Noapte buna: elokuuta 2012\nVilukissin kiriootukset inspiroovat useen aijoon. Taannoin kun hän kertoi postauksessaan "Isoo kokoosekseen" eräästä möläytyksestä, muistin nauraen vähän vastaavanlaisen tapauksen siltä ajalta, kun ittelläni oli pieniä mukuloota.\nMeill oli silloon jo toinenki poika syntyny, oli muutaman kuukauren, keikutteli jo peipisitteris. Asuumma vuokralla ylimmäs eli toises kerrokses (ja voi kuinka mä haikaalin omaa tupaa, jonka pihahan sais kompostin!) Olin jostaki saanu päähäni, jotta mä tartten korinhoitajaa vähä avuksi (en muista, kuka pani sen irean mun päähäni). Niin mä sain yhyreksi aamupäiväksi sellaasen. Vähä vanahempi naisihiminen. En muista yhtää sitäkää, kuinka se mua heleppas, mutta sen mä muistan siihen asti, kun muisti rupiaa präkäämähän, jotta mitä se sanoo meirän senkertaasesta kuopuksesta. Katteli sitä siinä peipisitteris. Ja sanoo, jotta:\n"On sillä suuret silimät. Niin suuret, jotta olis jo melekeen ruman näköönen, jos ei olsi nuon suuri pää."\n(Eihän se ämmä ny tokikaa eteläpohojalaasittaan sitä sanonu, pitääskö ottaa laihnausmerkit pois.)\nLähettänyt Aila klo 6.00 9 kommenttia:\nTunnisteet: huumorin kukkasia, nostalgiaa, perhe, pöh\nNappi! (Vaan ei sentään ohtaan)\nKiitän kauniisti Kanttorilan puutarhan Millania, joka antoi minulle tunnustuksen. (Joskus hän on myös tehnyt tunnustuksia, sivumennen sanoen...)\nTunnustusnappi oli tämän näköinen:\nEhdinkin jo Mansikkia varoittaa - taikka hänet varata - aikeestani lähettää tämä nappi eteen päin hänelle. Meillä on Mansikin kanssa aika monia yhdistäviä asioita, jotka blogipostausten kautta ovat tulleet esiin. Hän on siis yksi viidestäni. Sitten ovat Vilukissi ja Kaisajoupinblogi, vaikkakin molemmat ovat jo saaneet saman tunnustuksen. Kaisa kuulemma ottaa mielellään keltaisen lapon molempiin rintoopielihinsä. Mutta kuten ihanille naisille taisin jo selvittää, säännöt ovat yksiselitteiset: viidelle lempiblogillesi (vaikka ne olisivat muidenkin lempiblogeja...). Sitten on sellainen kirjallinen lahjakkuus kuin Mottona: Aina jotain, jonka usein niin oivaltavan humoristiset postaukset luen myös heti sitä mukaa kun niitä ilmaantuu. Samat sanat blogista Lähtölaskennan jälkeen - Count up, jonka kirjoittajan kanssa olen käynyt myös mielenkiintoisia sähköpostikeskusteluja. Tottakai listaan olisin voinut lisätä kaikki Millanin blogit, joita seuraan varmaan aktiivisimmin, mutta koska säännöissä ei mainittu mitään takaisinlähettämisestä, niin olkoon nyt näin.\nLähettänyt Aila klo 19.26 3 kommenttia:\nTunnisteet: haastetta, verkossa, ystävyys\nVähän yli kaksi vuotta sitten innostuin laittamaan blogin myös tänne bloggeriin, kun aiemmin mulla oli sellainen vain vuodatuksessa. Syyt olivat lähinnä poliittiset, mutta ei siitä sen enempää. Blogin luominen oli yllättävän iisiä bloggerissa.\nMutta nyt minulla on hienoinen ongelma. Ajauduin luomaan itselleni gmail-sähköpostitilin - jälleen kerran poliittisista syistä. Nyt minulla on sitten kaksi google-tiliä. Ei se vielä ole se ongelma. Mutta kun mies ehdotti, että hänkin voisi luoda gmail-tilin ja sitten voitaisiin luopua kokonaan tuosta kotinetistä. Miten käy sitten minun blogeilleni, joita hallinnoin kotinetin kautta? Pystyykö näitä kahta tiliä mitenkään yhdistämään yhdeksi, kun molemmille on oma salasanansa? Koetin tutkailla joitakin asetusohjeita, mutten niistä viisastunut. Vai täytyykö minun vain tyytyä siihen, että vanhat blogini jäävät sinälleen ja aloitan kokonaan uudestaan alusta uudella profiililla?\nNo, Facessakin s-postiosoitteeni on tuo kotinet. jääkö sekin sitten kummittelemaan ikiajoiksi...\nTunnisteet: sähläystä, verkossa, yhteiskunta\nIsä kysyys ny multa, jotta onko Ullan vatta kipiä. No ei vatta, mutta lantta lauree kruppia porottaa. Molin vissihin jo perjantaina vähältä tulos kipiäksi, jotaki sellaasia merkkejä havaattin, mutten ollu tietääkseni. Viikonloppu oli komia, niin piti pihamarkiilla riihitä niin palio kun suinki.\nVälillä mieski auttoo lapion kans kohopenkin pohojan kaivuus. Muttei me silti saatu viä lauantaina krooppia valamihiksi, kun piti marijastaa ja mehustaa ja pitää viä vierastaki.\nPyhänä kirkoon jäläkehen jatkoomma lapiosouvia. Alakuvas näkyy mun puutarhakärryt täynnä mansikkamättähiä orottamas jotta ne kipatahan kohopenkkihin. Mutta ensi mä kumminki raahasin sinne ne hilijan katkaastut orapihilajan oksat, leherekki oli viä kiinni.\nSitte niiren risujen päälle kannoon kaikki ruohotuppahat, jokka mies oli irroottanu taannooselta kivetystyömaaltansa. Eihän ne kaikkia risuja peittänehet, kun tein nuon leviän penkin, mutta sitte nakkelin ne mansikat ja kaikki muukki perkuujättehet markiilta. Katkoon tuon minkälie tatarinki sinne läjähän.\nSitte kärräsin vanahaa maatunutta lehtimöhöjöä muutaman kottikärryllisen, joukoos oli lastulevyä, sinne märäkköhön.\nMutta sitte mun tuli väsy. Kun olis pitäny jaksaa lähtiä lauluseuroohin, niin mun tartti oikaasta ruotoni soffalle, nukuunki siinä. Käsiä paleli niin arvasin, jotta kipiäksi tairan olla tulos. Menin maata jo puoli yhyreksältä, ajattelin, jos yön levolla seleviääs.\nTänä aamuna sitte piti soittaa pomolle, jotten jaksa töihin. Piäntä lämpyä piti koko yön, kaharen tunnin väliin heräsin mittaalemahan, välillä juomahan ja vessahan. Aamupäivän nukuun sikiäätte, ny juuri ei oo lämpyä, mutta meen kumminki kohta takaasi fällyyhin. Mies oli sillä välin kärränny kohopenkkihin lisää lehtimöhöjöä, mutta pitääs vissihin repiä sinne tuolta takapihan ryteiköstä horsmaa, nokkoosta ja kaikkia muuta laijja, kun ei nuo leherekkää oo viä puista tippunu. Sitte kompostimultaa ja tarttis varmahan hakia peräkärryllinen hevoosensontaaki ennen ku lipatahan tuo multakasa takaasi päällimmääseksi. Mutta ensi tarttoo parata.\nLähettänyt Aila klo 15.32 5 kommenttia:\nTunnisteet: duunissa skolessa, ekologiaa, jotaki murtehella, perhe, puutarha\nViikko sitten sunnuntaina taisi olla sellainen valtakunnallinen avointen ovien puutarhapäivä. Kuulin siitä etukäteen, mutten toki sunnuntaina muistanut, että se oli juuri silloin. Sattui kuitenkin sopivasti päivän teemaan liittyen näin ikkää.\nLähdimme viemään tytärtä pakaaseineen kesäloman jälkeen takaisin opiskelija-asunnolleen. Ajelimme hetken sen paikkakunnan keskustassa haeskellen, josko osaisimme ilman osoitetta löytämään erään opiskeluaikaisen tuttavaperheen. Emme löytäneet, vaan jatkoimme kotiin päin eri reittiä kuin aamulla, eräälle toiselle paikkakunnalle. Ja siellä rohkaistuimme kokeilemaan, olisiko kupuksen kummit kotona. Olivat ja ilahtuivat yllätysvierailustamme. Hetken olohuoneessa istuttuamme ja ihasteltuani ikkunan läpi näkyviä syysleimuja - ja miehen ihasteltua aittaa pihan perällä - isäntäväki ehdotti, että mennäänkö ulos katsomaan puutarhaa. Meillä vierähti siellä mukava, antoisa ja valaiseva tovi, jonka lopuksi isäntä taittoi minulle kotiinviemisiksi ilmasipulin "tertun". Muistin Vilukissinkin kertoneen jossain kommentissaan saaneen ilmasipulia blogiystävältä (Nettimartalta?). Minä en ole tähän mennessä koskaan kokeillut kasvattaa mitään muita sipulilajeja kuin ruoho- ja valkosipulia, mutta kotiin tultuamme tietenkin etsin ja raivasin ilmasipulin versoille tilaa, joka löytyi entisen hiekkalaatikon, nykyisen yrttitarhan laitamilta.\nVasta jälkeen päin hoksasin, että olimme sittenkin päässeet viettämään puutarhan avointen ovien päivää, vaikkei kukaan kai meidän puutarhassamme vieraillutkaan. Vaan mistä sen tietää, kun emme olleet kotona.\nOlisinko tahtonut jonkun tulevan katsomaan - ja huomaamaan erinäisiä ongelmakohtia ja rumistuksia pihamarkillamme? En osaa sanoa. Entä osallistuitko sinä avointen ovien puutarhapäivään? Saitko puutarhavieraita? Olisitko toivonut saavasi? Mitä olisit heille erityisesti halunnut pihassasi näyttää?\nLähettänyt Aila klo 8.00 4 kommenttia:\nTunnisteet: ilon pisaroita, mat-kan-tek-koo, puutarha\nSyyttelyitä ja kissikin sylki\nOlipas taas unet. Olimme menevinämme johonkin etelän kaupunkiin seuroihin. Taisivat olla KL:n kesäpäivät. Mutta lädimme sieltä vinkiäätte pois sen jälkeen, kun ensimmäinen puhuja oli oikein hyvästi läsnäolijat haukkunut ja syyllistänyt siitä, ettei paikalla ollut enempää väkeä... Paluureittimme piti kulkeman Halkivahan ja Porin kautta sukuloiden, äiti mukamas siellä suunnalla asui. Ennen kuin lähdimme, eräs tuttavani lauluporukastamme kertoi antaneensa yhteystietoni jollekin naiselle, joka olisi ilmeisesti halunnut pyytää meitä jonnekin laulamaan. Siellä äidin luona kai jo ollessamme kännykkäni soikin. Soittaja esitteli itsensä kohteliaasti nimellä Kerttu Kälele ja kysyi sitten, mitä olin ajatellut tehdä lauantaina 1.9. Sanoin ensin, että mulla on silloin työpäivä, mutta harmikseni olen auttamattoman rehellinen ja korjasin samantien, että eikun se työpäivä onkin 8.9. mutta mainittuna päivänä vietän varmaan vapaa-aikaa perheen parissa. Silloin se Kerttu alkoi vaahdota jotain syyllistävää. Minä ärähdin takaisin, että missä tarkoituksessa hän alun alkaenkaan kyseli ajanviettoaikeistani, oliko hänellä jotain asiaa tuohon päivään liittyen. Kävi ilmi, että hän soitteli Lions Clubin edustajana. Mutta kuitenkin hän vetosi jopa kirkkoherramme nimissä, että meidän pitäisi johonkin tilaisuuteen saapua viihdyttämään. Siinä vahingossa sitten tulin katkaisseeksi puhelun, enkä yhtään harmitellut, ettei LC-Kerttu enää soitellut takaisin. Vasta hereillä ollessani tulin tajunneeksi, että lauluporukkammehan laulaa ainoastaan seurakuntien/ hengellisissä tilaisuuksissa. LC:t, MC:t ja FC:t pärjätkööt ilman meitä.\nMutta se kissa. Vissiin siellä etelän kaupungin kaduilla satuin nenäkkäin katukatin kanssa. Se oli isokokoinen ja huonossa kunnossa. Se sähisi ja sylki päälleni, niin että tunsin roiskeet käsissäni. Minun piti heti päästä pesulle, kun pelkäsin kissan kantavan jotain tauteja. Kävinkin käsipesulla jossain ihme pisuaarissa, paljain jaloin ja heti tunsin, että nyt pitäisi saada pestä jalanpohjatkin... Kissa kuitenkin oli vähän rauhoittunut, keräsi hoivattavakseen tyynyjä ja vaateresuja, ja yritti niitä imettää. Säälitti tuollainen elukkaparka. Luultavasti se tuli uniini sen siiliparan takia, jonka murhasta uutisoitiin Kauhajoki-lehdessä. Ja ehkäpä osaan jäljittää myös, mistä nuo syyllistämispätkät tulivat.\nLähettänyt Aila klo 10.43 Ei kommentteja:\nTunnisteet: eläimellistä, seurakunta, uniaisia\nKirje ja multimediaviesti\nNykyisin niitä vanhoja kunnon paperikirjeitä tulee entistä harvemmin, kun läheisimpien ystävieni kanssa pidetään sähköisesti yhteyttä. Siksi olinkin huuli pyöreänä, kun alkuviikosta laatikostamme löytyi käsinkirjoitettu kuori, jossa sekä minun että mieheni nimet. Kuoren liimapinta oli vähän pettänyt, joten pystyin saman tien kurkkaamaan - ja toden totta sisällä oli oikean käsin kirjoitetun kirjeen näköinen paperi. En tunnistanut käsialaa, joten sisälle mennessä ehdin vähän jo hermoilla, mistä on kyse. Ei ainakaan mistään kutsusta. Yllätys oli positiivinen. Olin kesäseurojen jälkeen lähettänyt postikortilla seuraterveiset yhdelle äitini serkulle, jonka olen tavannut vuodesta 2007 joka kesä seuroissa (taikka joka kesäseuroissa, voisi myös kirjoittaa, molemmat oikein!) No niin, nyt Anna-Liisalta tuli vastauskirje korttiini. Lainaan siitä yhden syysrunon värssyn, jonka Anna-Liisa oli lainannut Matti Vironmäeltä:\n"Oi, eikö kesä kestämään nyt vielä vähän jäisi\nja muuttolinnut lähtöään vain hetken viivyttäisi?\nSiis sinne suveen suurimpaan vie lapsen sydänkaipuu.\nSiell' eivät kukat kuihdukaan, ja ikäväkin haihtuu."\nTänään minua jälleen ilahdutettiin mieluisalla viestillä. Se tuli kännykkääni. Ja se oli tällainen:\nKuvan mukana oli toki saatesanat, englanniksi. Tähän vähän taustaa selitykseksi - vaikka olen tainnut kesällä kertoakin, että Norjassa käydessämme rustasimme mieheni kanssa Dalian porraspieleen kukkatarhan, jota varten kävimme Emilin kanssa ostamassa mullat ja kukat Plantasjenilta. Myöhemmin kesällä sitten kirjeessä kyselin Dalialta, olivatko kukat jääneet henkiin. Tänään tuli vastaus :D\nPelargonioiden välissä oleva verenpisarakin näyttää olevan hengissä, vaikkei kuki enää. Joku voisi ehkä nyt neuvoa minua neuvomaan Daliaa, mitä hän voisi tehdä tuolle verenpisaralleen, jotta siitä olisi iloa ehkä ensi kesänäkin.\nLähettänyt Aila klo 18.16 2 kommenttia:\nTunnisteet: armon varassa, ilon pisaroita, mat-kan-tek-koo, perhe, puutarha, taiteesta, ystävyys\nPienille ritareille sankarileikkeihin\nTässä yhtenä päivänä yhdentoista poikaoppilaamme kesken oli pientä vääntöä siitä, kuka saa käytellä miekkoja. Meillä on eskariluokassa kaksi pehmomiekkaa, jostain solumuovista, ja niihin vielä kilvet. Lisäksi on pari muovimiekkaa. Kuitenkin sankareita on miltei tusina. Muistin siinä, että olin nähnyt jossain puutarhan nurkassa lojumassa jouten niitä sinisiä kaapinkulmien pehmusteita, joita talteen keräsimme vuoden 2006 keittiöremonttimme yhteydessä. Niillehän on ollut jo monta uusiokäyttöä: ulkovaraston katon vuoraus, ruosteisen mattotelineen verhoilu, suojaksi ettei matot ym. sotkeennu ruosteeseen, ja viimeksi vielä omenapuiden runkojen suojana pupujen hyökkäystä vastaan. Mutta nyt nämä pätkät saavat jalostua miekoiksi. Yhden koekappaleen vein jo koululle, ja eräs kultamussukkani hoksasi heti, mikä siitä on tulossa. Talonmies lupasi tuoda rullan silverteippiä, jolla koetammme avustajan kanssa näistä väsätä kelpo aseita.\nAikanaan emme ostaneet omille pojillemme lelupyssyjä, ja kyllähän he kuitenkin niitä itse väsäsivät dubloista tai puiden oksista. Äidin suureksi huoleksi ja pieneksi harmiksi. Mutta nyttemmin jossain varhaiskasvatuskoulutuksessa kuulin, ettei lasten sota- ja aseleikeistä tarvitse niin kauheasti olla huolissaan, koska yleensähän lapset eivät leiki tappamista vaan he leikkivät ihan vain olevansa sankareita.\nTunnisteet: duunissa skolessa, värkkäilyjä, yhteiskunta\nSe on mukava tunne. Tämän päivän mittaan osakseni on sattunut jopa enemmän kuin yksi huojennus. Yksi niistä liittyi uuteen "sähköiseen reissuvihkoon", Wilmaan, kaksi muuta käymiini sähköpostikeskusteluihin. On huojentavaa saada tietää, että joku muukin ajattelee jostain asiasta samalla tavalla. Sellaisesta asiasta, jota ei ole meinannut kehdata kenellekään kertoa, kun on kuvitellut ajattelevansa oudosti. On helpottavaa saada tuulettaa ajatuksiaan.\nLähettänyt Aila klo 22.35 Ei kommentteja:\nTunnisteet: armon varassa, duunissa skolessa, seurakunta, ystävyys\nVielä yksi pikkujuttu lauantain työpäivän annista - mikä itselleni oli melkein ehkä päivän tärkein. Big Boss, sivistystoimenjohtaja kysäisi minulta ruokailun jälkeen tarjottimienpalautustiskillä, miten olen viihtynyt ja mitä olen tykännyt nykyisestä työpaikasta ja uudesta toimenkuvastani - josta siis viime loppusyksynä hänen kanssaan palaveerattiin. Kerroin viihtyväni ja tykkääväni, johon hän vastasi, että hänkin on kuullut positiivista palautetta. Siis minusta tuolla uudessa paikassa! Ai että olin hyvilläni. Ties vaikka saisin viipyä pitempäänkin.\nLähettänyt Aila klo 17.04 3 kommenttia:\nOtin jo illalla valmiiksi maljakkoon kukkia koulua varten - pelkäsin näet, että ennustettu halla voisi puraista kukkasiakin, joita en aikonut sen kummemmin kylmältä suojata. Minun mielenrauhalleni riitti, että peittelimme kohopenkin kesäkurpitsat, kurkut yms. isolla auton peitteellä ja että sytytin kasvihuoneeseen öljykynttilän palamaan (niitä semmoisia hautakynttilöitä, jotka palavat vaikka kuinka kauan). Pikku kuriositeetti: se oli niitä kynttilöitä, joita kesällä ongin talteen hautuumaan sekajäteroskiksesta. Aamulla kävin sen vielä sammuttamassa, niin että voin poltella sitä tarvittaessa vielä monena yönä.\nNe maljakkokukat. Luokassani oli tänään kaksi synttärisankaria, joiden kunniaksi ne kukat vein, suopayrttiä, vuohenkelloa, yksi harjaneilikka ja loput vuohenjuuret. (Loput...hmmphh, turha toivo). Viime viikolla oli niin ikään yhtenä päivänä kahdella oppilaalla synttärit, silloinkin meillä oli kukkia (peurankelloa ja tarha-alpia)pöydässä. Silloin oli kaksosten synttärit. Haluan hiukan rehvastella: jo toisena päivänä opin erottamaan kaksospojat toisistaan.\nLähettänyt Aila klo 18.05 Ei kommentteja:\nTunnisteet: armon varassa, duunissa skolessa, ekologiaa, puutarha\nVaikka piti etukäteen murista sitä vastaan, että joutuu kauniin loppukesän lauantain viettämään veso-koulutuksessa, niin päivä Rokualla oli kuitenkin aivan antoisa. Aamupäivällä tiivis koulutuspaketti ja ruuan jälkeen kuntoilua ulkona tai sisällä. Kunta olisi maksanut uimahallin ja/ tai kuntosalin käytöstä, mutta koska sää oli kaunis ja maastossa hyvin merkittyjä ulkoilureittejä, niin säästin 12 euroa kunnan rahoja. Olin varannut reppuuni mm. vesipullon ja kokoontaitettavan 7 dl:n vetoisen muovilautasen. Sainkin kerättyä sen täyteen mustikoita - ihan vain sormin, kun en ollut viitsinyt poimuria pakata mukaan. Eikä mustikkaa ollutkaan poimurilla poimittavaksi asti. Kuljin yksin, mutta aina välillä törmäsin muihin metsässä samoileviin opettajiin. Vaan kun kuulin erään entisen pomoni äänen kaikuvan ja lähenevän lammen toiselta puolelta (hän oli koonnut suojiinsa joukon kollegoita, joille siellä paasasi), niin otin reppuni ja kipponi mustikkamättäältä ja jatkoin kiivaasti matkaa omaan rauhaani.\nSieniäkin olisin kerännyt, jos niitä olisin löytänyt ja tunnistanut kerättäväksi asti. Tyydyin ottamaan muutaman sienikuvan. Aika kiva kasvi- ja sieniotos pienessä tilassa. Tunnistan vain poron- ja keräporonjäkälän, puolukan ja männyn kuivan oksan...\nKuolleessakin on elämää. Pystyyn kuollut koivu on kasvualustana kääville.\nReittejä kulkiessani otin välillä kuvia myös tulosuunnasta siltä varalta, että palatessa tulisi jokin häihäräppi suunnistamisessa. Kauniita jylhiä maisemia. Vajaan kolmen kilometrin päässä olevalle Kirvesjärven kodalle päästyäni kävin laiturilla uittamassa jalkojani ja uskalsinpa tempaista paidankin pois ja koettaa huuhdella hikeä, kun sivistystoimenjohtaja oli jo lähtenyt kodalta takaisin päin. Ellei järven vastarannalla olisi ollut huvilamökkiä, olisin ehkä rohjennut naku-uinnillekin.\nMitä tulee itse koulutusosioon, niin luennoitsija oli mielenkiintoinen, hauska ja ajatuksia herättelevä rehtori, joka mm. kertoi, miten heidän koulussaan on suitsittu tupakointia. Ja kas vain, mitä siitä asiasta kirjoitettiin tänään hesarissa. Apulaisoikeuskansleri oli antanut huomautuksen rehtorille tupakoijien ojentamisesta:\n"Rehtori ohjeisti syystiedotteessaan vuonna 2010, että kouluaikana tupakoiva tai tupakointivälineitä hallussaan pitävä oppilas joutuu kirjoittamaan koulupäivän jälkeen tupakkatutkielmaa ja tekemään lupauksen olla polttamatta.\nApulaisoikeuskansleri toteaa, että laki kieltää alle 18-vuotiailta tupakkatuotteiden hallussapidon aina ja kaikkialla. Tutkielman kirjoittaminen on kuitenkin sellainen kurinpitoseuraamus, joka ei perustu lakiin."\nVoi yhyren kerran!\nTunnisteet: duunissa skolessa, Luonnon antimia, mat-kan-tek-koo, media\nIlon pisara tai pallukka\nPari päivää sitten löysin suureksi ilokseni jotain pientä ja söpöä kasvihuoneesta.\nMunakoisoon oli kuin olikin alkanut kasvaa pikkuinen hedelmän alku. Nyt kun se vielä ehtisi kasvaa isommaksi. Tiedänpä ainakin tohtia ensi kesänä kokeilla uudestaan, jos vaikka olisi suotuisammat olosuhteet. Tänä kesänä ei ole mun avomaankurkutkaan ehtineet kummoisiksi, reilun sentin mittaisia hedelmäntekeleitä. Niin että pitää olla piitkä lämmin syksy, jos meinaan saada tehdä maustekurkkuja oman maan sadosta.\nLähettänyt Aila klo 20.54 2 kommenttia:\nTunnisteet: ilon pisaroita, Luonnon antimia, puutarha\nNyt ei taas meinaa ehtiä kirjoittamaan, kun saunaan pitäisi joutua, mutta laitan pari kuvaa siitä, mitä mieheni on puuhastellut mm. pihassamme sillä aikaa, kun mä olen kulkenut tällä viikolla töissä.\nEkassa kuvassa on entinen ongelmakohta (hetkeksi ratkaistuna). Siinä oli tähän muuttaessamme jokin puska, taisi olla korallikanukka. Ihan sievä, mutta tiellä, ja sen juuristo oli rikkaruohon vallassa. Raivasin sen pois ja tein tilalle kukkapenkkiä. Joka kasvoi umpeen muutamassa vuodessa. Aina se myös tallaantui, kun pyörätelineestä haettiin pyöriä. Alkukesällä, kun mies hajotti pation, hän raivasi puolestani myös tuon rikkaruohopesäkkeen. Ruohotuppaiden alta paljastui sora, johon kesän mittaan alkoi kasvaa uutta rikkaruohokasvustoa. Mutta nyt on mies kaivanut sen pois ja asetellut kivistön. Pation reunaan hän laittoi entisen pation alta löytyneet ontot sementtijalustat, jotka täytin mullalla ja joihin istutin sitten ahomansikkaa ja suikeroalpia.\nInnostuttuaan mies jatkoi kiveyspuuhaa ja mellasti matontamppaustelineen alustankin uuteen järjestykseen. Sielläkin oli kiven välit pehkoontuneet, sateiden ja laiskan emännän takia. Laiskuus tässä yhteydessä tarkoittaa ainakin kahta asiaa: ruoho oli päässyt kasvamaan vähän käytetyn tamppaustelineen alle, enkä sitä ollut viitsinyt sieltä koko kesänä ruokota. Naapurin puolelta tunkee aidan raosta tuota yhtä rianroskaa. olikos se jokin pihlaja-angervo vai mikä. On mokoma sitkeämpi ja ahkerampi kuin minä.\nLähettänyt Aila klo 22.00 3 kommenttia:\nTunnisteet: perhe, puutarha, värkkäilyjä\nHöyryää ja porisee\nNo ny sitte oli aika mennä marjapuskiille. Ei siinä kauaa nokka tuhissu, kun saatihin miehen kans maijallinen kerättyä, kunhan saatihin ensin äntihin. Nokko isooja vattuja punaherukkaan päälle maijahan antamahan makua. Pari päivää sitte jo koholiin kaikki pölyyset pullot markiilta, neki jokka molin tuonu autiotuvan roskiksesta, ja panin likohon. (Meinas jo mies kyllääntyä tiskialtahas mojuvihin pulloohin, jotta mikä souvi mulla siinon orottamas.) Nynnon pulloharjalla pesty, mutta viä pitääs viittiä ne viruttaa ja varittaa. Pitääs nuosta puskiista tulla viä toinenki maijallinen. Saa faarille mehua. Meillä ittellä huonosti teköö kauppansa, mutta isä juoo hapinesta.\nLähettänyt Aila klo 18.59 Ei kommentteja:\nTunnisteet: jotaki murtehella, kyökin puolelta, Luonnon antimia, puutarha\nVoi kun on ollut mukavaa töiden jälkeen vaihtaa kevyttä työvaatetta ylle ja painua pihalle. Kastelua(!!) ja lapiohommia lähinnä. Herukoihin en ole vielä koskenut, kun mustat eivät ole alkaneet varista eivätkä punaiset ole vielä kaikin kypsiä. Niin, sekin on ollut tosissaan mukavaa, että olen saanut viimein vajennettua sadevesiastioita ja jopa niistä osan tyhjättyä kastelemalla.\nHuomasin tässä yhtenä päivänä, että olen puhunut höpöjä. Ei minulla ole kahta begoniaa pihassa, kun eihän se hautausmaan roskiksesta onkimani ole lainkaan mikään begonia. Taitaa olla joko ahkeraliisa tai mustanmerenruusu, jotka aina iloisesti sekoitan keskenään - ja nyt vielä pekuuniankin kanssa.\nMies huikkii pihalta, että ukkonen jyrähtelee. Taivas on tästä katsottuna aivan kirkas, mutta kohta täytynee mennä keräämään pyykit narulta.\nSellaista olisi suunnitelmissa, että kaivankin kokonaan vanhan mansikkamaan ylös (aluksi ajatelin vain harventaa poistamalla keskimmäisen tarhan). Siihen tilalle tekisin tosi leveän kohopenkin - nyt kun olisi taas noita orapihlajan oksia sen sydämeksi haudattavaksi. Mansikoita laittaisin vähän vanhaan kohopenkkiin ja toiseksi vanhimpaan laittaisin ensi kesänä kesäkurpitsaa ja härkäpapua. Lipstikka täytyy myös siirtää, kun nyt se on tulevan kohopenkin etunurkassa varjostamassa. Sille löytynee sopiva kolo syrjemmästä.\nMuutakin kaivuuhommaa haluaisin ehtiä ja jaksaa tänä syksynä: iänikuista perennapenkkien puhdistusta ja uudelleen järjestelyä. Samalla tekisin tilaa niille uusille tulokkaille, jotka Millan lupasi laittaa minua odottelemaan purkkeihin (sydän, hymiö ja tykkäyspeukku).\nPikkusydäntä, valkosipulia ja maloppia - niin ja pienesti karpaattienkelloa\nLähettänyt Aila klo 17.55 3 kommenttia:\nEdellisöisestä unennäystä jäi elävästi mieleen eräs pätkä. Seisoin tutuissa lapsuusmaisemissa, paitsi, että maisemaan sisältyi lampi, jota siinä kohtaa oikeasti ei ole. Katselin etelän taivaalle, korkealla kohti etelää lenteli yksinäinen uljas kurki. Yhtäkkiä siltä näytti putoavan jotain, joka lumpsahti siihen alla olevaan lampeen. Ihmettelin ensin, että ei kai kurki lennosta muni. Kakaksi mojaus oli aivan liian iso. Jopa kurjelta. Lammen pinnalla uiskentelevat sorsat ja muut alkoivat kerääntyä pudonneen kohteen ympärille. Silloin huomasin, että se olikin kurjenpoikanen, joka jo kömpi kuivalle maalle. Se alkoi ottaa juoksuvauhtia ja levitellä siipiään, kun sen emo jo palasikin takaisin sitä tsemppaamaan. Poikanen pääsi siivilleen ja matka jatkui.\nMä en osaa nähdä tälle mitään yhteyttä valve-elämästä. Vai olenko katsellut jotain luontodokkaria?\nKoska auton kyydissä mulla ei ole kuskin lupaa käsitellä teräviä työkaluja, kuten sukkapuikkoja taikka neuloja, niin otin kesäseuramatkalle lankakerän ja virkkuukoukun. En toki seuroissa virkannut kuin odotellessa, mutta ajomatkojen aikana sain jo aika pitkästi huivia valmiiksi. Käytin kerän loppuun menomatkalla Lappiin. Onnksi kotona oli samaa lankaa tähteillä, sain huivin täyteen pituuteen ja lisäksi höpsön mummukukan, jota varten pitäisi vielä jokin lenkura virkata huiviin ikään kuin napinläveksi.\nTämä on yksi mun lemppariväreistäni ja summittaisesti ajattelin sen sopivan yhteen pillerihattuni kanssa - jota en tosin ottanut esiin laatikostaan verratakseni. Kuvasta katsottuna väri ei ainakaan ole niin lähellä kuin muistin varaisesti kuvittelin.\nKuva vuodelta 2008 veljenpojan häistä. Kattelen tyttäreni päälle, jonka rajasin kuvasta piiloon.\nLähettänyt Aila klo 19.50 2 kommenttia:\nTunnisteet: mat-kan-tek-koo, perhe, värkkäilyjä\nPuutarhailoja ja -arvoitus\nKaikenlaista... kesäkonferenssi, koulun aloitus... mutta olkoon ne nyt tällä erää ruotimatta. Mukavasti meni molemmat.\nTänään kun oli lyhyempi päivä, ennätin kotona pihallekin. Kasvihuone ja kohopenkki kaipasivat kastelua, ja aina sitä ruosimista siellä riittää. Keräsin ensimmäiset tuleentuneet härkäpavut. Taitoin mukavan kokoisen kesäkurpitsan salaattiin. Ensi kesänä taidan laittaa kesäkurpitsaa kasvamaan pelkästään ulos kohopenkkiin, enkä enää yritäkään sitä suotta kasvihuoneessa, koskapa se näyttäisi paremmin menestyvät ulkosalla, kumma kyllä.\nRevin pois loput vuorenkilvet, jotka oli tarkoitus tänä kesänä hävittääkin, samalla kun patiokin. Viitsisi vain ruveta heiluttamaan lapiota, että saisi koko nurkkauksen käännettyä ja rikkaruohojen juuret kompostiin. Ja sitten tarttis fundeerata, mitä siihen tilalle. Mutta oikeastaan en saa antaa itselleni lupaa tänään puuhailla kovin kauaa enää puutarhassa. Toin vähän töitä kotiin: ainakin pitäisi piirtää vielä kymmenkunta naulakkonimilapun aihiota, jotka mukulat saavat sitten leikata ja värittää.\nJo alkukesästä huomasin kasvilavassani jonkin oudon kasvin, josta en tiennyt, oliko tullut jonkin siemenpussin sisällön mukana vai siementynyt jostain viimevuotisesta. Maistelin kasvia silloin (mukavan makuinen, hieman kaalin tai nauriin makua muistuttava) ja päätin jättää sen kasvamaan ja katsoa, mitä tuleman pitää. Vaikka nyt olen katsonut ja katsonut, en edelleenkään tiedä, mitä piti tuleman:\nEnää niitä ei myöskään voi oikein poiskaan repiä, sillä herneet ovat kietoutuneet niihin kärhöillään. Yritin rajata kuvasta rikkaruohoja pois, mutta se on mahdotonta. Muutama raaka tomaattikin pääsi kuvaan.\nOtin kuvan myös loppukesän suosikeistani, malvoista ja malvikeista. Ruusumalvan soisin leviävän tähän perennapenkkiin laajemmastikin. Eiköhän se sen teekin vuosien saatossa.\nHarmi vaan, että mies siirsi asuntovaunun tienposkesta hetkeksi tämän perennapenkin viereen ja samalla tallaantui/ irtautui useampi kesämalvikin kukkavarsi. Onneksi hän siirsi vaunun sitten talon ikkunattomaan pohjoispäätyyn. Oli sekin temppu, koettaa kieputella tonnin painoinen 6-8-metrinen rekkules koivujen ja kuusien väliin. Meinasin kirjoittaa, että sinne märäkköhön, mutten sentään sitä toivo.\nVielä lopuksi eräs kasvijuttu, vaikkei se liitykään puutarhaamme. Kaupungille pyöräillessäni viime päivinä useampaan kertaan olin ihmetellyt ihanaa tuoksua, joka tuntui seuraavan minua miltei koko matkan. Ensin kuvittelin seuraavani jonkun parfyymijälkeä, mutta kun sama haju tuntui aina uudelleen, aloin etsiä katseellani muita mahdollisia hajulähteitä. Mitään laajoja kukkaistutuksia ei reittini varrella ollut. Sitten hoksasin kääntää epäilykseni lehmukseen. Kirkon pihassa viimein sellaista pääsin nuuhkaisemaan ja löysin ihanan tuoksun lähteen, kukkiva lehmus. Poimin maahan pudonneen kukkasen taskuuni.\nLähettänyt Aila klo 16.52 2 kommenttia:\nTunnisteet: duunissa skolessa, Luonnon antimia, perhe, puutarha\nErään rankahkon päivän ilta\nOlisihan tällaisen mammuttipäivän jälkeen varmaan kirjoittamista, mutta kun väsyttää... Yritin ensin jotain sapattiateriasta saada kirjoitettua toiselle blogille, muttei tästä nukkumaan tahtovasta päästä mitään irronnut. Näin töiden alkamisen kunniaksi aamunukkuminen oli levotonta, heräily tunnin välein viidestä alkaen. Kolmas kerta sanoi toden. Suunnittelupäivää oli vrattu kolmeen saakka, mutta eihän se aika minulle riittänyt, otin sitten jotain pikkuhommaa kotiin, kun pakko oli päästä lähtemään pikapuoliin kolmen jälkeen, kimppakyytiläistä hakemaan ja itse valmistautumaan sapattiaterialle. Oli tarkoitus kohta viiden jälkeen lähteä pyöräilemään sinne naapurin rouvan kanssa, niin kuin sitten lähdettiinkin, mutta kyllä mulla kiirusta piti.\nNyt jos jaksaisi vielä käydä pihalla vetelemässä kateharsoa kesäkurpitsoille. Parempi vara kuin vahinko.\nLähettänyt Aila klo 22.31 Ei kommentteja:\nTunnisteet: duunissa skolessa, puutarha, seurakunta\nOnkohan orientaatiolla jokin yhteys sanaan Orient? Taisipa olla, englannin sanakirjan mukaan 'orientation' tarkoittaa mm. (kirkon) itäsuuntausta (mulle tuli ensin mielleyhtymä kreikkalaiskatoliseen kirkkoon, mutta itäsuuntaus tarkoittanee kirkon rakennussuuntaa).\nNo niin, mä halusin alkaa jo suuntautua työn alkamista kohti. Osin siksi lähdimme miehen kanssa ajelulle. Mutta myös siksi, että kävimme katsomassa erästä tonttia matkan varrella. Myynti-ilmoituksessa toki mainittiin rehellisesti, että tontilla olevat rakennukset ovat purkukunnossa, mutta olin mä silti aika järkyttynyt. En niinkään kainaloihin asti yltävästä koko pihan ja ns. ajotien peittävästä kasvillisuudesta (nokkosta, vadelmaa ja jotain putkea enimmäkseen, sinänsä hyvä merkki, ilmeisen hyväkasvuinen plassi) kuin rakennusten sisätilojen hajusta. Myyjä kertoi puhelimessa avaimen paikan, pääsimme kurkkaamaan ulkosaunaankin. Ulkohyysissä nojasi seinään linnunpelätin, vaikka tuskin se siellä ketään pelotti punaherukoiden kimpusta. Kuollut harakka lojui liiterin jatkeena olevan kömmön lattialla. Siellä lojui myös viinapulloja, lieneekö autiotila ollut kokoontumispaikkana.\nJatkoimme hiljaisina matkaa kohti koulua. Mies jätti minut koulun pihaan, ja samalla kun kävin luokassa, mies käveli kylän halki veljensä luokse hakemaan sieltä tyttären penaalin, joka juhannuksena jäi mummolaan ja oli sieltä ajautunut tänne vähän lähemmäs. Kovasti tyttö olikin jo odotellut piirustuskyniään.\nEn osannut tehdä luokassa paljoakaan, mutta otin muutaman kuvan, jos saisi inspiksen, miten luokka kalustettaisiin. Laitetaanko kaikki takaisin samoille paikoilleen vai toimisiko jokin muu järjestys paremmin?\nNyt olisi hyvä mööbleerata uudelle mallille, kun siivoojat ja talonmies olivat raivanneet luokan siivousta varten. Tukipalkki, liitutaulut, verhokiskot, pistokkeet ja piano rajaavat kyllä asetteluvaihtoehtoja. Tyydyin laittelemaan jotain kirjoja ja tavaroita paikoilleen. Huomenna jatketaan.\nKotona mies katseli talopakettien hintoja, ja totesimme, ettei taida meidän kannattaa sellaisen ostoa suunnitella. Mutta kyllä jonkun pitäisi tuo ruokoton tontti ruokota, sääliksi melkein käy naapurin kauniissa sinisessä talossa asuvaa perhettä, että tuollaista häpeäpilkkua joutuvat katselemaan.\nMutta nyt "mieleni minun tekeni, aivoni ajattelevi lähteäni laulamahan" jos ei sukuvirttä, niin toisen moisia virrentapaisia kuitenkin.\nPS. Oli ehkä kuitenkin onnenkantamoinen, etten autiotalon tontilla muistanut/ hoksannut ottaa kuvia...\nLähettänyt Aila klo 17.33 2 kommenttia:\nTunnisteet: duunissa skolessa, perhe\nLoppulomapäiväkirjaa, ja yksi kukka\nEilinen oli tympeä päivä. "Niinku tuulehen puhaltaas." Koko päivä oli pimeää, kylmää ja sateista. Itse olin kiukkuinen ja mitään aikaansaamaton mököttelijä. Vasta illalla alkoi vähän helpata, kun aikani kierreltyäni tietämättä mihin ryhtyä muistin, että blogikirjoitus seurakunnan sivulle on kesken - ja kun sitten sain sen valmiiksi.\nMenin sen jälkeen maata, lueskelin Totte Svenssonia saadakseni paremmin unen päästä kiinni kuin edellisyönä. Olinhan laittanut kännykän herättämään taas vartin edellistä aikaisemmin. Pitkin yötä taisi tuuli pieksää sadetta, koska siitä oli kaikuja unessakin. Tosin parhaiten unistani jäi mieleen, että hoidin vauvaa, koetin opettaa potalle, kun mulla ei ollut tarpeeksi vaippoja, jotakin epämääräisiä trasuja pussillinen. Vieläkin melkein harmittaa, että kaikki äitiyspakkausten sideharsovaipat kulutin aikanaan loppuun neljällä vauvalla.\nAamu valkeni sateisena, ja kun olin lukenut Svenssonini loppuun, prissasin miehen kauppaan (= tuuleen ja sateeseen) ostamaan mulle hiivaa ja jauhoja. Ja hänpä hoksasi tuoda kananmuniakin, vaikken muistanut muistuttaa. Nyt on taas nisua hetkeksi. Ja sadekin on tauonnut.\nKun pyöräilin maanantaina seurakunnan taloustoimistoon lunastamaan sapattiaterialiput itselleni ja miehelle, niin palatessa huomasin kotimäellämme kadun varressa hienon ilmestyksen. Mun piti pysäköidä pyörä, käydä nuuhkimassa ja ottaa kuva.\nKomistus kasvoi kadun alkupäässä tontin aidan ulkopuolella, mutta talon omistaja oli jättänyt sen leikkaamatta, ympäriltä oli nurmikko kyllä ajeltu. Kimalaiset ynnä muut medenkeräilijät olivat varmasti mielissään. Tuoksukin oli ihanan makea. En kuitenkaan onnistunut lajin märityksessä. Otavan värikasvio ei tällä kertaa auttanut, enkä oikein neitstäkään löytänyt harhalaukauksin mitään sopivalta näyttävää. Olisi pitänyt ottaa myös lähikuva (pitäisikö kipaista kadun toiseen päähän?), mutta jos tuosta klikkaamalla saa yhtään paremmin selvää ja jos vain joku osaa heittää arvauksia, niin otan ne kiitollisena vastaan.\nLähettänyt Aila klo 19.15 4 kommenttia:\nTunnisteet: armon varassa, kipukohtia, kyökin puolelta, Luonnon antimia, puutarha, seurakunta, uniaisia, verkossa\nLapinmatkapäiväkirja osa 3 eli päätösjakso\nAnopin syntymäpäiväaamu valkeni aurinkoisena. Kun mies kuudelta avasi kamarin oven, niin meinasimme sokaistua. Järven yli kilottava aurinko heijasteli säteitään valkoiseen muurinkylkeen.\nOlin illalla tiskannut saunan kiuassäiliössä lämmitetyllä vedellä kaikki astiat. Tarkoitus oli koettaa välttää enää sotkemasta mökin astioita, koska emme aikoneet lämmittää kiuasta taikka kaminaa enää uudelleen. Meillä oli termospullojen korkit mukeina ja trangia, retkiluha sekä joitakin muovikippoja syömäastioiksi. Tuo luha lienee armeijaslangia, tarkoittaa lusikka-haarukkayhdistelmää. Sain mieheltä joululahjaksi erävarusteita, mm. pienen vyöhön ripustettavan kotelon, jonka sisällä oli lusikka, haarukka ja veitsi kompaktisti kokoon ja yhteen taitettavissa.\nAloimme vähitellen pakkailla kamppeita, tuulettaa sänkyvaatteet, kääräistä lakanat rinkkaan, tyhjätä ruuat kaapista ja semmosta. Mies halusi, että siivotaan kammi lähtökuntoon jo ennen kuin soutaisimme saareen tsekkaamaan hillatilanteen siellä. Saunan padassa kun oli vielä aamulla lämpimähköä vettä mahdollisiin luuttuamisiin. Minä hankasin ruokapöydän vakstuukia karhunkielellä samaan aikaan kun mies krapasi lattialautojen rakoja... Puoli kymmenen maissa haimme airot ja pelastusliivit liiteristä, väänsimme veneen tulpan kiinni, tsekkasimme katiskan (päästimme kaikki sinne uineet pikkuahvenet takaisin järveen) ja lähdimme saareen. Mieheni soutaa sinne kymmenessä minuutissa. Poika jäi kammille kotimieheksi lukemaan kirjaansa. Otin soutumatkan aikana kuvan järveltä kammille päin.\nOlimme kuulleet miehen veljen perheeltä, että saaressa oli heidän käydessään raakileita ehkä litran verran. Emmehän malttaneet olla käymättä tarkistamassa, olisivatko kypsyneet, vaikka (tai koska) edellispäivän hillaretki oli vesiperä, pelkkä retki.\nTyhjän jälkeen muutamatkin marjat ilahduttivat. Todettiin kuitenkin, että kaikki ne vähäiset marjat olivat suolampareen rannan tuntumassa, joten kiersimme lampareen noin tunnissa ja saimme molemmat poimurimme kertaalleen täyteen. Poimuri on ns. mehukattikanisterista tehty leikkaamalla kaula pois. Vetoisuus siis noin litra.\nJätimme jälkeemme jokusen raakileenkin. Ellei marjastajia saareen eksy, jäävät hillat koppeloiden ja riekkojen eväiksi. Tyytyväisin mielin palasimme saaresta. Mies alkoi trangialla lämmittää eilistä minestronekeittoa. Jälkiruuaksi kahvin kanssa Vestlands lefsaa. Olin aamulla kostuttanut vedellä kaksi kuivaa levyä turpoamaan astiapyyhkeen päällä, sitten voidellut ne margariinilla ja ripotellut sokeria ja kanelia, käärinyt rullalle ja leikannut annospaloiksi. Trangian puhdistamisen jälkeen aloimme kasata hieman keventyneitä rinkkoja selkäämme. Ovet lukkoon ja ylös mäkihin. Kesken nousun kysyin mieheltä, missä auton avain mahtaa olla. Tsekattuaan minun ja oman rinkkansa hän jätti kantamuksensa polulle ja lähti juoksemaan takaisin kammille, arvellen avaimen unohtuneen tuvan pöydälle - vaikka minä melkein vannoin, että pöytä oli aivan tyhjä silloin, kun vakstuukia hinkkasin. Arvelin, että avain olisi pojan rinkassa. Hän oli painatellut meidän edellämme, joten lähdin hänen peräänsä. Auton luona saavutin hänet. Avainta ei löytynyt pojan rinkan taskuista. Niinpä tarkistin vielä uudelleen oman rinkkani - ja siellähän se avain oli miehen verensokerimittarin alla. Kohta mieskin palasi hukkareissultaan. Kamppeet kyytiin ja liikkeelle vikkelästi, pakoon paikalle ilmestyneitä paarmoja.\nPaluumatka Ruotsin rajan tuntumassa Kolarin ja Pellon kautta (huom. isot alkukirjaimet). Kemiä lähestyttäessä poikettiin miehen veljen luona ja saatiin "kunnon ruokaa", kuten mies totesi retkimuonaan kyllääntyneenä, jälkkäriksi vielä mansikkakakkukahvit. Poika jätettiin matkan varrelle ja kotona oltiin kymmenen tietämillä. Ennen levolle laskemista perkasin hillat pakastepusseihin. Kaksi litran pussia... no, onpa pakkasessa vielä viime- ja jopa edelliskesäistä vuosikertaakin.\nLoppuun vielä yksi kuva, vanamo ja jokin lieko.\nVarmaan mustikkametsässäkin saisi liikuntaa ja kunto kohenisi, mutta sille ei mahda mitään, että mustikanpoiminta ei motivoi mua ollenkaan siihen malliin kuin hillan (vaikkei hillaa edes olisi). Ellei ennen, niin ensi kesänä jälleen kammille, jos Herra suo.\nLähettänyt Aila klo 12.27 Ei kommentteja:\nTunnisteet: armon varassa, eläimellistä, Luonnon antimia, mat-kan-tek-koo, perhe\nLapinmatkapäiväkirja osa 2\nTorstaiaamuna puuroaamiaisen ja eväiden pakkaamisen jälkeen suuntasimme Metsähallituksen autiotuvalle. Sen lähistöllä on suomaastoa, josta olemme monena suvena keränneet talven (tai useamman) kakkumarjat. Otin mustikanpoimurinkin mukaani, vaikka jo harjun yli kävellessämme mustikkasato näytti heikolta. Rinteessä on tavannut olla mustanaan marjaa, niin että on ollut vaikea malttaa kulkea vain ohi. Koetimme pitää yllä ripeää patikointivauhtia eksyttääksemme verenimijät. Matkaan meni noin 35 minuuttia. Ensi töikseni kävin rannassa napsimassa kuvia.\nKyllä tästä vedestä tohtii pakkikahvit keittää. Kuten kodalla teimmekin. Sen jälkeen, kun olimme ensin kierrelleet tunnin talvitien varressa olevia soita. Turhaan. Ei yhden yhtäkään hillaa. Ei edes raakoja. Jaa, rantasuolta taisimme pojan kanssa molemmin poimia yhden kumpikin...\nKodassa tulen ääressä olimme turvassa hyttysiltä, siinä oli mukava levähtää ja syödä eväitä. Myös autiotupa oli tällä kertaa paljon siistimmässä kunnossa kuin männä suvena. Roskiksesta kaivoin mukaamme muutaman tyhjän viinapullon, ja pojan kanssa hetken nakeltiin takaisin liiteriin sieltä ulosvaluneita klapeja. Sitten nuotio sammuksiin ja paluumatkalle. Askel painoi, vaikka astiamme olivat tyhjiä. Niinpä matkalla ottamani kuvakin on aivan samea, kun hikisenä höyrystytin linssin.\nPalatessa kuljimme eri reittiä ja epähuomiossa kävelimme kammin ohi. Kellosta huomasin, että meidän on täytynyt mennä jo ohi, kun olimme käyttäneet matkaan kolme varttia. Silti olimme jo yhdeltä takaisin ja koko iltapäivä aikaa ahkeroida puuplassilla. Välillä mies teki ruuaksi minestronekeittoa ja minä tein lättytaikinan (johon tuikkasin tietty aamulliset puuronrippeetkin pellavansiemenineen kaikkineen), jota mies sitten alkoi jälkiruuaksi paistaa ulkona muurikalla. Sauna lämpesi ennen kuutta ja ennen saunaan menoa peiteltiin taas puut. Mutta sitä ennen otin kuvan aikaansaannoksestamme.\nTosin paljon pinottavaa klapikasaan jäi vielä seuraavillekin tulijoille. (Mökki on sellainen osakemökki, meitä on puolentoistakymmentä osakasta siinä.)\nSaunan ja uinnin jälkeen menin sänkyyn jo kahdeksalta, tosin uni ei tullut ihan heti. Unessa olin kuitenkin siinä vaiheessa, kun mies tuli yhdeltätoista nauraen kamariin minut herättämään. Mies oli unenpuutteessaan alkanut laskea lampaiden sijasta poroja. Neljäänkymmeneen päästyään oli pokka pettänyt. Kännykkäkameran videolta minäkin sitten aamulla ihmettelin mökin ohittanutta tokkaa. Jospa saisi sen videon tähän jossain vaiheessa...\nLähettänyt Aila klo 17.30 2 kommenttia:\nTunnisteet: armon varassa, ekologiaa, eläimellistä, ilon pisaroita, Luonnon antimia, mat-kan-tek-koo, perhe\nLapinmatkapäiväkirja osa 1\nPitkästä aikaa mukaamme jokakesäiselle mökkireissullemme lähti myös jälkikasvua, pojista keskimmäinen, joka sitten paluumatkalla jätettiin opiskelupaikkakunnalleen. Viimeksi 5 vuotta sitten meillä on ollut katrasta mukana.\nLähdön teettely oli omalta osaltani jokseenkin kankeaa. En osannut ryhtyä pakkaamaan. Onneksi mies tykkää eräelämästä ja samoilusta, niin ilmeisesti sellaiselle pakkaaminen on hänen mielestään jopa mukavaa. Ajelimme tiistaina anoppilaan yöksi, jos ei puolimatkan etappiin, niin osamatkan kuitenkin. Vein mummolle synttärituliaisiksi sytykeruusuja ja peurankellokimpun, jotka hän otti mieluusti vastaan. Häneltä kuulemma on peurankello hävinnyt puutarhasta. Hyvä tietää, voisin viedä tilalle alkuja.\nMatka jatkui aamukymmeneltä. Rovaniemellä käytiin syömässä, vessassa ja täydentämässä ruokavarantoja. Toinen tauko Levin tuntumassa (jäde & vessa). Muonion keskustassa täytettiin huoltamolla vesikanisteri ja sitten alkoikin matkan loppuvaihe, 10 km päällystämätöntä tietä, 4 km metsätietä, auton pysäköinti ja tyhjäys, kumpparit jalkaan, rinkat selkään ja harjun yli kohti järvenrantaa. Saavuimme kammille viideltä.\nEhdittiin vähän aikaa jatkaa puiden pinoamista. Joku oli tehnyt jo hyvän pinon alun, jota itse kukin kammilla syksyn mittaan yöpyvä kasvattanee osaltaan. Alkava sade keskeytti puusavottamme, peiteltiin klapiläjä ja puupino pressuilla. Illan mittaan sade hellitti ja sateenkaaripari ilmaantui Pallaksen suuntaan.\nLämmitettiin sauna ja kävin jättämässä talviturkkini Vuontisjärveen. Samoin kuin viime kesänäkin. Kauaa en ehtine olla talviturkitta.\nTämä paikka lumoaa minut yhä uudelleen. Ehkä suurimman vaikutuksen tekee hiljaisuus, jota nytkin rannalla kuunnellessani liikutuin kyyneliin.\nTunnisteet: armon varassa, ilon pisaroita, Luonnon antimia, mat-kan-tek-koo, perhe\n"Sadon" ja "korjuuta"\nEilen söin oman maan nauriin. Sen ainoan syötävän kokoiseksi kasvaneen. Vaikka ei ollut iso sekään. Eikä kaunis. Vaikka laulussa ennen laulettiin "tyttö on kaunis kuin palonauris". Vaikken mikään tyttönen enää olekaan, en tahtoisi itseäni verrattavan tähän yksilöön:\nOsaisikohan joku kertoa, mistä on uupelos, kun nauriin kuori jää nuon kurtuullensa?\nVielä toinen kuva mittakaavan kanssa. Tuollaisille halkeamillekin on olemassa jokin selitys, jota en nyt muista. Makoosihin paloohin nauriini kuitenkin meni.\nTänään päätin jalostaa jääkaappiin nahistumaan jääneeet punajuuret kasvisborssiksi. Hain pihalta lipstikkaa ja persiljaa mausteeksi, revin onnettomat punajuureni ylös ja taitoin suurimman (?!) kaalinkeräni keittoa varten. Punajuurissa (noin 4 kipaletta) oli syötäväksi vain naatit ja yhdessä puolen peukalon mittainen juuri, jonka kuorin joukkoon. Oman maan pottuja en sentään vielä raaskinut alkaa kaivaa, kun jääkaapissa oli kaupasta haettuja. Tässä se minun kaalisatoni mittakaavan kera:\nOlen minä jo muutaman herneenpalonkin napsaissut auki, pari kesäkurpitsapienokaista raastanut salaattiin, ja Millanilta saadusta kirsikkatomaatista voisi jo kypsiä maistella myös. Pieni on kaunista, onhan?\nLähettänyt Aila klo 20.04 3 kommenttia:\nTunnisteet: armon varassa, ekologiaa, ilon pisaroita, kyökin puolelta, puutarha\nUnessa useasti sinun kaduillas, koulutie\nEnnen etenemistä tämän kesäloman viimeiseen matkapäiväkirjaan kirjoitan muistiin yhden unisekamelskan viime viikolta. Koulutyöhön sekin liittyi, osin löyhästi. Siinä oli kolme juonenpätkää, jotka kiertyivät yhteen epämääräisessä järjestyksessä, kenties kuten jossain elokuvassa tapahtumia kuvataan vuorotellen eri näkökulmista.\nEka juonne kuvasi eniten varsinaista koulutyötä. Olin mennyt valmistautumattomana hommiin, vasta koululla älysin ruveta miettimään kuvistyön aihetta. Jokin aihe juolahtikin mieleeni, mutta olen sen unohtanut. Ei haittaa, sillä se oli oikeasti tosi surkea idea. Sitten onneksi muistin, että mullahan on parillisilla ja parittomilla viikoilla erilainen lukkari. Tuli kiire tsekata kalenterista, kumpi viikko nyt oli ja helpotuksekseni huomasin, että kuvista olisikin vasta seuraavalla viikolla. Luokkaan mentyäni kysyin oppilailta, millaisia päivänavauksia heillä on tavannut olla. He kertoivat, ettei minkäänlaisia. "No, minä ainakin tiedän, mistä tänä aamuna teille puhun", vastasin heille. "Liikenteestä."\nSiihen liittyivät ne toiset unijuonteet. Toisessa joku tyttöoppilas tuli istumaan autoni rattiin ja kauhukseni yritti käynnistää sen. Yritin häntä kieltää ja varoitella, muttei ollut kuulevinaan. Kiersin etuovelle ja huomasin, että hameeseen pukeutuneella ei ollut lainkaan pikkuhousuja... Koetin olla diskreetti, samalla yrittäen selittää, mitä vaaroja liittyy siihen, jos hän saa auton liikkeelle. Varoitin, että jarrut toimivat huonosti eikä hän saisi autoa pysähtymään, jos se käynnistyisi. No, tietenkin se käynnistyi ja lähti liikkeelle, takaperin. Tyttö sai demonstraation siitä, että olin puhunut totta. Kumpikaan meistä ei saanut peruuttavaa autoa pysähtymään, vaikka poljettiin jarrupoljinta pohjaan ja vaikka vedin vielä käsijarrunkin päälle. Tyypillistä autounissani.\nViimeinen juonenpätkä: Ajoin autolla, kas kummaa, etuperin, kun kadun varressa olevasta parkkiruudusta eteeni syöksähti entinen naispomoni. Vaikka ehdin tehdä väistöliikkeen kadulle, automme törmäsivät sen verran, että jotain pomoni autolle tapahtui, ainakin etuovet aukesivat. Minä jatkoin matkaani miettien, pitäisikö pysähtyä asiaa selvittämään, vaikka käsittääkseni hän oli itse syyllinen.\nÄh, kouluongelmia ja auto-ongelmia :(\nLuultavasti viimeaikaiset törttöilyni liikenteessä palasivat uniin kummittelemaan sen takia, kun mieheni anoppilassa otti puheeksi "sen auton, jonka vaimo ajoi lunastuskuntoon". Toki siinä tilanteessa löin asian leikiksi: "Miehellä on ollut varmaan kolmisenkymmentä ajoneuvoa, ja hän muistaa tuon ainoan, jonka olen ajanut lunastuskuntoon." Mutta jossain mielenpohjukassa autotraumani jäytävät varmaan iän kaiken. Kuin myös koulutraumat. Trauma on liian voimakas sana, mutta sopivan napakka.\nTunnisteet: duunissa skolessa, kipukohtia, uniaisia\nKesäseuramatkapäiväkirja osa 2\nHohhoijaa, pitäisi oikeastaan kirjoitella nyt mökkireissupäiväkirjaa, mutta olen jotenkin kronologisuuden orja. Järjestyksen ihminen (jos siskoo luet tätä, niin älä yhtää hirnu).\nTulimme taas päivän etuajassa pohjoisesta (johon reissuun palaan myöhemmin), ja nyt kun mies on mennyt maanpakoon asuntovaunuun katsomaan olumppialaisia, niin voinen yrittää rauhassa jatkaa kesäseuroista.\nSeurat alkoivat osaltamme perjantaina kuoroharjoituksilla aamukymmeneltä. Kuoronjohtaja Ilpo oli hyvillään piskuisesta laumastamme, joka oli paljon suurempi kuin hän oli odottanutkaan. Hän tosin tiesi porukan vielä kasvavan päivän mittaan. Toiset harjoitukset sovittiin samalle päivälle kolmeksi, jolloin väkeä olikin kenties tuplasti aamuun verrattuna. Erityisesti Ilpo iloitsi meidän alttojen suuresta määrästä, niistä kun kuulemma on yleensä pulaa, kun melkein kaikki naiset haluavat laulaa melodiaa.\nSaimme iloksemme ruokailla ilmaiseksi muiden talkoolaisten kanssa harjoitusten jälkeen ennen kuin varsinainen seuraruokatarjoilu alkoi ja Heinis-kahvila avautui. Selitettäköön tuo Heinis samantien. Kahvilan nimi tulee siitä, kun sen tuotto menee Kangasalla sijaitsevan UH:n Heinäkallion leirikeskuksen hyväksi.\nTalkooruokailun jälkeen jätimme seminaarin väliin, niin meillä oli aikaa käydä kävelyllä ja tutustumassa Lapinlahden kirkonkylään. Emme kuitenkaan kävelleet Matin ja Liisan asemalle saakka, olisi pitänyt lähteä toiseen suuntaan ja jatkaa muutama kilometri. Idylliseltä näytti nykyinenkin asemarakennus, joka ei tosin tähän kuvaan mahtunut. Mitä lie makasiineja oli Asematien varressa.\nKävelyn ja kauppareissun jälkeen otin vielä päiväunet asuntovaunussa ennen Aino-kuoron harjoituksia klo 15. Neljältä oli avajaiset, joissa musiikkia esittivät Paljaat jalat -kuoro sekä haminalaiset Suortin sisarukset. Myös Matti ja Liisa pistäytyivät avajaisissa kyselemässä junan saapumista... (Voi sentään sitä klassikkoa, "Raatatie on tehty rauasta!" "Ja vestie on tehty veestä ja maantie maasta".)\nAvajaisten ja kolmansien kuoroharjoitusten jälkeen käytiin syömässä monitoimitalon ruokasalissa. Oikeat astiat! Ei kertakäyttöjätettä!! Sitten kuuntelimme entisen kirkkoherramme raamattutunnin ja yllätyimme molemmin positiivisesti.\nEkan seurapäivän päätteeksi mies saatteli minut kirkkoon iltaseuroihin, kun hän itse lähti hikilenkille tasapainottamaan verensokereita. Kuvassa puheenvuoroa käyttämässä vankilalähetti, evankelista Helvi Lahtinen. Myös mm. Niilo Hakala piti lyhyen seurapuheen perjantai-iltana. Kirjamyynnissä äkkäsin Niilon elämäkertakirjasta, että hänellä on huikea titteli/sotilasarvo, peräti viiden sanan yhdyssana: yleisesikuntaeverstiluutnantti. Mä sitten tykkään yhdyssanoista, kun ne on oikein kirjoitettu! Kolmas puhuja oli Kerttu Nygren, lähetystyöntekijä, jota on aina ilo kuunnella. Sitten oli sellainen nuorimies, entinen vankilakundi (Helvin ex-asiakkaita), joka lauloi pari omaa lauluaan sekä Leppilammin Minun käteni soi. Laulut kuuluivat hyvin, mutta spiikkauksensa eivät, vaikka hänelle kiikutettiin toinenkin mikki eteen.\nMies oli yrittänyt löytää minut kirkosta lenkkinsä jälkeen, mutta yhytimme toisemme vasta vaunulla.\nLauantaiaamuna kuuntelin vaunussa outoa määintää. Piti kurkata ulos, näkyisikö siellä jostain syystä lampaita. Ei näkynyt, mutta kohta kuului määkäisyjä uudelleen. Puun latvasta. Outo murre noilla savolaisvariksilla.\nSeurapäivä alkoi meillä hitaasti, niin aamun sana kuin aamuseuratkin jäivät väliin, mutta raamattutunnille jälleen ehdimme, eikä se jäänyt ensimmäisen varjoon. Sitten taas nopeasti syömään ja täydellä mahalla Aino-kuoron harjoituksiin. Keskipäivän seuroja seurattiin vain puolella korvalla, jutellen samalla kuopuksemme kummisedän kanssa, joka tekee työtä Lasten Missiossa. Hänellä oli oma esittely- ja myyntipöytä seuroissa.\nIltapäiväseuroissa istuimmekin sitten tiiviisti, jännäten ehkä vähän kuoromme esiintymisvuoroa. Laulut menivät kohtalaista paremmin. Harmi vain, ettei ollut kännykkä mukana, jotta olisi voinut pyytää jotakuta ottamaan kuorostamme kuvan. Mikä hauskinta, mukana laulamassa oli kaksikin äidin serkkua, sisarukset Mikko ja Elma. Kolmas seuroissa mukana ollut sisar Martta ei kuitenkaan ollut kuorohommissa.\nKesäseurojen teema oli Minä olen tie. Juhlaportin viereen oli rakettu heinäpelto kuvaamaan herätyksen alkamisesta kuuluisaa Telppäsniittyä. Uskalsin työn viereen - jos en nyt aivan maata, niin - istumaan.\nLauantai-iltanakin kävelimme kirkkoon matkalaulumessuun. Ehtoollisen vietto kesti pitkään, vaikka oli kahdet jakajat. Niinpä ehtoollisella käytyämme livistimme pikkutauolle ennen salamaseuroja, joissa äidin serkku Mikko laulatti matkalauluja.\nSunnuntaiaamuna piti meidänkin olla ajoissa liikkeellä, koska kuoromme kokoontui pikkuharjoituksiin puoli kahdeksalta. Jotkut kuorolaisparat eivät ehtineet saada edes aamupalaa ennen aamuseuroja, kun aamiaista alettiin tarjoilla vasta tuolloin puolelta. Mutta meillä oli omat eväät vaunussa. Aamuseurojen laulumme olivat astetta vaativampia kuin lauantain laulut, eivätkä ne sitten ihan niin hyvin menneetkään, jälkimmäinen onneksi ekaa paremmin, niin jäi hyvä maku suuhun.\nSeurojen jälkeen oli hyvin aikaa laittautua kirkkoon. Sanajumalanpalvelus toimitettiin Suomalaisena messuna (mutta ilman ehtoollista). En ole siihen aiemmin osallistunut, vaikka olen cd:ltä kuunnellut ja messun lauluja harjoitellut ja esittänyt Jedidot-porukan kanssa. Jo pelkästään musiikki oli siis huikea ja koskettava kokemus, mutta kyllä jumiksen kruunasi vanharovasti Päivö Parviainen olemuksellaan ja saarnallaan. Kun saarnavirtenä laulettiin Laulu Suomelle ja kun Päivö-rovasti heilutti kädellään tahtia, en kyennyt pidättelemään liikutustani.\nEnnen ruokaa ja ruuan jälkeen ehdittiin laittaa vaunu lähtövalmiiksi. Päätöstilaisuudessa, lähetysjuhlassa oli ohjelman lopussa aika luovuttaa viestikapula eteenpäin, lapinlahtisilta raahelaisille.\nEmeritus kirkkoherramme Kalevi pyysi kaikki paikalla olevat raahelaiset lavalle vastaanottamaan kapulaa, niinpä mekin sinne kapusimme. Unohdin, että minun toinen valkoinen sukkani oli veressä, kun olin raapinut hyttysenpuremaa ja repinyt siitä sitten ruven irti. No, sehän passasi, kun kapulanluovutuksen yhteydessä muisteltiin edellistä kapulanvaihtoa ja sitä, että silloin oli toivotettu uusille juhlien järjestäjille "verta, hikeä ja kyyneleitä". Verenvuodatus alkoi hyvissä ajoin. Oli sillä kirkkoherralla sellainen taka-ajatus tuossa lavalle kutsumisessa, että hän sai esitellä ja mainostaa meitä tulevan talkooporukan alkusiemenenä... Pyysin miestäni ottamaan kuvan yleisöstä, koska siellä istui hyvin hollilla Elma-serkku miehensä kanssa. Mies innostui sitten rätkimään muitakin kuvia lavalta käsin.\nTästä yleisökuvasta ei Elmaa löydy, mutta sieltä eturivistä voi bongata uuden piispan Jari Jolkkosen sekä vanhan rovastin Päivö Parviaisen - joka muuten taitaa oikeasti olla tullut vanhaksi: täytettyään sata vuotta hän on näköjään alkanut käyttää kävelykepin sijaan rollaattoria.\nKotimatka sujui leppoisasti siihen saakka, kunnes osuttiin ukkosmyrskyyn. Siten se sujui vielä leppoisammin (lue: hitaammin).\nKiitos Lapinlahti ja tervetuloa ensi kesänä Raaheen! Tai miksei jo tänä kesänä, täällä on viikon päästä valtakunnallinen Israelin Ystävät ry:n kesäkonferenssi.\nLähettänyt Aila klo 16.45 Ei kommentteja:\nTunnisteet: armon varassa, mat-kan-tek-koo, musiikki, perhe, seurakunta, yhtä juhlaa


loma-asunto – Saint-Michel - Nansouty - Saint-Genès, Bordeaux\nLöydä sinulle sopivin paikka – Saint-Michel - Nansouty - Saint-Genès\nMissä voin yöpyä lähellä kohdetta Saint-Michel - Nansouty - Saint-Genès, Bordeaux?\nVuonna 2019 tarjoamme ison valikoiman majoitustiloja lähellä kohdetta Saint-Michel - Nansouty - Saint-Genès: 298 lomakotia, kuten Talot (49 kpl) ja Asunnot/huoneistot (229 kpl). Löydä paras majoitus perheellesi tai ystävillesi kohteesta Saint-Michel - Nansouty - Saint-Genès.\nMikä on paras alue yöpyä matkustettaessa kohteeseen Saint-Michel - Nansouty - Saint-Genès?\nMatkustitpa sitten perheesi tai ystäviesi kanssa ja olipa suunnitelmissasi sitten pitkä lomamatka tai lyhyt viikonloppuloma, seuraavilta alueilta löydät laajimman loma-asuntovalikoiman kohteessa Saint-Michel - Nansouty - Saint-Genès:\nBordeaux Maritime: 113 loma-asuntoa\nMitkä ovat kohteen Saint-Michel - Nansouty - Saint-Genès suosituimmat nähtävyydet ja maamerkit, joiden lähellä yöpyä?\nHomeAway tarjoaa laajan valikoiman loma-asuntoja, jotka sijaitsevat lähellä kohteen Saint-Michel - Nansouty - Saint-Genès upeita nähtävyyksiä. HomeAwayn asiakkaiden keskuudessa suosituimmat nähtävyydet, joiden lähellä yöpyä, ovat:\nMaison des Vins de Graves (viinitila): 1 239 loma-asuntoa\nKreikkalais-ortodoksinen kirkko: 1 375 loma-asuntoa\nBordelais Golf Course (golfkeskus): 1 338 loma-asuntoa\nChâteau Lesparre: 1 508 loma-asuntoa\nChâteau Smith Haut Lafitte: 1 273 loma-asuntoa\nHomeAwayn avulla voit löytää itsellesi majapaikan myös monien muiden kohteen Saint-Michel - Nansouty - Saint-Genès nähtävyyksien lähettyviltä. Voit tarkastella haluamasi nähtävyyden lähellä sijaitsevia loma-asuntoja hakukenttämme avulla.\nTalot: voinko varata tämän loma-asuntotyypin kohteesta Saint-Michel - Nansouty - Saint-Genès?\nTietysti. Kohteessa Saint-Michel - Nansouty - Saint-Genès tarjolla olevat Talot: 49 kpl HomeAwayn sivustolla. Muihin suosittuihin loma-asuntotyyppeihimme kohteessa Saint-Michel - Nansouty - Saint-Genès kuuluvat:\nVoinko löytää loma-asunnon, johon kuuluu uima-allas, kohteesta Saint-Michel - Nansouty - Saint-Genès?\nKyllä, voit valita haluamasi loma-asunnon, johon kuuluu uima-allas. Valikoimistamme löytyy 15 loma-asuntoa, joihin kuuluu uima-allas ja jotka sijaitsevat kohteessa Saint-Michel - Nansouty - Saint-Genès. Pääset tarkastelemaan valikoimissamme olevia loma-asuntoja hakukentän avulla.\nTutustu kohteen Saint-Michel - Nansouty - Saint-Genès lähellä sijaitseviin alueisiin


Marine Honda perämoottori Anodit parhaaseen hintaan\nMarine Honda perämoottori Anodit veneiden , MaritimShop Motomarine Suomi , Suuri valikoima merituotteet ja veneen tarvikkeet valmistettu Euroopassa. Osta verkosta parhaaseen hintaan veneiden tarvikkeet tukkumyyjälle Motomarine.\nMarine Alumiinianodisarja perämoottorien Honda BF 75-90-115-150-130 veneiden , MaritimShop Motomarine Suomi , Suuri valikoima merituotteet ja veneen tarvikkeet valmistettu Euroopassa. Alumiini Anodit Kitin moottorin Honda BF 75-90-115-150-130 . Osta verkosta parhaaseen hintaan veneiden tarvikkeet tukkumyyjälle Motomarine...\n53.99€ Veroton hinta: 53.99€\nMarine Alumiinianodin lyhyt levy Hondan moottorille 40-50 HP 06411-ZV5-020 veneiden , MaritimShop Motomarine Suomi , Suuri valikoima merituotteet ja veneen tarvikkeet valmistettu Euroopassa. Marttyyri Alumiini M2 seos anodien Honda perämoottorit.• Suojaa 50% pidempään kuin perinteinen sinkkianodi• Painaa 50% vähemmän kuin perinteiset sinkkianodit . Osta verkosta parhaaseen hintaan veneiden tarvikkeet tukkumyyjälle Motomarine...\nMarine Honda anodi 75/130 HP ref. 41109-ZW-1003 veneiden , MaritimShop Motomarine Suomi , Suuri valikoima merituotteet ja veneen tarvikkeet valmistettu Euroopassa. Honda 75<>130 ja 75<>225 moottorin pieni levyanodi.Zn = Sinkki . Osta verkosta parhaaseen hintaan veneiden tarvikkeet tukkumyyjälle Motomarine...\nMarine Sinkkianodin Honda-rengas 8-225 HP 12155-ZV4-A00 veneiden , MaritimShop Motomarine Suomi , Suuri valikoima merituotteet ja veneen tarvikkeet valmistettu Euroopassa. Honda moottorin pesukone anodi.Zn = SinkkiAl = Alumiini . Osta verkosta parhaaseen hintaan veneiden tarvikkeet tukkumyyjälle Motomarine...\nMarine sinkkilevy 8/50 hv moottorille Honda Outboards veneiden , MaritimShop Motomarine Suomi , Suuri valikoima merituotteet ja veneen tarvikkeet valmistettu Euroopassa. Anodi 8/15 HP moottori (tai. Ref. 41106-ZW9-000) . Osta verkosta parhaaseen hintaan veneiden tarvikkeet tukkumyyjälle Motomarine...\nMarine Skeg Aluminium anodiset Honda-moottorit 20/25/40/50 HP 06412-ZW5-000 veneiden , MaritimShop Motomarine Suomi , Suuri valikoima merituotteet ja veneen tarvikkeet valmistettu Euroopassa. Marttyyri Alumiini M2 seos anodien Honda perämoottorit.• Suojaa 50% pidempään kuin perinteinen sinkkianodi• Painaa 50% vähemmän kuin perinteiset sinkkianodit . Osta verkosta parhaaseen hintaan veneiden tarvikkeet tukkumyyjälle Motomarine...\nMarine Zink Anode Honda 8/20 HP 41106-2W-000 veneiden , MaritimShop Motomarine Suomi , Suuri valikoima merituotteet ja veneen tarvikkeet valmistettu Euroopassa. Honda 8 moottorin pesukone anodi.Zn = SinkkiAl = Alumiini . Osta verkosta parhaaseen hintaan veneiden tarvikkeet tukkumyyjälle Motomarine...\nMarine zn honda 8 15 hv moottorin kääntöanodi veneiden , MaritimShop Motomarine Suomi , Suuri valikoima merituotteet ja veneen tarvikkeet valmistettu Euroopassa. Honda 8<>15 HP moottori vinossa anodi.Zn = SinkkiAl = Alumiini . Osta verkosta parhaaseen hintaan veneiden tarvikkeet tukkumyyjälle Motomarine...


Punatähdet | etusivu\nRautavaaran Teräs tukee sankarillisia ukrainalaisia\nNäkymä Maidanin aukiolle Kiovassa. Kuva otettu 2018.\nSlava ukraini! Rautavaaran Teräs ja sen orkesteri Punatähdet antavat täyden tukensa imperialistisen hyökkäyksen kohteeksi joutuneelle Ukrainan kansalle.\nNelinkertainen presidenttiehdokas: 1972, 1976, 1980 ja 1984 – Jenkinsuomalainen kommunisti GUS HALL sai oman laulun\nMusta nainen ja suomalaiskommunisti Valkoiseen taloon!\nSuomalaistaustainen kommunisti Gus Hall oli Yhdysvaltain kommunistisen puolueen presidenttiehdokkaana neljä kertaa. Vuosina 1980 ja 1984 Hallin varapresidenttiehdokkaana oli Angela Davis.\n"Kamala Harris ei suinkaan ole ensimmäinen musta nainen pyrkimässä Valkoiseen taloon", muistuttaa Punatähdet-yhtyeen laulaja Aatos Punanen. "Gus Hall saattoi kuolla vuonna 2000, mutta hänen aatteensa elää. Bernie Sandersin ajatukset ovat kuin suoraan Gussin papereista. Ja Angela on elossa!" Punanen sanoo.\nPunatähtien uunituore kappale Balladi Gus Hallista muistuttaa meitä siitä, millainen on aidon kommunistin kohtalo Yhdysvalloissa.\n"Etäkoulusta valitat, toinen ruokkii vanhusta”\nPunatähdet julkaisee kiitoskappaleen korona-ajan työn sankareille\n”Korona-aika ei Suomessakaan ole vielä ohi, vaan palaa syksymmällä. Laulullamme haluamme herätellä itsemme kaltaisia siistejä sisätyöläisiä. Jos etäkokoukset ja arjen rajoitukset jurppivat meitä, niin samaan aikaan osa ihmisistä tekee syksylläkin todellisia sankaritöitä: he ajavat busseja, siivoavat, opettavat ja vartioivat. He ansaitsevat kaiken kiitoksemme ja kunnioituksemme”, toteaa Punatähtien laulaja Aatos Punanen eli Jan Erola.\nMitä oli ennen koronaa -kappaleessa suomettumisen ja savolaisen korpikommunismin maailmasta tulevat Punatähdet kaipaavat aikaa, jolloin poskivalssi oli vielä sallittua.\n”Sosiaalisen etäisyyden jälkeen koittaa vielä sosialistinen läheisyys!” Aatos Punanen lupaa. Sosialistisen läheisyyden myötä saa koskettaa toveria ja pitää hyvänä - aivan kuten huolehdittiin kanssatoverista Kanadan Sointulassa runsas vuosisata sitten, Matti Kurikan johdolla.\n"Punatähdet on Suomen ainoa neuvostosuomirokkia soittava yhtye", kertoo Aatos Punanen. Bändi vie kuulijansa aikamatkalle 1970-luvun Kekkos-Suomeen. Ensimmäisen konserttinsa Punatähdet soitti 29.7.1995 Vehmersalmen rantalaiturilla. Sen jälkeen yhtye on soittanut satoja keikkoja aina ristiäisistä presidentinvaalijuhliin. Vuodesta 2012 lähtien Punatähdet on soittanut Porin Suomi-Areenalla kulttimaineeseen nousseen Poliittisten laulujen illan pääesiintyjänä.\nPunatähdet käynnisti juhlavuotensa kolmen virtuaalilive-keikan sarjalla toukokuussa. Yhtyeen Facebook-seinällä lähetetyt konsertit keräsivät yhteensä lähes 40 000 kuulijaa. Punatähtien juhlavuosi huipentuu uuden levyn julkistamiseen marras-joulukuussa. Tuolloin luvassa on myös juhlakonsertti. Yhtyeen seuraava julkinen esiintyminen on Maunulan Musaa & Makkaraa -tapahtumassa Maunula-talolla lauantaina 22. elokuuta. Tapahtuma on ilmainen.\nKorona-kappaleen yhteydessä Punatähdet on julkaissut myös toisen studiotaltion, Pohjois-Savon ensimmäisestä gigolosta kertovan singlekappaleen Kalakukkokauboi. Molempia viisuja voi kuunnella alla olevista linkeistä.\nMitä oli ennen ennen koronaa (Sosialistinen läheisyys)\nKalakukkokauboi (kansikuva: Maunula-seura)\nMitä oli ennen koronaa (Sosialistinen läheisyys) (kansikansikuva: Mika Rahkonen)\nRapula iskee SuomiAreenalla!\nPunatähtien uutuuskipale, vuoden 2019 SuomiAreenan keikalta taltioitu Rapula kuvaa, kuinka aina ei ole helppoa olla politiikkavestivaaleilla.\nVilli Voitontanssi on uusi muotivillitys\nSeuraa: @punatahdet KATSO Twitteristä viimeisimmät Punatähdet-uutiset\nVoitonpäivänjuhlat Helsingin Keskuspuistossa\nPunatähtien yli 8000 katselukertaa parissa päivässä saanut vapunpäivän yllätyskeikka sai jatkoa, kun toukokuun 9. päivä Punanderin serkukset juhlistavat Voitonpäivää - ja samalla myös EI-EEC-päivää. ATK-laitteiden avulla kuultavaksi välitetty minikeikka näkyy elävänä Punatähtien Facebooksivulla. Toukokuun yhdeksäs, Punatähtien FB-sivulla. Keikalla kantaesitettiin kappale Yhdeksäs toukokuuta.\nSanat: Yhdeksäs toukokuuta\nSuomiAreena peruttu, Punatähdet Tavastialle\nRautavaaran Teräksen musiikkijaoston orkesteri Punatähdet on siirtynyt Sosilistinen läheisyys -teemalla 25-vuotisjuhlakiertueelle, joka alkoi vappupäivänä 2020 Helsingin Keskuspuiston elävänä ATK-laitteissa esitetyllä konsertilla. Luvassa on lisää yllätysesiintymisiä, mutta syssymmällä on luvassa jättipotti: Sitten kun kansanrintamahallituksen yleisten kulkutautien osasto niin sallii, Punatähdet esiintyy Tavastialla. Ajankohta on auki, mutta keikasta sovittiin Tavastian kanssa alustavasti jo sinä helmikuisena perjantaina, kun SuomiAreena ilmoitti peruvansa tapahtuman. Tarkkailkaa siis eri Punatähdet-tietolähteitä ATK-laitteillanne.\nSanat: Sosialistinen läheisyys\nPunatähdet SAK:n virtuaalivapussa\nPunatähdet esitti kaksi kipaletta SAK:n virtuaalivapussa, lähetyksen alussa ja lopussa: Sosialistinen läheisyys ja Kansanrintamaan.\nUusi hittikipale: Sano ÄR-AA-YY\nVuoden 2019 ainoa julkinen esiintyminen Helsingissä:\nMaunulan Musaa & Makkaraa\nRautavaaran Teräksen musiikkijaoston orkesteri Punatähdet esiintyy Maunulan Musaa & Makkaraa tapahtumassa ainoan kerran julkisesti Helsingissä lauantaina 24. elokuuta. Ohjelmistossa on runsaasti uutta materiaalia, Porin SuomiAreenalla ensi kertaa heinäkuussa 2019 esitettyjä kipaleita – sekä kokonaan uusi kappale Sano ÄR-AA-YY.\nSanat: Sano ÄR-AA-YY\nUusi hittikipale: Kansanrintamaan!\nKe 17.7.2019 Punainen Kukko (PK)\nJo loppui porvarjvalta, syvään huokaisen / Jälleen koittaa aika pienen ihmisen / Vaalilupauksia saamme vihdoin lunastaa / Työläinenkin kolikoissa pian uida saa! Punatähtien uusi hittikipale Kansanrintamaan! kuvaa, mitä tuleman pitää, jos ja kun alkiolaiset maalaisliittolaiset löytävät yhteisen sävelen Suomen työtatekevien kanssa. Punatähtien Kansanrintama-kiertue palaa Poriin heinäkuussa, ravintola Punaiseen Kukkoon (PK), SuomiAreena ke 17.7.2019.\nKUVA: YLE:n eduskuntavaalilähetys 1966\nSanat: Tanssii kuin Väyrynen\nKATSO Twitteristä viimeisimmät Punatähdet-uutiset\nMutkia matkassa Takaisin Sointulaan -kiertueella syyskuussa 2019\nSointulan suomalainen elokuvafestivaali ei valitettavasti saanut rahoitusta kasaan, ja Punatähtien Sointula-matka piti olla ajoitettu samoille päiville. Lähtö on nyt epävarmaa ja saattaa siirtyä vuoteen 2020. Tässä aimpaa raportointia:\nOn vuosi aikaa, kun Kanadan Sointulassa (BC) järjestetään suomalaisen elokuvan festivaali (20.-22.2019). Punatähdet aikoo myös osallistua - ja järjestää yhdessä paikallisten kanssa keskiyön juoksutapahtuman. Niinpä Aatos Punanen on saanut Armas Punanderin valmentamaan DDR-opein itsensä juoksukuntoon. Tavoitteena on matkalla pudottaa 40 puolen kilon voepakettia vyötäröltä.\nTiesitkö tämän Bulgariasta?\nPunatähtien uutuusviisu Niskalaukaus!\nBulgaria on ihmeellinen maa! Sieltä tuleva mestaripainijat ja painonnostajat. Siellä tuotetaan valtaosa maailman ruusuöljystä! Siellä uidaan kirkkaassa Mustassa meressä - jossa on tosi lämmintä!\nTiesitkö tämän Bulgariasta - Voimailijoiden salainen ase\nTiesitkö tämän Bulgariasta - Mineraalit kertähörpyllä\nTiesitkö tämän Bulgariasta - Neuvostoöljyn jalostus rikastuttaa\nTiesitkö tämän Bulgariasta - Iskunkestäviä tuliaisia\nTiesitkö tämän Bulgariasta - Suolainen Mustameri kelluttaa\nTiesitkö tämän Bulgariasta - Liian paljon grillilihaa\nTiesitkö tämän Bulgariasta - Kaikki on luonnonmukaista\nTiesitkö tämän Bulgariasta - Jopa munat ruskettuvat\nTiesitkö tämän Bulgariasta - Juomatkin on nimetty vallankumouksellisesti\nTiesitkö tämän Bulgariasta - Musta meri on hirmu kirkas\nTiesitkö tämän Bulgariasta - Maailman vahvimmat painijat\nTiesitkö tämän Bulgariasta - Ruusuista saa öljyä\nTiesitkö tämän Bulgariasta - Mustameri on lämmin\nTiesitkö tämän Bulgariasta - Muista tarkistaa oikea ranta\nTiestikö tämän Bulgariasta - Kotiinmennessä suolakurlausta\nNiskalaukaus on nyt kuunneltavissa myös elektroonisissa mussiitinjakelupisteissä, kuten Spotify ja Apple Music. Niin se vain kapitalisti levittää sosialistisen vallankummouksen ilosanomata! Porissa keikka on keskiviikkona 18.7.2018 noin klo 23. Paikkana Poliittisten laulujen ilta, ex-Bar Kino, nykyinen Magic Night Club. Ilmanen sisäänpääsy, mutta jono on mahoton. Mukana myös Mikko Alatalo ja Happoradion soolo/duo. Ja lopuksi Punatähdet.\nLuokkakantaista rakkautta 100 vuotta -kiertue vie Punatähdet Kanadan Sointulasta Poriin heinäkuussa\nPunanderin serkusten ikiaikainen unelma toteutui syyskuussa 2017, kun nokkamme suuntasi kohti Malkosaarta, Matti Kurikan perustamaan suomalaissosialistien ihanneyhteisöön Sointulaan.\nPunatähdet tuo nyt rakkauden sanoman Porin Suomi-Areenaan heinäkuussa! Lavalle nousemme myöhään keskiviikkona 18.7.2018 Bar Kinossa.\nSointulan, Sointulaan (Matti Kurikan sanat)\nUKK 1956-2016: Reenpää ja Erkko, kapitalismin verkko!\nNeuvostoliitto meitä yhdistää! Suomen Kuvalehti on vihdoin luotettavissa käsissä, kun Ville Pernaa sitä päätoimittaa. Niinpä Pernaa, jonka väitöskirja on luokkakantaiselta otsikoltaan Tehtävänä Neuvostoliitto. Opetusministeriön Neuvostoliittoinstituutin roolit suomalaisessa politiikassa 1944–1992, kutsui Rautavaaran Teräksen orkesterin Vanhalle Ylioppilastalolle esittämään agit-rockia yleisölle, joka käytöksestä päätellen oli varsin porvarillista. Mutta joukossa oli sentään arvovieraita, kuten iki-ihana Maarit Tyrkkö, presidentti Urho Kekkosen luottotoimittaja. Hänelle Punatähdet lähettää vielä näin jälkikäteenkin lentosuudelman!\nSeuraavaksi Punatähdet essiintyy hyvin herraskaiselle porukalle. Sitten onkin aika siirtää tähtäin vuoteen 2017, jolloin syyskuun lopussa Punanderien suku vaieltaa Matti Kurikan Sointulaan, Malkosuarelle Kanataan.\nUKK 1956-2016: Valtaannoususta 60 vuotta\nPorin SuomiAreena ke 13.7. Bar Kino\nMaunulan Musaa & Makkaraa la 27.8. Sorsapuisto\nSuomi tarvitsee yhä Kekkosta! Punatähdet juhlistaa merkkivuotta siitä, kun Suomen ruoriin astui johtaja, joka osasi ohjata valtiolaivamme ohi karikoiden. Silloin ymmärrettiin YYA ja EEC:lle sanottiin että vassokuu, mutta noutänkjuu!\nTerveloa voimaantumaan Punatähtien pariin, niin Porissa kuin Maunulassa.\nPunatähtien juhlavuosi 2015:\nMaunulan Musaa & Makkaraa lakkiaispäivänä 30.5.\nPorin SuomiAreena ke 15.7.\nKesä 2015 alkoi, kuten kesä 2014 päättyi: Lihaisissa tunnelmissa. Punatähdet esiintyivät jälleen Maunulan Musaa & Makkaraa -tapahtumassa lauantaina 30. kesäkuuta Maunulan Sorsapuistossa. Heinäkuussa Porissa jäivät jälleen kymmenet SuomiAreenaan katsojat vaille poliittisten laulujen yhteislaulatusta. Aiempien kesien keikkapaikan seinät eivät osallistujamäärille riittäneet, joten nyt esiinnymme Bar Kinossa. Muiden esiintyjien ja polittisten laulujen yhteislaulatuksen jälkeen Punatähdet soittaa vielä timakan konsertin.\nViime kesän keikkayleisö jätti vahvan muistijäljen: "Ainakin tiältä lavalta kahtoen keikka olo olj kyllä yksi kaikkien aikojen parraita", laulaja Aatos Punanen kertoo. "Ylleisö olj ihan mahottoman villinä - jo ennen Kaikkien maiden proletaarit, yhtykää -painatuksella olevien pikkupöksyjen viskelyä.\nVuosi 2015 on Punatähtien juhlavuosi, orkesteri on esiintynyt myössii piäkkaapunnissa kahden vuosikymmenen ajan. Luvassa on kaksi kesäklassikkoa: Porin SuomiAreena sekä Maunulan Musaa & Makkaraa.\nUUSIA VIISUJA: Murtajalakko-aiheinen Viides valtiomahti (sanat)\nKuin Arvo Korsimo (sanat)\nGeorg Ots (sanat)\nKonikapina-demonauhoitus ajautui äänilevylle\nPunatähtien Ramoviisuja varten rykäisemä livedemonauhoitus Konikapina on ilmestynyt viisujen kokoelmalevylle.\n"Haluan korostaa, elävänä päämajassamme rykäistyn viisun äänitystaso on sitä kellaria. Sitä ei ole suunniteltu herkkäkorville, vaan viisuesikun Ramonesin kaltaista räminäpunkkia", Punatähtien laulaja Aatos Punanen pohtii.\n"Esitämme viisun varmasti Porissa kesäkuussa heinäkuun 16. päivä Suomi-Areenan konsertimme yhteyvessä."\nLiekö Punatähtien raisun äänimaailman syytä, mutta levyn kannessa on erillinen varoitus karvaisesta äänimaailmasta.\nPohjolan Japani (sanat)\nPutin, Putin (sanat)\nMyö ei pelata pesäpalloa (sanat)\nB-näytteen viteosta A-näyte\n- Raakamiksattu viteo eli A-näyte. Viilattu B-versio tulossa. Vartokee.\nB-näyte on luovutettu\nPunatähtien hiihtoaiheinen kipale B-näyte (Nou gilti sitjueissön) on nyt julkaistu. Sen saapi paristakymmenestä verkkokaupasta, kuten iTunesista - sekä on kuunneltavissa ruotsalaisten riistokapitalistien Spotify-palvelusta.\nVallankumous ei lue lakia.\nTässä muutama kaupallinen verkkolinkki:\nUUTUUS: Konikapina (sanat)\nUUTUUS: Kuvia sinkun B-näyte viteokuvauksista\nRautavaaran Teräs tähtää Sotsiin\nSotsin olympialaiset ovat innostaneet Rautavaaran teräksen hiihtojaoston hankkimaan koko työväenyhdistykselle sukset, mukana mussiittijaosto ja sen orkesteri Punatähdet. Teräs kerää nyt varoja suuren karvalakkilähetystön matkakuluja varten. Iisalmen Tavoitematkojen ruplareissuun lähtee kokonainen Ikaros-linja-autollinen rautavaaralaisia.\n"Tähtäin on nyt asetettu kohti Etelää", Aatos Punanen kertoo. "Teemme vielä pari olympiaviisua ja pakkaamme kimsumme. Aiomme ottaa myös sukset mukaan", hän toteaa. "Mutta meidän porukka ottaa myös uimahousut, toisin kuin se Litjan Antti siinä elokuvassa."\nUusi Sotsin kisoille omistettu olympiasinkkukipale valmistuu ennen kisoja. Tuolloin Punatähdet-orkesteri palaa myös julkisten esiintymisten keikkatauoltaan esittelemään uusia kipaleitaan.\nPunaista Joulua! Ja parasta Pakkasukon juhlaa!\nTaas puolet jäi ulkopuolelle Porin SuomiAreenan keikalla\nPoliittisen laulun suosio kasvaa edelleen räjähdysmäisesti Porin SuomiAreenassa. Vuoden 2012 Punatähtien ja Mikko Alatalon Poliittisten laulujen ilta oli jo niin suosittu, että puolet yleisöstä jäi ulkopuolelle, vaikka tila tyhjennettiin puolivälissä iltamaa. Vuonna 2013 keikkapaikka oli kaksinkertainen yleisötiloiltaan, mutta silti puolet tulijoista jäi nuolemaan näppejään ravintelin ulkopuolelle. Valistuneimmat ymmärsivät tulla ajoissa. Illassa Punatähdet muun muassa kantaesittivät kipaleen Perussuomalainen.\nLissee MTV3:n 45-minuuttiessa, kohdalla 3:33. (linkki Katsomoon)\nPunatähtien laulaja siirtyy Åttopoikiin?\nTyöväenjuhlan aattoaamuna Punanderin serkukset kokivat ikävän yllätyksen. Yhtyeen pitkäaikainen laulaja Aatos Punanen esiintyi julkisesti vallan toisessa kokoonpanossa Yleisradion aamutelevisiossa.\nKyseessä oli kaikkea muuta kuin luokkakantainen orkesteri, vaan teekkarihenkinen valkolakkikokoonpano Åttopojat, jonka riveissä esiintyy useita tunnustuksellisia luokkavihollisia ja suurpääoman lähellä olevia henkilöitä.\nMahdollisen välirikon ajoitus on hämmentävä, esiintyihän Punatähdet paria päivää aiemmin mainiosti vastaanotetussa konsertissa Hämäläisten työväenylioppilaiden talossa, Semifinalissa.\nMuun muassa Helsinkiin saapuneista opiskelijoista ja rekkayrittäjistä laulanut yhtye esiintyi paitsi Suomen kansalle, myös tapahtuman taantumuksellisuutta kuvaavasti myös kokoomuslaiselle pääministeri Jyrki Katalaiselle, joka istui myhäilevänä studiossa esityksen aikana.\nRautavaaran Teräs on lähettänyt heti vappuhulinoista selvittyään jäsen tiukan selvityspyynnön Aatos Punaselle. "Tämä pyykki pestään nyt kiehuvassa padassa", Teräksen valitusosaston puhheenjohtaja Varma Kosto Punander toteaa. "Aatos Punanen saa vastata teoistaan. Vaadimme välitöntä selvitystä asiasta. Tämä tuli aivan puun takaa", Punander toteaa.\nVielä on epäselvää, voiko Aatos Punanen jatkaa Punatähdissä vai siirtyykö hän kokonaan porvarileiriin, Åttopoikien varalaulajaksi. Ainakin elokuulle Punanen on kertomansa mukaan vielä suunnitellut esiintymistä suurpääomaa lähellä olevassa viihdeorkesterissa.\n"Tämä vaatii Aatokselta ainakin ankaraa julkista itsekritiikkiä, puoleemme perinteitä noudattaen, mikäli hän mielii enää Punanderin serkkujensa kanssa essiintyä", Punander sanoo.\nAatos Punanen ei halunnut jupakkaa Koillis-Savon Kipinälle kommentoida, mutta pyysi saada huomauttaa, että Åttopoikien vappuesiintymisessä laulettiin myös luokkakantaista mussiittia, ukrainalaisvankilaulu Natalia. "Ja kaulassa oli sentään Vietnamin kansan vapautuksen merkiksi punakeltainen tähtiravaatti", Aatos Punanen puolustautuu.\nKoillis-Savon Kipinän tietojen mukaan Åttopojissa ei olla Aatos Punasen siirtymisestä innostuneita. "Sanotaanko niin, että apulaulajan ensiesiintyminen jätti runsaasti toivomisen varaa", nimettömänä pysyvä lähde kertoo.\nHilja Kolehmainen, Koillis-Savon Kipinä\nValistuksellinen lastenviisu Krokodiili Dena sai kantaesityksensä Semifinalissa\nKrokotiili Dena (sanat)\nSKYP tarjoaa yhteistyötä heinäluomalaisille ja tuomiojalaisille\nSuomen riitaisa ja erilaisiin kuppikuntiin hajaantunut työväenliike on saatava jälleen yhteen Forssan kokouksen hengessä, vaatii Varpaisjärvellä kokoontunut Savon Kommunistisen Yhtenäisyyspuolueen SKYPin puoluevaltuusto tuoreessa julkilausumassaan.\n"Tervetuloa kaikki tuomiojalaiset, heinäluomalaiset, urpislaislaiset, kiljuslaiset-bryggarelaiset, arhinmäkislaiset ja mustajärveläiset saman katon alle!" toivottaa SKYPin varapuheenjohtaja, sekatyömies ja muusikko Aatos Punanen.\nSKYP on sitkeästi käynyt Forssan kokouksen 100-vuotisjuhlallisuuksista lähtien yhteistyö- ja liittymisneuvotteluita eri suuntiin hajaantuneiden Suomen työväenliikkeen puolueiden kanssa. "Tunnustelut ovat toistaiseksi olleet tuloksettomia", SKYPin Aatos Punanen valittelee.\nEsimerkillä sosiaalidemokraattien puoluekokouksessa Jyväskylässä 2005 SKYPin edustajat herättivät myönteistä hämmennystä ja huomiota käymällä kokouksen keskellä yhdistymisneuvotteluja ministeritason demaritoverien kanssa.\n"Silloin laaja vuusiosopimus oli puumerkkiä vaille valmis, mutta sitten demarit valitsivatkin johtajakseen Eero Heinäluoman, eivät SKYP-henkistä vaihtoehtoa.. Valitettavasti", neuvotteluja SKYPin edustajana johtanut Aatos Punanen sanoo. Punanen kiistää, että viime aikoina esillä olleet väitteet SDP:n hajoamisuhasta liittyisivät SKYPin vuusioaktiivisuuteen.\nYYA-sopimuksen 65-vuotisjuhlan, Yöpakkasten 55-vuotisjuhlan, ja UKK:n toimikauden poikkeuslailla jatkamisen 40-vuotisjuhlan kunniaksi Rautavaaran työväen yhistyksen orkesterj Punatähdet kokoaa lauantaina 27.4. kaikki vuoden 1903 Forssan kokouksen perilliset agitaatiotila Semifinaliin. yhdistämään voemansa yhdeksi suureksi sosialistiperheeksi. Paekalle on myös kutsuttu suuri joukko kiännytettäviä.\nSavon Kommunistista yhtenäisyyspuoluetta (SKYP) ei pidä sekoittaa tasan 40 vuotta sitten perustettuun, SMP:sta irtautuneeseen Suomen Kansan Yhtenäisyyspuolueeseen. Sekkaannusten välttämiseksi uusi SKYP on viralliselta muodoltaan SKYP II.\nJorma Pasanen: Ystävyyden kanava (50 vuotta Saimaan kanavan rakennustöiden aloittamisesta)\n¨ Punatähdet Semifinalissa: Yöpakkasten paluu!\nla 27.5., ohjelma alkaa klo 21. Ennakkolippujen hankinta suositeltavaa, sillä tila on rajallinen. Tiketti 9€, ovelta 10€ (jos jäljellä).\nAgitaatiotila Semifinal, Hämäläisten Työväentalon sisäpihalla, Urho Kekkosen katu 6 Helsingissä.\nOvet aukiaa klo 20, ohjelma alakaa klo 21.\nAatos Punanen / aatos@punatahdet.com / 040 5064612\nwww.semifinal.fi / www.tiketti.fi\nPunatähdet palaa lauteille huhtikuussa Semifinalissa\nUusia kipaleita päämajallaan viäntävä Punatähdet palaa keikkalavoille huhtikuussa. Semifinalin keikka lauantaina 27.4. alkaa soitanolla jo kello iltayhdeksän. Luvassa on myös essiintyminen Porin Suomi-Areenassa torstaina 18. heinäkuuta 2013 ravintola Kulttuurikulmassa.\nHyvää päivää pakkasukko\nMitä toitkaan tullessasi?\nKoko suuren veljesperheen\nUnohtakee kapitalistin kätyri, kokakolan mallinukke - joulupukki! Onneksi uutena vuonna suapuu Pakkasukko, joka tuopi hyödyllisiä lahjoja, kuten pienten lasten luistimia sekä rikkautta, terveyttä.\nLukupiiri: Neuvostolyriikkaa 1-2\nPunatähdet TV1:n vappuaaton aamulähetyksessä\nVallankummous alakaa Ylleisratiosta. Ainakin jos Punatähdiltä kysytään. Ja YLE TV1:n aamutelkkarissa kysytään, vappuaaton aamuna. Punatähdet essiintyi housebandinä Aamu-TV:ssä vaille seiskasta puoleen kymppiin. Haastattelun lisäksi orkesterj esitti neljä viisua, pitkin aamua siroteltuna. Iloa ja aatetta, aatteen iloa vappuun!\nEsitetyt viisut: Shokkivaalit, YYA, Piiloporvari ja Kunnallisvaalit.\nKATSO JA KUUNTELE: Punatähdet kekkosromantiikan lähteillä (YLE TV1 30.4.2012)\nPunatähdet valtasivat Kansallisteatterin kanttiinikellarin\nPunatähdet uskaltautuivat Pitkänsillan toiselle puolen viettämään Työväen Punaista Joulua Kansallisteatterin Lavaklubille perjantaina 16.12.2011. Täydelle tuvalle esiintyneet Punanderin serkukset kaivoivat naftaliinista vuoden 2001 hittiviisunsa Punainen joulu sekä liudan uusia lauluja, kuten Kalakukkokauboi, Balladi Gus Hallista sekä Apurahabingo. Punaisen Joulun paluu oli samalla orkesterin uuden rumpalin, Armas Punanderin ensimmäinen julkinen essiintyminen. Ja nappiinhan se mänj.\nPukkipartio, tiältä suapuu jo\nEi lahjoja, pelkkää agitointia\nMarks ja Ennelssi, uus jouluevankeliumi\nJoulu taevaenen, on nyt punaenen\nUUSI VIISU: Apurahabingo (sanat)\nKoillis-Savon Kipinä, Helsinki\nPunatähdet julkistaa Metalliliitolle tekemänsä rakkauslaulunsa verkossa\nNyt pääoma ottaa jälleen mittaa tavan työläisestä koko maanosassamme. Mutta Metalli ei taivu eikä katkea, vaan näyttää mallia koko Euroopalle! Rautavaaran työväenyhdistyksen Teräksen kulttuurijaoston orkesteri Punatähdet tukee Metallin ponnisteluja julkaisemalla Metalliliitolle tekemänsä rakkauslaulun Kuulun Metalliin internetissä. Nettijulkaisu on tehty kunnioittamaan lomaltapaluurahan suomalaisille tuonutta vuoden 1971 Metallilakkoa. "Nyt tarvitaan jälleen sitä metallilaesta taepumattomuutta. Muuten EEC:n ja Ameriikan suurpiäoma jyrää koko Suomen ja Euroopan", sanoo Aatos Punanen Punatähdistä.\n"Siksi kuulun Metalliin\nEtten luota porvariin\nOn turva mahtava\nSiksi kuulun Metalliin\nKoska uskon toveriin\nEn koskaan yksin jää\nMetalliliitolle omistettu laulu muistuttaa, ettei Suomi olisi maksanut sotakorvauksiaan ilman metallityöläisiä. Emme myöskään olisi ajaneet kotimaisilla Saabeilla tai katselleet olympialaisia suomalaisita väritelkkareista. Kalervo Punanderin (Juha Kaipiainen) säveltämä Kuulun Metalliin ilmestyi alun perin vuonna 2005 Punatähtien Tavoitematkat-eepeellä. Sanoista vastaavat Varma Kosto Punander ja Aatos Punanen.\nPunatähdet järjestää lakkosyksyn kunniaksi Punaisen Joulun paluun perjantaina 16.12.2011 Kansallisteatterin Lavaklubilla. Tuolloin konsertissa raikaa yhtyeen uustuotannon lisäksi myös Kuulun Metalliin. Yhtyeessä on uutena jäsenenä aloittanut rumpali Armas Punander ja riveihin on palannut myös kosketinvelho Jalmari Punander.\nKuulun Metalliin (sanat/mp3)\n(säv. Kalervo Punander, san. Varma Kosto Punander & Aatos Punanen)\nPunatähdet jälleen lavoille: Punaisen Joulun paluu Kansallisteatterin Lavaklubilla\nPerjantaina joulukuun 16. päivä Punatähdet esiintyy piiiitkästä aikaa julkisesti. Punaisen Joulun paluu tapahtuu Kansallisteatterin kellarissa, Lavaklubilla.\nKapakissa on vain 150 asiakaspaikkaa, joten pikkujoulusesonkiin kannattaa varautua hankkimalla liput etukäteen. Lisätietoja myöhemmin Lavaklubin sivuilla.\nPunatähtien single Shokkivaalit ilmestyi verkossa\nKyllä kansaa tietää! Agitrock-yhtye Punatähdet on julkaisut vuoden 1970 eduskuntavaalien kunniaksi tehdyn Shokkivaalit-singlen. Laulun voi ladata verkosta ilmaiseksi osoitteesta www.punatahdet.com.\nKaekki ministeriks tahtoo, moni Smolnaan hinkuaa / muata kiertäis virka-Volgalla, nauttis ministerjviinoja / piäsis Tamminiemen saonaan, Urkin kanssa vihtomaan / mutta hallitusnimet siunataan, lopuks Tehtaankadulla\nVeikko Vennamon johtama Suomen maaseudun puolue SMP saavutti vuonna 1970 historiallisen vaalivoiton, kun yhden kansanedustajan pienpuolue sai läpi 18 kansanedustajaa. Se ei kuitenkaan avannut portteja hallitukseen ja ministeriksi pääsyyn. Vennamo oli puheissaan valmis vaikka SMP:n vähemmistöhallitukseen, "jos muiden puolueiden, sekä oikeiston ja vasemmiston välinen, kansanedun vastainen puoluepoliittinen peli ja riitataktikointi jatkuu".\nPunatähtien uutuussingle Shokkivaalit kertoo ajasta, jolloin Mauno Koivistolla oli elviskampaus, Väinö Leskinen saapui valtiovierailulta viinakassi kourassaan, ja Eino Uusitalo oli valmis vaihtamaan itsenäisyyspäivää Neuvostoliittoa miellyttääkseen. Ja SMP voitti vaalit.\nKyllä kansa tietää, mitä tulee Vennamoon / rötösherrat kuriin laettaa, vaek ne pakenis Petsamoon / Poutiainen torpat kiertee pappamopollaan / evakoitten iänivyöryllä shokkivualeissa voeton sua\nShokkivaalit-single on sosialismin hengessä vapaasti ladattavissa (mp3 / sanat).\nMetallin lakko 40 vuotta -kiertua alkaa yksityistillaesuuksista työväentaloilla\nOn kulunut neljä vuosikymmentä siitä, kun unelma sosialistisesta Suomesta oli enemmän kuin lähellä. Luokkakantaisin voimin käyty Metallilakko vuonna 1971 päättyi harmittavasti perjantaiaamuna 26. maaliskuuta 1971 klo 6.00 kestettyään seitsemän viikkoa. Lupaava työselkkaus piätty luokkavihollisten juonien ansiosta soppuun.\nRautavaran Teräksen kulttuurijaoston orksesterj Punatähdet palaa lavoille Metallin lakon muistovuoden kunniaksi. Kaksi ensimmäistä keikkä veetään yksityisylleisölle. Mitä sitten tapahtuu, suapi nähhä...\nMoni ei tiijä, ja vielä harvempi kertoo. Viimeistään kesälle 2011 on suunnitteilla ison yleisön keikka.\nTaantumukselliset opukset vaihtuvat luokkakantaisiin\nTaantumukselliset ja kapitalistista maalimanjärjestystä tukevat kirjat voi nyt vaihtaa turvallisesti luokkakantaisiin opuksiin. Rautavaaran Teräksen organiseeraamassa Luokkakantaista kirjastosi -tempauksessa on mahdollisuus vaihtaa vaikkapa Adam Smithin Kansojen varallisuus Karl Marxin Pääomaan.\nLuokkakantaista kirjastosi - tempaus avattiin juhannuksen alla Mäntyharjun hulppeassa Linkkumyllyn lomakylässä. Vaihtotempauksessa taantumuksellisten kirjojensa tilalle saa luokkakantaista lukemistoa. "Tempaus on otettu innolla vastaan. Kukapa ei haluaisi päästä vaikkapa uudenvuodenlahjana saamistaan taantumuksellisista kirjoista jotenkin huomaamatta eroon", keräyksessä mukana oleva Aatos Punanen kertoo. "Tapahtuman suuri suosio on jopa yllättänyt meidät. Esimerkiksi suomenkieliset Lenin kootut taitava loppuvat pian, vaikka niitä oli aluksi volkkaribussillisen verran. Toivottavasti saamme siitä pian uusintapainoksen", Punanen harmittelee.\nAivan ensimmäisenä taantumuksellisen kirjansa vaihtoi Linkkumyllyn isäntä Paavo Hohti, joka toi keräykseen vielä korkkamattoman, kaksiosaisen V.A. Koskenniemen elämäkerran. Tilalle Rautavaaran Teräs luovutti herra Hohdille Kansankulttuurin kustantaman Raoul Palmgrenin kirjan Suuri linja - Kansallisia tutkimuksia. Keräystapahtuman päätteeksi työväenorkesteri Punatähdet villitsi keräyskansaa.\nTähän asti keräyshaaviin on tarttunut muun muassa kolmiosainen, nahkaselkäinen Suojeluskunnan historia, Andres Küngin Totuus Suomesta, Mika Waltarin salanimellä Nauticus kirjoittama Totuus Virosta, Latviasta ja Liettuasta, Harri Saukkomaan Jaakko Lassila, Olavi Hongan Muistelmia ja mielipiteitä, Matti Klingen neliosainen Helsingin Ylioppilaskunnan historia sekä lastenteos Joulupukki vuodelta 1953.\nMarxien ja Leninien lisäksi tilalle taantumuksellisista teoksistaan luopuneet ovat saaneet muun muassa Viljo Suutarin romaani Korpilakko, Jouko Kajanojan Vallankumous ja 10.000 ääntä sekä N. Tshernyshevskin Taiteen esteettiset suhteet todellisuuteen. "Niitä kelpaa nuotion äärellä naatiskella", Punanen toteaa.\nVaihtotempaus jatkuu ympäri maata luokkakantaisten kulttuuritapahtumien yhteyksissä. Tarkempia tietoja saa paikallisista puoluelehdistä.\nSiperiasta aurinkoparatiisi - ATK:ssa on tulevaisuus!\nAlligaattorit uivat pian Euroopan rannikolla, Baikalista tulee trooppinen sukelluskohde, ja Siperiassa on pian lämmintä kuin Las Palmasissa. Tästä kaikesta saamme kiittää Kööpenhaminan ilmastokokkousta. Sen päätösten ja päättämättä jättämisten ansiosta Siperiasta tulee jälleen suosittu lomakohde - ja ihmiskunnan pelastus.\nSitä odotellessa Suomenkin on hyvä totutella aikaan jälkeen Golf-virtaa. Metsästä ei tule enää meille leipää, mutta ATK:ssa on tulevaisuus. Tietotyöläisten hartioilla lepää tämän kansan kohtalonkysymykset.\nNäistä kaikista laulavat myös Punatähdet tänä vuonna ilmestyneillä uutuuslevyillään Siperiaan ja ATK:ssa on tulevaisuus. Singlelevyn b-raita on rakkauslaulu Arja Saijonmaa.\nKumpaakin levyä suapi Pakkasukon konttiin Levykauppa Äxästä (Arkadiankatu 14, 00100 Helsinki).\nPunatähdet: Siperia on ihmiskunnan pelastus\nIlmasto lämpenee, jäätiköt sulaa. Mutta ee hättää: ihmiskunnan pelastus on Siperiaan perustettavissa siirtokunnissa. Novaja Zemljalla on pian lämmintä kuin Las Palmasissa, julistaa agit rock -yhtye Punatähdet uudella Siperiaan-levyllään.\nViimeistään vuonna 2017, Neuvostoliiton täyttäessä sata vuotta, vedenpinta on Euroopassa ja muuallakin noussut metritolkulla. Sen tunnustaa länsimainenkin tiedemies. Ikirouta sulaa ja Siperiasta tulee trooppinen paratiisi, ihanteellinen pelastusympäristö elinolosuhteensa pilanneelle ihmiskunnalle. Levyllään Punatähdet paljastaa myös, että vaaleista, temokratian tärkeimmästä tsymbolista, on tullut raharuhtinaiden ja voikeisarien keskinäistä kisailua. Köyhän tie on vallankummous. Punatähdet protestoi myös aluekehitystä, joka on tyhjentämässä Rautavaarankin kauniit maisemat.\nLauluissa osoitetaan rakkautta ja kunnioitusta DDR:n jääprinsessaa Katarina Wittiä, postiljooneja sekä ruotsinkielisiä leskirouvia kohtaan.\nKuvia lehdistökäyttöön: www.punatahdet.com/kuvat/\nPitkän sillan toiselta puolen,\nOSTA Siperiaan Levykauppa Äxästä! (Arkadiankatu 14, 00100 Helsinki)\nKUUNTELE MAISTIAINEN SIPERIAAN-LEVYLTÄ\nSiperiaan-maistiainen (näytepotpurri koko levystä) (mp3)\nKommunistinen Manivestiräppi (masteroimaton) (mp3 / sanat) (3:37) säv. Kalervo, san. Aatos ja Varma Kosto, sov. Kalervo Siperiaan (sanat)\nSiperiaan-levy julki kesäkuun alussa - maistiainen jo tarjolla\nPunatähtien toinen pitkäsoitto Siperiaan ilmestyi kesäkuussa.\nKuvia YYA 60 vuotta -tilaisuudesta\nYlioppilaslehti vuonna 1978: YYA 30 vuotta. YYA-sopimus ja -kalenterj\nYYA-levyn maistiaiset verkossa\nKäyhän ite kokkeilemassa, miltä tuore Punatähtien levy kuulostaa: YYA-levyn mp-näytteet\nYYA-levy on saatavissa hintaan 14,90 EUR Stupido Shopista Helsingistä ja Kuopiosta Levykauppa Äxästä. Kummallakin on myös verkkokauppa. "Huomenna perillä", Levykauppa Äx lupaa verkkotilauksien toimituksistaan. Mutta kuuntele nyt veikkonen ensin maistiaiset!\nUlkoministeri Erkki Tuomiojan ja puolustusministeri Seppo Kääriäisen kommentit YYA-sopimuksesta (13.& 17.1.2007) sekä\nPalvelualojen Ammattiliiton PAM:n puheenjohtajan Ann Selinin resepti pätkätyöläisyyden poistoon (15.1.2007). Kansanedustaja Ilkka Taipale arvioi Pax Sovjetican merkitystä Suomelle ja rauhanliikkeelle.\nMaari Hurmerinta, Monna Kamu, Anna Laine, Jukka Relander, Juhana Aunesluoma, Malla Rautaparta, Hanna Kuntsi, Miska Rantanen, Juha Roiha, Kimmo Sasi, Outi Popp, Arno Kotro, Osku Pajamäki ja monet muut tervehtivät Punanderin serkuksia. Tervehdi sinäkin!\nInterviisut huikea menestys\n"Kolmeen minuuttiin voi tiivistää utopioita tulevasta", Kilpeläinen pohtii voittokappalettaan. Aiemmin hän ei ole yhteiskunnallisia lauluja tehnyt, mutta nykyaikaista luokkajakoa käsittelevä Teitä palvellaan syntyi Kilpeläiseltä helposti: "Olen Seppälän myyjän poika, joten olin tutuissa maastoissa." "Minun poikani pesee teidän auton, minun tyttöni kotinne siivoaa", Tuure Kilpeläinen lauloi Interviisut voittaneessa Teitä palvellaan -kappaleessa. "Pojanpoikani vetää piikkilankaa teidän pojan perintötilalla", luokkayhteiskunnan visio jatkuu. Jury antoi Kilpeläiselle yhtä vaille täydet pisteet: 49/50. Sekä sävellys että sanoitus ovat Kilpeläisen omaa käsialaa. Perjantaina 4.5.2007 ravintola Manalassa Helsingissä järjestettyjen Interviisujen kakkoseksi nousi säkenöivä naisbändi Hunajamelonit laulullaan Irma-rukka. Kappale on Maija Vilkkumaan sävellys ja Paula Herkmanin sanoitus. Kolmanneksi ylsi A.P.Sarjannon Jättiläinen, Sarjannon oma sävellys ja yhteissanoitus Tapio Liinojan kanssa.\nUljaksen käsityöpiirissä opit askartelemaan mm. ETYK-puhujäpöntön ja soittamaan kitaraa Sputnikin tahtiin. Punanderin serkut tuoreissa pändi- ja ihhailijakuvissa!\nTunne vihollisesi -visailussa vuorossa EEC-maa Länsi-Saksa\nYYA-legenda visailun kohteena: Mauno Pekkala\nTeräksen lukupiiri: Oletko aina halunnut olla sosialisti, kommunisti tai muuten vain luokkakantainen, muttet ole tiennyt miten? Ei hätää Kipinän Lukupiirin kirjekurssi auttaa. Huomaat tulokset jo kolmannen viikkokurssin jälkeen.\nKirjekurssi 1 - Sosialismin ABC\nUutuus: Uutisia Neuvosto-Karjalasta\nUutuusviisuja joulukuussa ilmestyvältä levyltä:\nLuokkakantainen rakkaus (sanat)\nPätkätyöläinen (PAM-PAM-PAM!) (sanat)\nUraliin (Moottoripyörärakkautta) (sanat)\nYYA-Kalenterj. Vähitellen päivittyvä, jokaisen luokkakantaisen muistiallakka päivämääristä, jotka on hyvä tietää. Oheislukemistona mukana YYA-sopimuksen parraat palat!\nMukana NYT myös YYA-puhheita: Paasikivi, Karjalainen, Miettunen ja Väyrynen.\nKukapa ei haluaisi olla yhtä hurja politiikan puliveivari kuin Arvo Korsimo?\nItsenäisyyspäivä voisi hyvin olla syyskuussa, kuten Eino Uusitalo ehdotti.\nMuistatko Salora-oikeudenkäynnit ja Valco-skandaalin?\nSyynissä myös tiedot Kekkosesesta ja Karjalaisesta!\nTeräksen lukupiiri: Sosialistiseen Suomeen!\nLukupiirin syynissä on Ele Aleniuksen teos Sosialistiseen Suomeen. Vanhoina rästeinä ovat vielä Ahti Karjaisen mainiot muistelmat Kotimaani ompi Suomi sekä neuvostovastaisista kirjasistaan tunnetun ALEA-kirjan kustantama ETYK-opus ETYK Turvallisuus Vapaus. ”Hän, joka on nähnyt poikkileikatun Berliinin, hän tietää: EUROOPASSA ON SOTATILA”, kirjan kyhännyt sveitsiläis-suomalainen Paul Bernoulli-Vesterä meuhkaa. Höpsis.\nIstu Revarin rippituoliin\nSaitko ihtesi kiinni ei-etistyksellisestä ajattelusta? Unohitko hetkeks luokkakantaisuutesi?\nYrjö Sirolakin sai läpikäydä puhdistavan itserittiikin Lenin-koulussa. Tunnusta sinäkin polliittiset ajatusrikoksesi, ei-luokkakantaiset aikeesi ja tekosi!\nMuista käättää nimimerkkiä, eläkä oekeeta nimeäsi.\nTunnusta! Ja lue muijjen toverien revisionistisia rippituoli-tunnustuksia.\nMatka Mennen-makujen mualimaan\nE-liikkeen hyllyyn ilmestyy nykyään uusia partavesjmakuja harva se vuosi: on Mariusta, Tabakkia ja uusimpana villityksenä Old Spicea. Koska partavesien valtias, Mennen, on nyt myös lähtenyt makukilpaan mukaan, Koillis-Savon Kipinä päätti testauttaa koko Mennen-makuperheen: onko uusista versioista vanhan klassikon haastajiksi? Makutuomariksi Kipinä kutsui pitkän linjan Mennen-miehen, Rautavaaran Teräksen Aatos Punasen. Lue koko Kipinän raportti.\nJanoatko sisäpiirjtietoa Punatähistä?\nKismittääkö, kun jäep Punatähtien keikka välliin? Oesitko tahtona sinkun itelles, vuan sitä ei sua ennää mistään? Ee hätiä! Käöppä antamasa sähköpostiosoettees vaniposti-sivulla, niin elektrooninen kirje kertoo Punatähtien viime kuulumiset aena kun Rautavaaran Teräksen kulttuurjaosto tekkee jottaen merkille pantavata.\nVarma Kosto Punander: kitara, laulu (kuva)\nAatos Punanen: laulu, pärryytin, tampuriini, triangeli, kapulapuhelin: 040 5064612 (kuva)\nUljas Punander: kitara, mandoliini(kuva)\nArmas Punander: rummut, lehmänkellot ja muuttii kälistimet\nSauvo Punander: koskettimet, laulu (kuva)\nInto "Puoli-Nelson" Punander: bassokitara kuva)\nVäistö Punander: saksofoni, bassokitara\nKarlos Punander: iänjpöötä Punatähtien lavakartta\nOtto-Wille Punander: basso (huilitauolla)\nJalmari Punander: koskettimet (kuva)\nTaisto "Hiski" Punander: saksofoni, lehmänkello, laulu (kuva) (Työväenopiston kitaran ja englannin kursseilla)\nAnanias "Anaski" Punander: valot, iänjpöytä, routaus, kuuluttelu, sätteilyturvatarkastukset (kuva) (saeraslomalla)\nAimo Punander: puteliin puhaltelu, härskit kaskut (kuva)\nHerbert Huikko: raettiuspuhheet (kuva)\nKalervo Punander: rummut, laulu (kuva) (soolouralla)\nVoitto Punander: iänjpöötä, Kuopio (hätätappaaksessa: bassokitara ja laulu) (kuva)\nKyösti Allan Punander: teollisuusmuotoilu, Punatähti-veistokset\nValentin Punander: puteliin puhaltelu, sello\nKauko Punander: heiluva ja paekallaan pysyvä kuva\nArne S. Punander: savikiekot\nBeetos Punanen (Aatoksen kadonnut kaksoisveli)\nApsint Punander: kelanauhuri\nArwo "Lisä-Arvo" Punander: luokkakantainen tähtivierasrumpali\nOrkesterjkuvan räppäsj Riku Isohella.\nLogon piirtelj Saku Heinänen\nVerkkosivut suunnittelj Marjut Mutanen\nOnhan tuota päevitelty 2.3.2022\nNäetä sivuja hallinnoi Kulttuuriyhdistys Rautavaaran Teräs ry