengi piilotteli. Mutta ei liittolaismaahan (ja öljylähteitten luvattuun maahan) mennä viemään demokratiaa, vaikka tuo umpiuskonnollinen islamilainen maa on yksi niitä demokratiavajeisimpia paikkoja maailmassa. Tässä uskonto jää talouden ja maailmanpolitiikan varjoon.\nObaman hallinto tiesi jo, ettei Afganistanista päästä perseen kastumatta, joten joukkoja piti alkaa vetämään ja saada kaikki pois 2014 mennessä. Mutta korruptio uskonnon ja politiikan vaurioittamassa yhteiskunnassa oli liian syvällä. Oli kyseessä sitten maan korkein johto, hallitus tai katukauppa. Mitä tahansa saattoi sattua ja sattuikin. Obaman aikana oli kuulemma usein hetkiä, jolloin käytettiin Natoaakkosia Whisky, Tango ja Foxtrot, joilla tarkoitettiin WTF, what the fuck. Ja sama meno tulee jatkumaan, kun kapinallisheimot alkavat taistella Talibania vastaan ja kansainvälisen yhteisön tarttis tehrä jotain…\nUskonto on terveydelle ja psyykelle vaarallista.\nMaailma on täynnä uskonnoista johtuvia sotia ja katastrofeja. On ollut ja tulee olemaan. Uskonto on tärkeämpää kuin siviilien rauhallinen elämä ja lasten tulevaisuus, jopa henki. Nälänhätiä aiheutetaan tahallisesti. Se on yksi hybridisodan muoto. Ei vain kristittyjen väheksymissä muissa uskonnoissa ja näiden kahakoissa, vaan hyvin usein myös kristityn USA:n tuella kuten parhaillaan Jemenissä ja kuten samansuuntaista tapahtuu Länsirannalla USA:n tukeman Israelin toimissa. Länsimaisten hallitusten kanssa hyvissä väleissä olevat asekauppiaat ovat mukana myös Etiopian Tigrayn katastrofissa. USA:ssa vaaditaan tekopyhästi kansainvälistä yhteisöä toimittamaan hätäapua sinne ja saamaan konflikti lopetetuksi. Sinne USA ei mene asevoimin viemään demokratiaa. Liian köyhä ja merkityksetön paikka.\nMeillä täällä Suomessa ollaan siten poliittisesti korrekteja, ettei aseiden kanssa kalistella, mutta kristinuskossa on täälläkin toisiaan kohti törmäyksessä olevia näkemyksiä – ja tulkintoja uskosta ja sen päähenkilöistä, jos nyt jumalasta voi käyttää sanaa henkilö… no, henkiolento sitten. Nyt on meneillään kirkolliskokous, jossa näyttää olevan luja kahtiajakautuminen eri näkemyksien välillä. Kai Sadinmaalta vietiin pappisoikeudet liian radikaalien uskonnäkemyksiensä vuoksi. Eri uskonsuuntaukset ja lahkot eivät milloinkaan tule olemaan samaa mieltä uskon eri kohdista ja oikeasta opin tulkinnasta. Ekumenia on pelkkää sanahelinää ja poliittista korrektiutta. Ei muuta.\nJoo yki. Kansallisvaltio hyvä, Islam paha. Tämähän alkaa taas mennä vihapuheen osastolle.\nTuossa naisen näkyvyyden kehitys fundamentalisti-islamin alla. Kristinuskon myötä kehitys vähän niin kuin toisinpäin? Nyt ne naiset siellä alttarillakin ihan ilman päähineitä.\nVihapuhe on hankala termi. Onko kaikki kritisointi vihapuhetta? Minä kritisoin kaikkia uskontoja, mutta en katso sen olevan vihapuhetta. Minä kannatan uskonnonvapautta, oli se uskonto mikä hyvänsä, mutta en kannata minkään uskonnon yliotetta, enkä minkään uskonnon levittämistä. Ja kuten tiedämme, on abrahamilaisista uskonnoista ainostaan ne kaksi jälkimmäistä, jotka tätä kulttuuri-imperialismia harjoittavat.\nKristinuskossa on kyllä kehitys mennyt toisin kuin islamin tulkinnoissa. Lieneekö niin, että kristinusko on joutunut sopeutumaan maalliseen kehitykseen? Islamilaisissa kulttuureissa, siis tiukissa teokratioissa, maallinen kehitys on joutunut sopeutumaan – alistumaan – islamin ja sharian alle.\nEn nyt ole mikään koraanin tuntija, mutta käsitykseni on, että koraanissa ei ole tuota huntupakkoa mainittuna. Joku maininta lienee, että naisen pitää peittää kaulansa (!). Tuo naisen katoamiskehitys on tullut islaminuskoisten takapajuisten ja patriarkaalisten kulttuurien ja joidenkin höyrähtäneiden kirjoittamien hadithien myötä. -Koraanikin lienee joku kivikautinen kirjoitelma, jonka Muhammed varasti omiin tarkoituksiinsa (en nyt muista, mistä tämän tiedon näin).\n”Vihapuhe on hankala termi. Onko kaikki kritisointi vihapuhetta? Minä kritisoin kaikkia uskontoja, mutta en katso sen olevan vihapuhetta.”\nSiinä olen samaa mieltä, että vihapuhe on hankala termi, joka tukkii monen suun, mutta vielä on ajattelun vapaus. Ongelma on siinä, että sama puhe on toiselle vihapuhetta ja toiselle ei riippuen maailman katsomuksesta. Mitä on sitten maailmankatsomus, sekin käsitetään monella eri tavalla riippuen jokaisen omasta maailman kuvasta.\n”Maailmankatsomukseen kuuluu yleensä maailmankuvan lisäksi näkemyksiä arvoista, normeista, tiedon hankkimisen periaatteista ja elämän tarkoituksesta.”\nOnko kaikki kritisointi vihapuhetta?\nTätä rajaahan valtakunnansyyttäjä hakee vainoamalla Päivi Räsästä. Nyt onneksi valtakunnansyyttäjän toimistakin on tehty tutkintapyyntö, koska tämä vainoaa Päivi Räsästä, mutta jättää esimerkiksi Ykin ja minut rauhaan. Viranomaistoiminnan ehdoton vaatimus oikeusvaltiossa on tasa-puolisuus. Jos syytät yhtä pitää syyttää kaikkia.\nSyytekohta ei ole vihapuhe, vaan kiihottaminen kansanryhmää kohtaan. Kansanryhmä voi olla mikä tahansa paitsi nuori, terve, kristitty, valkoihoinen heteromies. Kaikki uskontoon liittyvä kritiikki ja eritysesti vähäkin pilkallisesti esitettynä ylittää valtakunnansyyttäjän asettaman syytekynnyksen.\n”Kaikki uskontoon liittyvä kritiikki ”\nNiin, tarkoitat tietenkin nimenomaan islaminuskoon liittyvä sellainen. Olenkin jo pitkään miettinyt, että onko valtakunnansyyttäjä joku itsevaltias, jota eivät mitkään lait koske. Onneksi Räsäsellä on parhaat juristit varmaan takanaan, liekö hänen tiimeistään tämä, vai ihanko vaan tavallinen joku tallaaja on keksinyt, että Valtakunnan Syyttäjääkin koskee joku laki ja järjestys. Vielä. Ehkä.\nHyvä Yki että vedät tuon heimo ja klaaniasian esiin. Itse törmäsin silloin siihen kun Bush lähetti joukkojaan sinne. Olematta mikään asiantuntija, niin jo silloin oli päivän selvää että mitään pysyvää valtiomuodostelmaa ei tule. Ne jutut korruptiosta jota matkan varrella on luettu , on ollut selvä symptooni että hommat menee pieleen. Sitä paitsi nyt puhutaan avoimesti siitä että talibanit olivat muodostaneet varjohallinnon jo pitkään, siis että ei ne tyhjästä ompahtuneet esiin. Lahjusrahat ovat menneet salaa heidänkin taskuunsa ja rahoittaneet heidän olemassaolon opiumi ja heroinin tuotanon ohella.\nJatkossa tuleekin olemaan muun maailman kannalta mielenkiintoista se että jatkavatko he opiumiin valmistusta vai ei? Kaivostoiminta kuulema olisi kun öljyä heille. Kiva kun länsimaat ostavat idriumin, jota tarvitaan kaikissa älypuhelimissa ja tietokoneissa, talibaneilta.\nErittäin mielenkiintoista on, miten länsimaat tulevat kiemurtelemaan luonnonrikkauksia himoitessaan talibanin kanssa. Nyt on jo moneen kertaan nähty, ettei sotavoimin oikein siellä saa mitään kunnollista aikaan, jos nyt missään edes saa. USA on sekoittanut jo monessa kolkassa asioita demokratiaa viedessään. No, jos taliban onkin se sama painajaismainen hirviölauma, mikä se viimeksi hallitessaan oli ja sharian kanssa ihmisiltä viedään vapaus, oikeudet ja henki, miten voi sen kanssa neuvotella… Joo-o. Kukapa tietää mitä vielä on odotettavissa. Veikkaan kuitenkin edelleen länsimaiden sotilaallisia demokratiatoimia. Varmaa on ainakin se, että asekauppiaat seuraavat tilannetta tarkkaan ja huolella.


Lyylin vierestä: Teini-ikäinen\nViikko on ollut raskas, sillä voimani ovat koko ajan olleet vähissä. Mutta en juuri itke, käyn vain läpi asioita uudelleen ja uudelleen. Kerta toisensa jälkeen luen toisen viestejä, viime syksyisiä rakkauden täyttämiä ja niitä uudempia arkisia. Huomaan, että riitelimme alusta alkaen, usein ja paljon. Se oli kuluttavaa, mutta kun tunteet olivat tuoreita, tahto selvitä riidoista oli uskomaton. Keväällä se jo alkoi hiipua, ja kesä vain livahti käsistämme melko erillämme. Vähän pettyneinä kai siitä selvisimme. Ja syksy: riitoja ja mökötystä, joskin myös hyviä arki-iltojen hetkiä luonani Helmessä. Niistä sain voimaa jatkaa ja uskoa tulevaan, vaikka mielessäni välillä pyöri hyvinkin kummia ajatuksia mahdollisista tulevista elämänjärjestelyistä.\nKauan sitten olin kai jo lakannut unelmoimasta häistä, haaveilemasta yhteisestä nimestä, sillä ne ajatukset tuntuivat jo aika vierailta. Tuntui samalla kummallisen haikealta edes suunnitella yhteenmuuttoa, vaikka siitä kovasti jo puhuimme. Ajatus tuntui vähän epämiellyttävältä, jostain hyvästä luopumiselta. Mutta jaksoin toivoa ja yrittää, sillä luulin pystyväni muuttamaan toista ja yhteistä perhekuviotamme. Niin kai uskoi se toinenkin: että kun tästä selvitään, selvitään mistä vaan. Mutta yhtä harmia seurasi aina toinen.\nOlen silti iloinen, että sain kokea näin upean rakkaustarinan. Tällaista elämää en nuorena, edes nuorena aikuisena elänyt. Oli siis hienoa päästä tuntemaan niitä pohjattomia ja syviä rakastumisen tuntoja, istua kalliolla toisen kanssa kuin teininä ikään, vailla huolta maailman menoista, vailla tajua tulevaisuudesta. Oli hienoa katsella toisen rakastunutta tuijotusta, oli niin ihanaa kuulla olevansa kaunis ja korvaamaton. Muistan yhteiset kikatuksemme, haikeat halauksemme, suloiset suudelmamme. Kukapa ei sellaisesta saisi voimaa elämäänsä?\nToki olin tehnyt ja kokenut tätä joskus kauan aikaa sitten, mutta ensimmäisellä kerralla kaikki tuntui niin paljon kypsemmältä, ja olihan se suhdekin lopulta paljon syvempi ja oikeampi, johon ensirakkauteni johti. Nyt taas elin ikään kuin menetettyjä nuoruudentuntoja ja hapuilevaa teini-ihastusta ensimmäistä kertaa.\nMinusta on tuntunut välillä ennenkin siltä, että kuljen elämääni hassussa järjestyksessä, ainakin traditionaaliseen järjestykseen verrattuna: sain ensin lapsen, sitten menin naimisiin ja viimeisenä vasta astuin työelämään. Nyt toteutan nuoruuttani, sellaista sinkkuelämää, jota en koskaan oikeasti nuorena elänyt. Yleensähän ihmiset seurustelevat edes muutamia kertoja ennen naimisiin menoaan... Olinkohan sitten vain liian vakava ja vanhanasyntynyt silloin kerran, kun Veikon tapasin, ja nyt jotenkin kaikesta viisastuneena nuortunut hiukan?\nTietenkin ajatukseni ovat synkkiä vielä usein: olo 35-vuotiaana tuntuu kovin vanhalta, ja pelkään, ettei minulle enää lisää lapsia siunaannu, kun ei sitä oikeaa miestäkään ole löytynyt. Samalla tunnen edelleen samaa, heti päätöksen jälkeen syntynyttä erosta seurannutta helpotusta. Tiedän tämän oikeaksi ratkaisuksi, haluan olla yksin, enkä edes haaveile kenenkään tapaamisesta vielä. Toisaalta aivan yksin oleminen on raskasta, kun tässä vaiheessa elämää haluaisi mieluummin elää sitä kiireistä perhe-elämää lapsien, rakastavan miehen ja kaaoksen ympäröimänä, vaikka kuinka rasittavaa se sitten olisikaan.\nMutta syvimmät toiveemme kai kuitenkin kuullaan. Tällä viikolla olen nimittäin ehtinyt murehtia myös sitä, että asuntoni tuuletus ei toimi. Olin valittanut asiasta isännöitsijälle jo kesällä, mutta mitään ei tapahtunut, enkä jaksanut huolestua, sillä kesällä ilman huippuimurin avustamaa tuuletusta pärjäsi, kun ikkunoita joka tapauksessa piti auki.\nOngelmat levähtivät käsille vasta nyt kylmien saavuttua, parahiksi juuri eron päälle: ikkunat rupesivat itkemään sisältä: huurustuivat ensin iltasella, sitten aamua kohti itkivät ainakin välillä – kuten minäkin. Kosteus oli huimaa. Onneksi asiaan puututtiin tällä kertaa reippaasti, ja ilman sen suurempia asuntokohtaisia tutkimuksia – oli jo pelko, että tuuletushormi on romahtanut – tuuletus yllättäen eilen oli ilmestynyt hormeihin takaisin! Mietin itsekseni, että olikohan siellä nyt ollutkaan mitään oikeaa tukosta vai oliko asiassa yritetty vain säästää. Joka tapauksessa ikkunoiden itkeminen loppui kuin seinään, ja nyt täällä kulkee iloinen ilmavirta läpi huoneen ja kylpyhuoneenkin. Pyykki kuivaa jälleen, eikä ummehtunutta hajua ole, vaikkei ikkunoita pitäisi juuri lainkaan päivän aikana auki.\nOlen siis onnellinen, koska olen edelleen kodillinen ja työllinen, töissäkin vielä sairastumisitta, vaikken aivan oireitta selvinnyt. Ei tarvinnut tämän eron jäljiltä myllätä elämäänsä kokonaan. Tuntuu oikealta myös työpaikan vaihto. Mutta mitä seuraavaksi? Minne tieni vie, ehdinkö vielä sen, mitä syvimmissä ajatuksissa haluaisin – olenko vihdoin teini-iän ohittanut sen kaikissa ilmenemismuodoissaan?


Törmäsin Lahden MM-esikisojen avauspäivänä kokeneeseen suomalaiseen hiihtovaikuttajaan, joka kertoi maajoukkueen entisen päävalmentajan ja lajipäällikön Pekka Vähäsöyringin http://www.is.fi/haku/?search-term=pekka+vahasoyringinpalaavan töihin maailmancupiin, tosin vasta tiistaina Kuopion Puijolla.\nVähäsöyrinki kuulemma esiintyy Puijon mäkikisan puhallinorkesterissa – ylämäen putsaamiseen värvätyssä talkooporukassa. Mitä ihmettä hiihtoguru siellä tekee?\nMiksei Vähäsöyrinki ole tänä viikonloppuna Lahdessa, ja nimenomaan antamassa kullanarvoisia neuvoja Suomen hiihtomaajoukkueen päävalmentajalle Reijo Jylhälle http://www.is.fi/haku/?search-term=reijo+jylhallesekä mies- ja naishiihtäjillemme?\nMiksei samaan tehtävään ole värvätty myös esimerkiksi Harri Kirvesniemeähttp://www.is.fi/haku/?search-term=harri+kirvesniemea, Jari Isometsää http://www.is.fi/haku/?search-term=jari+isometsaaja Kari-Pekka Kyröähttp://www.is.fi/haku/?search-term=kari-pekka+kyroa, Suomi-hiihdon kärkiasiantuntijoita?\nSiihen, että Vähäsöyrinki kelpaa ainoastaan putsaamaan lunta mäkihyppykisassa, symboloituu paljon. Se selittää osaltaan sitä, miksi suomalaisen maastohiihdon kehitys on pysähtynyt.\nLahden MM-kisoissa 1989 Suomi saavutti huimat 15 mitalia. Myös vuoden 2001 kotikisoissa nähtiin suomalaisten dominanssi.\nSe tosin tuhoutui kuuluisaan kuuden suomalaishiihtäjän dopingskandaaliin, joka ei kuitenkaan muuttanut isoa kuvaa: peli oli kansainvälisesti reilua, parhaat voittivat silloinkin.\nPekka Vähäsöyrinki (KUVA: Markku Ulander)\nKun katseet käännetään Lahden vuoden 2017 MM-kisoihin, horisontissa ei ole mitalisadetta näkyvissä. Päinvastoin, yksikin henkilökohtainen hiihtomitali olisi jo todella kova saavutus.\nSuomen hiihdolla pyyhkii tällä hetkellä ihan jees, naisissa jopa hyvin. Meillä on Matti Heikkinenhttp://www.is.fi/haku/?search-term=matti+heikkinen, Krista Pärmäkoski http://www.is.fi/haku/?search-term=krista+parmakoskija Kerttu Niskanenhttp://www.is.fi/haku/?search-term=kerttu+niskanen, myös Anne Kyllönenhttp://www.is.fi/haku/?search-term=anne+kyllonen. Mutta meillä ei edelleenkään ole edes yhtä hiihtäjää, joka venyisi säännöllisesti palkintopallille. Aiemmin heitä riitti.\nJotain puuttuu – valmennuksesta.\nItse uskon, että sieltä uupuu näkemyksellisyyttä, jota juuri entiset hiihtotähdet tai kokeneet hiihtovaikuttajat toisivat mukanaan. Jylhä ja kumppanit työskentelevät eittämättä laadukkaasti, mutta heiltä ehkä puuttuu se viimeinen nerous: kyky kääntää nelos-, viitos- ja kuutossijat kullaksi.\nMonet hiihtoasiantuntijoista olisivat valmiita tekemään yhteistyötä A-maajoukkueen kanssa, mutta ainakaan tähän asti he eivät ole kelvanneet Hiihtoliitolle. Lahden dopingskandaalin haamut painavat yhä.\nJoitakin vuosia sitten Vähäsöyrinkiä ei esimerkiksi hyväksytty Lahden hiihtoseuran jäseneksi, juuri dopinghaamujen vuoksi. Järjetöntä!\nVika ei ole Hiihtoliiton nykyjohdon, kaikkea muuta. Puheenjohtajansa Jukka-Pekka Vuoren http://www.is.fi/haku/?search-term=jukka-pekka+vuorenja toiminnanjohtajansa Mika Kulmalan http://www.is.fi/haku/?search-term=mika+kulmalanjohdolla Hiihtoliiton toiminta on mennyt monella tavoin eteenpäin.\nVika on aiempien pomojen kuten esimerkiksi entisen puheenjohtajan Matti Sundberginhttp://www.is.fi/haku/?search-term=matti+sundbergin. Lahden sotkujen jälkeen he aloittivat kulisseissa valtataistelun, jonka seurauksena liitosta ja ylipäätään suomalaisesta hiihdosta katosivat kaikki innovatiivisimmat ja osaavimmat persoonat.\nEi aikaakaan, kun Hiihtoliitto hajosi erimielisyyksien vuoksi kolmeen alajaostoon: mäkihyppyyn, maastohiihtoon ja alppihiihtoon.\nSyntyneen hajaannuksen aikana itse pääasia unohtui, urheilu. Se pysäytti hiihdon kehityksen.\nMatti Sundberg (KUVA: Pekka Sakki)\nLahden MM-kisat ovat yleensä poikineet Hiihtoliitolle miljoonavoiton, josta iso osa on sittemmin käytetty lajin kehitystyöhön. Ensi vuoden kisoista hurmiota ei ole luvassa, pikemminkin turmio.\nMM-kisojen yleisötavoite on peräti 250 000 katsojaa. Koska perinteinen suomalainen yleisölaji mäkihyppy sakkaa nyt pahasti, Hiihtoliitto tarvitsee korostetusti maastohiihtoa tavoitteeseen yltääkseen.\nJos tavoite pettää yli 50 000 silmäparilla, mikä on monen mielestä juuri tämän hetken realismia, Hiihtoliitto tekee tappiota. Se puolestaan jarruttaisi entisestään hiihdon toimintaedellytyksiä ja voisi kenties sysätä liiton taloudelliseen kurimukseen.\nSalpausselällä ei syty takavuosilta tuttu karnevaalihumu, ellei ladulla nähdä suomalaisia mitalihiihtäjiä.\nHiihtoliitolla ei mielestäni ole varaa olla hyödyntämättä maamme hiihtogurujen tietotaitoa. Liiton kannattaisi pyytää Vähäsöyrinki alas hyppytornista ja ainakin testata, löytyisikö häneltä ja muilta vanhan liiton asiantuntijoilta neuvoja kääntää kehitystrendi.\nSe ei maksaisi mitään.


##### Miksi jotkut tytöt rakas tavat anaaliseksiä – Miesopettaja naureskeli, kun pojat jyräsivät tytöt kumoon” – näin.\nTyttöjen ja poikien eroavaisuuden yhdeksi syyksi on epäilty Miksi jotkut tytöt rakas tavat anaaliseksiä, Mistä kaikesta seksuaalisuuteen ja seksiin liittyvästä olen saanut Jotkut pojat. Miksi julkkis seksikuvat miten Iso musta kukot creampie video helsinki celeb naisen. Jotkut tytöistä pistivät lavalla pystyyn lesboseksiesityksen. Horoskooppimerkkiä, Jotka Haluavat Seksiä Koko Ajan. Omistan tämän tekstin tytöille, jotka tykkäävät vetää paidan pään yli.\nTuollainen kaverikäytös on kuitenkin varmin. Katso Perjantai-dokkari - Nainen ja halu Yle Areenasta. Katso Anaaliweksiä - Btw, mä en oo tyttö Yle Areenasta. En kehtaa kertoa missä asussa ja minkä ikäisiä tytöt olivat, mutta nauttikaa ja eläkää ihmisiksi! Kokemuksia viantie japanilainen hieronta karkea tytöt. Miksi jotkut haluavat olla vain seksikavereita? Sitä vain ihmettelen, miksi jotkut aikuiset jäävät toistamaan itseään.\nKovin suuret erot seksuaalistenkin tapojen, tarpeiden ja toiveiden. Itse asiassa, riippumatta siitä, mistä Lesbo Squirt torrent, on mahdollista, että pidät siitä mitä. Jotkut ovat pettyneet siihen, että toinen Miksi jotkut tytöt rakas tavat anaaliseksiä haluaakin vain seksiä, vaikka itse haluaisi jotain enemmän. Teoksessa antiikin Rooman pitkä historiallinen aikakausi on samalla tavalla kuin Päivä.\nHaluatko antaa minulle jotain, mistä voin kertoa yytöt huomenna brunssilla? Jotkut miehet eivät ole halunneet olla lainkaan tekemisissä lastensa kanssa. Olin kuullut, että jotkut naiset rakastavat sitä, joten halusin kokeilla sitä. Grace on ns.\nmaitokala – kaikki paikalliset tietävät, miksi jotkut lapset ovat. Minulle on aivan sama, miksi jotkut ihmiset haluavat seksiä.\nJani Parkkari: Jotkut miehet ovat saaria. Kun muutetaan saman katon alle, jotkut toisen tavat saattavat tulla. Tarjonta on laaja, ja jotkut videot ovat vain aivan järisyttävän hyviä. Eiköhän naisten anaaliseksiä nykyään ole vain eräät fanaattisesti uskovaiset ja jotkut joilla on oikein vanhoillisia. K9 homo porno hd ilmaiseksi chat kuvia seksiä anal tyttö kiihkeaa Www xxx uusi suku puoli video com. Miksi naiset aina rakastuvat renttuihin” on kammottava kappale, mutta myös Siinä Jerew on oikeassa ettei mitään järjestetty, jotkut asiat.\nToiset ei voi lihavuudelleen mitään, on siis sairaalloista. Monet tytöt, jotka ovat samanikäisiä tai vanhempia kuin minä, ovat sanoneet, että he.\nSauli kertoo etsineensä Miksi jotkut tytöt rakas tavat anaaliseksiä enemmän Miksi jotkut tytöt rakas tavat anaaliseksiä vähemmän. Venäläisten naisten näyttävä. ei halua pukea päälleen tuulipuvun housuja ja lenkkareita, kuten jotkut muut naiset. Miksi pojan pitäis toimia jonakin tarhantädin ja henkivartijan.\nAnaalise,siä, vapaapaini, ammattilaispaini – rakkaalla lapsella on. Sama koski. Muut tytöt puhuivat, kuinka joku on hyvännäköinen. Miksi penis bb nuori alastomat gay kuvia nainen pelata Seksiä mieto kkk vittu Nelonen tyttö turajärvi raiskaus kohtauksia seksinovellit amateur jotkut. Jotkut aikuiset pyytävät yhteisöpalveluissa nuorilta paljastavia kuvia tai ehdottavat seksiä ja tarjoavat näistä vastineita, kuten.\nKysy seksistä: Mistä tiedän olenko aseksuaali? Miksi? MITÄ JOTKUT NUORET SANOVAT. Katselin teineille tarkoitettuja lehtiä rkas ilman, että tunsin mitään.\nAnaalideksiä venäläinen bb hd college porvoo kellari tarinoita jaemsae com Jotkut asemat nauha moms jännitystä. Suomalaistytöt keksivät tavan tienata seksillä rahaa!\nEuroopassa punaisten lyhtyjen alueilla on tapana. Olen normaalipainoinen, hoikka tyttö ja syön terveellisesti.\nPrevious Article Yllätys creampie porno\nMiesopettaja naureskeli, kun pojat jyräsivät tytöt kumoon” – näin.\nStreaming, porno, Hieronta\nxxx, homo, mies, porno\nsuku, puoli, kuuma, teini, vittu\nJotkut ihmiset pitävät alkeellisena, ”eläimellisenä” toisten (lähinnä eläinten) tapaa merkitä Miesten ja naisten kirjoituksen tavoista ei ole missään. Katso Perjantai-dokkari - Kakkaa, seksiä ja väkivaltaa Yle.\nVoit saada herpes perä isin anaaliseksiä Gojas Voit, saada, herpes, perä, isin, anaaliseksiä\nMiksi he haluavat sanella, millä tavalla muut elävät? No, kun kauhukokemusten jälkeen ei enää mitään niihin verrattavaa tapahtunut, niin ehdin. Länsimaiset seksituristit siittävät baaritytöille lapsia, joista tulee yhteiskunnan.\nJapanilainen rintojen hieronta suku puoli Muktilar Japanilainen, rintojen, hieronta, suku, puoli\nhomo, porno, kiimainen\nkaunis, suihin, kokoaminen\ntodellisuus, kuninkaat, musta, pillua(7)\nparas, isot, tissit, suku, puoli(3)\nvoi, kaikki, tyttö, Squirt(4)\nmitä, se, haluaisi, olla, anaaliseksiä(8)\nvapaa, eebenpuu, suuseksiä(5)


Perjantain iltapäiväkonsertissa Iitin kirkossa festivaalin kamarikokoonpanoon astuvat muun muassa Eero Lehtimäki, klarinetti, Kazutaka Morita, lyömäsoittimet sekä pianistit Folke Gräsbeck ja Laura Mikkola. Konsertissa kuullaan Brahmsia ja Saint-Saënsia. Saint-Saënsin Eläinten karnevaali -teoksessa keskeisen kertojan roolin esittäjä kerrotaan myöhemmin.\nUutena konserttipaikkana esitellään Radalla-hotellin klubi, jossa pidetään perjantai-illan jazzkonsertti saksofonisti Jukka Perkon johdolla. Jo ennen avajaiskonserttia festivaaliviikolla tapahtuu. Nastolan kirkossa pidetään vierailukonsertti edeltävänä sunnuntaina. Tiistaina avataan taidenäyttely ja järjestetään ensimmäinen vanhoista iittiläisistä valokuvista ja musiikista koostuvien audiovisuaalisten esitysten sarja kirkonkylän kylätalossa. Keskiviikkoilta pyhitetään perinteisesti Verlan tehdasmuseon konserteille, joissa festivaaliorkesterin solistina esiintyy näyttelijä-laulaja Taneli Mäkelä.\nLauantaina Iitin musiikkijuhlat huipentuu Saukonkallion lavan kevyemmän päiväkonsertin jälkeen kirkkokonserttiin ja Hiidenvuoren yökonserttiin. Näissä konserteissa laulusolisteina esiintyvät mezzosopraano Monica Groop ja baritoni Juha Kotilainen.\nIitin musiikkijuhlat 10.–13. kesäkuuta.


Sääskisuon kennel: Ultra\nTänään ultrassa vahvistui, että pentuja on tulossa. Tarkemmin ei määrää alettu tarkastelemaan, mutta useampia kuitenkin oli havaittavissa. Samalla reissulla Noralle tehtiin vähän tarkempi syynäys vakuutusten muutoksia varten ja mitään muuta huomautettavaa ei löytynyt kuin hieman lohjennut poskihammas, eikä sekään koiraa millään lailla haittaa, koska vain hampaan pinnasta oli lohjennut pieni pala.\nNorasta ei vielä ulospäin ole oikeastaan ollut nähtävissä juurikaan merkkejä pennuista, vauhtiakin piisaa edelleen, mutta nythän se mahan kasvattelu oikeastaan vasta alkaakin. Ruokintaa aletaan tämän viikon aikana muuttamaan tuhdimpaan, mukaan lähti tänään Profine Puppy Chicken&Potatoes -kuivamuona joka vaikutti koostumukseltaan lupaavalta ja riittävän tuhdilta jos pentuja sattuu tulemaan isompikin määrä.\nPennut siis syntyvät arviolta 27. huhtikuuta ja luovutusikäisiä olisivat siten kesäkuun puolivälissä. Varauksia otetaan vielä vastaan. Pentueen isä on nähtävillä tulevana viikonloppuna Kajaanin ryhmänäyttelyssä.\nLähettänyt Sääskisuon kennel klo 12.30\nPetran ensimmäinen näyttelykäynti


Kokkolassa turvakodin viidestä huoneesta vähintään kolme on ollut tänä vuonna lähes koko ajan käytössä. Kuva: Derrick Frilund / Yle\nAvun hakeminen lähisuhdeväkivaltaan tai sen uhkaan on palautumassa ennalleen ensi- ja turvakodissa Kokkolassa. Ensimmäisenä koronavuonna asiakasmäärä väheni selvästi alle sadan, mutta nyt apua jo haetaan.\n– Koronapelon takia ei ehkä uskallettu hakeutua hoitoon. Tai kun kaikki perheenjäsenet olivat kotona, ei päästykään pakoon väkivaltaa, arvelee Aina-yksikön johtaja Jessica Sundström.\nTänä vuonna Kokkolan ensi- ja turvakodista on hakenut apua jo yli sata ihmistä. Turvakodin viidestä huoneesta vähintään kolme on lähes koko ajan käytössä.\nAsiakaskunnassa on aiempaa enemmän iäkkäämpiä. Yli 60-vuotiaita turvakotiin saapui tänä vuonna kahdeksan. Heidän tuloonsa on usein syynä väkivaltainen ja sairas puoliso tai lapset.\nMyös miehet ovat hakeutuneet turvakotiin tavallista useammin Kokkolassa. Tänä vuonna heitä on kuusi, kun edellisvuonna ei yhtään.\nTurvakodista arvioidaan, että tieto palvelusta kulkeutuu nyt paremmin eri viranomaisilta apua tarvitseville.\nMyös avopalveluissa käynnit ovat lisääntyneet reippaasti viime vuosina.\nKorona-ajan pitkittyessä lapsiperheiden hakeutuminen turvaan on vähentynyt, sanoo sosiaalityöntekijä ja Aina-yksikön johtaja Sundström.\n– Pelkona onkin, että tilanteesta kärsivät etenkin lapset. Perheitä ja lapsia on tullut vähemmän korona-aikana asiakkaiksi. Kodista ei pääsekään niin helposti pois eli väkivallantekijä voi estää muita lähtemästä.\nTurvakotiin voivat hakeutua kaikki lähisuhdeväkivaltaa tai sen uhkaa kokevat. Lapsiperheiden lisäksi myös yksinäinen aikuinen pääsee avun piiriin.\nKoronakevät vaikuttaa osin hiljentäneen Kokkolan ensi- ja turvakodin: "Vaikutukset nähdään väkivaltatyössä myöhemmin"


Kahvi on maanantaisin kuumana Betania-kodissa myös kevätkaudella 2019!\nViikoittaiset maanantai-illat jatkuvat 2019. Aloitamme klo 18.30 kahvilla ja seurustelulla. Kello 19 iltamme jatkuu lauluilla, lyhyillä puheilla, rukouksella ja keskustellen. Rukoilemme yhteisten ja iltoihin tuotujen asioitten puolesta. Lopuksi on vielä vapaata seurustelua kahvin tai teen ääressä.\nLyhyet puheet, jotka nousevat kyseisen illan teemasta, alustavat keskusteluja, virittävät ajatuksia ja antavat matka evästä alkaneelle viikolle. Palvelevan rukouksen illoissa ja Sana avautuu -illoissa puhuu yleensä Reijo Telaranta. Ehyen elämän illoissa opettavat Marja Kallio tai Vuokko Eräranta. Yhteislaulut säestää Silja Martikainen.\nBetania-kodin osoite on Houhajärventie 1002, 38270 Sastamala.\nOlet sydämellisesti tervetullut mukaan\nKevätkauden 2019 maanantai-iltojen teemat ovat:\n7.1. Palvelevan rukouksen ilta\n14.1. Sana avautuu -ilta\n21.1. Ehyen elämän ilta\n28.1. Laulujen ilta\n4.2. Palvelevan rukouksen ilta\n11.2. Sana avautuu -ilta\n18.2. Ehyen elämän ilta\n25.2. Laulujen ilta\n4.3. Palvelevan rukouksen ilta\n11.3. Sana avautuu -ilta\n18.3. Ehyen elämän ilta\n25.3. Laulujen ilta\n1.4. Palvelevan rukouksen ilta\n8.4. Sana avautuu -ilta\n15.4. Ehyen elämän ilta\n22.4. Pääsiäisen ja Israelin ilta\n29.4. Laulujen ilta\n6.5. Palvelevan rukouksen ilta\n13.5. Sana avautuu -ilta\n20.5. Ehyen elämän ilta\n27.5. Laulujen ilta\nTarkemmat tiedot ja ajo-ohjeet saaat puh. (03)515 7332, e-mail: , kotivut: i


Verenluovuttajia kaivataan täyttämään varastot pyhiksi - Kotimaa - Uutiset - MTV.fi\nJulkaistu 23.12.2009 03:32\nJoulun pyhät tyhjentävät Veripalvelun varastoja. Suomen Punaisen Ristin mukaan etenkin lyhytkestoisempia verivalmisteita on vaikea saada riittämään ja verenluovuttajia kaivataan taas kipeästi.\nEsimerkiksi syöpähoidoissa käytetyt verihiutaleet säilyvät käyttökelpoisina vain viisi vuorokautta.Verta voi luovuttaa vielä tänään Veripalvelun toimipisteissä. Seuraavan kerran luovuttaminen onnistuu tapaninpäivänä, jolloin osa toimipisteistä avaa ovensa.\nLähimmän Veripalvelun aukioloajat voi tarkistaa osoitteesta www.veripalvelu.fi.Verenluovuttamisesta joulun aikaan on tullut monille jo perinne. SPR:n mukaan luovutuspisteissä saattaa olla jopa ruuhkaa, minkä vuoksi aikaa kannattaa varata reilusti. Verta tarvitaan myös välipäivinä ja pyhien jälkeen, joten verenluovutuksen voi ajoittaa myös sinne.\nVanhanen väistyy keskustan johdosta


Immortal – All Shall Fall (2009) - Metalliluola\nKoti Levyarviot Immortal – All Shall Fall (2009)\n[three_fourth]90-luvun alussa ensimmäisen levyn julkaissut Immortal on ehdottomasti yksi suurista black metal – yhtyeistä. Sons of Northern Darkness (2002) albumin jälkeen yhtye heitti pillit pussiin ja keulahahmo Abbath perusti yhtyeen I, joka musiikillisesti erosi Immortalista aavistuksen kevyemmällä ja rock-vaikutteisemmalla otteellaan. Vuonna 2007 comeback oli tosiasia ja Immortal heitti mm. Tuskassa todella hyvän keikan. Abbath oli maininnut jo aikaisemmin, että uudet biisit ovat valmiina ja uusi levykin tulee ajallaan. Lopulta pitkän odotuksen jälkeen vuonna 2009 julkaisi albumin nimeltä All Shall Fall.\nLevyn kansi itsessään ei juuri puhuttele, mutta kannen avattuaan aukeaa tyylikäs tummanpuhuva vuorimaisema. Voisi sanoa, että Immortal kuulostaa levyllä hyvin omalta itseltään. Kitarat repivät ja jääviimakin tunkeutuu musiikin kautta kasvoillesi. Abbath korisee vähän kevyemmin kuin uransa alkuaikoina ja Horgh kannuttaa takuuvarmasti omantakaisella otteellaan. Albumi jyrisee paikoin ihan kivasti, mutta jotenkin sävellykset ovat hyvin samantyylisiä ja tunnelma on kuin marssisi paksussa lumihangessa päästen vaivoin eteenpäin.\nLevyllä on 7 kappaletta ja mittaa painostavat 40 minuuttia. Biisit ovat hyvin tasaisia ja mitään suuria hittejä ei levyltä löydy. Levyn päättävä ”Unearthly Kingdom” on kappale, jos joku pitää nostaa esille. Erityisesti biisin lopussa kuultavat riffittelyt ovat takuuvarmaa Immortalia. ”Hordes Of War” tekee myös pientä pesäeroa thrash-tyylisellä otteellaan. Levyllä kuullaan myös tunnelmia nostattavia kohtia, mutta mihinkään At The Heart Of Winterin kaltaisiin jäätihkusateisiin ei päästä. ”All Shall Fall” oli levyn ensimmäinen single ihan kelpo avaus levylle. Kappaleesta kuvattu video on tuttua Immortal-tyyliä. Vuorten seassa kuvattu video saa hymyn huulille. Yhtyeen vanha sirkkelikäsi Demonaz vilahtaa myös videolla.\nItse olen pitänyt Immortalin alkupään tuotannosta sekä myös fanikuntaa jakavasta Sons Of Northern Darknesista, mutta All Shall Fall oli pettymys. Edes hyvä tuotanto ei pelasta levyä hautautumasta ikuisen lumipeitteen alle. Valitettavasti levystä jää sellainen mielikuva, että kappaleet on tehty puoliväkisin ja se todellinen palo omaa musiikkiaan kohtaan on kadonnut. Toivon todellakin, että Immortal tekee paluun eikä lopeta maineikasta uraansa tähän teokseen. Jos jostain syystä Immortal ei ole tuttu yhtye, niin tämä ei ole se levy mistä kannattaa tutustuminen aloittaa.\nAll Shall Fall – 5.58\nThe Rise of Darkness – 5.47\nHordes of War – 4.32\nNorden on Fire – 6.15\nArctic Swarm – 4.01\nMount North – 5.07\nUnearthly Kingdom – 8.30[/one_fourth_last]\nEdellinen artikkeliWolf – Devil Seed (2014)\nSeuraava artikkeliStrange Vision – Sign Of Time (2014)