Etusivu Uncategorized\tLuoteja varten kasvatetut\nKirjoittanut Elina | Vaihda vapaalle tammikuu 5, 2016\nMistä nämä leijonat sitten ilmestyvät aidatuille alueille metsästettäväksi? Etelä-Afrikassa on neljä kertaa enemmän leijonia vankeudessa kuin vapaudessa. Neljä kertaa enemmän. Iso osa näistä vangittuna elävistä leijonista on osa metsästysbisnestä. Ne elävät pienissä tarhoissa. Niiden kasvattajat odottavat, että ne saavuttavat täysikasvuisuuden rajapyykin, jolloin ne ovat valmiita “metsästettäviksi”. Heittomerkit sen vuoksi, että tässä kohtaa sana metsästys on kyseenalainen. Teloitus olisi kuvaavampi sana, koska leijonalla ei ole minkäänlaisia selvitymismahdollisuuksia, eikä se osaa pelätä ampujaansa.\nKävely leijonien kanssa. Ympäri Etelä-Afrikkaa, ja myös joissain naapurimaissa on mahdollista osallistua “walk with lions” -kävelyille. Nuoret leijonat, jotka ovat nyt kasvaneet niin suuriksi, ettei turisteja voida enää päästää silittelemään niitä, opetetaan nyt kävelemään ihmisten kanssa. Näin turistit voivat päästä kokemaan jotain aivan erityistä, kun he kävelevät oppaan johdolla, yleensä kahden tai kolmen nuoren leijonan kanssa ilman, että ihmisten ja leijonien välissä on aitaa.\nKuolema / lisääntymiskone. Kun leijonat ovat kasvaneet\ntäysikasvuisiksi, niitä ei yleensä voi enää kävelyttää turistien kanssa.\nSilloin urosleijonat siirtyvät tarhalle odottamaan metsästystä ja\nnaaraat astutetaan niiden saavutettua sukukypsyyden. Metsästäjä haluaa\nyleensä trofeen eli eläimen pään täytettynä metsästyssaaliikseen. Naaraat\neivät ole haluttuja, vaan eniten halutaan ampua uroksia, joilla on\nkomea harja. Tästä johtuen osa naaraista saatetaan tappaa jo pentuina.\nMetsästys on tapahtunut perinteisesti lihan ja lämmön vuoksi. Ihminen on metsästänyt, koska on haluttu ravintoa ja vaatetusta. Saalista on jäljitetty jopa päiväkausia ja usein se on päässyt karkuun. Tarhatun leijonan teloittamisella ei ole mitään tekemistä tälläisen metsästyksen kanssa. Niin sanottu metsästäjä tulee yleensä ulkomailta, maksaa paikasta ja leijonasta riippuen 10 000 – 30 000 dollaria. Hän ajaa autolla alueelle, jonne leijona on viety aiemmin. Metsästäjä ampuu aidatulla alueella olevan puolikesyn eläimen, joka saattaa olla syömässä, jotta se pysyisi paikallaan ampumisen ajan.\nNiin sanottu metsästäjä ei tapa leijonaa syödäkseen. Leijonan lihaa ei syödä. Se kuolee ainoastaan, koska epävarmat miehet (joskus myös naiset) haluavat kohottaa itsetuntoaan tappamalla raukkamaisella tavalla “viidakon kuninkaan”. Viimeisen kuuden vuoden aikana pelkästään amerikkalaiset ovat kohottaneet itsetuntoaan ainakin 2500 leijonan edestä. Lisäksi leijonia käy ampumassa niin eurooppalaiset kuin venäläisetkin.\nVapaaehtoiset maksavat useissa paikoissa noin 1200 USD viikosta saadakseen työskennellä erilaisten leijonien “suojeluprojektien” parissa ja hoitaa samalla leijonanpentuja. Näitä paikkoja on helppo löytää ja niitä on paljon. Valitettavasti useat vapaaehtoiset ovat vasta tuhansia dollareita maksettuaan ymmärtäneet rahoittaneensa tarhattujen leijonien metsästystä. He ovat ihmetelleet mistä pentuja tulee niin paljon ja mihin ne katoavat sen jälkeen, kun ovat liian suuria käsin ruokittaviksi.\nÄlä osallistu “walk with lions” -safareille.\nCanned hunting – Saving Serabie\nLuoteja varten kasvatetut was last modified: kesäkuu 21st, 2017 by Elina | Vaihda vapaalle\nTeija / Lähdetään taas tammikuu 5, 2016 at 07:15\nElina / Vaihda vapaalle tammikuu 5, 2016 at 19:29\nSitäpä se – sairasta bisnestä. Jotenkin koen melkein velvollisuudeksi kertoa myös Afrikan tästä puolesta, vaikka se tekeekin surulliseksi.\nTylsä Mörökölli tammikuu 5, 2016 at 07:57\nElina / Vaihda vapaalle tammikuu 5, 2016 at 19:30\nNiin on. 🙁 Kiitos kun kommentoit.\nAnonyymi tammikuu 5, 2016 at 08:15\nElina / Vaihda vapaalle tammikuu 5, 2016 at 19:32\nTiina tammikuu 5, 2016 at 08:53\nTämä ihmisen toiminta eläinten suhteen on kyllä niin sairasta, ettei mikään kamaluus oikein enää yllätä 🙁\nTästä aiheesta olenkin jo kuullut aiemmin ja kun kerta uljaille tai söpöille leijonille tehdään tällaista, niin voi vaan kuvitella mitä esim. tuotantoeläimet joutuvat kärsimääm…. Eläinten riisto on niin kylmäverisen laskelmallista ja se pidetään visusti piilossa suurelta massalta, jotta eläimistä hyötyminen jatkuisi. Mulla olisi aiheeseen niin paljon sanottavaa, etten oikein tiedä mistä aloittaisin…\nMutta mitä metsästykseen tulee niin tämä on kyllä sen raukkamaisin muoto, mutta kyllä esim. täällä Ranskassakin suututtaa nuo vetelät ammuskelijat, jotka eivät useasti edes jaksa jalallaan astua metsään, vaan räiskivät autotieltä. Täällä kun korkeuseroja riittää, niin usein tähtäilevät korkealta maisemapaikalta tien reunasta alas laaksoon, jossa eläinten lisäksi surmansa saattavat saada myös trekkaajat. Täällä maatilalla ponit ovat olleet lähiaikoina hermona, kun metsästäjät tulevat niiden niityn viereen räiskimään ja kun asiasta on huomautettu, niin paskahousut vetoavat oikeuksiinsa….\nElina / Vaihda vapaalle tammikuu 5, 2016 at 19:39\nOlen niin samaa mieltä siitä, ettei tästä enää metsästys raukkamaisemmaksi voi oikein mennä. Muistan myös erään sinun postauksesi, jossa joku oli ampunut peuran ja se oli riittänyt. "Metsästäjä" ei ollut vaivautunut edes viemään kuollut peuraa pois paikalta eli sitä ei ollut ammuttu lihan vuoksi. (Se postaus jäi tosi vahvasti mieleen.) Aivan sama juttu leijonanmetsästyksen kanssa. Miten joku voi saada nautintoa toisen tappamisesta? Ei vain voi käsittää. 🙁\nRva Kepponen tammikuu 5, 2016 at 09:52\nTunnen piston sydämessäni, olen nimittäin silittänyt leijonanpentua Etelä-Afrikassa leijonapuistossa 🙁 Puisto mainosti olevansa leijoniin erikoistunut eläinpuisto, jossa on eläimille suuret luonnonmukaiset tilat. Puiston koko oli vaikuttava. Minuun upposi selitys siitä, että pennut ovat leijonapuistossa syntyneitä ja kannan pitämisenä sopivan kokoisena osan pentuja puisto joutuu myymään pois ja välillä aitaukseen päätyy pentuja, joita emot eivät alkaneet hoitamaan. Pentuja kuulemma ostavat eläintarhat. Viimeisin eläintarhakin kerrottiin. Kyselin pentujen määrästä ja minulle kerrottiin naaraiden steriloinnistakin, jotta puistolle ei synny liikaa pentuja. Säännötkin oli aika tiukat: kerran päivässä vierailut ruokinnan jälkeen ja 3min per asiakas, turistilla oli vahti aitauksessa ja jos halusi koskea pentuun vahti valitsi pennun. Yhdet ääliöt ärsyttivät pentua ja päätyivät saman tien aitauksesta ulos. Valehtelu toiminnasta siis sujuu hyvin ammattimaisesti!\nElina / Vaihda vapaalle tammikuu 5, 2016 at 19:46\nRva Kepponen tammikuu 5, 2016 at 10:00\nKävin katsomassa Jahtimatkojen webbisivut ja nyt kuvottaa. Ihan mitä tahansa pääsee tappamaan: jääkarhuista virtahepoihin 🙁\nElina / Vaihda vapaalle tammikuu 5, 2016 at 19:51\nVoi ei. 🙁 En ole koskaan ennen tullut ajatelleeksi, että jääkarhujen metsästys voisi olla sallittua! Ja miksi ihmeessä joku haluaa ampua virtahevon?! Käsittämätöntä.\nHenna /suurin onni tammikuu 5, 2016 at 10:18\nHuh… tärkeä teksti, kiitos siitä! Afrikassa reissatessa nuo Walk with lions – ja pentujensilittelyjutut tulivat toki vastaan, emme niihin osallistuneet, mutta sinisilmäisenä en kyllä osannut kuvitellakaan, minkälainen koneisto niiden taustalla on. Tuo trophy hunting on kyllä niin ällöttävä homma, ettei sitä oikein voi edes sanoiksi pukea. Hankkisivat mieluummin kolmannen jalan jatkeeksi hienon auton tms, tuo puuha on raukkamaista ja suorastaan sadistista.\nElina / Vaihda vapaalle tammikuu 5, 2016 at 19:57\nSari / Elämää Idän Pariisissa tammikuu 5, 2016 at 10:21\nElina / Vaihda vapaalle tammikuu 5, 2016 at 20:03\nSirpa tammikuu 5, 2016 at 10:41\nHurjaa luettavaa, toivottavasti moni lukee tämän postauksen ja antaa sanan kiertää…\nElina / Vaihda vapaalle tammikuu 6, 2016 at 20:39\nMarre tammikuu 5, 2016 at 11:13\nKiitos tietoiskusta. Teki vaan niin surulliseksi, ihminen on aina vaan se suurin peto, itsekkäin olento. 🙁\nElina / Vaihda vapaalle tammikuu 6, 2016 at 20:40\nTätä oli tosiaan surullista kirjoittaakin. Ihminen tekee niin paljon pahaa. 🙁\nAnonyymi tammikuu 5, 2016 at 11:19\nElina / Vaihda vapaalle tammikuu 6, 2016 at 20:41\nEmmi H tammikuu 5, 2016 at 11:34\nElina / Vaihda vapaalle tammikuu 6, 2016 at 20:43\n//aNNiKa tammikuu 5, 2016 at 18:17\nKiitos jälleen huipusta – mutta niin surullisesta – tietopaketista! Ei mullakaan ollut hajuakaan, vaikken ole ollut niin onnekas, että tuollainen mahdollisuus olisi ollut lähelläkään.\nElina / Vaihda vapaalle tammikuu 6, 2016 at 20:45\nKiitos kun luit, vaikka tämä aihe ei tosiaan olekaan mikään kovin piristävä. Valitettavaa, että Jahtimatkat on ihan todellisuutta. 🙁\nsarrrri | La Vida Loca 2.0 Matkablogi tammikuu 5, 2016 at 18:55\nAnnika - Tarinoita Maailmalta tammikuu 5, 2016 at 18:57\nElina / Vaihda vapaalle tammikuu 6, 2016 at 20:47\nTuija K. tammikuu 5, 2016 at 19:13\nElina / Vaihda vapaalle tammikuu 6, 2016 at 20:53\nMiika ♥ Gia | matkakuume.net tammikuu 5, 2016 at 19:19\nElina / Vaihda vapaalle tammikuu 6, 2016 at 20:57\nMaarit tammikuu 5, 2016 at 19:43\nElina / Vaihda vapaalle tammikuu 6, 2016 at 21:01\nanne tammikuu 5, 2016 at 22:12\nInka tammikuu 6, 2016 at 05:42\nElina / Vaihda vapaalle tammikuu 6, 2016 at 21:09\nAnonyymi tammikuu 7, 2016 at 09:57\neveliina-meiän matka tammikuu 7, 2016 at 23:40\nIhmettelijä tammikuu 28, 2016 at 16:31


Sataedusta yrittäjäksi: Marko Hietikko, intohimosta elokuvaan ja yrittämiseen | Sataedu\nSataedusta yrittäjäksi: Marko Hietikko, intohimosta elokuvaan ja yrittämiseen\nMarko Hietikko aloitti tv- ja elokuva-alan opinnot Sataedussa vuonna 2014 vaimonsa innoittamana. Sitä ennen hän oli omien sanojensa mukaan tehnyt vaikka mitä.\n– Olen myynyt kännyköitä, ollut koulunkäyntiavustaja ja varastomies, Marko Hietikko luettelee esimerkkejä aiemmista töistään.\nPäätös lähteä opiskelemaan 33-vuotiaana ja juuri elokuva- ja tv-alaa ei ollut satunnainen päähänpisto, vaan Marko Hietikko kertoo elokuvien olevan hänen intohimonsa. Kotonaan hänellä on ahkerassa käytössä yli 1000 elokuvan dvd-kokoelma.\nOpinnot olivat Marko Hietikolle alusta alkaen mieluisat ja opiskeltavaa riitti, sillä tv- ja elokuva-alalla täytyy suppean osaamisen sijaan olla moniosaaja. Toisen opiskeluvuoden työssäoppimisjakso alan yrityksessä herätti kiinnostuksen yrittämiseen.\n– Halusin tehdä enemmän ja yhdistää yrittäjyyden intohimooni ja unelma-alaani. Perustin valmistumiseni jälkeen Film Noir Productionin kesällä 2017 ja sen jälkeen syksyllä aloitin Sataedussa yrittäjän ammattitutkintoon valmistavat opinnot, Marko Hietikko kertoo.\n– Olen saanut paljon tukea niin opiskeluun kuin yritykseni perustamiseenkin. Koulutukset ovat vastanneet odotuksiani, ja olen voinut hyödyntää aiemmin oppimiani taitoja. ALL IN- hankkeen yrittäjyysmentori, kouluttaja Tarja Heino on työstäni kiinnostunut, innokas sparraaja.\nMyös sataedulaisten mielestä Marko Hietikon opiskelu sujui hyvin, sillä opiskeluaikana hänet palkittiin kolmella stipendillä. Hän kannustaa muitakin uskomaan itseensä. Oli kyse opiskelusta tai yrittämisestä, kaikki mitä haluaa, kannattaa.\nKatso Markon yrittäjätarina videolta: https://youtu.be/-_i2VGwXPhk


Food Camp Finland - Uudenlainen ruokatapahtuma Mäntässä 28.-30.8.2014 - Mänttä-Vilppula\nFood Camp Finland - Uudenlainen ruokatapahtuma Mäntässä 28.-30.8.2014\nFood Camp Finland on uudenlainen ruokatapahtuma Suomessa, joka yhdistää mestarikokkien menuita, taidenautintoja, paikallisia tuottajia ja kotimaisia huippulaatuisia elintarvikkeita.\nFood Camp Finland -tapahtuman taustalla on keittiömestari, ”kokkien kokki” ja Michelin-ravintoloitsija Pekka Terävän jo useampia vuosia kestänyt yhteistyö mänttävilppulalaisten toimijoiden kanssa. Uusi Serlachius-museo Göstan paviljonki luonnonläheisessä ympäristössä innosti sijoittamaan tapahtuman Mänttään. Food Camp Finland yhdistää huippukokit, paikallisten ruokatuottajien taidot, upeat taide-elämykset sekä ajatuksia herättävät keskustelut ruuasta ja taiteesta.\nTapahtumassa on suomalaisten ja pohjoismaalaisten huippukokkien valmistamien illallisten lisäksi keskustelutilaisuuksia, demokeittiö-tilaisuuksia ja grilliakatemia, seminaareja...\nPäivätapahtumiin on vapaa pääsy, lounas- ja illallistilaisuudet ovat maksullisia.\nPäiväkohtaiset ohjelmat löydät alla olevista liitteistä:\nfood_camp_ohjelma_to_28_8_2014.pdf (460 kB)\nfood_camp_ohjelma_pe_29_8_2014.pdf (464 kB)\nfood_camp_ohjelma_la_30_8_2014.pdf (462 kB)


Älä silmä pieni katso… | Haminan seurakunta\nÄlä silmä pieni katso…\nOn ollut monella tavoin hämmentävää lukea vanhusten hoidossa olevista puutteista ja laiminlyönneistä. Syyllisiä ja vastuunkantajia on etsitty ja heitä on löydetty sieltä sun täältä.\nOlen tietenkin pohtinut myös omaa osuuttani tähän koko maata koskevaan häpeään. Pappina olen vieraillut monen vanhuksen luona, niin tavallisissa kodeissa kuin hoivakodeissakin. Mitä olen nähnyt, sitä nyt jälkikäteenkin mietin. On tietysti totta, että meille papeille pyritään näyttämään elämää parhaimmillaan. (Sielunhoitotilanteet ovat tietysti eri asia.) Sen verran minäkin näin, että usein hauras vanhus joutui odottamaan pitkään hoivapaikkaa. Ja sen näin, että vanhuksia hoitavilla oli kohtuuton työmäärä.\nMietin sitäkin, että miten on mahdollista että juuri minun sukupolveni näin sokeasti laiminlyö vanhusten hoivaamista. Miksi olemme nuukailleet yhdessä keräämiämme veroja heidän – ja myös lasten – hoitamisessa. Miksi emme anna tarpeeksi työntekijöitä raskaisiin työpaikkoihin.\nLapsena meille laulatettiin laulua ” Älä silmä pieni katso mihin vain….” Olemmeko seuranneet laulun ohjetta väärissä paikoissa. Olemmeko sulkeneet silmämme sellaiselta, mitä emme halua nähdä. Olemmeko näin pyrkineet hiljentämään omaatuntoamme.\nSaattaa olla myös niin, että olemme jollain tavalla nähneet vanhusten hädän, mutta emme ole nähneet hoitajien hätää. Miksi emme ole arvostaneet heidän hätähuutoaan. Sitä en ymmärrä.\nKun kerran näin on käynyt, on meillä kiire tehdä parannus. Parannus alkaa aina itsestämme. Vikaa ei kannata etsiä vain muista. Vastuussa olemme me kaikki. Niin päättäjät kuin me heidän valitsijansa.\nJumala, avaa silmämme näkemään.\nHerätä sydämemme tuntemaan.\nOjenna kätemme auttamaan.\nJari Pennanen yksi sokeista


Salpalinjan salat: marraskuuta 2012\nSalassapito viivytti matkailua\nAjatuksia Salpalinjan hyödyntämisestä matkailussa oli usealla taholla liikkeellä jo 1970-luvulla. Liikkeelle silloin pääsi vain syrjäinen Ylämaan Hostikan alue, on rohkeaa sanoa, että ehkä siksi, ettei siellä liikoja kyselty. Jos olen väärässä, perun puheeni.\nNimittäin muiden matkailuhankkeiden osalta samoihin aikoihin lähinnä Luumäen Askolassa ja Miehikkälän nykyisen Salpalinja-museon tienoilla ideat kaatuivat puolustusvoimien ehdottomaan kielteiseen kantaan.\nPitäessäni tänään Miehikkälässä Salpalinjan Perinneyhdistyksen syyskokouksessa esitystä Salpalinjan matkailusta, sain pienellä ”kilpailutussyötillä” esiin itse asiassa kolme paljastavaa puheenvuoroa. ”Olisimmehan me olleet ensimmäisiä, mutta…”\nEnsinnäkin Miehikkälän kunnansihteeri (kunnanjohtajaa ei vielä Miehikkälässä silloin ollut) oli 1970-luvun puolivälissä lähestynyt pitäjän ainoaa sotilasorganisaatiota, Miehikkälän Rajakomppaniaa ja sen päällikköä ja kysynyt, voisiko nykyisen museomäen seudun saada matkailukäyttöön. Komppanianpäällikkö kysyi kantaa Kouvolan sotilaspiiristä, josta tuli ehdottoman kielteinen vastaus: ”Älkää ihmeessä siihen missään tapauksessa mitään suunnitelko, se on yhden torjuntajoukkueen erittäin tärkeä ”kova paikka”. Tämän kyllä tiesinkin.\nMutta tähän sain aikalaisvaikuttajalta lisätiedon, jos oikein ymmärsin, kun hän puhui kunnanjohtajasta, että jokunen vuosi edellisen tapauksen jälkeen Miehikkälän kunnan edustajat olisivat käyneen sotilaspiirissä asiasta keskustelemassa. Vastaanotto oli ollut hyvin nuiva ja mikäli edelleen oikein ymmärsin, vieraita oli käsketty olla asiasta suorastaan täysin hiljaa tai jotain vastaavaa. Siis ei missään tapauksessa.\nKun esityksessäni ihmettelin, ettei Luumäen kunta ole saanut tuhannen taalan paikalla Askolassa nykyistä enempää aikaiseksi, siis ei oikein paljon, sain oitis kaksikin vastinepuheenvuoroa.\nToisessa puheenvuorossa kerrottiin, että Luumäen kunnalla oli hyvin pitkälle meneviä suunnitelmia jo 1970-luvulla Salpalinjaan liittyvän ”turistirysän” rakentamiseksi. Hanke kaatui kaiketi puolustusvoimien kielteisen kannan ohella maanomistajan ilmoitukseen ja haluun kehittää itse kohdetta eteenpäin. Näin ei kuitenkaan ole parin korsun sähköistystä lukuunottamatta suuressa määrin tapahtunut. Alueenhan raivasi nykykuntoon vuonna 1994 Kymen Pioneeripataljoona.\nToisessa Luumäkeä puolustavassa puheenvuorossa tuli esiin, että sittenkin puolustusvoimilla taisi olla maanomistajaa tiukemmin sormet pelissä. Nimittäin tämä tielaitoksen palveluksessa aikanaan ollut kokousedustaja sanoi, että hän olisi halunut raivauttaa vielä niinkin myöhään kuin 1980-1990 –lukujen vaihteessa Askolassa kuutostien vartta hirvinäkyvyyden parantamiseksi. Tämäkin halu kaatui pv:n ehdottomaan kielteisyyteen; korsut olisivat tulleet näkyviin ja paljastaneet ohikulkijoille linnoituksen sijainnin. Itäblokki luhistui vasta 1990.\nMielenkiintoista on myös se, että muista kohteista Ylämaan jälkeen Virolahti pääsi ”bunkkerialueellaan” liikkeelle jo 1980, valtatie 7:n varressa kymmenen vuotta ennen NL:n kupsahtamista. Silloin auki oli vain yksi pimeä korsu ja pätkä taisteluhautaa ja pieni kolmikielinen opaskyltti. Ja huikeaa on se, että virallisen virolahtelaistiedon mukaan ensimmäisenä kesänä vieraskirjamerkintöjen perusteella paikalla olisi käynyt peräti 6 000 kävijää! Valtava määrä antiin nähden. Määrä taitaa olla vielä Virolahden ko. kohteen ennätys! Infra alueella on nyt sentään aivan jotain muuta kuin avausvuonna. Eli kohde kiinnosti silloin, niin kuin se kiinnostaa edelleen.\nTiukan sotilaskohteen ottaminen matkailukäyttöön ei siis ole ollut pelkästään kuntien matkailuihmisten ja -yrittäjien saamattomuutta. Hidasteensa on ollut keskeisesti sillä, että Salpalinjalla nähtiin puolustusvoimissa merkitystä tavalla tai toisella aina Neuvostoliiton luhistumiseen saakka!\nJäi hyvä maku suuhun esityksestäni. Se loihti minulle ja myös muille kuulijoille mielenkiintoista uutta. Hyvä!\nLähettänyt Terho Ahonen Miehikkälä klo 17.16 Ei kommentteja:\nTunnisteet: matkailu, salainen, salassapito, Salpalinja, Salpalinjan perinneyhdistys\nSalpalinjan rakenteiden ehkä yleisin ”pyhä yksinkertaisuus ja oveluus” kulminoituu korsujen savuhormin munakäsikranaatin suojaukseen. Ainakin opastustilanteissa asiasta ennen mitään tietämättömille systeemin kuvaus saa hymynvirettä suupieliin.\nKlassinen tapa pöllyttää korsussa asujat pihalle on pudottaa savuhormista käsikranaatti sisään. Partiokaveri pannaan oviaukolle hoitelemaan konepistoolilla ne, jotka henkitoreissaan tuhkat silmillä ulos pyrkivät. Näin korsun asukkaiden tuhoaminen on helppoa ja tekijöilleen turvallista!\nSalpalinjan korsujen suunnittelijat päätyivät eliminoimaan edelläkuvatun äärimmäisen yksinkertaisella painovoimaisella ratkaisulla.\nKorsuliesi, hella, tai kamina sijoitettiin rakenteeseen sivuun siten, että sen savuhormi nousee viistosti ylös ja yhtyy suoraan korsun katolle nousevaan ”päähormiin” . Vastaavasti ”päähormi” jatkuu hellahormin yhtymäkohdan jälkeen edelleen suoraan alaspäin ja kääntyy ja tulee ulos seinästä joko korsun oven ulkopuolella sisäänmenoaukossa tai korsun ulkoseinästä sisäänmenoaukon vieressä.\nNäin vihollisen partiokaverin tiputtama käsikranaatti ohittaa hellanputken ja jatkaa matkaa alaspäin ja kopsahtaa ovenpielessä sisältä olijoita odottavan partiokaverin jalkoihin. Aikaa on siinä vaiheessa niin vähän, että kranaatti räjähtää konepistoolimiehen varpailla.\nJo se tieto, että tällainen savuhormin suojausmenetelmä oli teräsbetonikorsuissa, pallokorsuissa ja kenttälinnoitetuissa korsuissa, pani varomaan ainakin käsikranaatin pudotusta savuhormiin, tai ainakin varomaan lähettämästä kp-miestä liian lähelle oviaukkoa.\nHarri Ukkosen tarkkaavaisuuden ansiosta täsmennän, että kenttälinnoitetuissa korsuissa ja kaiketi myös pallokorsuissa kranaatti ei putoa korsun ulkopuolelle vaan ohjausputken päässä olevaan kivistä rakennettuun räjähdysonteloon. Mikäli vihollisella oli tieto tb-korsujen kranaatin ulosohjausputkesta, kyllä se varmaan hillitsi ja pani harkitsemaan menettelytapojaan myös kenttäkorsujen ja pallokorsujen miehistön tuhoamisessa.\nMyös ilmastointiputket, jotka varsinkin pallokorsuissa nousivat savuhormin lailla ylös katolle oli suojattu samalla tavalla.\nJäreissä teräsbetonikorsuissa ei ole katolle nousevia ilmaputkia. Ilmanottoaukot sisäänmenoaukon seinässä oli suojattu teräsritilöin. Tietysti ne oli sopivalla sorkkaraudalla käännettävissä irti ja kranaatti voitiin pudottaa aukosta sisään. Vaan tähänkin oli rakentaja varautunut. Monessa korsussa ilmanottoritilän alapuolella polvenkorkeudella tai alempana on aukko, josta, hupsista, äsken ritilän taakse pudotettu kranu putosikin pudottajan jalkoihin saman tien! Ja taas ei kiire enää auttanut!\nTb-korsujen sisäpuolelta voitiin panssarioven yläkulmasta luukullisesta putkesta niin ikään pudottaa kranaatti oven taakse. Näin saatiin vihamielisissä aikeissa sisällepyrkivät miettimään toimintamotiiviaan uudelleen, jos henkiin jäivät. Niissä korsuissa, joissa panssariovi on usean metrin päässä ulkoseinästä sisäkäytävässä ja joka tekee vielä suorankulman oveen päin, käsikranaatin sirpalevaikutuksen lisäksi kohtalokasta on todennäköisesti jo räjähteen painevaikutus.\nMutta mitäpä tätä systeemiä sen tarkemmin paljastamaan. Käykääpä katsomassa korsuissa, miten juttu on hoidettu. Museoilla oppaat ensi kesänä kernaasti esittelevät homman paikan päällä.\nTämä nyt ei suoranaisesti edelliseen yksityiskohtaan kuulu, pikemminkin edelliseen blogiin, mutta laitan tähän linkin Otto Auran blogiin, jossa hän puhuu Salpalinjan rakennusurakoitsijoista ja heidän työnsä valvonnasta.\nLähettänyt Terho Ahonen Miehikkälä klo 13.58 Ei kommentteja:\nTunnisteet: käsikranaatin pudotus, Salpa-asema, Salpalinja, Savuhormin suojaus\nAkateemiset tutkijat liikkeellä\nSalpalinja elää tulemistaan myös tutkijoita viehättävänä kohteena. Se on erinomainen asia. Tiedän, että parhaillaan on työn alla kaksi Salpa-asemaa läheltä liippaavaa tohtorin väitöskirjaa ja ainakin yksi pro gradu, maisterin tutkintoon tähtäävä tutkielma.\nEn lähde henkilöitä, enkä aiheita paljastamaan, tarkkoja aiheita en edes tiedä. Mutta jokainen voi kuvitella, että aivan suoraan pystymetsästä ei noita vaativia töitä lähdetä tekemään. Takana täytyy olla suurta kiinnostusta ja jo tapahtunutta perehtymistä aiheeseen ja melko varmasti myös himpun verran aatteen paloa.\nOn oikeastaan aika kummallista, että ilmeisesti ensimmäistäkään väitöskirjaa ei Salpa-asemasta ole tehty (jos on haluan tietää). Se on kummallista, sillä olihan linnoitustyömaa aikanaan Pohjoismaiden suurin rakennuskohde. Rahaakin siihen meni esimerkiksi vuonna 1941 peräti viisi prosenttia valtion tulo- ja menoarviosta.\nKummallista on myös se, että ylipäätään Suomen Salvan merkitystä ei ole tieteellisesti pohdiskeltu. En tiedä keskikoulupohjalta olisiko se edes mahdollista. Joka tapauksessa jotain merkitystä edellä kerrotuin perustein noinkin mahtavalla rakenteella on täytynyt olla. Ei kai sitä vain tekemisen ilosta ole lähdetty rakentamaan pitkin kulttuurimaisemia ja erämaita.\nEdelleen ihmettelen, että ihmissilmälle näkymättömistä jonkun solun tumasta ja tai kaikenmaailman mitokondrioista on tehty varmaan tuhansia tutkimuksia. Totta kai aivan oikeutetusti ja niistä on ihmiskunnalle ilman muuta hyötyä. Luulisi, että aiempaa useammat tutkijat, erityisesti historian tai sotilaallisten puolustusrakenteiden asiantuntijat, olisivat hoksanneet tarttua Suomessa Salpalinjaan. Se sentään vielä näkyy (kun osaa sillä silmällä katsoa) ja säilyykin satoja ellei peräti tuhansia vuosia.\nKun en tiedä enkä osaa tietoa etsiä, niin kysyn, minkä verran esimerkiksi sotilasammatteihin valmistuneet ovat tehneet opinnäytetöitä Salpa-asemasta? Varmasti niitä joitakin on, olisi suoranainen ihme, jos ei olisi.\nJoku voi ajatella, että mitä hyötyä jonkun vanhan linnoituksen muutaman estekiven (niitä on 350 000 – 400 000 kappaletta) tonkimisesta tai jonkun hassun teräsbetonikorsun (niitäkin on pallokorsuineen noin 700 kappaletta) betonin koostumuksen selvittämisestä on?\nAjatellaanpa vaikka todella konkreettisesti Salpalinjan järeiden teräsbetonikorsujen betonin lujuutta tai linnoitteiden betonirakentamista yleensä. Eikö sillä tiedolla, että korsujen betoni ei ole vielä 70 vuodessa saavuttanut edes koko lujuuttaan (vahvistuu edelleen), olisi valtava hyöty tulevaisuuden rakentamisessa. Voi olla, että se jo tiedetään, mutta jotain tällaista tarkoitan; Jyväskylässä romahti äskettäin betonista tehty vesitorni!\nItseäni monen asian ohella ehkä eniten kiinnostaisi tietää, mikä Salpalinjan merkitys Suomelle oli ja miten taistelu Salpalinjassa olisi todella tapahtunut, jos niin onnettomaan tilanteeseen olisi jouduttu? Saattaa olla, että aihe on liian spekulatiivinen ja sopii vain fiktiiviseen kaunokirjallisuuteen (Ville!). Tiedän asiasta ainoastaan sen verran, mitä Sampo Ahto on 1990-luvulla Miehikkälän Salpalinja-seminaarissa sanonut: ”Taistelu Salpalinjassa olisi ollut Pohjoismaiden verisin!” Epäilemättä, koska siinä olisi ratkaistu Suomen kohtalo!\nTyösarkaa tutkijoille siis ilman muuta Salpa-asemassa riittää. Toivon, että asialle vihkiytyneitä löytyy lisää ja he saisivat kaivettua uutta faktaa meille Salpalinja-harrastajille ja Suomen sotahistoriasta kiinnostuneille.\nTieteellisellä tutkimuksella voitaisiin myös edelleen vahvistaa nykypäivän suomalaisten maanpuolustustahtoa kertomalla millaista se oli viime sotien ankeina aikoina, jolloin tämän päivän elintasostamme kukaan ei edes unta nähnyt, puhumattakaan, että olisi pystynyt sitä kuvittelemaan!\nJa jos tuota maanpuolustustahtoa ei olisi noin 70 vuotta sitten ollut, niin ne jotka eläisivät, katselisivat ainakin täällä maaseudun periferiassa lakkautetun kolhoosin kylmässä työläisasunnossa ihmeissään nykypäivän länsimaista elintasoa jostakin telkkarista tai kenties jopa jossain pätkien toimivasta internetistä! Mikä se muuten on!\nLähettänyt Terho Ahonen Miehikkälä klo 12.06 2 kommenttia:\nTunnisteet: akateeminen tutkimus, betonin lujuus, betonirakentaminen, pro gradu, Salpalinja, väitöskirja\nKoskematon Salpalinja tutuksi Miehikkälässä\nVälirauhan ja jatkosodan loppuvaiheen aikana Suomen itärajan turvaksi rakennettu kantalinnoitettu puolustusasema, Salpalinja, on edelleen maamme suurin rakennushanke. Silti sen olemassaolo lienee suurelle osalle suomalaisia tuntematon. Tästä antoivat selvän viitteen viime kesänä avatun Miehikkälän korsumuseon hämmästyneet kävijät.\nSalpalinjan korsujen ovet ja juoksuhaudat ovat avautuneet yleisölle vasta viime vuosina kuntien ”löydettyä” jyhkeästä puolustusasemasta näyttämisen arvoisia matkailukohteita. Miehikkälän korsumuseo on yksi vaikuttavimmista. Ensimmäisen lyhyen matkailukauden 5 500 kävijää olivat näkemäänsä yllättyneen tyytyväisiä.\nYlipäällikkö Mannerheim päätti itärajan linnoittamisesta jo runsaan viikon kuluttua Talvisodan päättymisestä. Uhanalaisin suunta ja samalla tärkein linnoitettava alue oli Suomenlahden ja Saimaan välinen kannas Virolahdelta Luumäelle.\nLinnoitusketjun vahvin ja ainoa yhtenäinen osa rakennettiinkin Virolahden Klamilasta Miehikkälän ja Ylämaan kautta Luumäen Kivijärveen. Siitä Saimaaseen ja edelleen Pieliselle saakka puolustusasema nojautuu vesistöihin. Pieliseltä pohjoiseen mentäessä linnoitettiin tärkeimmät teiden suunnat Kemijärven – Sallan tasalle asti.\nTuhat autokuormaa korsua kohti\nSalpalinjan rakentaminen alkoi huhtikuun lopulla 1940. Töitä oli aloittamassa muun muassa 900 miehen ruotsalainen vapaaehtoisjoukko. Linnoitustyöt olivat laajimmillaan maaliskussa 1941. Silloin työmaalla oli väkeä lähes 35 000 miestä. Työt keskeytyivät jatkosodan alettua. Ne käynnistettiin uudelleen kesällä 1944.\nSalpalinjassa on noin 700 teräsbetonikorsua. Esimerkiksi yhden järeän korsun rakentamiseen tarvittiin puuta, rautaa ja betonia 4 000 tonnia, Se on tuhat neljän tonnin autokuormaa!\nKivestä rakennettua panssariestettä puolustuslinjassa on 200 kilometriä ja kaivantoestettä 130 kilometriä.\nKenttälinnoitettuja majoituskorsuja linjaan tehtiin 700 kappaletta, konekivääripesäkkeitä 1 250 ja tykkiasemia 500 kappaletta sekä piikkilankaestettä 315 kilometriä. Puusta, kivestä ja maasta tehdyt kenttälinnoitteet ovat jo hävinneet joko purettuina tai lahonneina.\nLinnoitustöiden kokonaishinta ei ole täysin selvillä. Suuntaa antaa kuitenkin vuoden 1941 valtion budjetti. Siitä oli osoitettu pelkästään Salpalinjaan 1,1 miljardia markkaa eli peräti viisi prosenttia valtion kokonaismenoista.\nSalpalinjalla ei taisteltu. Sen välillistä vaikutusta sodan lopputulokseen on silti pidetty merkittävänä. Salpa-asema oli rakennettu Suomen puolustuksen pitäväksi lukoksi ja sen myös varmasti silloinen vihollinen tiesi.\nAidot aseet ja kalusteet\nMiehikkälän kunnan, pitäjän veteraanijärjestöjen ja rajavartioston yhteis- ja talkootyöllä korsumuseo valmistui esittelykuntoon viime kesäkuun lopussa. Reilussa puolessa vuodessa oli Taavetin tien varteen, parin kilometrin päähän Miehikkälän kirkolta paljastunut edustava näkymä ”unohduksissa" olleesta Salpalinjasta.\nPuolentoista hehtaarin suuruinen museoalue käsittää neljä erilaista kallioon louhittua korsua. Ne on kalustettu ja aseistettu. Yhdessä korsuista on sota-ajan pienesinenäyttely. Myös yhteyshaudat ja pätkä panssariestettä on entisöity. Uutta on maan päälle rakennettu korsukanttiini.\nMuseoalue on mäenrinteessä. Liki 20 metrin korkeusero antaa alueelle jylhän ilmeen. Ensi kesäksi korkeimmalle paikalle nousee ilmavalvontatorni, jolloin museo saa samalla näköalapaikan.\nKorsumuseon ulkoista näyttävyyttä arvioitaessa on kuitenkin muistettava linnoituksen maastoutusvaatimukset. Linnoitushan ei tietenkään saanut olla helposti havaittava ”turistinähtävyys”.\nVasta tutustuminen juoksuhautoihin ja kalliorinteeseen louhittuihin betonikorsuihin avaa kohteen mittasuhteet. Autenttisuutta korostavat aseet; korsutykin tähtäimen läpi tai konekiväärin takaa ampuma-aukosta luotu silmäys etumaaston kiviesteille voi herättää mielikuvan puolustustaistelijan tunnoista tositilanteessa.\nKorsumuseon aikaansaamisessa tekivät veteraanit suuren työn.\n- Halusimme kunnostaa palan Salpalinjaa alkuperäiseen asuun nimenomaan nykyisiä ja tulevia sukupolvia varten. Heidän on hyvä tietää, minkälaisia uhrauksia Suomen itsenäisyyden hyväksi on tehty, maanviljelijä, reservin vääpeli Heimo Harjula sanoo.\n- Ja tuota tietoa esimerkiksi Salpalinjasta tuntuu nuoremmilla olevan varsin vähän. Se kävi selvästi ilmi opastaessamme museoon tutustujia viime kesänä, Harjula jatkaa.\nMiehikkälän korsumuseo ei ole vielä lopullisesti valmis. Sitä parannetaan kaiken aikaa.\n- Korsumuseon kehittelyssä seuraava askel ilmavalvontatornin rakentamisen lisäksi on kunnostaa kävelypolkuja pitemmälle puolustuslinjaan. Mahdollisesti korsun tai kahden kunnostus majoituskäyttöön tulee myös kysymykseen. Opastusta tehostetaan videoin ja kielitaitoisin oppain. Myös yhteistyötä naapurikuntien kanssa pyrimme virittelemään, Miehikkälän korsumuseotoimikunnan puheenjohtaja majuri evp Arto Lavento kertoo.\nPitkään reserviläistyössä mukana ollut maanviljelijä, reservin ylivääpeli Erkki Maaskola pitää luonnollisena, että museon opastus siirtyy aikanaan veteraaneilta reserviläisjärjestöjen huoleksi.\n- Eivät ikääntyneet veteraanit enää kauan jaksa. Meillä nuoremmilla on velvollisuus jatkaa heidän työtään. Veteraanit ovat tämän maan meille taistelleet. Koskematon Salpalinja on yksi itsenäisyytemme muistomerkki ja vapautemme symboli. Se tulee jokaisen suomalaisen tuntea, Maaskola muistuttaa.\nMiehikkälän korsumuseo on auki kesäkuukausina joka päivä. Lisätietoja saa Miehikkälän kunnantoimistosta, puhelin 952- 77270.\nTuo edellä oleva blogiksi ylipitkä juttu (ja kolme kuvaa) on julkaistu Reserviläinen-lehdessä maaliskuussa 1988, kohta 25 vuotta sitten. Jutun kirjoitusajankohtana Salpa-asemasta kerrottiin laajemmin vain yhdessä kirjassa, Reino Arimon Suomen linnoittamisen historiassa 1918-1944. Tuota kirjaa en tuolloin tiennyt olevankaan, eikä sitä ollut siis käytössäni. Mahdolliset lukijat, saatte himokkaasti käydä kiinni virheisiini, niitäkin jutussa on. Julistan täten selkeiden asiavirheiden etsintäkilpailun, havainnot kommentti-osioon. Jokaisesta löydetystä virheestä lupaan palkinnoksi kuvainnollisen papukaijamerkin! Tietysti muutenkin juttua voi kommentoida.\nEipä ole kukaan tätä kirjoitusta lukenut, kun ei ole virheisiin tarttunut.\nSelkeä paikkavirhe on se, kun kirjoitin Salpalinjan rakennetun Virolahden Klamilasta ... (siellä on kyllä Sydänkylän patterin kahden rt-tykin tuliasemat), mutta oikeampi määre on Virolahden Ravijoelta ja vielä tarkemmin Siikasaaren niemen tyvestä ja jos pilkkua viilataan Santsaaren korsut luetaan Salpalinjaan, vaikka saaressa ovatkin. Ravijoki on Klamilasta seuraava kylä itään.\nToinen epätarkkuus on, kun puhun yhden korsun rakentamiseen tarvittavasta materiaalista. Puhun 4000 tonnista, puuta, rautaa ja betonia. Tähän lukuun kuulunee myös ainakin osin korsumontusta kertaalleen nostettu maa- ja kiviaines. Lähteenä minulla tässä oli evl evp Arto Lavennon 1960-70 -lukujen vaihteessa kirjoittama salainen esitelmä, jonka olen häneltä käyttööni saanut 1980-luvulla. Kun tuohon neljään tuhanteen tonniin lisätään korsun suojakiveys ja vielä sen päälle montusta kaivettu ja takaisin lapioitu maa, niin ollaan Arvo Tolmusen ja Ilkka Länsivaaran Salpa-asema - sodan monumentti kirjassa esitetyssä 10 000 tonnin massojen liikuttelumäärässä. Se olisi noin 3000 silloista kuorma-autokuormaa vastaava määrä!\nLähettänyt Terho Ahonen Miehikkälä klo 10.32 2 kommenttia:\nOte tuoreesta Facebook-keskustelusta\nFacebookin Salpavaeltajat-ryhmässä käydään aika-ajoin mukavaa ja asiatietoa täydentävää keskustelua. Otan tässä omalla luvalla malliksi otteen siitä mitä muun muassa sivustolla jutellaan. Siellä on paljon Salpalinjasta kuvia ja asiaa muutenkin. Tervetuloa myös sinne.\nTämän keskustelun aloitin eilen illalla, 31.10.2012 noin klo 21:\nKukahan osaa tästä vanhasta peruskartasta tiedustella Salpalinjan, ainakin kiviesteen sijaintia?\nTykkää · ·\nÄlä seuraa julkaisuaSeuraa julkaisua\n· 15 tuntia sitten\nTämän on nähnyt 39\nJuha E. Tetri, Tuomo Pohjantuli ja 2 muuta tykkäävät tästä.\nHannu Ilves Eikös peloilla näy esteet valkoisena juovana.\n15 tuntia sitten · En tykkääkään · 1\nJuhan-Ville Kaarnakari Terho, tämä oli hyvä!!\nKari Tahvanainen Tämähän näyttää meidän jokakesäisen sunnuntaikahvin paikalta, ja kiviesteet ovat tosiaan Hannun mainitsemat valkoiset juovat. Panssariansa karttasana Jokelan kohdalla?\n6 tuntia sitten · En tykkääkään · 1\nTerho Ahonen Panssariansa? Kuulen tuon sanan tässä yhteydessä ensimmäistä kertaa. Millainen, mitä tarkoitat? Haluan oppia, haluan tietää.\n3 tuntia sitten · Tykkää\nJuhan-Ville Kaarnakari Panssariansa? Kuinka monesta suunnasata siihen pystytään kekittämään tuli?\nTerho Ahonen Panssariansalla Salpalinja-museon lähimaastossa tarkoitetaan irtolohkareilla, kiviladoksella korotettua myötärinne-estettä, joka sortuisi vaunun viime tipassa sen huomattua ja jarrutettua esteen reunalla! Vaunu luiskahtaisi nenälleen. Teoriassa saattaisi toimia, tiedä häntä! Panssariansaa en muualla tiedä enkä ole kuullut puhuttavan. Siksi Karin tulkinta kiinnostaa. Kiviesteillä ja maaston käytöllä on toki rakennettu vaunuille sumppuja, umpiperiä, joihin on kohdistettu vähintään yhden pst-aseen tuli. Eli esteillä ja maastonkäytöllä olisi ohjattu vaunut surman suuhun.\n2 tuntia sitten · Tykkää · 2\nJuhan-Ville Kaarnakari Ajattelinkin että esteillä ohjataa\n2 tuntia sitten · En tykkääkään · 1\nTerho Ahonen Kyllä. Virolahden Harjussa Vahtivuoren ja Harjun päärakennuksen välissä, Ravijoen itäpuolella lähellä Vahtivuorta on juuri tällainen kiviesteen kulmaus, johon on kohdistettu usean pst-tykin tuli, kaksi teräsbetonikorsuista ja muutama kenttälinnoitetusta asemista.\nnoin tunti sitten · Tykkää · 2\nJuhan-Ville Kaarnakari Mielenkiintoisia juttuja!!\nnoin tunti sitten · En tykkääkään · 1\nTerho Ahonen Mitä enemmän Salpalinjaan tutustuu, sen enemmän tulee tuntu, että linnoituksen suunnittelijat ovat olleet täyspäisiä!\nnoin tunti sitten · Tykkää · 1\nJuhan-Ville Kaarnakari Suurella kiinnostuksella seuraan viestienne kautta Salpalinjan yksityiskohtia.\nJuhan-Ville Kaarnakari Tässä olisi mittavan kuvateoksen paikka.\nTerho Ahonen Epäilemättä. Muutamalla tämän sivuston jäsenellä olisi siihen tod näk, valmis kuva-aineisto olemassa. Salpalinjan ongelma on se, että se ei yleiskuvassa näytä miltään. Yksityiskohdista teos olisi rakennettava. Toisaalta tämä on tunnustus jälleen linnoituksen suunnittelijoille. Siitä ei todellakaan tullut valokuvauksellsita turistinähtävyyttä! Kustantajat hoi!\nHannu Ilves Hauhian ohi on kävelty kaikilla pohjoisen reitin vaelluksilla ja ihmetelty kiviesteitten määrää. On niistä ollut viljelijöille melkoinen riesa, tosin on niitä raivattukin muistaakseni yhdeltä pellolta. Härkämäen tykki ylettyy luultavasti ampumaan Pekkolan kohdan tielle, muista tykkiasemista ei tietoa. Harrilta voi löytä vastaus tähänkin.\nTerho Ahonen Hannu juuri näin. Ja tässä on taas yksi surmanloukku. Pellolta nyt jo raivattu kivieste ja tien ja muuntajan kohdan harjanne olisi ohjannut sumppuun tykinruokaa. Härkämäen pst-tykille oikein sopiva ampumaetäisyys. Tuosta että Jokela-sanan kohdalla on kaksinkertainen kivieste voin vain todeta, että mitään ei jätettu sattuman varaan. 1939 kartassa tuo tie on merkitty kärrypoluksi. Ja tuosta pelloltahan alkaa noin 10 km yhtenäinen erämaataival Hostikkaan saakka. Ehkä siksi viimeinen hyökkäysura ennen sitä tuplavarmistettiin.\n8 minuuttia sitten · Tykkää · 2\nLähettänyt Terho Ahonen Miehikkälä klo 12.31 Ei kommentteja:


Intian mars luotain\nJulkaistu: 10.10.2014 21:39\nOtsikko: Intian mars luotain\nKuvaus: Verrattuna minecraftiin.\nHakusanat: intia, mars, luotain, minecraft, raha, microsoft,\nAika: 2014-10-10 21:43:48\nminecraft taitaa tuottaa välitöntä voittoa enempi mitä tuo mars mission\nAika: 2014-10-10 21:44:25\nNo voitin 12 euroa viking lotossa , vitut Marssista.\nAika: 2014-10-10 23:50:24\nIntia lähettää aluksen Marsiin, vaikka noin 500 miljoonalla maan väestöstä ei ole minkäänlaista wc:tä... Prioriteetit kohdillaan!\nAika: 2014-10-10 21:45:24\nEikö Suomessa oo oluen hinta lähes samaa luokkaa?\nAika: 2014-10-11 18:45:17\nKuinkakohan monta alusta Suomi lähettäisi Marsiin, jos lopetettais mamujen sossurahat?\n<wibii> mistressX vaikka trolli niin periaatteessa samaa mieltä. Jostain tän pallon populaa on pakko vähentää ja Intiassa nyt on sitä porukkaa mitä vähentää. Vaikka ottais puol miljardia niin niillä ois silti tarpeeks väkee pitään Intia suurvaltana (ja tod näk parantais huomattavasti jäljelle jääneen osan oloja)\n<Seregon> Kuinkakohan monta alusta Suomi lähettäisi Marsiin, jos lopetettais mamujen sossurahat?\n<SotilasSandels> Hassu yhteensattuma että ydinasevaltioilla on "avaruusohjelmat".\n<Benanza> Buska, itseasiassa... Elintaso kun nousee niin lisääntyminen yleensä vähenee. Suoraa johtuen siitä että lapsikuolemat yms sekoilut jää pois ja jengi alkaa tyytyä siihen 1-2 lapseen kun tajuavat ettei tarvitse suoltaa 200 kehitysvammasta polskuttamaan gangeshin mutapohjaa. Tästä oli joskus muistaakseni rasiatubessa jopa jonkun näkönen video missä on verrattu jonkun sellasen maan syntymisen määrää missä on elintaso noussu huomattavasti 30v aikana. Mietippä nyt esim japania, siellähän kuolee enemmän väkeä mitä syntyy. Toisaalta niillä onki kiire tunkea ankeriaita sinne sun tänne...\n<Buska> naturaljoe Itse näen sen pitkässä juoksussa hyödyllisempänä kuin nostaa jo ylikansoittunen maan-asukkien elintasoa, joka aiheuttaa yhä enemmän lisääntymistä. Pakkohan tässä on jo toisia planeettoja alkaa katasastamaan muuttokuntoon..\n<hatwok> Toinen on bisnestä, toinen tutkimusta. 74 miljoonaa joista ei saa ainakaan suoraan penniäkään takaisin. Mutta 2.5 biljoonasta saa varmasti samat takasin ja enemmänkin.\n<jackson> Hetkonen. Täytyypä miettiä. Ammunko 74 miljoonaa avaruuteen tietämättä et toimiiko vai ei. vai laiteaanko 2.5 miljardia. Nyt on paha. mitäköhän rahottajat on mieltä\n<varajeesus> Näin unta että voitin 20?!\n<opmdevil> Jotkut ei vissiin ihan ymmärrä että yrityskaupat/julkiset projektit ei ihan ole vertailukelpoisia\n<SuperC> Kuvan tehny joku Jonne, joka ei ymmärrä hevovittuakaan elämän realiteeteista.\n<Harhaluulo> Raha hidastaa ihmiskunnan kehitystä.\n<KeijoIsoKoo> Melko yksinkertainen luotain eli ei mitään alusta. Mittasuhteet kuosiin.\n<syöpäläinen> Ei se hinta vaan se mitä se tuottaa.\n<aksapatsiah> Tarttu mikkiin.\n<teppo42> @haive etkä hymmärrä että se vopitto ei ole se pointti?\n<teppo42> @haive tajuatteko te nulikat miten järkyttävää on että teidän mielestä on okei käyttää Minecraftiin tuollaisia summia?\n<naturaljoe> Intia lähettää aluksen Marsiin, vaikka noin 500 miljoonalla maan väestöstä ei ole minkäänlaista wc:tä... Prioriteetit kohdillaan!\n<WeirdGuy> @matias26 12 ekellä saa jo monta mars patukkaa\n<jepjep666> 74 miljoonalla ei saa Intiassakaan tuollaista rakettia kasaan. Ihan huuhaa summa. Wikipediakin tietää vuodelta 2012, että Intian avaruustutkimusjärjestö saa käyttöönsä seuraavan viiden vuoden budjetiksi 7 miljardia dollaria.\n<house83> Yhden jätteenpolttovoimalaitoksen hinta 300 miljoonaa euroa. Mitä Suomi maksaa ulkomaille saadakseen energiaa: 8,5 miljardia euroa.\n<cliffbarnes> Ihmettelin, miten supercellistä maksettiin niin paljon. Nyt oon tuhlannu boom beachiin jo varmaan 30?. Jumankeuta...\n<Kekkos> Kerbal Space Program 27,99 euroa\n<Froqert> money well spent on kohdallaan tässä\n<ern0ld> Vaikuttaa jotenkin todella halvalta avaruusprojektiksi, varmaan rysähtää suoraan Marsiin ku pääsee perille :D\n<svalbard> Valtiot, myös Intia, rahoittavat tieteellistä tutkimusta. Firmat sen sijaan tavoittelevat vain voittoa seuraavalle kvartaalille.\n<jesperil> typerä microsoft! itse maksoin alle 20?.\n<sekalaista1233> En usko että marslennolla saadaan hirveästi tuottoa.\n<Anq> matias26 Millaista oli marsilainen vittu?\n<Eskopertti> Eikö Suomessa oo oluen hinta lähes samaa luokkaa?\n<matias26> No voitin 12 euroa viking lotossa , vitut Marssista.\n<Dawn> minecraft taitaa tuottaa välitöntä voittoa enempi mitä tuo mars mission\nSama tissien kanssa\nKeittiön fiksuimmat kokit


Hyttyskesä alkoi räjähdysmäisesti – tutkijan mukaan edessä on yksi itikkapitoisimmista kesistä | Yle Uutiset | yle.fi\nJyväskylän yliopiston dosentti Jari Haimin mukaan luotettavat mittarit hyttysten laskemiselle puuttuvat.\n9.6. 09:15 • Päivitetty 9.6. 10:35\nKevään ja alkukesän olosuhteet ovat olleet hyttysen lisääntymiselle suotuisat. Kevät oli kostea toukukuun runsaine sateineen, ja alkukesän lämpö on valmistanut hyttyset toukkavaiheesta aikuisiksi.\n– Metsissä on ojissa ja lammissa vettä, joten kyllä siitä pystyi jo keväällä ennustamaan, että aika hyvältä näyttää, dosentti Jari Haimi Jyväskylän yliopiston bio- ja ympäristötieteiden laitokselta hymyilee.\nNyt hyttysiä on niilläkin paikoilla, joissa ei tyypillisesti ole paljon hyttysiä.\n– Meillähän oli kohtuullisen runsasluminen talvi ja ne sulamisvedet, jotka tuonne maastoon jäivät loivat toukille hyvän elinpaikan. Sitten tuli runsaita sateita, jotka jatkoivat niiden lampareiden elinikää, siinä mielessä toukilla on ollut hyvät paikat kasvaa.\n– Nyt tuli yllättäen pitkäaikainen lämmin kausi eli sieltä ne hyttyset kuoriutuu yhtä aikaa. Nyt ne on kaikki täällä yhtä aikaa, Haimi toteaa.\nHaimi kertoo saavansa ihmisiltä päivittäin raportteja, että hyttysiä on tällä hetkellä todella paljon.\nHän vahvistaa, että tämä kesä on poikkeuksellinen hyttyskesä.\n– Kyllä tämä meikäläisen iän skaalassa on yksi eniten hyttysiä sisältänyt alkukesä, Haimi pohtii.\n– Paha on sanoa sitä, että onko nyt mikään ennätysvuosi, koska meillä ei ole oikein sellaista luotettavaa mittaria. Mutta kyllä tämä sinne TOP 5:een menee.\nUusi sukupolvi saattaa tulla loppukesällä\nSuomessa on noin 40 hyttyslajia. Noin kymmenen näistä lajeista käy imemässä ihmisen verta.\n– Voi sanoa, että nämä kesähyttyset ovat jollakin tavalla ärhäkämpiä. Nämä munat on siis munittu viime syksynä ja toukat ovat kuoriutuneet keväällä ja aikuiset kehittyneet nyt toukokuun aikana.\nMyöhemmin kesällä saattaa tulla hiljaisia hyttyslajikkeita, joihin törmää esimerkiksi vadelmanpoimimisaikaan pusikoissa.\nUsein hyttyskesän huippu osuu juhannukselle. Nyt Haimi kuitenkin veikkaa, että jos tällaiset kelit jatkuvat, niin huippu saavutetaan jo ennen juhannusta ainakin Etelä- ja Keski-Suomessa.\nJotkut lajit tuottavat kesän aikana toisenkin sukupolven. Jos kelit siis jatkuvat suotuisina, loppukesästä voidaan odottaa hyttysten toista sukupolvea.\nTuntuuko sinusta, että hyttysiä on tavallista enemmän? Voit keskustella aiheesta 10.6. klo 23.00 saakka.\nAlkukesän rauha on vaihtunut infernaaliseen ininään, kun hyttyspopulaatiot ovat kuoriutuneet vauhdilla.\nVaalimaan ja Nuijamaan raja-asemilla otetuissa näytteissä todettu 86 koronatartuntaa muutaman päivän sisään. Marin painottaa, että testauskapasiteetti on pidettävä sellaisella tasolla, että tartunnat ja virusmuunnokset saadaan nopeasti kiinni.\nMaakaapelikela oli jo pihassa odottamassa, kun myrsky vei sähköt – "Metsä on kuin pommituksen jäljiltä", sanoo juvalainen Tuija Pesonen


Katsokaa näitä ototoksisia lääkkeitä ja lapsia varoen - kuulolaitteiden toimittaja\nKatso näitä ototoksisia lääkkeitä ja lapsia varoen\nTätä artikkelia kirjoitettaessa muistan yhtäkkiä kollegan, joka oli erityisopettaja, enkä voinut auttaa itseäni.\nHän, noin kolmekymmentä vuotta vanha, on erittäin hienostunut ja opettaa paperityötä, joka on opiskelijoiden keskuudessa erittäin suosittu. Arkki alkuperäistä tavallista paperia kulki kätensä läpi ja muuttui maagiseksi voimaksi, kuin se olisi totta. Kuka on koskaan ajatellut, että niin hyvä opettaja, mutta molemmat korvat kuurot, päivittäinen kommunikointi riippuu viittomakielestä, sana ei sano. Myöhemmin sain tietää, ettei hän ollut synnynnäinen, mutta hän oli tahaton, kun hän oli korkeakuumeinen lapsi. 1980-luvulla, jolloin materiaaleja oli niukasti, kuuloteollisuutta ei ollut vielä muodostettu, eikä luonnollisesti ollut sopivaa kuulolaitetta tai sisäkorvaimplanttia puuttuakseen. Joten matka on elinikäinen.\nNuo Da: n Kiina, kuten hän, on aiheuttanut monia kuuroja, väärän lääkityksen takia. Puutteellisten tilastojen mukaan Kiinassa on noin joka vuosi.30000Lapset joutuivat väärän lääkityksen vuoksi hiljaiseen maailmaan aiheuttaen maksa- ja munuaistoimintaa, hermostoa ja muita vammoja. Olemassa Kiinassa3500Eri farmaseuttisista valmisteista, vain lapsille60Erilaisia.\nJoten tällä kertaa Xiaobian tarkastelee ototoksisten ja lasten lääkkeiden luetteloa:\n☑ Aminoglykosidiantibiootit: streptomysiini, gentamysiini, kanamysiini, pieni nomysiini, neomysiini, tobramysiini, linkomysiini ja vastaavat.\n☑ Ei-aminoglykosidiantibiootit: kloramfenikoli, zirkoniumoksidi, erytromysiini, vankomysiini, kapreomysiini, chunremysiini, riudomysiini, paromomysiini, nitridiini, polymyxa PrimeBja niin edelleen.\nSalisylaatti: aspiriini, fenaasetiini,APC, Bao Taisong ja niin edelleen.\n☑ Diureetit: furosemidi, virtsahappo, elohopea jne.\n-Kasvainten vastaiset lääkkeet: sisplatiini, typpisinappi, bleomysiini, metotreksaatti jne.\n☑ Kiinalainen lääketiede: aconitine, raskasmetallisuolat (elohopea, lyijy, arseeni jne.).\n☑ Muut: kiniini, kloorikiini, propranololi, skorpioni, insuliini, jodi, klooriheksidiini jne.\nMuut lapset varoen\nSiksi lääkäreitä kehotetaan huolellisesti ja huolellisesti antamaan reseptilääkkeitä lapsilleen. Vanhempien on kohdeltava lapsiaan vakavasti ja vakavasti. Lasten hoitoon on vaikea olla jälleen kerran varovainen, eikö niin?\nLoppujen lopuksi lääkkeiden aiheuttama yskö kuuluu sensineuraaliseen kuulonmenetykseen, joka on peruuttamaton, ja lääketieteellisellä hoidolla ei ole parantavaa vaikutusta. Pienenä kuuntelu- ja puhekuntoutuksen toimittajana, joka opiskeli Zhejiangin perinteisen kiinalaisen lääketieteen yliopistossa neljä vuotta, muistuta vanhempia ja ystäviä, että jos lapsi aiheuttaa vahingossa huumeiden aiheuttamaa halvaantumista, siirry ammatilliseen sovituskeskukseen auttaakseen lapsia valitsemaan sopiva kuulolaite. Estä etenevä kuulonaleneminen ja vähentynyt puheentunnistuskyky.\nLinkki:Katso näitä ototoksisia lääkkeitä ja lapsia varoen\nVIITE: Kuulolaitteita, Kuulon menetys, Digitaaliset kuulolaitteet\nEro 200: n kappaleen kuulolaitteen ja 20000: n kuulolaitteen välillä\nMiksi kuulolaitteet on asennettava?


Uudistuneet opetussuunnitelman perusteet tarjoavat oivallisen mahdollisuuden kokeilla uusia opetusmenetelmiä kieltenopetuksessa, jotta päivitetyt tavoitteet saavutettaisiin. Tässä tutkielmassa kyseistä mahdollisuutta hyödynnettiin tutkimalla kielitieteessä käytetyn topologisen lausemallin (saks. das topologische Satzmodell) hyödyntämismahdollisuuksia saksan kielen sanajärjestyksen opettamisessa.\nViisiosainen lausemalli perustuu ajatukseen, että saksan kielessä erillään esiintyvät predikaatin osat jakavat lauseen kolmeen kenttään. Tutkimuksen hypoteesi oli, että topologinen lausemalli havainnollistaa hankalaksi koettuja saksan kielen sanajärjestyksen erityispiirteitä ja soveltuu monelta osin uudistuneiden opetussuunnitelman perusteiden toteuttamiseen. Lausemallia käytettäessä pystytään muun muassa hyödyntämään tutkivaa opetusotetta ja kehittämään oppijoiden kielitietoisuutta. Tutkimuskysymyksissä keskityttiin siihen, miten koeryhmä koki lausemallin käytön, millaisia ehtoja toimivalle käytölle mahdollisesti on olemassa ja miten lausemallin käyttö vaikutti sanajärjestyksen oppimiseen.\nTutkimusta varten laadittiin kuuden oppitunnin aikana toteutettava opetuskokeilu, joka suoritettiin kevätlukukauden 2017 aikana B2-saksan ensimmäisellä kurssilla lukiossa. Opetuksen koeryhmä koostui kahdeksasta kurssin oppilaasta. Opetuskokeilun aikana koeryhmä tutustui topologisen lausemallin käyttöön ja teki erilaisia analyysiharjoituksia lausemallin avulla.\nTutkimuksen aineisto koostuu kurssilaisten kirjoittamien oppimispäiväkirjatekstien lisäksi loppukyselystä, alku- ja loppuosaamista mittaavista sanajärjestystesteistä sekä kurssin väli- ja loppukokeen yhteydessä kirjoitetuista ainekirjoitelmista. Laadullista sisällönanalyysia käyttämällä oppimispäiväkirjateksteistä selvitettiin, mitä positiivisia ja negatiivisia kokemuksia koeryhmällä ilmeni lausemallin käytön yhteydessä. Tuloksia täydennettiin loppukyselystä saadun aineiston avulla, joka analysoitiin tilastollisin menetelmin. Luokittelun avulla sanajärjestystestien tulokset arvioitiin joko oikeiksi tai vääriksi, minkä jälkeen testeille laskettiin yhteispistemäärät. Ainekirjoitelmissa eriteltiin, onko verbin paikka kussakin lauseessa oikea, ja millä lauseenjäsenellä kukin lause alkaa. Jälkimmäisen ainekirjoitelman analyysista saatuja tuloksia verrattiin normaalia opetusta saaneen verrokkiryhmän tuloksiin.\nTopologinen lausemalli koettiin loogiseksi ja helppokäyttöiseksi yksinkertaisia lauseita analysoitaessa. Kaksi koehenkilöä kokivat, että lausemallin käyttö auttoi heitä saksan sanajärjestyksen oppimisessa. Näillä koehenkilöillä myös sanajärjestystestin tulokset paranivat eniten. Koeryhmäläisillä oli kuitenkin myös paljon negatiivisia kokemuksia mallin käytöstä. Eniten näitä kokemuksia aiheuttivat epävarmuus lausemallin käytössä ja käytön epäselvä hyöty. Näihin kokemuksiin voi kuitenkin puuttua muuttamalla opetuskokeilussa esiin nousseita ongelmakohtia. Erityisen tärkeää on varata riittävästi aikaa tehtävien tekemiseen ja läpikäymiseen, selkiyttää lausemallin ja kielen välistä yhteyttä sekä asettaa työskentelylle selkeät tavoitteet. Vertailu koe- ja verrokkiryhmän välillä ei osoittanut merkittäviä oppimistuloksia, mutta tutkimus loi pohjan jatkotutkimukselle, jonka avulla topologisen lausemallin käyttöä suomalaisessa saksan kielen opetuksessa voidaan kehittää.


Preemion Wappufutis 2019 - Itä-Suomen yliopiston ylioppilaskunta (ISYY)\nPreemion Wappufutis 2019\n17.04.2019 - 17.04.2019 |Kuopio\nLukuvuosi on taas kohta paketissa ja kaikkien odottama Wappu on taas ovella!! Mikäs sen parempi tapa aloittaa vapunvietto kuin raskaan urheilurutistuksen jälkeen? Urheilujuhlan tuntua on ilmassa, kun vappu startataan käyntiin Preemion Wappufutiksella.\nKokoa oma 7-14 hengen joukkueesi, ja saavu taistelemaan Pohjois-Savon arvostetuimmasta tittelistä! Turnaus pelataan 17.4. keskuskentän tekonurmikentällä klo 10.00 - 15.30. Pelit pelataan seitsemän hengen kentällisillä (7vs7) - puolikkailla kentillä.\nIlmoittautuminen tapahtuu kide.app-palvelun kautta. Ilmoittautuminen alkaa 28.3 kello 12:00. Ilmoittautuminen on sitova. Kaikki muutokset pidätetään. Huom! Yhdellä ainejärjestöllä saa olla useampikin joukkue! Myös opiskelijoiden sekajoukkueet ovat tervetulleita.\nVaikka et pelaisikaan, tule kannustamaan lempparijoukkueesi voittoon! Tarjolla tietysti makkaraa, sekä mahdollisesti muuta pientä kivaa.


Hankeinfo :: Ilona41\nLisäksi hankkeessa testataan uudenlaisia menetelmiä kohti työllistymistä, keskittyen positiivisen rakennemuutoksen- ja työvoimapula-aloihin, erityisesti sosiaali-ja terveysalaan sekä kiertotalouteen ja kestävään kehitykseen.\nHankkeessa tehdään yhteistyötä kansainvälisen kumppanin kanssa. Kansainvälisessä yhteistyössä on tarkoituksena vertailla ja pilotoida hyviä käytänteitä ja malleja vaikeasti työllistyvien kiinnittymisestä työmarkkinoille erityisesti keskittyen sosiaali - ja terveysalan ja vanhustyöhön.\nIlona - sosiaalinen yrittäjyys väylänä mielekkääseen työhön on ESR-rahoitteinen hanke ajalle 1.10.2018-31.10.2021.\nHankkeen toteuttavat Silta-Valmennusyhdistys yhdessä Vates-säätiön, Pääkaupunkiseudun Kierrätyskeskuksen, Diakonia ammattikorkeakoulun ja Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen kanssa.\nAnalysoida, testata ja arvioida erilaisten kansainvälisten, osatyökykyisten työllisyyttä edistävien mallien toimivuutta Suomen yhteiskunnallisissa ja lainsäädännöllisissä raameissa. Erityisen kiinnostuksen kohteena ovat yhteiskunnallisiin yrityksiin liittyvät toimintamallit ja hyvät käytänteet.\nKokeilla ja systemaattisesti testata uudenlaisia menetelmiä kohti työllistymistä (yhteiskunnallisiin) yrityksiin ja (yhteiskunnalliseen) yrittäjyyteen aloille, joilla työvoiman kysyntä on suurta. Menetelmissä hyödynnetään sekä kotimaisia että kansainvälisen yhteistyön kautta saatavia hyviä käytänteitä ja malleja. Menetelmissä korostuvat toimintakyvyn edistämiseen liittyvät innovatiiviset ryhmämuotoiset kokeilut sekä kohdennetut koulutukset. Lue lisää Kierrätyskeskuksen ja Silta-Valmennusyhdityksen kokeiluista täältä.\nLisätä työllisyyttä sekä tuottaa osaamista ja osaajia aloille, joilla on työvoimapula. Hankkeessa keskitytään erityisesti positiivisen rakennemuutoksen aloille sekä muille työvoimapula-aloille, kuten sosiaali- ja terveydenhuoltoon (erityisesti vanhustenhuolto) sekä kiertotalouden ja kestävän kehityksen aloille.\nMallintaa kustannustehokas, huolellisesti arvioitu valtakunnallisesti käyttöönotettava rakenteellinen ratkaisu haasteellisessa työmarkkina-asemassa olevien osatyökykyisten henkilöiden työllistämiseen.\nArviointi ja kuvaus kansainvälisten mallien soveltavuudesta ja käyttöönottoon tarvittavista toimista Suomessa\nUutta osaamista ja työvoimaa työvoimapulasta kärsiville aloille.\nKohderyhmälle suunnattu kokonaisvaltainen palvelumalli, jossa yhdistyvät tukimuodot koulutukseen, työllistymiseen avoimille työmarkkinoille tai yhteiskunnaliseen yrittäjyyteen.\nMateriaalipaketti vaikeimmin työllistyviä henkilöitä tukevasta työllistämismallista sekä kuvaus mahdollisista siihen tarvittavista lainsäädännöllisistä muutoksista.\nViestintämateriaalia ja julkaisu hyvistä käytänteistä yhteistyössä kansainvälisten kumppanien kanssa\nSelvityksen voi lukea täältä.


Miksi suihkuverho lähentelee? | Me Naiset\nMiksi suihkuverho lähentelee?\nOuti Pippuri / Tiede\nklo 11:04 | 1.7.2014\nIik, senkin lähentelijä! Kuva: Shutterstock\nIholle pyrkivä limainen suihkuverho on pieni arvoitus tutkijoillekin.\nRentouttava suihkuhetki keskeytyy, kun joku haluaa liimautua kiinni ihoon. Eikä se joku valitettavasti ole kukaan kuuma tyyppi vaan limainen suihkuverho.\nErityisen ällöttävää suihkuverhon lähentely on hotellissa.\nMikä saa suihkuverhon hakeutumaan iholle?\nTiede-lehteen kirjoittavan tiedetoimittajan Marko Hamilon mukaan ilmiön syystä on olemassa enemmän teorioita kuin vakuuttavaa näyttöä. Varmaa on, että suihkuun syntyy jonkilainen alipaine, joka saa verhon imetytymään sisäänpäin.\nJotkut luulevat ilmiön aiheutuvan siitä, että kuuman veden lämmittämä ilma nousee ylöspäin. Tämä ei kuitenkaan pidä paikkaansa, sillä suihkuverho lähentelee ihan samalla tavalla, vaikka suihkun vesi olisi jääkylmää.\nMassachusettsin yliopiston apulaisprofessori David Schmidtin teorian mukaan vesisuihku synnyttää suihkuun pyörteen. Pyörteen keskuksessa on matalan paineen alue samaan tapaan kuin myrskyn keskipisteessä. Tämä matalapaine vetää suihkuverhoa vesisuihkua kohti.\nSchmidtillä on ongelmaan myös ratkaisu: suihkuverhon alareunaan kannattaa kiinnittää pieniä painoja. Sillä lähentely loppuu.\nTiede-lehti: Millä eläimellä on elossa eniten sukupolvia?\nTiede-lehti: Tunnetaanko kirosanattomia kieliä?


budjetti arkistot - Maailman ympäri 180 vuodessa\nHuhtikuun loppupuolisko sujahti kuin rullilla kun USAn itärannikon road trip vei mennessään. Lentodiilien kautta löytyi superedulliset 270 euron lennot Hki-Boston-Hki (1,5-2h välilaskut Köpiksessä mennen tullen) ja mikä parasta pitkät lennot…\nÄäri-ei-mitään. Tykkään höpöhöpö-valokuvauksesta, nautiskelusta ja nukkumisesta. Sekä matkustelusta.\nJos olisin eläin, olisin oranki. Tai koala. Tai kolmivarvaslaiskiainen, joka eläisi suklaalla.\n3 kuukautta ago Hello Canaria! Pysähdy tapaksille ja hengitä kauneutta. #roadtrip #grancanaria #180vuottablogi #matkablogi #fataga #mountainview #nevernottravel #igtraveller #picturesque\n4 päivää ago Vuosi sitten Atlantic City. Parin viikon päästä Las Vegas. Voin kertoo, ei aivan same same. #atlanticcity #eastcoast #travelblogger #180vuottablogi #matkablogi #worldexplorer #throwback #roadtrip #nevernottravelling #adventuretime\n3 viikkoa ago Viime keväänä oltiin ihanassa ja aurinkoisessa Vermontissa. Nyt alle kuukausi länsirannikon roadtrippiin! #vermont #180vuottablogi #roadtrip #happytravels #visitusa #matkablogi #adventuretime\n2 kuukautta ago Koska edelliskerrasta on jo 3,5 vuotta, niin oli korkea aika varata lennot USA:n länsirannikolle! 7 viikkoa lähtöön ✈ Finnair lentää useamman kerran viikossa suoraan Los Angelesiin. Matkaa tulee 11h suuntaan, mutta välilaskuttomuus on plussaa! #grandcanyon #arizona #sunrise #nevada #california #roadtrip #180vuottablogi @feelfinnair #matkablogi #travelhappy\n2 kuukautta ago Blogissa uusi postaus Vietnamin Phu Quocin saaren Fusion Resortista. #180vuottablogi #matkablogi #vietnam #phuquoc #beachbum #infinitypool #travelawesome #worldexplorer #lifewelltravelled #adventuretime\n2 kuukautta ago Tänään mietin, että ollappa keväisessä New Yorkissa. #throwback #newyork #bryantpark #nyc #180vuottablogi #skyline #travelusa #matkablogi #lifewelltravelled #eastcoast\n2 viikkoa ago Blogissa uusi postaus Kambodzan Siem Reapista. Upea, kuuma, mutta myös ärsyttävä paikka. #180vuottablogi #matkablogi #cambodia #siemreap #adventuretime #travelblog #travelawesome\n3 viikkoa ago Ei ananas, vaan kokonas. #coconutbar #asia #180vuottablogi #malaysia #travelawesome #kualalumpur\n1 viikko ago Pienin kahvi kahvien historiassa. #coffeetime #praguetoday #180vuottablogi #travelawesome #lifewelltravelled #matkablogi #drinkitup\n1 viikko ago Omg. Ruokakojuja silmänkantamattomiin aivan hotellin kyljessä. Testailin. Parin tunnin bussiajelun ja kävelyn, yhden lounaan ja kahden snacksin perusteella Praha on erikiva! #praguetoday #traveleurope #foodmarket #180vuottablogi #matkablogi #eatstagram #snacktime #czechrepublic\nSiem Reap ja valtava Angkor Wat\nUsan länsirannikko – matkakuume ja suunnitelmia\nHintansa arvoinen Phu Quoc?\nMaisu: Siem Reap ja valtava Angkor Wat\nTeppo/Tämä matka: Siem Reap ja valtava Angkor Wat\nOuti / Maa Quzuu: Siem Reap ja valtava Angkor Wat


Reippailtiin Nemon ja Nugan kanssa viime lauantaina Läheltä Hyvää -tapahtumaan Ahlmanille, jonne meiltä kävelee noin tunnin. Nuga lähti lisäksi tapahtuman humuun mukaan ja oli siinä ihmettelemistä: joka puolella ihmisiä, musiikkia, maalaistuoksuja, suloisia lehmän vasikoita, muurinpohjalättyjä, ostoskojuja, hevonen ja muita koiria.\nNuga odottaa omaa osaansa lätystä\n... ja nanosekunnissa se on syöty\nEn muista, että koskaan Nuga olisi ollut niin puhki, kun kotiin päästessä. Pötkötteli vaan koko illan untusten unessa sohvalla <3 (Seuraavana aamuna herätti meidät alakerrassa vinkumalla klo 8 pintaan, mikä oli ennätys, sillä on nyt vuoden päivät herättänyt 05-07 välillä... huoh).\nTapahtuman jälkeen suunnattiin keskustaan syömään ja sattumalta huomattiin Koirakahvila Vainu, koska sieltä suunnalta kuului haukuntaa, pumien kokous oli juuri päättynyt kahvilassa ;) Niinpä saatiin rauhassa nautiskella ensin ruokaa ja jälkkärikahvien ajaksi haettiin vielä Luna mukaan. Tyttö valkkasi tiskistä nautaisia pikkukeksejä (pojillekin säästettiin muutama ), joita mutusteli onnellisena meidän hörppiessä kahvia. Oltiin siinä jo lähtökuopissa, kun kahvilaan tuli toinen pikkukoira ja todettiin, että parempi poistua paikalta ennen, kun Luna huomaa kaverin, sillä desipelit nousee siinä kohtaa vähän turhan korkealle. Kahvilassa kun on nollatoleranssi kähyjen suhteen.\nIhastuin kovasti kahvilan tunnelmaan ja kaikkea kivaa lahjatavaraa oli myös myynnissä, tosin keskustahinnoissa. Asiakaspalvelijoilla oli aikaa höpötellä ja koko ajan oli tervetullut olo. Hauskasti olivat ajatelleet, kun omppoja sai ottaa mukaan sisältä ja pienestä suloisesta pöydästä pihalta. Muutama ohikulkija niitä siittä napsikin.\n"Jotain tekis mieli shoppailla"\nKoiraohjelma jatkui seuraavana päivänä, kun Lunan kasvattaja järjesti Kamunkorven päivät! Kaikki kasvatit oli kutsuttu ja paikalle pääsivät Lunan sisaruksista Ulpu ja Remu. Paljon muitakin kavereita ja tuttuja oli tullut, joten melkein jokaista karvaista tuli rapsuteltua :)\nPihassa päästiin taas liitämään, Lunan kanssa höntsäiltiin ensin ja palautti lelua superhyvin, eikä ollut kertaakaan aikeissa karata toisten koirien luo, jotka odottivat vuoroaan hihnoissa. Nugan otin myös muutamaksi minuutiksi radalle, mutta heti, kun huomasin, että keskittyminen alkaa herpaantumaan, niin otettiin yksi onnistunut harjoitus ja sitten kunnon leikki + hihnaan. Näin vältyin siltä, että Nuga ehti karkaamaan, jolloin kissa-hiiri -leikistä tulee hauskempaa, kun itse esteistä. Nuga ei siis anna kiinni siinä kohtaa, vaan juoksee karkuun... onnellisena :P\nLunan sisko Ulpu, samaa näköä vai mitä?\nLuna muuten moikkaili mukavasti muutamia parsonuroksia, vaikkei niistä nyt niin kovin kiinnostunut ollutkaan. Nugalla taas oli olevinaan iso ego hihnan päässä ja ärisi alkuun, mutta rauhoittui sitten. Harmi, ettei ehditty jäämään koko päiväksi, sillä kahvittelun jälkeen olisi ollut mejää tiedossa!\nLunan veli Remu\nMatka jatkui tallille, jonne otettiin mukaan vuorostaan Nemo. Isä oli paljon riehakkaampi, kun poikansa ja poukkoili minne sattui, eikä olisi jaksanut odotella, kun riisuttiin hevosta pois. Rauhoittui kuitenkin, kun löysi kivaa kaivelemista maasta ja ne ns. munkkipallot olisi taas maistuneet vähän liiankin hyvin.. ;D\nIllalla saatiin vielä perhettä kylään mun synttärikakkukahvien merkeissä ja oli niiin ihanaa, kun sekä mummu, että pappa ja Jonna vuoron perään rapsutteli ja sylkytteli kaikkia kolmea. Pieni jäähysessio siinä oli otettava yhdessä vaiheessa, kun Nemo oli sitä mieltä, että nää kaikki on mun vieraita, muitten on turha tulla apajille :P Seppo on muuten pitänyt nyt tiukkaa linjaa, kun vieraita on tullut kylään ja koirien käytös on ollut ovissa lähes siedettävää...\nNemo nuuskuttelee synttärikukkaa\nViimeiset kesätreenit oli eilen Nemon kanssa. Tehtiin pitkää pätkää Huittisen Harrin radasta, jonka valmennuksessa meidän oma opettaja oli ollut. Huh, oli siinä tekemistä, juoksusuoria, joiden jälkeen täys jarrutus ja kaikenlaisia kieputuksia. Meinasi siinä jo usko loppua, vaikka lopulta saatiin kuviot haltuun ja pienet kaarrokset esteiden välille, oma kroppa ei vaan meinannut alkuun taipua ja Nemo oli niin kovilla kierroksilla, että hyppi mua päin, eikä olisi istunut lähdössä. Tunnelmaa tiivisti myös se, että piti ottaa nuoremmat mukaan ja riekkuivat äänekkäästi koko illan autossa. Noh, todettiin siinä, että kaikilla meni viimeinen kerta penkin alle, joten tästä on taas tie ylöspäin tulevissa hallitreeneissä!\nP.S. Pahoittelen kuvien laatua, suurin osa kännykkäkameroilla napsittuja...\nTunnisteet: Agilitytreenit, Kaupunkielämää, Kaverit, Koirat\nK 25.9.2012 20.05\nHih, nopeesti meni lätty! :D\nAnna 25.9.2012 20.14\nJuu, ei siitä kuvaa ehtinyt ottaa ;D\nAnonyymi 25.9.2012 21.08\nOnpa teillä ollut kivannäköistä meininkiä! :) On itsekin täytynyt tuo Vainu käydä tsekkaamassa, täytyypi katsoa jos tässä lähiviikkoina saisi aikaiseksi käydä siellä.\nAnna 27.9.2012 8.42\nVauhdikas ja kiva viikonloppu tosiaan :) Suosittelen Vainua! Niin mukavaa, kun on kerrankin koirien kanssa tervetullut olo ;)\nTanja ja Ulpu 26.9.2012 23.14\nMulta menee aina noi ahlmanin lähiruoka-hommelit ihan sivusuun :/\nEhkä sit seuraavalla kerralla mäkin pääsen.\nVainu on kiva paikka ja hieno idea, harmillisen vähän on tullut tuettua yritystä. Ulpun kans en kyllä sinne menisi, menis varmaan hermot :D\nAnna 27.9.2012 8.47\nVähän on sellainen fiilis, miksi ei ole itse keksinyt tota kahvilaideaa aiemmin ;D Siinä saisi yhdistettyä työn, harrastuksen ja omien koirien kanssa olon <3 Meillä varmaan Nemo voisi olla paras kahvittelukaveri ;)


Loppuuko kesä sittenkin kesken? - Travel Adventures Without End\nJoka vuosi taitaa käydä samalla tavalla, että kesä vain yksinkertaisesti katoaa johonkin… Koululaiset palaavat tällä viikolla takaisin koulunpenkeille ja se taitaa tarkoittaa sitä, että seuraavaksi odotellaan syys- ja joululomaa. Miten tämä voi olla mahdollista, kun eihän se kesä ole edes alkanut..?\nMulla ei ollut kesälle mitään sen erikoisempaa bucket list:iä, mutta ne vähäisetkin jutut on jäänyt sitten toteuttamatta. Vietin kesälomani toukokuussa, joten otin pienen varaslähdön koko kesään. Nautin kolme viikkoa niistä +30’C helteistä, jotka jäikin sitten tulematta koko Suomeen kesä- ja heinäkuussa. Mä en muista toista samanlaista kesää, etten olisi ehtinyt tehdä yhtään mitään. Oli pakko kaivaa kalenteri esille, että saisi jonkunlaisen kuvan siitä, mihin nämä kaikki päivät ja viikot ovat oikein kadonnut.\nTänään lähden kääntymään Tukholmassa. Tukholma on jotenkin yksi niistä kaupungeista, joissa on pakko käydä vuosittain. Mieluiten tietenkin kesällä! Jotenkin sinne on aina ollut itselle helppo mennä, kun järjestelyiden takia ei ole täytynyt tehdä oikeastaan mitään. Sen kun hyppää laivaan Helsingista tai Turusta ja lähtee.\nAjattelin tällä kertaa skippailla kaikki shoppailut, joiden takia kaupunkiin yleensä suuntaan. Odotan vain sitä, että saa kulkea vanhan kaupungin katuja, pysähtyä tunnelmallisiin kahviloihin, ehkä piipahtaa pikku putiikeissa, löytää uusia makeita paikkoja ja vain fiilistellä ruotsalaisten hyväntuulisuutta.\nMä en ole hetkeen kaupungissa vieraillut, joten kuulisin mielelläni paikoista, jonne kannattaa suunnata. Ravintola- ja kahvila suositukset on enemmän kuin tervetulleita, mutta yhtälailla kaikki mahdolliset suosittelut hyvää fiilistä huokuvista mestoista… 🙂\nkeskiviikko, elokuu 12, 2015 by AnnKat\nReply Arna / Cocoa etsimässä -matkablogi keskiviikko, elokuu 12, 2015 at 18:12\nMä kävin Tukholmassa keväällä ja löysin sieltä kaikenlaista kivaa ja uutta: http://www.cocoaetsimassa.fi/2015/04/11/parhaat-tukholman-vinkit/. Hauskaa reissua!\nReply AnnKat perjantai, elokuu 14, 2015 at 11:57\nKiitos vinkeistä… jotain uutta on tosiaan kiva kokea. Liian usein kulkee vain niitä samoja kulmia.\nReply Hanna / Ranskatar reissaa torstai, elokuu 13, 2015 at 08:06\nMun blogista löytyy paljon Tukholma-vinkkejä: https://wpdev.rantapallo.fi/revesetvoyages/tukholma/ Suosittelen erityisesti tutustumaan Södermalmin ja Djurgårdenin alueisiin 🙂\nReply AnnKat perjantai, elokuu 14, 2015 at 12:00\nKävin kurkkaamassa blogiasi ja sainkin sieltä useampiakin vinkkejä. Djurgården oli kyllä upea varsinkin näin kesällä…\nVastaa käyttäjälle Arna / Cocoa etsimässä -matkablogi Cancel Reply


Virallinen nimi: S.L Reloj del Caramelo Kasvattaja: Rinaz VRL-13627\nKutsumanimi: Reino Omistaja: Rinaz VRL-13627\nIkä: 5 v. / s. 12.12.2014 Taso: KO: HeB RE: 60 cm\nSkp, säkä: ori, 102 cm Väri: rautiaanpäistärikkö\nVH-tunnus: VH15-017-0266 Saavutukset: ei ole\nHassunvärisen varsan putkahdettua maailmaan emätammansa kohdusta, huokaisin kaiken jännityksen pois kehostani kun vielä sikiöpussikin aukesi ja varsa alkoi liikahtelemaan. Se oli todella kaunis näky, kun katselin varsaa lumoutuneena karsinan reunalta. Shetlanninponitammamme Little Jelly oli juuri synnyttänyt ensimmäisen jälkeläisensä ja olimme kaikki tyytyväisiä että kaikki meni hyvin. Lukuisien nousemisyrityksien ja muutaman seinään törmäyksen jälkeen varsa keräsi jokaisen voimanrippeensä huoppui Jellyn vierelle etsiskelemään maitobaaria. Sen löydettyä alkoi varsin tyytyväisen kuuloinen louskutus ja imeminen, tästä alkaisi jälleen uuden varsan elämä.\n... Nykyään kyseinen otus meuhkaa tallissa varsin viattoman oloisena ristittynä S.L Reloj del Carameloksi. Reinon luonteenpiirteet eivät varmasti jää kenellekään epäselviksi, mutta toisaalta et voi ikinä tietää, mitä ori aikoo seuraavaksi tehdä. Sen hieman erikoisempi peiteväri kerää katselijoita varsinkin kisapaikoilla, mutta katselijoita voi kerääntyä myös orin arvaamattomuuden takia. Hyvin monissa kisoissa on nimittäin käynyt niinkin, että huomaat kohta istuvasi esteen päällä etkä enää ponin selässä, itse pikku pirulaisen karatessa pierupukkilaukkaan kenttää ympäri. Reino esittelee itseään mieluusti juuri tällä tavalla, näyttelyissä voi orin mielestä olla joskus turhankin tylsää. Vaikka sihenkin pulmaan Reino kyllä keksii useimmiten ratkaisun, olemalla tyypillinen itsensä!\nReinoa hoitaessa kannattaa muistaa sitoa solmut tarpeeksi tiukalla, tai voit kohta löytää ponisi astelemassa tyytyväisenä etsimässä kauralaaria. Oria ainakin itse hoidan mieluiten käytävällä molemmin puolin kiinnitettynä, sillä se on hyvin sähläävä persoona, joka ei yksinkertaisesti siedä yli kymmenen minuutin jatkuvaa seisomista. Ori onkin kaikkein tyytyväisin liikkuessaan, oikea atleettinen sporttiponi. Reino ei kummemmin välitä harjaamisesta tai rapsuttelutuokioista, mutta ne ovat sille silti ihan ok. Oria saa harjata melko riuskinkin ottein, sillä se ei ole herkkänahkaisimmasta päästä. Pienten lasten lähelle en kuitenkaan ole Reinoa uskaltanut päästää, sillä se voisi sählätessään tönäistä tai muuten vahingossa satuttaa lasta. Kaviot nousevat yllättävän hyvin, vaikka välillä ori voikin protestoida ravistelemalla jalkaansa. Se ei silti ikinä ole potkaissut tai näykkinyt ihmistä puremistarkoituksessa, joten hyvät tavat ovat tämän pojan päähän silti menneet. Varusteiden laitossa ei Reinon kanssa kohtaa suurempia ongelmia, mutta satulavyötä se inhoaa, toisaalta olisi kyllä kumma jos ei inhoaisi. Reinon peseminen vesiletkulla onnistuu kohtalaisen hyvin, päähän ei saa vettä mennä mutta muilta paikoilta antaa itsensä enempiä mukisematta pestä.\nRatsuna Reino muuttuu täydelliseksi energiapommiksi, mutta rauhoittuu kyllä melko nopeasti alkuverkkojen jälkeen. Oria on rauhoittumisen jälkeen erittäin mukava ratsastaa, ja se alkaa kuunnella apuja aivan mielettömän hyvin. Reinon askeleet ovat tasaiset ja mukavat istua, mutta kuten nuorella ponilla yleensäkin, tasapaino ja ryhdikkyys ovat vielä vähän hukassa. Erilaisiin kouluradan liikkeisiin on orin kanssa jo tutustuttu, mutta nekin ovat vielä hieman alkuvaiheessa. Silti meillä ei ole mikään kiirus mihinkään suuntaan, vaan etenemme eteenpäin ihan rauhassa, oripojan ehdoilla.\nVaikka Reinosta onkin tarkoitus tulla tulevaisuudessa kunnon kouluponi, ei esteitä silti saa jättää täysin huomioitta. Orilta nimittäin löytyy kapasiteettia myös estepuolelta, ja se nauttii hyppäämisestä täysin rinnoin. Esteet ylittyvät reippaasti 60:een senttimetriin asti, ja sillä on hyvä hyppytyyli havaittavissa jo tässä vaiheessa ratsukoulutusta. Reinon keskittyminen ei vain aina mahda riittää esteille, sillä se innostuu niistä jopa ihan liikaa. Toisin kuin kouluratsastuksessa, oria ei voi huolellisten alkulämppäilyjen avulla saada keskittymään tehtäväänsä, sillä se kuumuu eikä kohta enää kuuntelisi ratsastajaa ollenkaan.\nKisapaikalla ori ei onneksi säiky tai jännittele turhia, vaan on oma rento itsensä. Silti energiaa löytyy yleensä vaikka muille jakaa, mutta nekin ylimääräiset energianrippeet saa kätevästi pois huolellisella läpiratsastuksella ennen suoritusta. Radalla Reino pistää aina parastaan, mutta jos tammoja on lähistöllä, voi koko homma liiskautua yhdeksi suureksi pannukakuksi. Ori alkaa esittelemään itseään vähän turhankin lennokkaasti, eikä ratsastajaparalla ole mitään mahdollisuutta pysytellä kyydissä. Silti menen Reinon kanssa kisoihin aina yhtä mielelläni, itse asiassa tarkemmin ajatellen pidän kovasti tämän ponin yritteliäisyydestä ja arvaamattomuudesta, sillä ne asiat tekevät Reinosta Reinon!\nKRJ-sijoituksia 14 kappaletta, ykkössijoja 4\n10.04.2015 Erkinheimot KRJ Helppo B 3/30\n11.04.2015 Erkinheimot KRJ Helppo B 4/30\n07.04.2015 Redwood KRJ Helppo B 1/30\n10.04.2015 Redwood KRJ Helppo B 1/30\n12.04.2015 Redwood KRJ Helppo B 3/30\n13.04.2015 Erkinheimot KRJ Helppo B 3/30\n14.04.2015 Erkinheimot KRJ Helppo B 1/30\n15.04.2015 Erkinheimot KRJ Helppo B 3/30\n15.04.2015 Erkinheimot KRJ Helppo B 4/30\n16.04.2015 Erkinheimot KRJ Helppo B 5/30\n18.04.2015 Erkinheimot KRJ Helppo B 1/30\n16.04.2015 Virtuaalitalli Wuki KRJ Helppo B 4/40\n17.04.2015 Virtuaalitalli Wuki KRJ Helppo B 6/40\n21.04.2015 Kisakeskus Bailador KRJ Helppo B 2/30\n22.04.2015 Kisakeskus Bailador KRJ Helppo B 4/30\n18.04.2015 Yorca Warmbloods KRJ Helppo B 1/29\n19.04.2015 Yorca Warmbloods KRJ Helppo B 2/29\n20.04.2015 Yorca Warmbloods KRJ Helppo B 5/29\n21.04.2015 Yorca Warmbloods KRJ Helppo B 2/29\n20.04.2015 Fiktio KRJ Helppo B 5/37\n22.04.2015 Fiktio KRJ Helppo B 5/37\n27.04.2015 Fiktio KRJ Helppo B 5/37\n28.04.2015 Fiktio KRJ Helppo B 5/37\n29.04.2015 Fiktio KRJ Helppo B 4/37\n25.04.2015 Erkinheimot KRJ Helppo B 5/50\n27.04.2015 Erkinheimot KRJ Helppo B 7/50\n04.05.2015 Erkinheimot KRJ Helppo B 3/50\ni. Picasso VH14-017-0679\nii. Mästare Hallon Båt iii. Nycklar Frihet UM\nie. Pristins Vind iei. Vackar UM\niee. Årrold Mystisk\ne. Little Jelly VH14-017-0550\nei. Coco-Cimdom evm\neii. Burst Point\neie. Gather Push\nee. Candy Jolong evm eei. Bay Arctic\neee. Sandy's West\nReinon oma päiväkirja + valmennukset\n02.07.2015 Kouluvalmennus // Valmentajana Julie\nRinaz verryttelee jo Reinoa saapuessani kentälle. Ratsukko tekee paljon ympyröitä ja siirtymisiä. Välillä Reino kiihdyttää askeltaan omasta tahdostaan, eikä haluaisi sitten hiljentää ollenkaan. Ratsukon tehtyä hyvä alkuverryttely kerron ensimmäisen tehtävän, nimittäin pohkeenväistön. Selitän Rinazille, että voisi tehdä pohkeenväistöt uralta pois ja taas uralle ja päätyihin voltit. Ohjeistin vielä Rinazia tekemään väistöt enemmän Reinon ehdoilla. Ensimmäiset pohkeenväistöt olivat hieman hätäiltyjä, eikä Rinaz oikein tahtonut saamaan ponia kunnolla kuulolle, joten neuvoin häntä tekemään paljon puolipidätteitä. Muutaman kerran onnistuneesti annoin Rinazille luvan tehdä saman tehtävän myös rauhallisessa harjoitusravissa. Ensimmäinen voltti oli enemmän kanttinen, pohkeenväistö ennemminkin vain loiva kiemura kentän keskelle ilman väistöjä ja ponin ravi ennemminkin päätöntä kiitoravia. Pyysin Rinazia jäämään hetkeksi isolle pääty-ympyrälle, jotta Reino rauhoittuisi ja rupeaisi kuuntelemaan taas Rinazia. Tämän jälkeen annoin ratsukon jatkaa tehtävää,\njoka alkoikin kerta kerralta sujumaan paremmin. Kehotin Rinazia vaihtamaan suunnan onnistuneeseen suoritukseen ja aloittamalla saman tehtävän\ntoiseenkin suuntaan ensin käynnissä. Tämä suunta vaikutti olevan ratsukolle helpompi. Väistöt olivat hyviä ja ympyrät pyöreitä ja Reinokin vaikutti jo rauhoittuneen hieman. Annoin ratsukolle luvan tehdä sama muutaman kerran ravissa. Ravissa taas Reino yritti alussa hätäillä ja häseltää, mutta Rinaz pysyi rauhallisena ja päättäväisenä ja sai Reinon rauhalliseksi. Muutaman hyvin onnistuneen suorituksen jälkeen annoin ratsukolle luvan kävellä\nhetken löysällä ohjalla. Rinaz teki työtä käskettyä ja antoi Reinolle pitkän ohjan, jolloin poni sai laskea päätään alemmas. Muutaman minuutin päästä pyysin taas Rinazia keräämään ohjat ja herättelemään hieman Reinoa käynnissä. Samalla selitin seuraavaa tehtäväämme, joka olisi kolmikaarinen, jonka keskimmäiselle kaarelle tulisi voltti. Kerroin vielä ennen kuin ratsukko aloittaisi, että voltti tehtäisiin aluksi ravissa ja muuten\nkäynnissä. Kolmikaarinen osoittautui oikein hyväksi tehtäväksi, koska Reino joutui olla koko ajan kuulolla ja keskittyä apuihin. Ratsukon tehtyä tämä vain kaksi kertaa annoin heidän jo koittaa samaa ravissa, koska tehtävä oli sujunut niin hyvin. Kerroin vielä nopeasti että nyt voltti tehtäisiin\nkäynnissä ja muuten harjoitusravissa. Ravissakin tehtävä onnistui hyvin ja Reino kulki oikein hienosti. Ratsukko sai tehdä saman vielä toiseen\nsuuntaan, joka myös onnistui hyvin. Viimeinen tehvä olisi laukata uran sisäpuolella rennosti rauhallisessa laukassa pitkät sivut ja ravata lyhyet\nsivut. Rinaz antoi Reinon mennä enemmän omilla ehdoilla, eikä painostanut ponia mitenkään. Muutaman laukkapätkän jälkeen ratsukko sai siirtyä ravin\nkautta käyntiin. Kehuin ratsukkoa ja rapsutin Reinoa sen kevyesti hikiseltä kaulalta. Kehuin Rinazia hyvin menneestä valmennuksesta ja kerroin, että Reinosta tulisi vielä Rinazin aikeiden mukainen hieno kouluponi, kunhan ratsukko vain jaksaisi treenata ahkerasti. Annoin Rinazin vielä hetken ravata kentällä löysällä ohjalla, ennen loppukäyntejä.\n02.04.2015 Kouluvalmennus //Valmentajana Veera\nOli ollut sateinen päivä, ja tiet olivat huonossa kunnossa, joten Rinaz ja hänen pieni, komea oriinsa saapuivat maneesiin kymmenisen minuuttia myöhässä.\n"Eipä tuo mitään", vastasin hymyillen Rinazin pahoitellessa tapahtunutta, "-et sinä luontoa määrää."\nAloitimme. Reino vaikutti pirteältä tapaukselta, ja Rinaz pääsikin heti alkukäynneissä tutustumaan puolipidätteiden raskaaseen maailmaan.\n"Tehdään voltit kulmiin, yritetään saada keskitettyä Reinon energia taivutuksiin, eikä turhaan tahtimiseen", opastin.\nOri kaahaili alussa aika pahasti, ja taivutukset olivat vaikeita suorittaa.\n"Istu volteissa vähän syvemmälle, ettei se kaahaa kurveihin", muistutin. Jonkin ajan kuluttua Reino alkoi kuunnella apuja hyvinkin, ja taivutukset onnistuivat paremmin. Oriilta puuttui nuoren hevosen tapaan hieman ryhdikkyyttä, joten ohjasin Rinazia kiristämään kaarteissa hiukan sisäohjastuntumaa, ja siirtämään sisäjalkaa hitusen eteen, jottei Reino meinaisi kaatua päälle.\n"Otetaan sitten vähän väistöjä", kuulutin, "-käännytään katsomon puoleisen lyhyen sivun keskeltä pituushalkaisijalle, ja keskihalkaisijan kohdalla aletaan väistää hiukan vinosti oikealle. Mennään ensin västöt käynnissä, jotta Reino tajuaa idean, muuten kevyttä ravia, vasemmanpuoleisen pitkän sivun keskellä muutama askel avoja!"\nReino väisti etupää reilusti edessä, joten Rinazin täytyi alkuun pitää vasen pohje todella takana, ja painopiste hiukan taaempana.\n"Hyvä, niissä avoissa ulkoohjaa kireämmälle, ettei Reino ala vain kääntämään päätä sisäohjan painosta."\nReino kuitenkin pahimman energiansa kulutettuaan alkoi kuunnella apuja kuuliaisesti, ja hakeutua peräänantoonkin. Rinaz huomasi tämän, käytti tilaisuutta hyväkseen, ja kiristi ohjaa.\n"Hyvä, tämähän alkaa sujua", kehuin paria, kun avoista tuli juuri täydellisiä. Pohkeenväistötkin menivät hyvin, myös toisessa suunnassa, kuten avotkin. Toiseen suuntaan Reino käänsi ehkä hiukan päätään ulos, mutta sekin asia saatiin korjailtua.\n"Mukavan näköistä", totesin. Rinaz hymyili vastaukseksi.\n"Otetaan sitten käyntiin, mutta pidetään tuntuma", sanoin viimein.\nJonkin ajan kuluttua käskin ratsukon keskiympyrälle.\n"Otetaan vähän laukkaa", selitin.\n"Ja harjoitusravi, valmistele oikean laukan nosto", kuulutin, "-ja laukka!"\nReino lähti nopeaan laukkaan.\n"Puolipidätteitä, istu syvälle satulaan, prrr", ohjailin ratsukkoa.\nPian Rinaz sai poniorin hiljennettyä hallitunpaan laukkaan, ja taivutuksista tuli parempia.\n"Ja otetaan laukasta suoraan käyntiin, ei raviaskelia, valmistele hyvin, tee enemmän pidätteitä, herättele."\nReino otti muutaman raviaskeleen, mutta siirtyi melkein heti.\nViitoin Rinazia kuitenkin ottamaan uudestaan, ja tällä kertaa tehtävä onnistui. Ratsukko vaihtoi suuntaa, ja teimme saman harjoitteen.\n"Hyvä, hyvin meni, mutta muistuta Reinoa kantamaan itse päänsä", muistuttelin siirtymisen jälkeen.\nOtimme vielä vähän laukkaa voltilla, jossa saatiin lopulta asetuksiakin, jonka jälkeen aloitimme loppuverryttelyt.\n"Tee paljon voltteja, yritä saavuttaa rauhallinen rytmi."\nOri oli hikinen, eikä se jaksanut kiihdytellä paljoa mitään loppuverkoissa.\n"Hyvin meni", totesin, ja sitten olikin jo kaartoon kääntymisen aika.\n18.02.2015 Kouluvalmennus //Valmentajana Amelie\nRinaz ja Reino, söpö pikku shetlanninponi, saapuivat maneesiimme. Ulkona oli kolea sää ja tuuli humisutteli maneesin kattoa. Rinaz teki itsenäisen alkuverkan, sillä välin kun minä katselin menoa ja samalla pohdin hieman tarkemmin päivän treeni-kuvioita. Vähän väliä Reino teki nopeita pyrähdyksiä, onneksi Rinazilla näytti olevan tilanne täysin hallinnassa! Alkuravien jälkeen otin ohjat käsiini ja varsinainen valmennus saattoi alkaa. Heti alussa lähdimme tekemään kevyitä taivutuksia siten, että lyhyillä sivuilla taivutettiin käynnissä ulospäin ja pitkilläsivuilla ravissa sisäänpäin. Samalla tuli hieman käynti-ravi-siirtymisiä. Jatkoimme samaa tehtävää vielä toiseenkin suuntaan. Reino kuunteli hyvin Rinazin apuja, ja liikkui nätisti muodossa. Annoin ratsukon kävellä hetken, kunnes aloimme hiomaan väistöjä. En vaatinut kuin muutaman askeleen, ottaen huomioon Reinon nuoren iän. Viimeisellä kierroksella Reino otti viisi askelta kumpaankin suuntaan, se oli oikein hieno suoritus. Aloitimme laukkatyöstön ensin keskiympyrältä, josta vähitellen siirryimme suoralle uralle. Laukassa teimme tempon lisäyksiä ja hidastuksia. Reino heilutti päätään iloisesti ja hyppelehti muutamat ilopukit, se nautti kovaa laukkaamisesta! Loppuverkan raveissa annoin Rinazille luvan päästää Reinon ravaamaan vapaasti, mutta ei silti kaahottamaan. Ravien jälkeen molempiin suuntiin loppukäynnit ja ponille kunnon hoito + herkut tallissa!\nKuvat: Anniina Salmi (lisenssi)


Japanissa vietetään tänään nukkejuhlaa (tai tyttöjen päivää), jolloin perheet rukoilevat hyvää onnea ja terveyttä tyttärilleen. Juhlan kunniaksi esille laitetaan hina-ningyo eli keisarillista hovia esittäviä nukkeja, syödään erityisiä herkkuja ja lauletaan hinamatsuri-laulu.\nNukkejen esittäminen juontaa juurensa Heia-kaudelle, ja sen taustalla on uskomus siitä, että niihin voidaan siirtää pahoja henkiä. Nuket laitetaan esille moniportaiselle alttarille, ja enimmillään tasoja on seitsemän. Ylimmällä ovat keisari ja keisarinna, ja alempana muun muassa hovineitoja, -muusikkoja ja samuraita. Nuket ovat useinmiten käsin tehtyjä ja siksi erittäin arvokkaita, ja niiden kerääminen aloitetaan jo tyttären ollessa pieni. Tilan puute tosin aiheuttaa sen, että nykyään monissa perheissä hankitaan ainostaan keisaria ja keisarinnaa esittävät nuket.\nNuket tulivat myyntiin kauppoihin heti vuoden vaihduttua. Kiertelin katselemassa niitä koko tammikuun kuin pässi kaalimaata. Voi minkä ihanan muiston nukeista saisinkaan tyttärelleni. Hammasta purren pidin kuitenkin lompakkoni suljettuna, koska edullisimmillakin oli hintaa ihan järjettömästi.\nPari viikkoa sitten ihana mieheni kuitenkin yllätti minut täydellisesti tilaamalla salaa yllä olevassa kuvassa olevat nuket. Tänään meilläkin sitten juhlitaan tyttöjen päivää. Juhlan kunniaksi pöytä katetaan illalla perinteisillä herkuilla. Pääruuaksi syödään sushia, meillä tosin nigirejä perinteisemmän chirashizushin sijasta. Alla kuvia herkkuosastosta.\nJapanilaisen uskomuksen mukaan nuket tulisi laittaa piiloon heti juhlapäivän jälkeen, tai tytär menee naimisiin vasta vanhana. Luulenpa, että meillä ei ole kiirettä korjata nukkeja pois...\nHyvää hinamatsuria kaikille pienille tytöille!\nSakuramochi eli kirsikkariisikakkuja.\nHina arare eli paahdettuja ja värjättyjä riisikakun palasia.\nIhanat tarjottavat teillä tyttöjen päivänä ja lahjakin on upea. Tyllerö näytti niin isolle tytölle.\nIhanaihanaihana uusi blogi tuli vastaan!\nKiva päästä kurkkimaan elämää vähän eri näkövinkkelistä. Kävin heti hotkimassa monta sivua vanhoja postauksiasi. :-D\n3. maaliskuuta 2010 klo 18.37\nIloista ja herkullista Tyttöjen Päivää niin isolle kuin pienellekin tytölle!\n3. maaliskuuta 2010 klo 18.45\nElse: Toivottavasti myös maistuvat yhtä hyville kuin näyttävät!\nJassu: Tervetuloa ja kiva kun jätit merkin käynnistäsi! :)\n3. maaliskuuta 2010 klo 18.51\nOooooooh miten kauniita herkkuja! Ja hyvän makuisiakin varmasti. Onpa muuten ihana "syy" juhlia! Itselläni on kaksi tytärtä, joten nukkejuhlat saataisiin täälläkin aikaan :)\nLuulenpa että tästä jää meille perinne, vaikka ei täällä asuttaisikaan :)\nMuuten herkut olivat hyviä, mutta nuo sakuramochit pitivät sisällään Japanin herkkumaailman kavalan täytteen: makeaa paputahnaa. Voi yöks. Olen täällä ennenkin manaillut, miten sitä löytyy mitä yllättävimmistä paikoista. Ja taas menin halpaan...\nSiis mitä ihmettä teidän vauvalle on tapahtunu? Tuolla tavalla jo seisoo, hui! Kyllä aika vierähtää :0\nHienoja nuo nuket ja kuten sanoit, niin ei kannata varmaan piilotella ;) Japanissa taitaa myöhään naimisiin meneminen tarkoittaa jotain muuta kuin täällä päin?\nSano muuta...! Ei oo vauvaa kohta enää, nyyh...\nEnpä muuten tiedä tarkkaan, mikä on naimisiin menevien keski-ikä. lapset ainakin tehdään myöhään, kuten Suomessakin.\n4. maaliskuuta 2010 klo 18.22\nKauniita herkkuja ja onnittelut upeista nukeista!\nMeillä paputahnasta on alettu yllättäen ja salakavalasti pitää. Nyt vielä en ole testannut alkuaikojen kauhistuksen kauhistusta eli "normaalia" munkkia, jossa onkin hillon sijaan papua, mutta monet muut paputäytteiset makeat asiat menevät mukavasti ja jopa vienona heränneen koukutuksen kera alas! Nattokoukkua odotellen...\n4. maaliskuuta 2010 klo 20.12\nKiitos! Mä en ole muuten "nukkekotityyppiä" mutta noihin ihastuin ikihyväksi.\nTe alatte ihan tosissanne paikallistua ;) Ei vainen, mulla on (ruoka)maku muuttunut monessa kohtaa, mutta tuo paputahna ei vaan uppoa...\n4. maaliskuuta 2010 klo 21.06\nIhanat herkut, vielä ihanammat nuket (joiden hankkimista minä en taatusti olisi kyennyt välttämään) ja aivan superihana mies!\n10. maaliskuuta 2010 klo 12.13\nKiitos! Mies on kyllä (mulle) paras! <3\n10. maaliskuuta 2010 klo 14.52


Made for Apes: Sammalpolkua Pitkin\nTätä oli ehkä pakko hamstrata.\nTästä oli ehkä pakko tehdä itselle jotakin.\nTätä oli ehkä pakko haalia vielä toisessakin värissä.\n...ja ehkä jopa kolmannessakin.\nKaunis kuosi <3\nVälillä tuntuu, että melkein itkee onnesta näiden ihanien kuosien keskellä!\nOmpelevan sydän pakahtuu ;)\nTein kaula-aukkoon resorikanttaukset niin,\nettä ne yltää olkapäille saakka. Tuo mielestäni aika kivasti ryhtiä.\nLaitoin myös hihansuihin resoria ja kaula-aukon hieman v-malliseksi.\nJa pussihelma oli pakko saada!\n....ja tässä vielä hieman tulevaa ;)\nHepuli 13. lokakuuta 2013 klo 17.30\nIhana! Mikä kaava sulla on tässä pohjana?\nHeiDu 13. lokakuuta 2013 klo 18.44\nKiitos! Tässä on jokin peruspaitakaava (en yhtään muista mistä alunperin otettu), jota olen muokkaillut. Kaventanut yläpäästä ja leventänyt/pidentänyt alapäästä. Jos siulla on jokin hyvä peruspaita -kaava niin sen pohjalta pystyy tekemään melkein kaikki :)\nNäin täällä toimitaan kun laiskottaa tuo kaavojen piirtely. ;)\nHepuli 13. lokakuuta 2013 klo 20.49\nOon ommellu paljon Onionin pohjalta mutta tämä näyttää tosi hyvin istuvalta ja muutenkin hyvältä! Mulle on myös tuota väriä tulossa (vaikka teki mieli tilata kaikkia :) )\nHeiDu 13. lokakuuta 2013 klo 21.22\nAivan. Itse en ole vielä kokeillut Onion -kaavaa, mutta on kyllä ollut ajatuksissa. Itse joudun melkein aina kaventamaan yläosaa (rintojen kohdalta) ja siten saan vaatteesta istuvan. Olen oppinut oman kroppani hankaluudet ja nyt vaatteet alkaa istua suhteellisen hyvin :)\nmiamamma 13. lokakuuta 2013 klo 17.41\nHeiDu 13. lokakuuta 2013 klo 18.48\nKiitos. Sormet syyhyä päästä ompelemaan tätä viimeisessä värissä... :)\nKirsi 13. lokakuuta 2013 klo 17.45\nIhana mekko ja ihanaa kangasta. En tajunnut, että kuviot on noin isoja. Nyt harmittaa, että tilasin vaan pienen pätkän. Ensinnäkin siitä ei saa itselle mitään ja huonolla tuurilla kuviot leikkautuu tyhmästi.\nHeiDu 13. lokakuuta 2013 klo 18.46\nJoo kuvista on kyllä vaikea välillä hahmottaa oikeaa kokoa. Itsekin olen monesti yllättynyt kuosien koosta. Ehkä siun pitää yrittää nyt muuttaa sitä tilausta. ;)\nIkuinen vauvakuume 13. lokakuuta 2013 klo 17.46\nHeiDu 13. lokakuuta 2013 klo 18.47\nKiitos, niin miekii :)\neitsu 13. lokakuuta 2013 klo 18.03\nVoi miten ihana tunika ja leggarit on kans ihanat <3\nKiitos! Leggarit sai siihen sopivan yläosan ja siitä tuli kyllä mun mielestä melekosen ihana oloasu :)\nHeluna 13. lokakuuta 2013 klo 19.44\nIhana mekko! Tätä oli ehkä joo pakko hamstrata, ehkä jopa kolmessa värissä... :D\nHeiDu 13. lokakuuta 2013 klo 21.23\nKiitos :) Tuttu fiilis...\nIdi 13. lokakuuta 2013 klo 20.15\nHieno! Ja tosi kiva nähdä valmiina vaatteena, mulle on tätä harmaa-keltaista itselleni tulossa, tunika-ajatuksia minullakin. :)\nMun Tekemä 13. lokakuuta 2013 klo 20.55\nJust kuolasin samaista kangasta nettikaupoissa... Ihana tunika!\nnaurispelto 13. lokakuuta 2013 klo 21.49\nOi joi! Laitatko tuohon pussihelmaan ensin framilonia (jos niin mutulla venyttäen vain joku tietty pituus) ja sitten kanttaat vai miten?\nHeiDu 13. lokakuuta 2013 klo 21.57\nTeen pussihelman yleensä niin, että teen vain normaalin käänteen ja tikkaan sen. Jätän tikkaukseen pienen aukon josta laitan ohuen kumpparin sisään. En yleensä raaski "tuhlata" framilonia tuollaiseen. :)\nnaurispelto 15. lokakuuta 2013 klo 22.15\nNo, niinpäs :) Tuolleenhan sen saa kätevästi sovitettuakin sopivan kireäksi. Jossain OB:ssa oli tehty framilonilla ja en viitsisi minäkään siihen alkaa ;)\nNimetön 13. lokakuuta 2013 klo 22.21\nMulla on tätä tulossa kahdessa värissä ja oli tarkka suunnitelma mihin ne käytän. Ja sitten näin ton leggarikuvan. Olin jo aiemmin miettinyt, että haluisin ehkä leggarit tästä, mutta kieltänyt kaikki ne ajatukset kun se tilaus oli jo muutenkin kaamean iso kaikkine lisäyksineen. Ja nyt mä en kestä jos en saa kanssa itselleni leggareita tästä, voi elämä!! :D Että kiitos vaan <3\nPiiperoPaaperoPatikkajalka 14. lokakuuta 2013 klo 10.32\nIhana jälleen kerran!! Sä oot kyllä sellanen kameleontti, että sulle tuntuu sopivan kaiken väriset vaatteet :)\nLiljatar/Heidi 14. lokakuuta 2013 klo 13.58\nOi, tää on ihanaa! Hieno tunika ja sopii tosi kivasti myös leggareihin.\nYomm 14. lokakuuta 2013 klo 19.24\nnina 14. lokakuuta 2013 klo 21.44\nIhan mielettömän ihana, ihastuin, rakastuin ja pakahduin <3 Mieletön kangas ja mieletön malli!!!!\nHeiDu 14. lokakuuta 2013 klo 21.52\nglenni 14. lokakuuta 2013 klo 22.01\non kyllä kaunis mekko!\nVillakiana 15. lokakuuta 2013 klo 20.32\nTämä on niiiiiin kaunis!!\nHeiDu 20. lokakuuta 2013 klo 20.48\nKiitos, kiitos :) Tästä tuli kyllä yksi lemppari tunikoista <3


Pyörähuolto | Polkupyörähuolto Kauhajoki | Pyörän huolto\nNopea, asiantunteva ja palveleva polkupyörähuolto Kauhajoella, Etelä-Pohjanmaalla. Huollamme pyörät mankelista sähköpyörään. Olemme valtuutettu Bosch ja Shimano sähkömoottoreiden huoltopiste. Myös muiden sähkömoottoreiden huollot asiantuntemuksella meiltä!\nFillaroitpa sitten isoäidin perintömankelilla, uudenkarhealla maastopyörällä, kunnioitusta herättävällä läskipyörällä tai tyylikkäällä Tunturilla, meiltä saat taatusti asiantuntevaa pyörähuoltoa. Haluamme, että pyöräsi kulkee sutjakkaasti, kuljitpa sitten maastossa, hiekkateillä tai polttavalla asfaltilla. Meiltä saat pyörän puhdistukset, voitelut, kumin paikkaukset, renkaanvaihdot jne. Kaiken, mitä pyöräsi tarvitsee.\nKotimekaanikoille meiltä löytyy hyllystä yleisimmät kulutusosat, kuten ketjut, pakat, jarrupalat ja vaijerit. Mikäli varaosia ei löydy suoraan hyllystämme, saamme niitä nopealla aikataululla laajalta maahantuojaverkostoltamme.\nVoit tuoda pyöräsi suoraan huoltoon, aikaa ei tarvitse varata etukäteen. Mikäli et voi tuoda pyörääsi liikkeemme aukioloaikoina, soita, niin sovitaan muusta ajasta.\nNoudamme ja palautamme pyöräsi tarvittaessa. ILMAINEN nouto- ja palautuspalvelu Kauhajoen keskustan alueella!\nTeemme huollot saapumisjärjestyksessä. Pienet korjaukset, kuten renkaanvaihdot, pyrimme tekemään odottaessa.\nAnnamme huollosta aina etukäteen kustannusarvion. Mahdollisista lisätöistä ja -osista soitamme ja sovimme aina erikseen.\nPanostamme hyvään palveluun ja laatuun. Varaudu noin viikon toimitusaikaan, nopeimmillaan huolto vie muutaman päivän.\nHuollon valmistuttua polkupyörä tulisi noutaa kolmen päivän kuluessa, ellei asiasta ole erikseen sovittu. Noutamattomien polkupyörien huoltohintaan saatetaan lisätä säilytyskuluja.\nKOEAJAMME AINA KAIKKI HUOLTAMAMME PYÖRÄT!\nENSIHUOLTO: Ensimmäisten 50-150 kilometrin jälkeen tai välittömästi jos pyörässä ilmenee jotain epätavallista.\nKEVYTHUOLTO: Paljon ajaville kevythuolto 1-2 kertaa ajokaudessa on edullisin tapa pitää pyörä hyvässä ajokunnossa.\nVUOSIHUOLTO: Kerran ajokaudessa.\nTÄYSHUOLTO: Kerran ajokaudessa tai tarvittaessa.\nYHTEYSTIEDOT, OSOITE JA AUKIOLOAJAT:\nHarri / 045 171 9499\nAvoinna ark. 9-17, muulloin sopimuksen mukaan\nPinnojen puolauksen tarkistus ja säätö\nJarrujen tarkistus ja säätö\nVaihteiden tarkistus ja säätö\nPesu (erittäin likainen likainen alk. 10€)\nNapojen välyksien tarkistus ja säätö\nEturattaiden takapakan kiristys\nPeruspesu (erittäin likainen alk. 10€)\nJarrujen tarkistus ja säätöVaihteiden tarkistus ja säätö\nRuuvien ja mutterien kiristys\nShimano -moottoreiden ohjelmistopäivitys\nOhjainlaakeristo puretaan ja huolletaan\nKeskiölaakeri irrotetaan, puhdistus ja kierteiden rasvaus\nRenkaanvaihto etu 10€\nRenkaanvaihto taka 15€\nRenkaanvaihto irtopyörään 12€\nPinnan vaihto + rihtaus 35€\nVannekehän tai navan vaihto 55€\nJarrupalojen vaihto (pari) 20€\nLevyjarrupalojen vaihto (pari) 20€\nJarrulänkien vaihto (per/pää) 25€\nLevyjarrusarjan asennus (per/pää) 35€\nNestejarrun ilmaus (per/pää) 35€\nMeiltä myös sähköpyörien vuokraus! Lue lisää: www.ebikeadventures.fi


Kymenlaakson liikunta- ja urheiluseuroille 134 000 euron tukipotti\nOpetus- ja kulttuuriministeriö on myöntänyt liikunta- ja urheiluseuroille seuratoiminnan kehittämistukea. Kymenlaaksosta tukea sai kaikkiaan 12 hanketta yhteensä 134 200 euroa.\nViime vuonna tukirahaa sai 16 seuraa yhteensä 150 500 euroa. Seuratuen avulla lisätään lasten ja nuorten harrastusmahdollisuuksia sekä tuetaan paikallisen seuratoiminnan elinvoimaisuutta.\nKymenlaaksosta tukea saivat Haminan Pallo-Kissat 10 000 euroa, Kaakon Golf (KaG) Virolahti 8 500 e, Kotkan Voimailijat 2 200 e, Kouvola Indians 6 500 e, Kouvolan Hiihtoseura 6 000 e, Kouvolan Jalkapallo KJP 23 000 e, Kouvolan Painijat 4 500 e, KTP Koripallo Kotka 20 000 e, Peli-Karhut Kotka 22 000 e, Pyhtään Naisvoimistelijat 2 500 e, Titaani-Juniorit Kotka 25 000 e ja Vehkalahden Veikot Hamina 4 000 e.\nKymenlaakson Liikunnan toiminnanjohtaja Tommi Lehtinen pitää Kymenlaaksoon tullutta tukea oikeudenmukaisena.\n– Potti viime vuonna jopa kaksinkertaistui aiemmasta vuodesta, ja nyt pysyttiin lähes samassa. Seurojemme toiminnat ovat kehittyneet monipuolisesti ja tänä vuonna muun muassa seurayhteistyö on mukavasti lisääntynyt hakijoilla, hän sanoo tiedotteessa.


Fingerpori 6.12.2018 - Worldnews.com\n"Pieni ihana tyttömme saapui maailmaan, elämän upein hetki"\nHuawei-johtajan pidätyksestä alkanut markkinahermoilu rauhoittui – Tokion pörssi avasi kasvuun\nKiinalaisen teknologiayhtiö Huawein talousjohtajan pidätyksestä alkanut raju notkahdus pörsseissä näyttää tasaantuvan. Aasian markkinoilla Tokion pörssin Nikkei 225...\nEtela-Suomen Sanomat 2018-12-07\nLahden sataman Ulpukka yhdistää osuuskunnan käsityöläisten tiedot ja taidot – myymälä toiminut jo 15 vuotta\nVarpu Kaleniuksen neuletuotteet ovat suomenlampaanvillaa. Kuva: Sami Lettojärvi Suomenlampaanvillaisia pipoja, veikeitä tonttuja, korvakoruja, Lahti-mukeja...Paikallinen...\nIlmastonmuutoksen vastaista taistelua tarvitaan, jotta voimme jättää jälkipolvillemme elinvoimaisen maapallon, pohti kansanedustaja Maria Guzenina (sd.). Hänen mukaansa on...\nPekka Timosella oli paljon juhlavaa ohjelmaa itsenäisyyspäivänä. Aamu alkoi jumalanpalveluksella Ristinkirkossa ja ilta huipentui itsenäisyyspäivän vastaanottoon...\nOn valtava etuoikeus olla suomalainen, pohti Linnan juhlien konkari, kansanedustaja Jaana Pelkonen (kok.). Itsenäisyyspäivän vastaanotto Presidentinlinnassa herättää...\nHiihtäjä Krista Pärmäkoski ja aviomies Tommi Pärmäkoski. LEHTIKUVA / VESA MOILANEN Hiihtäjä Krista Pärmäkoski arvelee olevansa itsenäisyyspäivän juhlissa hieman eksyksissä,...\nHiihtäjä Krista Pärmäkoski ja aviomies Tommi Pärmäkoski. LEHTIKUVA / VESA MOILANEN Hiihtäjä Krista Pärmäkoski arvelee olevansa itsenäisyyspäivän juhlissa hieman eksyksissä, sillä hän juhlii Linnassa vasta toista kertaa. Pärmäkoski viivytti Norjaan maailmancupiin lähtöä vuorokaudella päästäkseen juhliin. – Urheilijoiden kanssa voi varmaan vaihtaa ajatuksia. Tuskin me kovin kauan...\nKansalaiset juhlivat Sibeliustalolla, kaupungilla ja Kariniemenmäellä. "Itsenäisyyspäivän juhlinta on kunnia-asia." Liput liehuivat suotuisassa säässä Sibeliustalon edustalla ja ympäri kaupunkia. Kuva: Mirja Hussain Siniristiliput liehuivat Sibeliustalon edustalla ja monissa muissa paikoissa ympäri kaupunkia. Kuva: Mirja Hussain Tiiamari Rantanen, Annukka Rantanen ja Niina...\nPekka Timonen on nyt ollut sata päivää kaupunginjohtajana. Sähköpyörää hän ei ole vielä hankkinut eikä ehtinyt hiihtämään, mutta lupaa tehdä molempia pian. Timonen on iloisesti yllättynyt monista asioista, mutta Lahden seudulle hän toivoo lisää yhdessä tekemisen kulttuuria. "Pitäisi yhdessä hyödyntää sitä, että Lahden seutu on Suomen viidenneksi suurin seutukunta." Pekka...\nPoliisi otti kiinni 14 ihmistä Pikkuparlamentin puistossa myöhään illalla – eivät noudattaneet poistumiskäskyä\nHelsingissä poliisi otti myöhään illalla kiinni 14 henkilöä Pikkuparlamentin puistossa järjestetyn kokoontumisen yhteydessä. Tilaisuus oli Suomen kansa ensin -liikkeen sekä Reformi-liikkeen järjestämä. Kokoontumisesta oli ilmoitettu poliisille, ja sen oli kerrottu päättyvän kello 23:een mennessä. Tämän jälkeen poliisi antoi määräyksen poistua paikalta, mutta 14 ihmistä ei...\nVuokrafrakkiin pukeutunut kansanedustaja Simon Elo (sin.) odotti Linnan juhlista eniten keskusteluja urheilijoiden ja peliteollisuuden vaikuttajien kanssa. Aiemmilta kerroilta Elon mieleen on jäänyt erityisesti se, kun hän pääsi vaihtamaan muutaman sanan jääkiekkoilija Teemu Selänteen kanssa. Puolisonsa kanssa juhliin saapunut Elo kertoi viettävänsä itsenäisyyspäivää hyvillä...


WeMos D1 Mini Pro 16 Mt ESP8266 IoT-kehitysalusta | ihmevekotin.fi\nAlustan ohjelmointiin on useita vaihtoehtoja. Alustaan on valmiiksi asennettu Lua-kielen tulkki. Vaihtoehtoisesti ohjelmointi onnistuu esim. Arduino-ympäristössä kirjastoa käytten. Identtinen kopio alkuperäisestä.\nMalli: Wemos D1 Mini Pro\nMuistia: 16 Mt (D1 Mini v2 on vain 4 Mt)\nKellotaajuus: 80 MHz / 160 MHz\nLiitäntä erilliselle antennille (ufl)\nMitat: 32.2 x 25.6 x 3.6 mm