Tulosta sivu - Lombok\nMaapallo on pyöreä => Aasia => Aiheen aloitti: neferet - 10.12.2012, 15:30:44\nKirjoitti: neferet - 10.12.2012, 15:30:44\nLombokia on käsitelty useassakin keskustelussa, mutta hyvin pintapuolisesti..\nJoten ajattelin aloittaa oman keksustelun tätä saarta varten.\nJa tiedän "HAKU"- on olemassa, mutta jos nyt kuitenkin yritettäisiin tämän keskustelun alle koota Lombokkia koskevat asiat...\nItse en ole Lombokissa käynyt ja suunnitelmissa olisi ensi kesänä (touko-kesä) mennä, ja tietenkin kokea se Rinjani!\nKokemuksia ja vinkkejä, niitä otan mielelläni vastaan!\nOtsikko: Vs: Lombok\nKirjoitti: Jepulis - 12.12.2012, 16:24:11\nVarmaan Gili-saaret (eli Saari-saaret, koska gili tarkoittaa saarta) ovat suosituimpia pallontallaajien Lombok-kohteita. Lombokin pääkaupungin Mataramin tienoolle tulee lauttoja Balilta. Siitä kun matkaa länsirantaa pohjoista kohti, on matkalla aivan upeita hiekkarantoja palmuineen. Jotkut rannoista ovat turistikylien käytössä, mutta osa ei. Maasto on tuolla matkalla kukkulaista, tie kulkee aika rannan tuntumassa. Riisipeltojakin näki Balin tapaan.\nMataram vaikutti aika tylsältä indonesialaiselta kaupungilta. Olimme siellä 2010 yhden yön tultuamme Gili Airilta ja odottaessamme aamulentoa Balin kautta Floresille.\nLombokilla varmaan kannattaisi mennä tulivuorireissulle.\nLombokilta lähti ainakin 2010 ja aiemmin turistien snorklausmatkoja kohti Komodoa ja Floresia. Lombokin ja Floresin välissä Sumbawan saari, joka ei niin kiinnosta turisteja. Noilla turistien parin kolmen päivän lauttamatkoilla ohitetaan Sumbawa. Mutta niitä ei kulje ympäri vuoden. Siksi Lombokilla kaupattiin myös vaihtoehtoa, että Lombokin itärannalta lähdetään yleisellä lautalla Sumbawalle ja Sumbawaa ajetaan yhtämittaa läpi bussilla ja itärannalta lautta Floresiin. Varmaan aika epämiellyttävä pitkä matka.\nIndonesia/vinkkejä: http://www.pallontallaajat.net/pt3/keskustelu/index.php?topic=5137.msg317842#msg317842 (http://www.pallontallaajat.net/pt3/keskustelu/index.php?topic=5137.msg317842#msg317842)\nKirjoitti: cintaku - 23.12.2012, 12:49:25\nMiten te olette menneet Lombokille? Balin kautta lautalla vai lentäen?\nTarkoitukseni olisi Malesiasta siirtyä Indonesian puolelle, Bali sekä Lombok kiinnostaisi. Aikaisempi kokemus Indonesiasta sijoittuu Javalle ja silloinkin matkustin ystäväni kanssa.\nNyt olisi tarkoitus tehdä ns. neitsytmatka ja lähteä yksin kohti "tuntematonta" ja luonnollisestihan pieni vai pitäisikö sanoa suurehko jännitys jyskyttää takaraivossani (kyseessä olisi ensimmäinen ulkomaan reissu jonka tekisin yksin).\nOnko Lombok helppo ja turvallinen paikka matkustaa yksin, naisena?\nOlin ajatellut kiivetä sille tulivuorelle (rinjani). Onko se rankkaa? Olen muutamasta paikasta lukenut kokemuksia, ja joidenkin mukaan se oli todella rankaa ja toisille taas lasten leikkiä. Oma kuntoni ei ole mikään huippu mutta en myöskään ole mikään sohvaperuna jonka otsalle nousee hikipisaroita kun ajatteleekin sohvalta nousemista ja jääkaapille tallustamista huikean yksiön läpi.\nEntäs varusteet, kengät?? Miten te olette kyseisen reissun tehneet?\nJa järjestäjä jonka kautta olette kyseisen reissun tehneet? Ja kuinka pitkän reissun olette tehneet? Itse olin ajatellut sitä 3-4päivän trekkiä..\nMitä olen lukenut Lomboksita, monet ovat tehneet tuon tulivuori reissun ja sitten suunnanneet matkansa Gili-saarille. Onko kenelläkään kokemuksia Lombokin kiertämisestä?\nPraya, Tanjung Luar tai Kuta, kenelläkään kokemuksia, mielipiteitä??\nMuita paikkoja joihin kannattaa mennä kerran Lombokille on menossa.. ainakin vielä, ellei rohkeuteni petä.\nKirjoitti: Neeneh80 - 27.12.2012, 08:37:20\nTeimme 3d/2n Rinjani-vaelluksen syyskuussa. En itsekään ole mitenkään huikeassa fyysisessä kunnossa, mutta kyllähän siitä selvittiin, tosin viimeisen aamun nousun 2,7 km:sta 3,7 km:ään jätin väliin. Eri toimistot näyttivät tarjoavan aika lailla vakiosisältöistä 2 yön 3 päivän pakettia, pidempää en nähnyt tarjottavan, vaikka Lonarissa taidetaan puhua 4 yön 5 päivän vaelluksesta, mutta sen reitti on kyllä sama kuin tuossa kestoltaan lyhyemmässäkin. Rinjanille suosittelen ihan kunnon vaellusvarusteita (hyvät kengät ja sadevarusteet). Kannattaa huomioida, että yöt trekeillä vietetään 2,7 km:ssä - ja siellä on KYLMÄ. Itse olimme syyskuussa ja lämpötila tuolla tipahti heti auringon laskettua lähelle nollaa. Matkanjärjestäjät antavat makuupussit yms., mutta makuupussit eivät olleet kyllä noihin oloihin tarkoitettu, eli jos sulla on mahdollisuus ottaa omaa makuupussia mukaan niin suosittelen sitä lämpimästi. Trekeillä on aina opas sekä kantajat, jotka huolehtivat teltoista, makuupusseista, safkoista ja vedestä, joten itse ei tarvitse kantaa kuin oma reppu. Itse varasimme trekkimme Gileitä, varmasti myös on mm. Sengiggistä helposti järjestettävissä. Maksoimme trekistä n. 100 € per nassu, mutta hintaa olisi varmaan saanu tingattua vielä alemmaksikin. Trekin oi aloittaa ja päättää Gileiltä tai Lombokilta haluamaansa paikkaan, hintaan sisältyy kuljetus oman tarpeen mukaisesti.\nRinjani oli kokemuksena hieno ja ehkä jonkinlainen itseni ylitys kun en varsinaisia trekki-ihmisiä ole. Vähän jäi kuitenkin arveluttamaan koko luonnonpuiston tulevaisuus. Seurueita oli aika paljon liikenteessä ja alueella ei juurikaan ollut rakennettu vessoja tms. joten leiripaikoissa lojui ihmisten jätöksiä joka nurkalla. Myös kraaterijärven rannat olivat täynnä törkyä, ruuantähteitä yms. ja trekin järjestäjät kippasivat kaikki matkalla syntyvät roskat luontoon....\nKirjoitti: Jepulis - 27.12.2012, 14:08:47\nLainaus käyttäjältä: cintaku - 23.12.2012, 12:49:25\nOstimme Balin Kutalla paketin, jossa pikkubussi vei meidät Balin Padangbaihin, josta lautta lähti Lombokille. Lombokin Lembarista lähti pikkubussi pohjoiseen, josta rannalta vene vei Gili Airille. Näitä paketteja on myynnissä paljon ja matkustaminen näin on naurettavan helppoa ja halpaakin oli.\nMutta Padangbain satamasta voi itse ostaa lauttakyydi ja hoitaa itsensä sitten Lombokilla minne haluaa.\nLombok ja Bali ovat niin lähellä toisiaan, että ehkä ei kannata lentää.\nVenekyydin Gileille voi ostaa myös Balin Amedin seudulta, jos siellä päin majailee. Mutta ovat kalliimpia, ja ovat pieniä veneitä, ja eivät niin turvallisia ja mukavia.\nKirjoitti: cintaku - 27.12.2012, 20:41:41\nLainaus käyttäjältä: Neeneh80 - 27.12.2012, 08:37:20\nVähän jäi kuitenkin arveluttamaan koko luonnonpuiston tulevaisuus. Seurueita oli aika paljon liikenteessä ja alueella ei juurikaan ollut rakennettu vessoja tms. joten leiripaikoissa lojui ihmisten jätöksiä joka nurkalla. Myös kraaterijärven rannat olivat täynnä törkyä, ruuantähteitä yms. ja trekin järjestäjät kippasivat kaikki matkalla syntyvät roskat luontoon....\nOlin ajatellut hankkia oman matkani sellaiselta taholta joka tukisi/pitäisi yllä luonnonsuojelualueen luontoa, mutta taitaapi olla vain kaunis haave muiden joukossa.\nKiitos vinkeistä. Vaelluskengät ja hyvä makuupussi mukaan, jos vain rinkka antaa tilaa. Tietenkin sitä lämmintä vaatetta!\nMiten siis käytännössä toi vessassa käynti? Hihkasen kuuluvalla äänellä muulle porukalle että "venatkaa ny vähän" ja painun jonkun kitukasvuisen pusikon taakse..\nKirjoitti: Neeneh80 - 29.12.2012, 22:00:42\nLainaus käyttäjältä: cintaku - 27.12.2012, 20:41:41\nTörmäsimme Rinjanilla toiseen suomalaispariskuntaan, joka oli valinnut matkanjärjestäjän mainitsemillasi perusteilla. Yhtä laillahan nuo näyttivät ainakin kippaavan kaikki roskat penkereeltä alas niin kuin kaikki muutkin. :'(\nVessatauoista ei kannata olla huolissaan, taukoja kyllä pidetään riittävästi, jolloin ehtii pujahtaa pusikkoon. Mutta siis iltaa varten mukaan otsalamppu, se on ihan must!\nKirjoitti: neferet - 13.01.2013, 18:59:08\nNyt pohditaan että:\n1. Lennänkö ensiksi Balille ja sieltä sitten parin Kutalla vietetyn päivän jälkeen liikkuisin Gileille ja siltä sitten se Rinjani. Rinjani jälkeen tutustuisin enemmän Lombokkiin ja tämän jälkeen menisin takaisin Balille..\n2. Vai menenkö sittenkin Balilta Lembariin lautalla, hengaan sen pari päivää Sengginissä ja katsastan Mataramin ympäristön, ja buukkaan jostain (toivottavasti) sen Rinjani trekkingin ja tämän jälkeen painun Gileille ja sieltä sitten Balille..\n3. Vai pitäisikö suoraan lentää Lombokkiin, pörrätä päivä jos toinen Senggingissä ja samalla katsoa Mataramin ympäristössä olevat temppelit ja sen jälkeen hankkia jostain reissu sille Rinajille. Ja Rinajnin jälkeen painua Gili saarille nuolemaan haavoja ja parantelemaan väsyneitä raajojoja. Ja tämän jälkeen suunnata kohti Balia..\nLombokin Kuta kiinnostaisi, mutta monet ovat sanoneet että rannalle mentäessä tarvii sen mopon.. siis näin olin ymmärtänyt "vinkkejä indonesiaan" ketjusta. Onko tämä oikein ymmärretty?\nKun minulla ei ole korttia saati sitten kokemusta muusta ajoneuvosta kuin pölkypyörästä joten liikkuminen mopolla/autolla on mahdotonta.\n(joo tiedän, elämän suuria ongelmia.. mutta toivottavasti joku kokeneempi tallaaja osaa sanoa näistä sen viksuimman / helpoimman vaihtoehdon)\nNiin se Rinjani trekking...\nOsa oli hommannut ko. reissun Gili saarilta, onko tämä helpoin tapa buukata kyseinen reissu, vai onko muita helppoja tapoja? Jos sen hakkii Lombokista niin mistäköhän sen saa?\nEntäs varustus? Hyvien kenkien perään on huudeltu, mutta kun omat vaelluskenkäni ovat liian isot/painavat että haluan niitä ihan huvikseni raahata kuukauden mukanani, niin pärjääkö pelkillä lenkkareilla? Entäs toi vaatetus, ymmärrän että illalla/ yöllä on kylmää joten sen mukaan pakkaisin lämmintä, mutta päivällä? Kehtaako ihan topissa ja mikroissa liikkua?\nJa jokainen joutuu omat vedet kantamaan, minkalaisia määriä te olette vettä ottaneet mukaan?\nJa toi rinkka, rinjanille otetaan päiväreppu mukaan, joten rinkka jää jonnekkin, mutta minne? Ja voiko siihen luottaa että kukaan ei kajoa niinä neljänä päivänä siihen.. vai suosiolla kaikki arvokas rinjanille mukaan..\nKirjoitti: cintaku - 14.01.2013, 18:34:19\nRinjaniin liittyvä kysymys..\nKun matkustan yksin, niin onko minulla mahdollisuutta päästä sille trekkingille?\nKun LP:ssä ja nettisivuilla jotka käsittelevät rinjanille kipuamista, mainittiin monesti että vähintään kaksi henkilöä..\nVai pujahdanko minä johonkin ryhmään sulavasti mukaan?\nKirjoitti: kaas - 19.01.2013, 10:57:41\nLainaus käyttäjältä: neferet - 13.01.2013, 18:59:08\nTulin juuri Lombokilta ja voin sen verran kertoa, että Rinjani reissun saat bookattua paikasta kun paikasta sieltä. Hinnoissa on tietenkin eroja, mutta sehän on neuvottelukysymys. Itse en siis käynyt kyseisellä reissulla, sillä näin sadekaudella reissuja ei aina järjestetä.\nMitä tulee noihin matkustusreitteihin, niin käytännössä nuo kaikki vaihtoehdot ovat hyviä, itse jättäisin vain Balin Kutan pois kokonaan. Riippuu tietenkin täysin siitä missä vaiheessa itse haluat trekin käydä. Voi olla ihan mukava mennä alkureissusta vaellus tekemään ja sen jälkeen sitten palautumaan haluamaasi rantapaikkaan.\nHenkilökohtaisesti toteuttaisin vaihtoehto kolmosen. Lennot Prayaan ja sieltä köristelet Sengiggiin. Suosittelen ehdottomasti myös käymään Mangsitissa (15km Sengiggistä) Santai Innissa (kotisivut: http://www.santaibeachinn.com/index.htm). Hinta-laatu suhteeltaan erittäin loistavat bungalowit, tolkuton kasa kirjoja, ranta muutaman askeleen päässä ja pienen kävelymatkan päässä halpoja warungeja.\nSengiggistä ja Mataramista saat melkein joka paikasta retket Rinjanille, joten sen suhteen et kohtaa vaikeuksia.\nKannattaa kyllä Kuta käydä ehdottomasti katsastamassa jos yhtään hienot rannat tai surffaus kiinnostaa. Ainut ranta joka on kävelymatkan päässä on Kuta Beach, muihin joudut kyllä ajamaan jollain kulkupelillä.\nAutomaattiskootterilla ajaminen on yhtä helppoa kun pyörällä ajaminen. Käännetään kaasua ja painetaan jarrua joten ei kannatta turhaan sitä pelätä ja rohkeasti vaan kokeilla. Tarvittaessa saat kyllä apua skootterin ajamiseen. Korttia et luonnollisesti tarvi kun vuokraat kyseisen pelin. Pyöriä saat tietenkin myös vuokrattua Kutalta ja monia hyviä rantoja löytyy jo ihan 3-8km päässä.\nGileille mentäessä kannattaa huomioida, että tulee satamaan mahdollisimman ajoissa. Menolle ja Airille ei kulje lautat enää klo. 11 jälkeen, ellet osta ylihintaisia chartereita. Voi tietenki olla, että kesäkuussa kulkee lauttoja enemmän. Trawangalle niitä tosin menee jatkuvalla syötöllä. Saarelta toiselle pääset sitten hyppimään kaksi kertaa päivässä klo. 9 ja klo. 15.\nGileiltä saat sitten helposti matkat Balille reissusi lopussa.\nTaksilla ajaminen on Lombokissa hyvin halpaa ja suhteellisen nopeaa, joten laitan muutamia taksimatkoja/hintoja tähän kun vielä ovat suht tuoreessa muistissa. Niistä voi olla apua reissuasi suunnitellessa.\nPraya - Senggigi 1.5-2h/120-150k\nPraya - Kuta 30min/30-50k\nKuta- Mataram 1h/100k\nKuta-Bangsal (satama, josta laivat lähtee gileille) 2-2.5h/230k\nSenggigi - Bangsal 30-45min/70k\nKirjoitti: Neeneh80 - 19.01.2013, 11:29:11\nLombokilla liikenne oli varsin rauhallista esim. Baliin verrattuna, joten uskaltaisin siellä hyvin lähteä mopoilemaan vaikka aiempaa kokemusta ei olisikaan.\nSuosittelen Rinjanille tosiaan vaelluskenkiä, mutta kyllä lenkkareillakin pärjännee. Paikalliset hurjapääsherbat vetää släpäreillä tai paljain jaloin... Parhaiten varmaan toimii katkolahjehousut, mutta ainakin meidän retken aikana syyskuussa ilma oli pääsääntöisesti sen verran viileää korkeuden takia, että pitkät housut oli paikallaan. Tiivistäen siis, että ekat pari tuntia on helvetin kuuma, sitten mennään pilveen, jolloin on märkää mutta kohtuu lämmintä ja ylhäällä sitten kosteaa, tuulista ja älyttömän kylmä. Tekniset, nopeasti kuivuvat vaatteet oli kovassa huudossa.\nRinkan voi jättää alakylään majataloon, ei ongelmia sen kanssa. Vettä kuluu aika reilusti, mutta retken järjestäjät antavat pari pulloa kullekin messiin. Toisena päivänä siirryttiin lähdeveteen, jonka juomakelpoisuudesta voi olla montaa mieltä, mutta ei siihen ainakaan kuollut. Elektrolyyttijuomaa ja jotain energiasysteemejä voi ottaa mukaan. Ja huom! Siellä alakylässä ei ole mitään muuta kun pari kioskia, ei siis. esim alppityyliin mitään Intersport Superstorea vaellusvarusteiden stokkaamiseen. :)\nKirjoitti: neferet - 21.01.2013, 16:32:22\nja vielä jokerikysymys.. joka takaa hyvät naurut, mutta olkoon. nauraminen on hyvä asia!\nOlen monesti ihmetellyt, ja tällä kertaa uskallan kysyä noista hinnoista. Kun monesti indonesian valuutasta puhuttaessa käytetään niin montaa eri termiä, IDR, rp ja tämä mystinen k.\neli tämä 150k on 150 000rp?\nBlondi kiittää ja kuittaa.\nKirjoitti: kikkomaen - 21.01.2013, 17:05:03\nK on yleisesti lyhenne kilosta, mikä tarkoittaa tuhatta.\nJoten sitä myöten 150k on 150 000 jne.\nKirjoitti: Blueman - 22.01.2013, 18:43:27\nJos hinta menee kilojen yli niin sitten mukaan tulee juta ja j. Eli miljoonat, 5 juta = 5 000 000 rp.\nPaikan päällä Indonesiassa kiloja ei ole, vaan käytössä on ribu eli tuhat. Tiga ribu = 3000, seratus ribu = 100 000.\nKirjoitti: neferet - 23.01.2013, 19:16:31\nKiitoksia kikkomaen ja Blueman!\nKirjoitti: Blueman - 23.01.2013, 20:41:44\nLainaus käyttäjältä: Blueman - 22.01.2013, 18:43:27\nPaikan päällä Indonesiassa kiloja ei ole...\nOnhan siellä kiloja sittenkin, välimatkat ja painot. Etäisyyttä voi kysyä "Berapa kilo ke sana" = "miten pitkä matka sinne on" tai paremminkin "montako kilometriä sinne on".\nKirjoitti: Vaisjani - 25.02.2013, 08:08:27\nKirjoitti: ashrak - 25.02.2013, 13:28:41\nLombokin kutalta esim Banana bungalows, 85k / yö sellasessa rivarityyppisessä kivirakennuksessa. Siisti ja asiallinen. Sijaitsee rannalle sisämaasta tulevan tien vasemmalla puolella ~300m ennen rantaa. Safkaamiseen paras ja halvin paikka mitä viikossa löydettiin sijaitsee rantatien itäpäässä sijaitsevan "liikenneympyrän" kupeessa. Ympyrän reunalla pieni kyltti missä lukee "pray" ja "warung". Hyvää paikallista safkaa halvalla, 3000idr / ateria. :P\nSurffimestoille pääset kun jatkat ympyrältä vielä eteenpäin ja otat oikealle. Jos kierrät "oikeaa" kautta niin siellä on sitten vastassa portti ja ukko joka vaatii maksua rannalle menosta. Jos tämän haluaa välttää niin ota liikenneympyrästä kohti ökyhotellia ja hotellin pihasta pellon halki kinttupolkua pitkin purolle, siihen mopot ja jalan ~200m niin on rannalla (kukkuloiden vierestä). Tuossa Kutan kulmalla, kukkuloden äärellä olevassa mestassa ainakin meidän aikaan oli aivan sairaat aallot, ei toivookaan että olisi uskaltanut sekaan. Arvioisin että ainakin 4-6m oli korkeutta. :o\nItään ajaessa rantaa seuraillen päätyy lopulta piitsille missä on tarjolla vähän pienempiä aaltoja ja joku surffikoulu/yritys, lienee suositeltava jos ei halua henkensä kaupalla lähteä tuonne kutan naapurikivikkoon. ;)\nKirjoitti: Vaisjani - 25.02.2013, 23:43:55\ntoi 85k kuulostaa tosi passelilta hinnalta, kaydaan varmasti tarkistamassa olisko vapaata siella :)\nKirjoitti: Vaisjani - 28.02.2013, 09:42:02\nBanana bungalows check. 85rb huoneet oli taynna niin saatiin uudemmat 100k. Ilmaiset kahvit ja teet koko paivan. Aamupala ja wifi ja omistaja anto banaanejakin syotavaks. Suosittelen muillekkin jos Lombokin Kutalle tulee kaymaan :)\nKirjoitti: ashrak - 28.02.2013, 13:35:44\nHyvä että voi olla avuksi joskus. Käykääs vielä tsekkaa tuo safkapaikka. ;) Kannattaa muuten maistella myös paikallista rommia "jamaica rum". Koko rannalla on yksi viinakauppa, rannan puolella rantatiellä. Lähellä tietä oleva valkea betonirakennus. Se on auki ainoastaan iltaisin. Jamaican rum on kyllä hieman tyyriin puoleista ~95k pullo, mutta sen väärti. Rommikola tosta tehtynä on taivaallista!\nKirjoitti: MICI_FIN - 23.04.2013, 17:35:00\nKirjoitti: Blueman - 24.04.2013, 21:05:51\nKirjoitti: Vaisjani - 25.04.2013, 03:52:04\nMakso muuten 5k toi safka siella praya warungissa ja rommi tulee jostakin muualta kuin lombokista, sita myydaan kait ympari indonesiaa mut hyvaa se oli silti :)\nTosiaankin siella on pari pienta paikkaa mista saa 5k take away safkoja ja yks hyva kalapaikka joka on halpa mutta ne on ripoteltu sinne tanne ja ei kovin helppo loytaa, etenkaan ilman skootteria :)\nKirjoitti: Blueman - 26.04.2013, 21:02:57\nOnpa edullista ruokaa, ei kauheasti jää katetta tuosta hinnasta. Ei ole ilmeisesti S- tai K-ryhmän ravintoloita ;D\nKirjoitti: Mappe82 - 27.04.2013, 02:45:26\nJamaica rommia maisteltiin kans, ei se pahaa ollut :) Balilla sitä oli myynnissä nirmalassa muistaakseni n.77.000rp pikkupullo ja 155.000rp isompi. Hyvin kolahti ja juhlat sai rommikolalla hyvän startin.. Netistä löyty kuva etiketistä. Lasipullossa oli ainakin nirmalan tarjonnassa olevat jamaica rum putelit. Ja ilmeisestikkin tehdään Tangerangissa Jakartan lähellä. Joten ei liene paikallista Lombok juomaa..\nKirjoitti: wiihaa - 28.04.2013, 13:30:39\nBalilta pääsee helposti Lombokiin esim. Perama Travelsin kautta. Ubudista maksoimme Rp130k Lombokin Senggiggiin. Kuitin säästämällä saat alennusta seuraavasta reissusta. Perama ei tosin ole se halvin vaihtoehto, mutta se on ainakin turvallinen ja toimii. Reissun piti kestää 8 tuntia, mutta kaikkien myöhästellessä meillä meni siihen 13h :)\nMuista maistaa paikallista riisiviiniä Brumia, joka on erinomaista. Ja sitten vähemmän erinomaista palmuviiniä, vieläkin nousee karvat pystyyn kun muistelee sitä makua :D\nKirjoitti: Kastehelmi - 30.04.2013, 20:03:53\nMua kovasti kiinnostais kavuta Rinjanille :) Hintoja löytyy netistä vaikka minkälaisia, joten oisin kysyny, että millaseen hintaan ootta saanu omat reissunne? Varasitteko etukäteen vai vasta jostain matkalta? Tuntus kivalta varata reissu jo etukäteen, jotta vaelluskenkiä ei tarttis ainakaan turhaan raahata mukana...\nKirjoitti: Vaisjani - 15.06.2013, 17:07:13\nKirjoitti: Laurah - 18.07.2013, 23:29:30\nKirjoitti: tao - 19.07.2013, 10:10:36\nGili Nanggu. 2010 tuli tuolla käytyä. Ihan kiva pieni todella idyllinen ja hiljainen saari. Toki kun ryhmä paikallisia ilmaantuu päiväretkelle niin elämänmeno muuttuu kummasti. Meidän aikaan vedet eivät olleet kirkkaita. Se mitä tuli nähtyä veden alta niin en ihan ensimmäisenä ala tätä paikkaa suosittelemaan sukellus/snorklailuihmisille. Hieman hankalan matkan päässä mutta silti vaivan arvoinen. Meille riitti silti perinteisen 4 yön jälkeen. Reissublogia kaivamalla saattaa löytyä muutama kuvakin http://www.kiintopiste.com/mmsblog/?blogid=29 (http://www.kiintopiste.com/mmsblog/?blogid=29)\nKirjoitti: Vaisjani - 19.07.2013, 12:55:38\nKirjoitti: Vaisjani - 19.08.2013, 05:03:52\nKirjoitti: Vaisjani - 19.08.2013, 05:10:02\nBalin kutalta loytyy jalan mataramin paasta seuraava samansuuntainen katu(jalan raya kuta). siella on Bali jaya niminen kauppa josta saa vaikka mita kirkkaita ostaa. tota jamaican rummia saa sielta 120k rupiaa iso pullo. ja kaikkia mansion housen tuotteita. ulkomaisia viinojakin mutta ne on turhan kalliita nautittavaksi :)\nKirjoitti: Shimo - 05.09.2013, 17:21:41\nKirjoitti: iikka1 - 05.01.2015, 12:53:38\nKirjoitti: Vaisjani - 14.01.2015, 08:39:19\nKirjoitti: Juha_74 - 22.10.2016, 12:16:43\nKirjoitti: Käyttäjä0103 - 22.10.2016, 19:21:56\nKirjoitti: tude - 29.11.2016, 05:42:27\nLaudan vuokrasin aina suoraan biitsiltä ja märkkäriähän täällä ei tarvi ;)\nKirjoitti: spaceball - 30.11.2016, 02:35:38\nMiten nää toiletti hommat on Lombokilla tai Trawanagilla? Ilmeisesti siellä on lähinnä kyykkyvessoja kun muslimialueella liikutaan. Onko jossain homestayssa mitään toivoa oikeasta vessasta, vai pitääkö varta 5 tähden majoitus?\nKirjoitti: Jenniii - 30.11.2016, 13:36:31\nLainaus käyttäjältä: spaceball - 30.11.2016, 02:35:38\nSenggigissä, Gili Airilla ja Menolla mulla oli jokaisessa majoituspaikassa ihan normaali vessa. Eivätkä olleet mitään kalliita paikkoja, vaan bungalow-majoituksia tai homestay ::)\nKirjoitti: Ayla - 02.12.2016, 14:57:47\nLombokilla sekä Trawanganilla olen nähny vaan länsimaisia vessoja.\nKirjoitti: spaceball - 02.12.2016, 19:36:39\nNo upeeta että toi käymälä asia on sentään kunnossa.\nOnhohan Lombokilla muuta tekemistä kuin autioden biitsien ja luontokohteiden ihailua, vai onko siellä missään, edes etäisissä määrin, rennomman puoleista baari, rafla elämää johon ei heti ensimmäisenä iltana kyllästy kuoliaaksi? Lieneekö parempi heti vaan suunnistaa trawanangille, joka taas on ilmeisesti liian pieni saari ahdettu täyteen liian paljon turisteja?\nKirjoitti: Patong - 09.12.2016, 18:51:05\nSenggigiltä löytyy myös useampia baareja, joissa on livemusaa tarjolla. Olen kirjoittanut blokiin maaliskuulta 2011 tällaiset kommentit:\nHappy Cafe - Rento iso baari, jossa livemusaa joka päivä.\nMarine Cafe - Suosittu disco, jossa myös bändi soittamassa.\nSafari - Toinen suosittu disco, jossa yllättäin myös livemusaa.\nSamalta kuukaudelta 3/2011 löytyy blokista juttua myös Jakartasta, Gili Trawanganilta ja Komodon alueelta.\nKirjoitti: Ayla - 10.12.2016, 08:29:05\nSengiggissä on kyl menoa myöhään asti! Jos satut olee kuukauden eka perjantai Sengiggissä, kannattaa tsekkaa Square niminen ravintola. Siel ainaki aiemmin oli illallisbuffa rajattomalla määrällä viiniä muistaakseni 250 000. Klo 19-23 (muistaakseni). Ja pöytävaraus kannattaa tehä vaik aiemmin samana päivänä.\nKutalla kai joskus on jotain, mut hyvinki hiljasta oli, ku ite oon ollu.\nLombokissa kannattaa käyttää ainoastaan Blue Bird takseja (kuten kai kaikkialla Indoissa muutenki).\nKirjoitti: nagu - 26.12.2016, 22:46:17\nLombokin Kutalla on kyl tosi hyviä bileitä. Omasta mielestäni paljon parempi yöelämä ku senggigissä. Ne on kyllä jotenki vähä "piilossa", eli ei iha vahingos niihin törmää. Ekalla kerralla kun oltiin pikavisiitillä Lombokin Kutalla oli tosi hiljasta, mut sit mentiin uudestaan paremmalla ajalla, ja paikalliset näytti niitä hyviä menomestoja eli rantabileitä ja sen semmosta. Kannattaa kysellä niiltä paikallisilta surffipojilta.\nKirjoitti: anttir - 31.05.2017, 18:49:06\nMoi! Netistä löytyvät tiedot ovat olleet hieman ristiriitaisia, joten kysympä täältä:\nLokakuun lopussa lentoni saapuu Balille, josta olen ajatellut ostaa surffilaudan pariksi kuukaudeksi. Mahdollisimman pian tuon jälkeen olisi tarkoitus siirtyä Lombokille, ja viettää siellä loppuvuosi surffaten. Olen melko aloittelija vielä, aiempaa surffauskokemusta on yhteensä pari kuukautta takana, joten reef breakeille ei ole vielä mitään asiaa. Edellisestä kerrasta on myös sen verran aikaa, että homma taitaa alkaa parilla oppitunnilla.\nOsaisiko joku siis sanoa, onko marras-joulukuu aloittelijalle hyvä aika surffata Lombokilla, vai olisiko jossain suht läheisellä saarella (Bali, Sumba, Sumbawa...) vielä parempia mestoja tuolle ajalle? Ilmeisesti eläminen Lombokilla on melko edullista, ja myöskään tuolloin juuri alkanut sadekausi ei haittaa, sillä tuo ajan aion pyhittää vain ja ainoastaan surffaukselle, en niinkään nähtävyyksille, auringonpalvonnalle tms.\nMyös kaikenlaiset suositukset breakkeihin, majoitukseen yms. liittyen ovat tervetulleita :)\nKirjoitti: laukkupekka - 01.06.2017, 08:33:11\nSe on just oikea paikka siihen touhuun\nKirjoitti: splinky - 03.09.2017, 10:35:34\nOllaan tällä hetkellä Senggigissä ja mopolla tekisi mieli lähteä tutkimaan saaren keskiosia ja vehreämpää luontoa. Kartasta olen koittanut reittejä miettiä, mutta vissiin on mentävä Mataramin läpi melkein pakostikin. Onko tuo miten ruuhkainen/vilkasliikenteinen kaupunki? Mahdollisimman leppoisaa mopoilua kaipaisin :)\nJa jos jotain reittivinkkejä yms on tarjolla, niin saa vinkata :)\nKirjoitti: Mappe82 - 28.09.2017, 04:20:58\nOllaan kans senggigissä nyt ja samaa mietittiin kuin edellinen kirjoittaja että skootterilla lähdettäis ajeleen pitkin saarta. Odotellaan vinkkejä myös mitä paikkoja välttää ja mitkä on helpommin tavoitettavissa (että ei ihan pienimpiä polkuja tarvitse ajella). ;)\nKirjoitti: S_antruska - 27.12.2017, 12:58:48\nSuunnittelen reissua Indonesiaan helmikuulle. Tarkoituksena snorklata ja relata. Mutta missä päin Lombokia on snorklaus mahdollista, kannattavaa? Löytyykö rantoja joihin helppo päästä vai tarviiko ottaa päiväretki jos haluaa snorklailla? Yritin löytää aiheesta, onnistumatta :-\_\nEn oo kovin kokenut, joten missää kovemmassa aallokossa en viihdy.\nKirjoitti: laukkupekka - 27.12.2017, 16:25:03\nVarmaan joka rannalla pystyy snorklaamaan aaltojen puolesta kun menee oikealle kohdalle mutta..\nVIRTAUKSET, eli snorklaa siellä missä on muitakin. Virrat ovat voimakkaita ja vievät helposti mukanaan= tulee hätä! Koska olet pitkälti pinnan alla toisin kuin surffaajat jotka ovat laudan päällä.\nKirjoitti: servechilled - 28.12.2017, 00:24:13\n^^Ainakin Gileillä on sellaisia snorklausspotteja, joihin pääsee suoraan rannalta eli ei tarvi buukkailla mitään erillisiä retkiä jos yöpyy saarilla. Itse snorklasin joskus aikanaan Menolla ja Trawanganilla. Noista kahdesta Menon spotit olivat parempia, sillä Trawanganilla piti kahlata pitkä matka kivistä matalikkoa pitkin ennen kuin pääsi riittävän syvälle. Mitään kovin ihmeellisiä mestoja nuo eivät olleet, mutta kyllä siellä kaikenlaista meren elävää ja korallia näkyi silti.\nLombokin puolella en snorklannut. Ainakin ne pari rantaa, joilla kävin vaikuttivat liiankin syviltä ja tuulisilta eli ei niin sopivilta snorklaamiseen\nKirjoitti: fishbone - 28.12.2017, 17:49:08\nLainaus käyttäjältä: laukkupekka - 27.12.2017, 16:25:03\nVIRTAUKSET, eli snorklaa siellä missä on muitakin. Virrat ovat voimakkaita ja vievät helposti mukanaan= tulee hätä!\nTää on hyvä pointti, jota ei voi koskaan liikaa rummuttaa. Kerran meinannu käydä silti itelle köpelösti, vaikka muka riskit tiesinkin. Onneksi oli räpylät jalassa, koska epäilen edelleen tänä päivänä, että ilman en välttämättä olisi päässyt rantaan takaisin.\nKirjoitti: Tatuu - 25.04.2018, 15:59:32\nKokemuksia etelän Gileistä? Gede, Layar ym. Entä Lombokin etelärannikko? Haetaan rauhallisia, hienoja luontomestoja, snorklausta.\nPohjoisen Gilit tuntuu vähän turhan ruuhkaisilta viime aikaisten kirjoitusten perusteella.\nKirjoitti: iltsu - 26.04.2018, 15:41:26\nLainaus käyttäjältä: Tatuu - 25.04.2018, 15:59:32\nGili Gedeä ei voi luonnehtia erityiseksi luontopaikaksi. Rauhallinen saari kyllä on, miksi sinne päädyimme. Mutta se on aika pieni, eikä siellä ole juurikaan metsää, jossa kävellä. Pohjoisessa on kosteikkoalue, jossa on jonkin verran lintuja. Saarella on muutama majatalo, yksi vähän kalliimpi ja loput suht edullisia. Rannat kylän lähellä ovat täynnä törkyä, mutta majapaikkojen edessä on siistimpää (kaikki Balin seudun rannat ovat täynnä muovia, mikäli niitä ei siivota). Itäpuolella on rannasta jonkunlainen snorklausmahdollisuus, mutta ei mitään ihmeellistä. Vähän löytyy korallia, kaloja ja taisin siellä yhden kilpikonnankin nähdä. Olisiko ollut Gili Layar, jonka edustalla on kuulemma parempaa korallia ja myös yksi majapaikka. Veneellä siitä menimme vierestä, mutta emme käyneet pinnan alla. Virtauksia ei Gili Geden itärannalla ole, joten siinä mielessä snorklaaminen on turvallista.\nKirjoitti: Tatuu - 07.05.2018, 09:40:21\nKiitti! Gedestä löytyi aika paljon saman suuntaista juttua muualtakin ja se putosi siten pois. Layar ois tarkoitus käydä kopaisemassa. Ainakin Travelfish sitä kovasti hehkuttaa. Onks kukaan käyny Gili Nanggulla? Myös Nusa Penida tarkoitus testata. Jos sieltä kokemuksia, niin saa jakaa.\nKirjoitti: Viltsu77 - 18.05.2018, 08:34:34\nLainaus käyttäjältä: Tatuu - 07.05.2018, 09:40:21\nPenidalla oltiin helmikuussa. Otettiin vähän kalliimpi majoitus Coco resort. Paikka oli siisti ja bungalowit olivat tilavia. Skootteri on lähes pakollinen saarella tai st auto ja kulkettaja. Käytiin tsekkaamassa Crystal bay, Gamat bay ja Atuh beach. Moniin nähtävyyksiin ajettaessa tiet on aika nihkeessä kunnossa ja aikaa kuluu yllättävänkin paljon. Muuten tiet on ihan jees. Crystal bay:ssa on hyvät korallit snorklaukseen. Atuh beachillä on aika huikeat maisemat ja jos kiva pikku terassi missä voi siemailla oluset. Jos kunto ja into riittää niin portaita pitkin pääsee alas rannalle. Laskuveden aikaan koko ranta tulee näkyviin ja ei oikein sovellu uimiseen. On niin kivikkoinen. Nousuveden aikaan ei käyty. Gamat bay on kiva jos haluat oman rannan. Mopedin joutuu jättämään about 500m päähän ja kävellä polkua pitkin loppumatkan. Polku on paikka paikoin aika haastava mutta hyvin siitä suoriutuu kun menee maltilla. Ranta on ihan nasta eikä edes kauheen roskainen. Korallit oli ihan ok ja syvemmällä varmaan vieläkin paremmat mutta silloin ku oltiin niin oli meduusoja aika paljon kun meni syvemmälle. Saaren paras ravintola missä käytiin oli ylivoimaisesti Warung Tu Pande.


Etäkonsertit tuovat joulun tunnelmaa koteihin\nMikkelin kaupungin kulttuuripalvelut tarjoaa 18. – 23.12. katseltavaksi kolme Konserttikeskuksen tuottamaa konserttitallennetta. Katseltavaa on kaikille vauvasta vaariin.\nKonserttitallenteita pääsee katsomaan tilaamalla itselleen maksuttomat katseluoikeudet osoitteessa https://webropol.com/s/joulukonsertit. Linkki aukenee 16.12. mennessä, jolloin katseluoikeuksia voi alkaa tilata.\nKerralla saa oikeudet kaikkien kolmen konsertin katseluun ja niitä voi katsoa niin monta kertaa kuin haluaa kuuden päivän ajan. Nähtävillä on lastensuosikki Siina & Taikaradio, break- ja hiphop-tansseja sekä livemusiikkia yhdistävä School Breaks! ja kokonaisvaltainen konserttielämys Sibelius Inspiration.\nSiina & Taikaradio kutsuu lapset ja aikuiset mukaansa yllätyksellisen Laulubussin kyytiin. Duon ohjelmistoon kuuluu leikittävää ja laulettavaa lastenmusiikkia joka lähtöön. Konsertti vie kuulijansa tuttujen ja vähän uudempienkin laululeikkien sävelin erilaisiin musiikkimaailman seikkailuihin.\nSchool Breaks on uusi upea break- ja hiphop-tansseja sekä livemusiikkia yhdistävä kokoonpano. Kaksi ammattitanssijaa ja kolme ammattimuusikkoa tuovat energisen show’n, joka jammailee, kutsuu mukaan, yllättää ja liikuttaa. Esitys tuo esille mustan rytmimusiikin sekä freestyletanssin tekniikoita ja perinteitä, heittäytyen tiukoista koreografioista villiin improvisaatioon ja takaisin. School Breaksista löytyy monissa liemissä keitettyjä, muun muassa The Funky Sound Foundation sekä Toistuvat Yllätykset -yhtyeissä vaikuttavia ammattimuusikoita sekä moninkertaisia breikin suomenmestareita. Lattialla tullaan näkemään vauhtia ja vaikuttavia tilanteita.\nSibelius Inspiration -konsertti on kokonaisvaltainen elämys: Yleisö sukeltaa Suomen kansallissäveltäjä Jean Sibeliusta inspiroineeseen maailmaan musiikin, videoiden, lavastuksen, äänten ja valojen keinoin. Konsertti tempaisee mukaansa Sibeliusten kodin, Ainolan puutarhaan kukkaloiston keskelle, taianomaiseen sammalmetsään iltahämärässä ja vaikuttavalle Kolin huipulle Pohjois-Karjalaan ukkosmyrskyn keskelle.


Pasi Sleeping Myllymäelle, äidille ja Vappu Kannakselle - PDF\nPasi Sleeping Myllymäelle, äidille ja Vappu Kannakselle\nDownload "Pasi Sleeping Myllymäelle, äidille ja Vappu Kannakselle"\n1 Pasi Sleeping Myllymäelle, äidille ja Vappu Kannakselle Zäp Books Helsinki 2015\n2 Jee, Suuri Pulunhuijaus perustuu samannimiseen pro gradu tutkielmaan, jonka kirjoitin Helsingin yliopistoon estetiikan oppiaineeseen vuosina Olen karsinut kirjoitelmasta aika ohueksi jäänyttä teoreettista kehystystä ja muuta lukemista haittaavaa yliopistomaisuutta. Samalla olen voinut kehitellä ajatuksia eteenpäin vähän vapaammin. Lehti siis poikkeaa joltisestikin verran gradustani, johon voi perehtyä koko komeudessaan Helsingin yliopiston opiskelijakirjastossa tai internetissä ethesis-tietokannassa. Gradusta lehti poikkeaa myös siinä, että keräsin tähän tutuilta mainoksia. Suosittelen tutustumaan mainostettuihin tuotteisiin. Tämä on Zäp Booksin ensimmäinen julkaisu. Saapa nähdä tuleeko toista. Kommentteja, korjauksia, täydennyksiä, tarinoita, kehuja ja terveisiä voi lähettää sähköpostiosoitteeseen\n3 SISÄLLYS 1. EPÄVIRALLINEN JULKINEN TILA 1 2. MITÄ PIENLEHDET OVAT? 4 3. ENNEN HILSETTÄ LUKU: ULTRA, AAMURUSKO JA MUUT UNDERGROUND-LEHDET LUKU: TÄHTI, MYSTEENI JA VAIHTOEHTOLEHDET 19 POPULAARIKULTTUURI: MUSIIKKI- JA SARJAKUVALEHDET 25 PERUSKOULU JA PUNK PUNK-LEHDET VUOSINA HILSE, SLADDI JA PAHKASIKA 38 PIENLEHTIEN VÄLISTÄ YHTEISTYÖTÄ 41 PUNK-LEHDET HILSEEN VANAVEDESSÄ 43 PUNK-LEHDET KULTTUURILEHTINÄ 47 SUTTUINEN ULKOASU 53 ILMAISUN RAJAT YLI HILSEEN 60 LÄHTEET 65 KIRJALLISUUS 65 HAASTATTELUT 68 KIITOKSET 69 MUISTOJA VUODEN 1982 JÄLKEISISTÄ PIENLEHDISTÄ LUVUN PIENLEHTIÄ 75\n4 Kellarinportaat 1/79. A4.\n5 1. EPÄVIRALLINEN JULKINEN TILA Kaikkien lukijoiden tulisi muistaa, että KUKA TAHANSA PYSTYY TEKEMÄÄN OMAN LEHTENSÄ. 1 Suomalainen punk oli vasta muotoutumassa, kun Hilse-lehden päätoimittaja Miettinen (s. 1958) 2 kyseli marraskuussa vuonna 1977 lehtensä ensimmäisen numeron pääkirjoituksessa: Eikö olisi todella ratki riemukasta, jos kaikki Suomen alamaailman lehdet liittyisivät yhteen ja pyrkisivät saamaan aikaan jonkinlaisen yhteistyöelimen? Tarkoitan sellaisia julkaisuja kuin Pahkasiika [sic], Ylermi, Starman, Köynnös, Total, Tähti, Tulilintu. Onhan niitä muitakin, vai? 3 Ei juuri ollut. Siksi Miettinen kannusti lukijoitaan tekemään omat lehtensä. Tapahtui jotain, mitä hän tuskin oli odottanut: Hilseen vanavedessä kouluikäiset nuoret alkoivat tehdä punkin hengessä omaehtoisia kulttuurilehtiä. Lehtiä tulvi joka puolelta maata, ja vuosikymmenen vaihteessa niitä ilmestyi vuosittain jo monta sataa numeroa. Pienlehtiä alkoi Suomessakin ilmestyä viimeistään 1900-luvun alussa. Ne eivät ole yhtenäinen joukko: vuosien varrella pienlehdiksi on kutsuttu ainakin poliittisia pamfletteja, kulttuurilehtiä ja yhdistysten lehtiä. Niitä ovat yhdistäneet lähinnä lehden pieni koko ja painos sekä lehden teossa käytössä olleet vähäiset resurssit. Yleensä ne on tehty harrastajavoimin eikä niillä ole ollut kaupallisia pyrkimyksiä. Punk-lehtien syntyyn johtanut 1. Miettinen 2009: Ennen kirjailijanuraansa Kimmo Miettinen on esiintynyt julkisuudessa pelkällä sukunimellään. 3. Miettinen 2009: 9. kehitys alkoi varsinaisesti vuonna 1967, jolloin Helsingissä ilmestyi ensimmäinen suomalainen underground-lehti Kastor. Sitä seurasi 1960-luvun lopulla lähinnä Helsingissä ja Turussa pieni joukko amerikkalaisen underground-lehdistön innoittamia lehtiä. Underground-lehtiä oli vähän, mutta ne olivat toisistaan kiinnostuneita ja viittasivat toisiinsa sivuillaan. Niiden muodostama vastakulttuurinen pienlehdistö hiipui 1970-luvun alussa lähes olemattomiin, ja vuosikymmenen puoliväliin tultaessa Tähti muodosti sen käytännössä yksin. Se oli tosin pienlehdeksi poikkeuksellisen näkyvä, sillä sitä myytiin R-kioskien lehtipisteissä. Vuoden 1976 puolivälissä alkoi vaihtoehtokulttuurin piirissä syntyä uusia pienlehtiä. Niiden joukossa erityisesti Köynnös-lehden päätoimittaja Pekka Haavisto kunnostautui pienlehdistön asiamiehenä: hän järjesti pienlehtitapaamisia, kirjoitti pienlehdistä myös valtalehdistössä ja perusti vuonna 1979 vaihtoehtoisen sanomalehti Kompostin, joka yhdessä aikakauslehtimäisemmän Uuden Ajan Auran kanssa nosti vaihtoehtolehdistön uudelle tasolle. Haavisto halusi nähdä punk-lehdet osana vaihtoehtoliikehdintää, mutta pienlehtitapaamisissa kävi selväksi, etteivät pienlehdentekijät olleet lainkaan yhtenäinen porukka. Vaihtoehtolehtiä ja niitä ennen underground-lehtiä olivat yleensä tehneet vähän yli 20-vuotiaat opiskelijat tai boheemit, joita yhdisti huoli ympäristön, yhteiskunnan ja kulttuurin tilasta. He tekivät lehtiään rennommin kuin ammattilaiset ja osasivat kiroilla, mutta pyrkivät huoliteltuun ulkoasuun ja kielenkäyttöön. Punk-leh- 1\n6 tien tekijät puolestaan olivat rock-musiikkia diggailevia sarkastisia teinipoikia, joille vaihtoehtoväen vakavat kulttuuripyrinnöt tuntuivat vierailta. Heidän mielenkiintonsa kohdistui punk-bändien haastattelemiseen ja niiden keikkojen ja levytysten arvioimiseen. Punk-musiikki oli silti vain lähtölaukaus yleiselle puuhastelulle, ja musiikin ohella lehtien sivuille tallennettiin unia, runoja, vitsejä, kirjallisuuskatsauksia ja omakohtaisia pohdiskeluita. Punk-lehden teko oli ennen kaikkea hauskanpitoa. Tekstin sävy oli epävirallinen ja jutusteleva ja saksien ja liiman avulla lehtileikkeistä ja piirroksista koostettiin irvailevia ja absurdejakin kommentteja ympäröivästä maailmasta. Miettiselle kävi kuten monelle meistä: kun hänen toiveensa toteutui, hän ei enää tunnistanut sitä. Suttuiset kopiolehdet, joita koululaiset tekivät kuumeisen innostuksen vallassa, turhauttivat ja uuvuttivat Miettistä. Ne kiersivät samaa kehää, niissä oli tylsiä juttuja ja niitä oli raskasta lukea. Vain muutamaa vuotta Hilseen perustamisen jälkeen hän parahti toivottomana: ne on TURHIA. Silti punk-lehdet toteuttivat ensimmäistä kertaa merkittävässä mittakaavassa Miettisen ja Haaviston jakaman vanhan unelman pienlehtien yhteistyöstä. Ne mainostivat, kehuivat, haukkuivat ja kommentoivat sivuillaan toisiaan. Vaikka ne eivät perustaneetkaan virallista yhteistyöelintä, ne muodostivat epävirallisen julkisen tilan, jossa nuoret ihmiset saivat ensimmäistä kertaa julkisesti ilmaista itseään ja keskustella keskenään omilla ehdoillaan ja omalla tavallaan. Punk-lehtien ensimmäinen aalto hiipui vuoden 1982 loppuun mennessä, mutta niiden luoma keskustelun tila jäi pysyvästi avoimeksi. Pienlehtien virta on jatkunut tähän päivään saakka katkeamattomana ja alati muuttuvana, eikä sen tyrehtymisestä ole merkkejä. Tässä lehdessä yritän selvittää, mitä punk-lehdet olivat ja miten ne syntyivät. Jäljitän niiden historian Törky III (1979), 3. fanzineihin ja underground-lehtiin, mutta toisaalta myös teknisiin ja yhteiskunnalisiin uudistuksiin: populaari- ja vastakulttuurin ohella punk-lehti-ilmiötä olivat synnyttämässä myös peruskoululaitos ja valokopiokoneet. Tätä taustaa tarkastelen toisessa ja kolmannessa luvussa ja vielä neljännen luvun alkupuolella. Neljännen luvun loppupuolella tutkin punk-lehdistön toimintaa, tyyliä ja aihepiirejä vuosina Liitteenä lehdessä on muutaman vuoden 1982 jälkeisen pienlehdentekijän lyhyet haastattelut ja alustava lista 2000-luvulla ilmestyneistä pienlehdistä. 2\n7 Fani 12/81, 3. A5. 3\n8 2. MITÄ PIENLEHDET OVAT? It ain t what you do, it s how you do It ain t what you been through it s how you been through. 1 Ennen kuin alan kertoa suomalaisesta vastakulttuurisesta pienlehdistöstä, tarkastelen pienlehtien kansainvälistä historiaa ja niiden paikkaa tutkimuksessa. Tosin nimitystä pienlehti (ja sille sukua olevia nimityksiä) on käytetty niin monessa merkityksessä, että yhtenäisen historian esittäminen on lähes mahdotonta. Jos kuitenkin ajatellaan, että pienlehdet ovat lähtökohtaisesti ei-ammattimaisesti tehtyjä, tarkasteltavien lehtien joukko supistuu. Kansainvälisesti kulttuurinen tila alkoi aueta harrastelijamaisille pienlehdille 1800-luvun lopulla, kun päivälehdet alkoivat antaa lukijoilleen palstatilaa yleisönosastoissa 2 ja kirjoittajan ja yleisön raja alkoi murtua. Tässä mielessä ensimmäisinä suomalaisina pienlehtinä voidaan pitää 1900-luvun alun käsin kirjoitettuja työväenlehtiä, joita Jari Ehrnrooth on tutkinut väitöskirjassaan Sanan vallassa, vihan voimalla. Myöhempää vastakulttuurista pienlehdistöä ennakoi etenkin Helsingin kirvesmiesten Kehittäjässä ilmennyt revennyt diskurssi, joka useimmista muista lehdistä poiketen oli irrottautunut työväenliikkeessä vallitsevasta yksimielisyyden paineesta 3. Vastakulttuuristen pienlehtien historia alkaa vasta myöhemmin 1900-luvulla. Tuossa historiassa voi nähdä kaksi keskeistä juonnetta: populaarikulttuurin harrastajien tekemät fanzinet ja kriittisten vastakulttuuriboheemien 1. Hurriganes: It Ain t What You Do levyltä Roadrunner (1974). 2. Benjamin 1989: 155. Katso myös Benjamin 2014: Ehrnrooth 1992: underground-lehdet. Yhdistelmä voi vaikuttaa yllättävältä, sillä vastakulttuuriset toimijat ja populaarikulttuurin harrastajat poikkeavat pinnallisesti katsoen toisistaan suuresti: vastakulttuurin jäsenet ovat aktiivisia oman elämänsä rakentajia, populaarikulttuurin harrastajat puolestaan passiivisia massaviihteen kuluttajia. Silti molempia osapuolia yhdistää kiinnostus jonkinlaiseen kansan tai rahvaan kulttuuriin. Vastakulttuuri on anarkistishenkinen, rajoiltaan epämääräinen kulttuurin muoto tai kulttuurinen henki, jonka piirteitä voi nähdä eräissä 1900-luvun alun avantgarde-liikkeissä, etenkin Dadassa ja surrealismissa, sekä 1900-luvun puolivälin beat-kulttuurissa. Yleensä vastakulttuurilla tarkoitetaan 1960-luvun puolivälissä syntynyttä kansainvälistä hippi- ja underground-liikettä luvulla underground kehittyi vaihtoehtokulttuuriksi, jota määrittivät vaihtoehtoinen elämäntapa, mielenkiinto itämaiseen ajatteluun sekä ruohonjuuritason ympäristöliikkeen teemat. Vastakulttuurissa on aina koettu mielenkiintoa sosialistista ajattelua kohtaan, mutta järjestäytyneen työväenliikkeen ja boheemin vastakulttuurin suhteet ovat olleet kitkaiset. Erityisesti moraalisessa katsannossa vastakulttuuri on ollut työväenliikkeelle vierasta. Siinä missä työväenliike on vaalinut ruumiinja hengenkulttuuria, korkeaa työmoraalia ja päihteettömyyttä, on vastakulttuurin kiinnostus kohdistunut elämän alhaisina pidettyihin puoliin: monipuoliseen päihteiden käyttöön, holtittomaan 4. Ensimmäinen laajempi tutkimus vastakulttuurista oli Theodore Roszakin teos The Making of a Counter Culture (1969). 4\n9 seksiin ja kurittomaan kapinahenkeen. Myös populaarikulttuuria on perinteisen työväenliikkeen piirissä pidetty alhaisena kulttuurina. Työväenliikkeen silmissä se ei ole ollut kansantaidetta vaan kaupallista viihdettä, joka tukee vallitsevaa kapitalistista elämäntapaa. Tuomion perusteet ovat jälleen olleet moraalisia: populaarikulttuuri on leimattu passivoivaksi, sentimentaaliseksi ja utopistiseksi. Käsitys populaarikulttuurin kuluttajista passiivisina vastaanottajina on kuitenkin epätosi myytti. Jo sen syntyaikoina ja -seuduilla 1800-luvun lopåun Yhdysvalloissa yleisönosastokirjoittelun antama lähtösykäys oli synnyttänyt harrastelijakirjoittajien Amateur Press Association -lehdistön, jonka suorana perillisenä ilmestyivät 1920-luvulla ensimmäiset science fiction -fanzinet. Näissä varhaisissa, vaatimattomasti monistetuissa fanzineissa käsiteltiin pian muitakin populaarikulttuurin lajeja, etenkin sarjakuvia ja kauhukirjallisuutta Fredric Werhamin The World of Fanzines (1973) on mainio esitys 1900-luvun alkupuolen yhdysvaltalaisista fanzineista. Tiivis ja oivaltava esittely amatöörijournalisteista ja scifi-fanien leh- Ensimmäiset tunnetut rock-fanzinet syntyivät scifi-fanzinejen innoittamana vuonna vuotias Greg Shaw alkoi tuolloin tehdä fanzinea Mojo Navigator and Rock n Roll News ja 17-vuotias Paul Williams fanzinea Crawdaddy! Näitä lehtiä seuraten syntyi kriittinen rocklehdistö, jonka tärkeimmät edustajat Yhdysvalloissa olivat underground-kulttuurista ponnistaneet Rolling Stone (1967) ja Creem (1969). Vuonna 1970 Shaw alkoi tehdä värikästä rock-fanzinea Who Put The Bomp. Vastakulttuurinen underground-lehdistö syntyi Yhdysvalloissa samoihin aikoihin kuin ensimmäiset rock-fanzinet. Simon Frithin mukaan vastakulttuurilehdet olivat ennen kaikkea kiinnostuneita elämäntyylistä, huumeista, seksistä ja vallankumouksesta 6, mutta populaarikulttuuri sarjakuvat ja rock-musiikki kiinnosti niitä silloin kun se sopi tuohon elämäntyyliin. Yhdysvaltalaiset underground-lehdet syntyivät kansalaisoikeusliikkeen myötä uusvasemmistolaisen opiskelijaliikkeen, sodanvastaisen liikkeen, ympäristöliikkeen, sukupuolisen ja seksuaalisen tasavertaisuuden puolustusliikkeen, mustien kansalaisoikeusliikkeen ja hippiliikkeen yhteiseksi tiedotuskanavaksi. Vuonna 1966 Los Angeles Free Press, Berkeley Barb, East Village Other, The Paper ja Fifth Estate perustivat Underground Press Syndicaten vastakulttuuristen underground-lehtien yhteistyöelimeksi. Järjestön kautta distä mediahistorian näkökulmasta löytyy Lisa Gitelmanin kirjasta Paper Knowledge: Towards a Media History of Documents (2014), Frith 1988:\n10 lehdet vaihtoivat keskenään aineistoa ja hankkivat tilaajia yhteisen lehtilistauksen avulla. Vuonna 1971 UPS:iin kuului jo 271 jäsentä Yhdysvalloissa, Kanadassa ja eri puolilla Eurooppaa muun muassa Iso-Britanniassa, Ranskassa, Hollannissa ja Tanskassa. Useat lehdet olivat myös kytköksissä uusvasemmistolaisten opiskelijoiden Students for a Democratic Society -järjestöön, joka radikalisoitui nopeasti 1970-luvun alkuun tultaessa, kun Vietnamin sodan vastainen liike voimistui ja esivallan otteet kävivät rajummiksi. Järjestöstä irronnut The Weather Underground -ryhmittymä ryhtyi valtion vastaisiin terroritekoihin, jollaisia nähtiin myös Euroopassa. Poliittisen radikalisoitumisen myötä underground-liike hajaantui, ja yhdysvaltalaisen underground-lehdistön nähdään kuihtuneen vuoteen 1973 mennessä, jolloin Underground Press Syndicate vaihtoi nimensä Alternative Press Syndicateksi. 7 Underground-lehtien sivuilla alkoi myös näkyä räävittömiä sarjakuvia. Ne synnyttivät kokonaisen oman underground-sarjakuvien kulttuurinsa, jonka tähtiä olivat muun muassa Robert Crumb, Kim Deitch, Jayzee Lynch ja S. Clay Wilson. Underground- ja omakustannesarjakuvan rikas historia kulkee rinnan muiden vastakulttuuristen pienlehtien kehityksen kanssa, mutta ansaitsisi oman tutkielmansa luvun lopulla under- 7. Yhdysvaltaisen underground-lehdistön historian perusteos on Abe Peckin Uncovering the Sixties (1985). Underground-lehdistön kulttuurista taustaa hahmottelee Roger Lewis teoksessaan Outlaws of America (1972). Iso-Britannian underground-lehdistön historiikki on Nigel Fountainin Underground: The London Alternative Press (1988). Ranskan mittavaa underground-lehdistöä käsittelee André Bercoff teoksessaan L autre France: L underpresse (1975). ground-lehdet ja fanzinet sulautuivat yhteen punk-lehtien muodossa, kun Yhdysvalloissa John Holmstrom ja Legs McNeil alkoivat tehdä Punk-fanzinea ( ) ja Iso-Britanniassa Mark Perry Sniffin Glue -lehteä ( ). Perryn lehden perässä ympäri maailmaa alkoi ilmestyä valokopioituja punk-lehtiä, jotka aluksi kutsuivat itseään nimityksellä punk fanzine. Useissa maissa syntyi 1980-luvulla punk-lehtien vaikutuksesta monimuotoinen pienlehtikulttuuri, josta käytetään yleensä nimitystä zine culture 8. Fan -etuliite oli jäänyt pois käytöstä, kun lehdet olivat irrottautuneet kaupalliseksi koetusta fanikulttuurista ja omakustanteisia pienlehtiä alettiin suurissa määrin tehdä punk-kulttuurin ulkopuolellakin. Nykyään luontevin englanninkielinen nimi pienlehdille on zine, jota käytetään suomessakin viittaamaan omakustanteisiin pienlehtiin. * Itse kustannettuja vastakulttuurisia pienlehtiä on Suomessa tätä ennen tutkittu vähän. Pienlehtikulttuuria ei ilmeisesti ole koettu tutkimuksen arvoiseksi, sillä lehdet ovat nuorten tai jopa lasten tekemiä, aihepiiriltään valtakulttuurille vieraita sekä ilmaisultaan ja ulkoasultaan harrastelijamaisia. Lehtien tutkiminen on ollut myös käytännössä hankalaa, sillä usein hyvinkin puutteellisia lehtikokoelmia on hajallaan maakuntakirjastoissa ja erilaisissa arkistoissa ympäri Suomea. Merkittävin kokoelma on Helsingissä Kansalliskirjastolla, josta löytyy noin sata punk-lehteä ja 1980-lukujen taitteesta sekä varhempia underground- ja vaihtoehtolehtiä. Keväällä 8. Duncombe 1997/2008: ja Atton 1999: 56. 6\n11 Sniffin Glue 7, February 1977, 9. A4. 7\n12 2015 internetissä avautunut Oranssin pienlehtiarkisto on siten myös tutkijoille arvokas varanto. Pienlehdistä kokoamani bibliografiat löytyvät Helsingin yliopiston Doria-tietokannasta. Tiedonsaannin hankaluudesta johtunee, että Suomen lehdistön historiassa ei käsitellä vastakulttuurisia pienlehtiä omana luokkanaan. Kirjasarjan kahdeksannessa osassa mainitaan kulttuurilehtiä käsittelevän artikkelin yhteydessä muutamia pienlehdistöä lähellä olevia lehtiä, kuten ruotsinkielinen Otid ja vihreän liikkeen alkuaikoihin liittyvät Uuden Ajan Aura sekä vaihtoehtosanomalehti Komposti. 9 Omakustanteisiin punk-lehtiin viitataan Suomen lehdistön historiassa vain yhdessä lastenlehdistöä käsittelevän artikkelin virkkeessä: Populaarikulttuuri on saavuttanut koko Suomen nuorison ja näyttää yhä jatkavan voittokulkuaan. Sen vastapainoksi on kuitenkin 1980-luvulla versonut pienryhmissä syntyneitä, usein musiikin syvempään harrastukseen liittyviä ruohonjuurilehtiä, jotka yleensä ovat leimahtaneet hetken innostuksesta ja kuolleet yhtä nopeasti kuin syntyneetkin. 10 Suomen kulttuurihistorian neljännessä osassa pienlehtiä tarkastellaan hiukan laajemmin. Nuorisokulttuuria käsittelevässä artikkelissa todetaan punk-kult- 9. Kallio 1991: Leino-Kaukiainen 1991: 148. tuurin yhteydessä punkkareille olleen tärkeää uuden aallon musiikki ja ruohonjuuritason toiminta, kuten omien yhtyeiden perustaminen ja pienjulkaisujen tekeminen 11. Nuortenlehtien yhteydessä esitetään tiivis katsaus vastakulttuuristen pienlehtien historiaan: Jo 1960-luvun lopulla Suomessa ilmestyi muutamia hippiliikkeeseen liittyviä niin sanottuja underground-lehtiä luvulla kaupallisten nuorisolehtien rinnalle syntyi lukuisia erikokoisia ja eritasoisia vastakulttuurilehtiä, joita luki vain valikoitunut asianharrastajajoukko. Varsinkin punkliikkeen piirissä virisi runsaasti erilaisia epäkaupallisia pienlehtiä, jotka levisivät pieninä painoksina punkaatteen kannattajille. 12 Jaakko S. Tuusvuoren teoksessa Kulttuurilehti pienlehtiä ja jopa punk-lehtiä tarkastellaan asianmukaisemmin osana kotimaista kulttuuri- ja mielipidelehdistöä, joka usein on ollut painosmääriltään ja tekotavoiltaan varsin pientä ja suhtautunut kriittisesti valtakulttuuriin. Tuusvuori toteaa teoksensa 11. Aapola ja Kaarninen 2004: Uusi aalto tarkoitti alun perin musiikkina samaa kuin punk Aapola ja Kaarninen 2004: 430. Artikkelin loppusanoissa kirjoittajat toteavat, että selviä aikuistumisen rajapyykkejä on nykyään vaikea löytää ja nuoruuden sanotaankin ulottuvan lapsuudesta keski-ikään asti (mts., 433). 8\n13 johdantoesseessä, että Hilseen kaltaiset varhaiset punkjulkaisut viestivät nopeammin ja tarkemmin tietyistä kulttuurimuutoksista kuin valtavirran joukkotiedotusvälineet 13. Laajemmin hän tarkastelee punk-lehtiä Hilsettä ja Pahkasikaa käsittelevän alaluvun yhteydessä, jossa on lueteltu useamman kymmentä punklehteä. Tuusvuori kuitenkin rajoittaa käsittelynsä lehtien sisällön referoimiseen ja lainaa lyhyet yleisemmät luonnehdintansa muualta - etenkin Esa Saarisen ja Jan Blomstedtin Punk-akatemiasta. Lisäksi Tuusvuori keskittyy pitkälti lehtien sanallisiin sisältöihin. Jukka Relander pohdiskelee teoksessa vastakulttuuristen pienlehtien asemaa laajemmin artikkelissaan Radikalismin kolme vuosikymmentä. Relander tarkastelee pienlehtiä kulttuurisen radikalismin perinteessä, jossa ohjenuorana toimi pitkään periaate, että ensin paikannetaan ongelma, sitten perustetaan yhdistys ja tälle tehdään lehti. 14 Relander siis hahmottaa pienlehdet poliittisten pamflettien perinteeseen. Hän ottaa silti huomioon myös vastakulttuurin erikoistumiskehitystä vastustavan luonteen: Radikalismi merkitsi itse asiassa pyrkimystä koota uudelleen yhteen se, mikä oli jo hajonnut. Ilman radikalismin teemoille rakentunutta vastakulttuurista eetosta ei enää ollut minkäänlaista toimivaa ohjenuoraa, jonka viittoittamana suhtautua Vietnamin sotaan, kasvatuksen periaatteisiin, korkeakulttuuriin, kouluhallintoon, rock n rolliin, maanpuolustukseen, uskontoon, kotiruokaan tai hirvijahtiin. Radikalismi kokosi toisistaan jo irronneet teemat samoihin 13. Tuusvuori 2007: xxxvi. 14. Relander 2007, 514. merkitysyhteyksiin kuuluviksi heijastumiksi, jonka takaista todellisuutta se uskoi tapailevansa. Tässä avautui pienlehtien rooli: ne kokosivat irrallisia asioita samoihin kansiin, joissa ne kasvoivat toisiinsa linkittyviksi kokonaisuuksiksi. 15 Suomessa vastakulttuurista pienlehtikirjoittelua on tähän mennessä koottu oikeastaan vasta kahteen teoksen: Uuden Ajan Aura -antologiaan (1989) ja Hilse-antologiaan (2008). Sen sijaan Yhdysvalloissa ilmestyi 1990-luvun lopulla lukuisia pienlehtikirjoitusten antologioita. Samoihin aikoihin ilmestyivät myös ensimmäiset vakavasti otettavat pienlehtitutkimukset. Pääpiirteittäin tutkijoiden kiinnostusta on ollut kahta laatua: yhteiskuntatieteellistä ja graafista. Yhteiskuntatieteellisestä taustasta pienlehtiä on tarkasteltu radikaalien poliittisten pyrintöjen ja marginaalisen kulttuurin äänitorvina. Tästä näkökulmasta lehtiä lähestyy yhdysvaltalainen Stephen Duncombe teoksessaan Notes from Underground (1997). Duncombe tarkastelee yhdysvaltalaista ja 1990-lukujen zine-kulttuuria ja esittää siitä monia oivaltavia analyyseja, joita vasten voi pohtia suomalaistakin punkin jälkeistä pienlehdistöä. Pienlehdistön sisäisiä historiallisia kehityslinjoja teoksesta on kuitenkin hankala löytää. Graafista lähestymistapaa edustaa näkyvimmin lontoolainen teollisen muotoilun professori Teal Triggs, joka esittelee ja tarkastelee kirjassaan Fanzines (2010) ennen kaikkea lehtien kansia ja niiden tyylipiirteitä 1900-luvun alkupuolen scifi- ja sarjakuva-zineistä 2000-luvun zine-kulttuuriin. Myös Triggs tunnustaa pienlehtikulttuurin yhteyden poliittiseen radikalismiin. 15. Relander 2007,\n14 Suurikokoisessa kirjassa paljon suuria, hyvälaatuisia ja värillisiä jäljennöksiä etenkin pienlehtien kansista, joiden avulla voi tarkastella fanzine-tyylin visuaalista kehittymistä. Pelkkä ulkoasun tarkastelu johtaa kuitenkin pinnalliseen käsitykseen pienlehtien luonteesta, koska merkitys syntyy lehdissä kuvien ja sanojen monitasoisessa vuorovaikutuksesta. Lehtien tyyliä tulisikin tarkastella laajemmin, tekemisen tai jopa olemisen ja elämisen tapana. Taidehistorioitsija Ernst Gombrichin mukaan tyylin kehittymiseen vaikuttaa ennen kaikkea kaksi tekijää: teknologinen kehitys ja sosiaalinen kilvoittelu. 16 Pienlehtien kohdalla on helppo osoittaa, että halpojen jäljennysteknologioiden kehittyminen vahasmonistuskoneista valokopiokoneisiin vaikutti suoraan lehtien tyyliin: nuorten vähävaraisten lehdentekijöiden käytettävissä oli 1960-luvun puolivälistä 1970-luvun loppupuolelle lähinnä visuaalisesti vaatimaton vahasmonistaminen 17. Jorma Elovaaran hankkima offset-painokone ja perustama vaihtoehtoinen Syndicate Press -paino määrittivät 1970-luvun puolivälin pienlehtien ilmettä luvun lopulla valokopiokoneiden yleistyminen ja offset-painatuksen halpeneminen synnyttivät ennakkoehdot punk-lehtien tyylin synnylle: siis sille, että lehtiä oli mahdollista tehdä kotona leikkaamalla ja liimaamalla tai yksinkertaisesti piirtämällä ja kirjoittamalla paperille. Valokopiokoneiden yleistyminen oli siis punk-lehtien tyylin kehittymisen kannalta kenties merkittävin yksittäinen 16. Gombrich 1968/2009: Risto Anttilan toimittama Konttorikoneet ja niiden käyttö 2. Kopioinnin ja monistuksen koneet (1977) on paras johdatus 1970-luvulla käytössä olleisiin kopiointi- ja monistustekniikoihin.) tapahtuma 18. Sosiaalinen kilvoittelu on erottautumista. Punk-kulttuurin nuorilla jäsenillä tämä erottautuminen tapahtui poikkeuksellisella tavalla: siinä missä yleensä pyritään erottautumaan ylöspäin, nousemaan verrokkiryhmien yläpuolelle ja samastumaan ylempiin yhteiskuntaluokkiin, punkit erottautuivat alaspäin. Punk-tyyli oli eräänlaista kerjäläis- tai viemärityyliä, jota leimasivat suttuisuus, resuisuus ja kömpelyys leimasivat punk-tyyliä ja yleinen kiinnostus kaikkeen moraalisesti alhaisena ja sosiaalisesti marginaalisena pidettyyn. Jo sanan punk merkityshistoria kertoo tästä nurinkurisesta identiteetistä: englannin kielen sana punk tarkoitti alun perin miespuolista prostituoitua ja sittemmin nuorta poikaa, jota vangit tai kulkurit käyttivät seksuaalisesti hyväkseen 19. Suomenkielisiä käännösehdotuksia sanalle ovat olleet renttu, spurgu ja roikale 20. Miksi siis punkit erottautuivat alaspäin? Ensinnäkin he olivat usein lähtöisin alemmista yhteiskuntaluokista tai muuten vähävaraisesta taustasta, eikä heillä siten yleensä ollut sellaista taloudellista tai sosiaalista pääomaa, jota ylempiin yhteiskuntaluokkiin samastuminen olisi edellyttänyt. Toisaalta punk 18. Valokopiokoneen historian on kirjoittanut David Owen (2004). Ensimmäinen kaupalliseen levitykseen tarkoitettu valokopiokone Xerox 914 esiteltiin Yhdysvaltain markkinoille vuonna 1959, mutta Suomessa edulliset kopiopalvelut tulivat nuorten ulottuville vasta 1970-luvun lopulla. 19. Oxford English Dictionary Third Edition, September Ks. myös Laing 1985: Katajala ja Söderholm 1987: 95. Laina on Demari-lehdessä ilmestyneestä mielipide-kirjoituksesta. Renttu oli myös Soundi-lehden Waldemar Walleniuksen käännösehdotus (Wallenius 1976: 67). Kari Peitsamo teki levylleen Jatsin syvin olemus (1977) kappaleen Renttu-rock. Hänet määriteltiinkin lehdistössä ujoksi punkiksi. 10\n15 oli osa vastakulttuurin jatkumoa, ja vastakulttuuria luonnehti porvarillisten arvojen hylkääminen. Toisekseen porvarillinen aikuisuus oli maailmansotien myötä menettänyt hohtonsa. Juutalaisten joukkotuho oli saanut aikuisten kulttuurin ja klassisen porvarillisen sivistyksen tuntumaan merkityksettömältä ja jopa vastenmieliseltä. Gombrich toteaa myös, että siinä missä vakiintuneet yhteisöt usein suosivat hienostunutta käsityötaitoa, dynaamisesti kehittyvät ryhmät saattavat suosia ennen kokematonta silloinkin kun se on vailla taitoa 21. Punk-tyyliin liittyikin vahvasti innostuksen ja tekemisen arvostaminen. Taitavuuden nähtiin olevan niihin verrattuna toissijainen ja jopa haitallinen ominaisuus. Aina resuisuus ei ollutkaan tyylilllinen ihanne, vaan pelkkä kahlitsemattoman toimeliaisuuden sivutuote. Vastakulttuuristen pienlehtien tärkein anti julkiselle keskustelulle onkin ollut uusien sanallisen ja kuvallisen ilmaisun rekisterien käyttöönotto. Niiden tyyli on hyvin välitöntä, subjektiivista ja epävirallisuudessaan välillä melkein kirjemäisen yksityistä. Ne ovat päästäneet raikasta ilmaa sivistyneen herrakerhon hallitsemaan keskusteluun kieltäytymällä kumartamasta perinteisiä sopivaisuussääntöjä. Niissä vallitseva suhteellisen suuri ilmaisun vapaus on sen ansiota, että ne eivät ole jääneet pöytälaatikkoihin tai huutavien ääniksi korvessa, vaan ne ovat kannustaneet ja kommentoineet ja kritisoineetkin toisiaan, antaneet moittiessaankin toisilleen arvoa. Ne ovat tehneet omilla ehdoillaan yksityisestä julkista. 21. Gombrich 1968/2009:\n16 12 Puikko 1a (1980). A5.\n17 3. ENNEN HILSETTÄ Hanoi Rocksin varhainkokoonpanossa, Pelle Miljoona Oy:ssä ja monissa muissa rockbändeissä soittanut Juha Jesu Hämäläinen selaili 1980-luvun alussa Johanna Kustannuksen toimistolla lojuneita punk-lehtiä. Kuvittaja Timo Aarniala (s. 1945) sattui paikalle ja mainitsi Hämäläiselle olleensa mukana tekemässä vastaavia lehtiä jo 1960-luvulla. 1 Myös Kollaa Kestään keulahahmo Jyrki Siukoseen ystävystynyt Aarniala onkin eräs suoria siteitä undergroundin ja punkin välillä. Aarnialan sarjakuvia oli ilmestynyt muun muassa underground-lehdissä ja muutamana omakustannelehtenä. Hän oli myös tehnyt kannen sekä erääseen ensimmäisistä Love Recordsin julkaisuista, vuonna 1970 ilmestyneeseen turkulaisen underground-yhtye Suomen Talvisota levyyn Underground-rock, että erääseen Love Recordsin viimeisistä julkaisuista, suomalaisen punkin ensimmäistä aaltoa määrittäneeseen kokoelmalevyyn Pohjalla. Yleisesti ottaen ensimmäisen aallon punk-väki suhtautui undergroundin jäänteisiin ja jatkajiin vanhoina pieruina ja hämyinä, mutta jälkikäteen voi löytää suoran kehityskulun 1960-luvun puolivälistä 1970-luvun loppuun. Tässä luvussa tarkastelen punk-lehtien syntyyn johtaneita tapahtumia 1970-luvun jälkipuoliskon alkuun saakka LUKU: ULTRA, AAMURUSKO JA MUUT UNDERGROUND-LEHDET Mutta tietäkää, että me kapinoimme niin kauan kunnes 1. Hämäläinen saamme kaljaa vapaasti, kunnes saamme rakkautta, kunnes maailmanlaajuinen väkivaltakoneisto on murskattu ja tilalle luotu jotain ihmiselle kuuluvaa, eikä pääomalle kuuluvaa, me haluamme inhimillisyyttä, rakkautta, elämää ilman marionettimaisuutta. [ ] Järjestelmä on hajotettava! 2 Muun muassa Pentti Saarikosken ja Arvo Salon edustama 1960-luvun alkupuoliskon uusvasemmistolainen kulttuuriradikalismi sopi vielä verrattain mukavasti modernin sivistyneistön mielenmaisemaan, vaikka se kapinoikin auktoriteetteja vastaan, kritisoi kapitalistista yhteiskuntajärjestelmäää ja jopa toi uudenlaista leikkimieltä julkiseen keskusteluun. Julkisen keskustelun ehdot alkoivat järkkyä perusteellisemin vasta kun underground-liike rantautui Yhdysvalloista Suomeen vuosikymmenen puolivälin jälkeen. Liike oli pieni ja keskittyi ainakin aluksi hyvin voimakkaasti Turkuun ja Helsinkiin, mutta julkinen huomio, joka kohdistui siihen vuodesta alkaen, teki siitä kokoaan merkittävämmän ilmiön. M.A. Nummisen Yleisradiolle toimittama radio-ohjelma Maanalaista menoa / Underjorden finns den? provosoi ja nostatti mielenkiintoa viiden jakson ajan vuonna 1968, kunnes ohjelma lakkautettiin epäinformatiivisena 4. Underground-ryhmien yhtyeet nauttivat tästä huomiosta ja ruokkivat keikoillaan lisää hämmen- 2. Üüsi Süömi, artikkeli Trendi ja sen tendenssi. Ei painotietoja, kannessa virtsaava Nixon hakaristi otsassaan, 1969? 3. Lindfors & Salo: Komulainen & Leppänen 2009:\n18 nystä. Helsinkiläisillä oli musiikillisesti kokeellinen, soittonsa pitkälti improvisoinut The Sperm, kun taas turkulaisilla oli Suomen talvisota , jota yhtyeen toimintaan nimellä Edmund Ass osallistunut Seppo Hyvönen on ilkikurisesti luonnehtinut jonkinlaiseksi undergroundin Popedaksi 5. Yhtyeet keikkailivat ympäri Suomea: Suomen Talvisota herätti hämmennystä Oulussa saakka ja The Sperm pääsi mukaan poplaulaja Kristianin kesäkiertueelle. Niiden kokonaisvaltaiset monitaiteiset esitykset huomioitiin lehdistössä ja televisiossa. 6 Underground-henkiset nuoret tekivät myös omia lehtiään amerikkalaisen underground-lehdistön esimerkin innoittamina 7. Lehdet olivat lyhytikäisiä ja niiden jakelu tapahtui lähes poikkeuksetta paikallisesti kädestä käteen. Lehtien kansissa ei yleensä lukenut hintaa ja usein niitä jaeltiinkin ilmaiseksi. Tähän käytäntöön saattoi vaikuttaa ilmaisuuden kulttuurin lisäksi myös se, että lehtien myyminen oli luvanvaraista vuoteen 1983 saakka 8. Niiden sisältö oli pitkälti kansallinen muunnelma amerikkalaisista vastakulttuurilehdistä. Lehdet vastustivat imperialismia ja kapitalismia, kannustivat aseistakieltäytymiseen ja juopotteluun, jakoivat tietoa psykedeelisistä huumausaineista ja suosivat vallankumouksellista politiikkaa. Ensimmäinen suomalainen underground-lehti oli monistelehti Kastor, jota ilmestyi kolme numeroa vuonna Lehteä julkaisi Helsingin yliopiston opiskelijapiireissä syntynyt anarkis- 5. Komulainen & Leppänen 2009: Hämäläinen 2006a: Amerikkalaisten underground-lehtien vaikutuksesta Suomessa: Lindfors & Salo 1988: 64 ; Komulainen & Leppänen 38, 123, 140 ; Tuominen 2006: Pelttari tinen Nalle Puh -kerho, jonka muihin toimintamuotoihin kuului myös varhainen suomalainen free jazz -yhtye The Orgiastic Nalle Puh Cultivators 9. Tyyliltään Kastor oli iloittelevan vallankumouksellinen: ensimmäisessä numerossa lehden lukijoille luvattiin, että kaikki mitä tästä luette on eräänlaista anarkiaa. Lukijoita kehotettiin liittymään sosialistisiin järjestöihin ja polttamaan viinakorttinsa sekasorron lisäämiseksi. Iskulauseenomaisesti lehti sanaili: Sotaan emme halua mistään hinnasta, mutta viinaa haluamme juoda hinnasta mistä hyvänsä. 10 Kastor poikkesi ulkonäöltään, tekotavoiltaan ja jakelultaan amerikkalaisista underground-lehdistä. Siinä missä amerikkalaiset underground-lehdet olivat välillä hyvinkin näyttäviä monivärisiä offset-painettuja tabloideja, joita myytiin vapaaehtoisvoimin jopa tuhansia kappaleita, Kastor muistutti pikemminkin koulujen vahasmonistettuja teinilehtiä. Lehti oli liuskojen sivusta yhteen niitattu nippu erivärisiä konttoripaperiarkkeja, joille oli vahasmonistuskoneella painettu kirjoituskoneella täyteen kirjoitettuja liuskoja. Sen kolmannessa ja viimeisessä numerossa oli jo muutamia hailakoita kuvituksia sekä maininta tulevasta Ultra-lehdestä, jonka luvattiin olevan haaveilijoiden, taistelijoiden, pilkkaajien, odottajien, piilossaelävien, vihaajien lehti 11. Kastor levisi kädestä käteen muutaman sadan painoksena. Vuonna 1967 ilmestyi myös International Organ -lehden näytenumero. Se oli The Spermin vokalisti Mattijuhani 9. Toisinaan The Orgiastic Nalle Puh Big Band. 10. Kastor, artikkeli Kastor. Ei painotietoja, kansilehdessä otsikko anarkistinen epäajankohtainen puolueellinen, Kastor, artikkeli ULTRA uusi lehti on tulossa. Ei painotietoja, kannessa poliisi,\n19 Koposen tyylikkäästi taittama ja valokuvin varustama sanomalehti, jota myytiin markan hintaan Vanhan ylioppilastalon portailla. Lehti oli painettu Lauttasaaressa kirjapaino Kursiivissa. Painon omisti silloinen oikeusministeri Aarre Simonen, jonka tehtäviin kuului painovapauslain valvominen. Tästä huolimatta International Organista ei tehty vaadittua virallista ilmoitusta. Myöskään painokuluja lehdestä ei tullut, sillä Koposelle ei koskaan lähetetty laskua. 12 Lehden ensimmäisen numeron kannessa oli Koposen LSD-profeetta Timothy Learylle omistama runo. Sisäsivuilta löytyi suomen- ja ruotsinkielisiä runoja, Pekka Yrjänä Hiltusen sarjakuva, The Sperm -yhtyeen esittely, Erkki Tuomiojan (nimimerkki ET) poliittinen kolumni, artikkeli LSD:stä ja Marimekon mainos. Lehden seuraava numero oli kahdeksan tyhjän sivun tabloidi, jota myytiin samoilla portailla markan hintaan noin viikon ajan. Lisäksi Koponen julkaisi vuonna 1969 lehden nimeä kantavan runovihkon, jonka painokuluissa varatonta Koposta tukivat hänen tuttunsa. 13 Vuoden 1968 lokakuussa amerikkalaisen underground-lehti Rampartsin toimittaja John Gerassi vieraili Helsingissä puhumassa Vanhalla ylioppilastalolla vallankumouksen mahdollisuudesta Latinalaisessa Amerikassa. Illanvietossa Gerassi kannusti kehitysmaiden riistoa kritisoivan Tricont-järjestön aktiiveja hankkimaan oman painokoneensa: Niin teki Bostonin SDS-osasto, vaikkei rahaa ollut pennin hyrrää. 14 Talvella Vanhan kuppilasta löytyi henkilö, jolla oli kaupan käytetty offset-painokone. Tricontilaiset ostivat sen pankilta neu- 12. Koponen Koponen ja Bonsdorff 1986: 247. vottelemallaan vekselillä ja kone sijoitettiin Opiskelijoiden YK-liiton Kirkkokadulta vuokraamaan kellaritilaan. Päämääränä oli saada painettua halvalla valtakunnan virallista totuutta kritisoivia painatteita eri yhdistyksiltä, joista tärkeimmät pitivät toimistoaan samassa kellaritilassa 15. Painokoneesta vastaavaksi juridiseksi henkilöksi perustettiin Demo ry., jonka turvin eri yhdistykset ja ryhmittymät saattoivat käyttää konetta. Demolle hankittu painokone oli huonokuntoinen, eivätkä sen ostajat hallinneet painotaitoa. Kirkkokadun väki opetteli painamisen alkeet ja alkoi painaa lennäkkejä ja monisteiden kansilehtiä. Suurin osa työstä tehtiin omakustannushintaan ja painoa pyöritettiin vapaaehtoisvoimin. Kun kellaritilaan muutti kirjapainaja Hannu Koivunen, alkoi toiminta laajentua lehtien tekoon. Demo ry:n ensimmäinen painotuote oli anarkistien Ultra-lehti, joka oli Suomen näyttävin ja turkulaisen Aamuruskon ohella merkittävin underground-lehti. Ultraa päätoimitti Timo Larmela ja sitä ilmestyi neljä numeroa vuosina Demon offset-painokoneen ansiosta Ultrassa voitiin käyttää kuvia ja ladottua tekstiä. Lehden taitto oli vapaamuotoista ja sen jutut käsittelivät usein amerikkalaisesta underground-lehdistöstä periytyviä vastakulttuurisia aiheita: anarkismia, mustien kansalaisoikeuksia ja psykedeelisiä huumeita. Lehdessä julkaistiin myös beat-henkistä runoutta ja underground-sarjakuvia. Virkavalta koki Ultran sisällön niin provosoivaksi, että poliisi takavarikoi suurimman 15. Kirkkokadulla majaansa pitivät Tricont-ryhmä, vähäosaisten oikeuksia ajanut Marraskuun liike, Yhteiskuntasuunnittelun seura, pyöräijöiden ja jalankulkijoiden oikeuksia puolustanut Liikennepoliittinen yhdistys Enemmistö ja maolainen Helsingin marxilais-leninistinen seura. 15\n20 osan sen ensimmäisen numeron painoksesta. Toisen numeron (1/1969) pääkirjoituksessa todetaan, että takavarikointi perusteltiin painopaikan puuttumisella lehdestä. Lehti ei lannistunut virkavallan painostuksesta, vaan julkaisi toisessa numerossaan muun muassa listan Suojelupoliisin autojen rekisterinumeroista. Myöhemmissä numeroissaan lehti jatkoi samoilla anarkistisilla linjoilla: sen sivuilla oli juttuja LSD:stä, pilvestä, beat-kirjallisuudesta ja anarkismista. Viimeisessä numerossa visuaalisen ja sanallisen irrottelun oli pitkälti syrjäyttänyt seikkaperäinen keskustelu anarkismin ja sosialismin suhteista, mutta silti siinäkin julkaistiin hassiksen valmistusohje ja artikkeli kärpässienen käytöstä. 16 Ultran ohella toinen Demossa painettu underground-lehti oli Opiskeleva Isosisko, jonka ainoa numero ilmestyi vuonna A5-kokoon taitettua lehteä ja runsailla piirroksilla koristettua lehteä päätoimitti Marja Karimaa. Lehden sisällössä pääpaino oli anarkistishenkisillä runoilla ja kertomuksilla, minkä lisäksi siinä käsiteltiin seksuaalimoraalia ja sukupolvien kuilua sekä ironisoitiin poliisin toimintaa. Siinä oli henkilökohtaisempi sävy kuin muissa underground-lehdissä, ja siinäkin mielessä se muistuttaa varhaisista underground-lehdistä ehkä eniten myöhempiä punk-lehtiä. Vuoden 1970 syksyllä maolaisryhmä kaappasi painon tricontilaisilta, jotka olivat kahden vuoden aikana ehtineet jo oppia painamisen ammattitaidon alkeet. Muutoksen myötä Demo ry:n toiminta hiipui Hämäläinen 2006a: Tiedot Demo ry:stä perustuvat Johan von Bonsdorffin kirjaan Kun Vanha vallattiin (1986: ) ja Hymylehden numerossa 10/1969 ilmestyneeseen painoa koskevaan artikkeliin (Toik- Helsingin ulkopuolella underground-henkisten lehtien tekijöillä ei ollut vapaata pääsyä käyttämään offset-koneita, joten ne olivat ulkoasultaan vaatimattomia vahasmonisteita. Vahasmonistustekniikka soveltuu parhaiten kirjoituskoneliuskojen monistamiseen. Teksti kulki yleensä yhdessä palstassa ja värikkyyttä lehtiin toivat vain värilliset monistuspaperit. Valokuvien ja piirrosten jäljentäminen vahasmonistamalla vaati poikkeuksellista taitoa, joten kuvituksia käytettiin enemmässä määrin Helsingin ulkopuolella oikeastaan vain turkulaisessa Aamuruskossa, ja siinäkin taitto oli hyvin yksinkertaista. Lehteä teki Jarkko Jakke Laineen, Markku Untsu Innon ja Harro Koskisen ympärille kehkeytynyt ryhmä viiden numeron verran vuonna Aamuruskon sivuille saatiin rasteroituja valokuvia ja piirroksia seuraavalla menettelyllä: Kuvat liimattiin paperiarkille, joka vietiin kuvattavaksi ja rasteroitavaksi läheiseen firmaan. Rasteroitu kuva perforoitiin firmassa muovikalvolle. Kalvolta kuva leikattiin irti ja liimattiin kiinni vahakseen, jota voitiin nyt alkaa monistaa. 18 Aamuruskon ensimmäiset numerot painettiin turkulaisen antikvariaatti Kvariaatin monistuskoneella. Into ja Heli Keinonen hankkivat myöhemmin asuntoonsa oman monistuskoneen, joka Innon muistikuvien mukaan oli niin paska ettei sitä voinut käyttää kuin pari kertaa. Helsinkiläisten lehtien psykedeelis-anarkistiseen vasemmistoradikalismiin verrattuna Aamurusko oli painotuksiltaan kirjallisempi. Pääosa lehtien sisällöstä oli dadaistisia ja satiirisia kirjoitelmia ja runoja. Aamuruskon lakattua ilmestyka 1969). 18. Into ; Dahlström\nSuomalaiset punk- ja underground-pienlehdet ja niiden kulttuurinen tyyli vuosina\nPro gradu -tutkielma Juuso Paaso Helsingin yliopisto Filosofian, historian, kulttuurin ja taiteiden tutkimuksen laitos Estetiikka Yhteys: juuso.paaso@gmail.com, Suomalaiset punk- ja underground-pienlehdet\nArtikkeli on julkaistu alunperin Turun Yliopiston Kemistien ainejärjestön, TYK ry:n lehdessä Tykissä 2/2009. Ainejärjestölehtien vertailu Jorma Kim Lähes kaikkia asioita voidaan vertailla toisiinsa: tietokoneita,


Missä neuloimme kerran: Tunnusta väriä\nLankomiehelle piti keksiä myös neulottu joululahja. Pistin pipon puikoille.\nMistä: Cascade Yarns Heritage + Fyberspates Vivacious 4ply + Louhittaren luolan Väinämöinen, 30 + 20 + 11 g\nPipo miesten mieleen on tunnetusti joko kokomusta tai sitten oman joukkueen väreissä. Tässä ohjeessa sai kivasti leikkiä värien kanssa eikä tarvinut turvautua inhoihin kirjoneulekaavioihin logon tehdäkseen. Värit saavat riittää.\nHirmun kivassa pipossa, joka neulotaan tasona sivuttain, toistetaan kolmea erilaista lyhennettyjen kerrosten kuviota. Joka toisen raidan tein aina mustalla ja sitten koetin tehdä enimmäkseen keltaista ja sinne tänne satunnaisesti punaisia raitoja. Lopuksi pipo silmukoidaan tuubiksi, kiristetään toinen pää kiinni ja toisesta reunasta poimitaan silmukat ja tehdään pieni reunus.\nMies ei meinannut auttaa edes sovittamisessa, kun ei huoli tunnustaa vääriä värejä. Arvaatteko joukkueen?\nLähettänyt Neulisti klo 11.30\nPitko 4. tammikuuta 2014 klo 12.21\nMinen tiedä edes, onko pelissä kiekko vai pallo, mutta kiva pipa! :) Olen askaroinut samantapaisia lapasia - aina oikein ja lyhennettyjä kerroksia. Niille taisi juuri löytyä kaveriksi pipomalli. :)\nNeulisti 5. tammikuuta 2014 klo 11.07\nKiva, jos täältä löytyi inspiraatiota. :)\nTiiQ 4. tammikuuta 2014 klo 12.38\nMulle tuli (tietysti) mieleen KalPa, vaikka kai sen viralliset värit on (nykyään) pelkkä musta ja keltainen. On muuten aikas kivanmallinen pipo, varsinkin kun on hurahtanut aina oikein -neuleeseen ja lyhennettyihin kerroksiin...\nNeulisti 5. tammikuuta 2014 klo 11.08\nHirrrween kiva oli myös neuloa tämä myssy. Tokihan Kuopijolaiset KalPan värit tunnistaa. :)\nAltocumulus 4. tammikuuta 2014 klo 17.39\nMinä kysyin mieheltä ja se sanoi kuvaa näkemättä, että KalPa ja kun näki kuvan, oli entistä varmempi. :D\n:D Oikeassa oli myös.\nhillanen 5. tammikuuta 2014 klo 14.47\nMie en tiiä jääkiekosta mitään, mutta pipo on hauska kuin mikä!\nNeulisti 5. tammikuuta 2014 klo 21.24\nSe oli hirmun hauska neuloa. Piristystä peruspipoihin verrattuna.\nHepsi 5. tammikuuta 2014 klo 18.49\nMiunkin mies sanoi heti KalPa, vaik oishan munkin pitänny tietää. Pelaahan siellä meidän paikkakunnan poika Harjaman Joona. Mutta hieno pipo, jonoon menee. =)\nTähän saa kivasti jämiäkin upotettua. :)


A Swiss Jossu: Nomen und bestimmter Artikel: der, das, die.. ja =)#=)%=)%\nNomen und bestimmter Artikel: der, das, die.. ja =)#=)%=)%\n..miks ihmeessä pitää olla artikkelit? Miksei sitä vaan voi oppia minkä sanan edessä on mikäkin. Eikä unohdeta ein/eine tai kein/keine. Plöäää, milloin tulee der? entä das? ja miksi monikon edessä on aina die? (tässä vaiheessa tuli ikävä yläasteen saksan kirjoja.. Onkohan ne jossain tallessa?)\nMiten nää päivät menee niin nopeaa? Justhan se viikonloppu oli.. Tosin ei haittaa yhtää, taas kerran on hyvät suunnitelmat viikonlopulle. Jos sitä vaikka kerrankin menis niiden mukaan. Tänään on jälleen kielikurssi ja saadaa sinne joku isompi Boss kuuntelemaan meitä. Saan taas kertoa kuinka kylmä ja luminen maa Suomi on talvisin ja kuinka kesälläkään ei ole hirveän lämmin. Ja että mikä on au pair. Harmittaa kyllä pikkasen että jouluna en pääse kolmeen kertaan tuonne, niin mahtava ryhmä meillä on, vaikka jälleen kerran nuorin olen :D Hyvin sovitaan jokainen tuonne ja ei olisi kertaakaan että ei naurettaisiin. Opettajakin on aivan huippu! Tulee mieleen ihan oma ryhmänohjaaja kauppikselta..\nHuomenna onkin aikanen herätys, täällä on perinteinen Suomalainen joulutori, johon olen menossa töihin ja vahtimaan lapsia. Mmm, saas nähdä paljonko siellä on suomalaisia ruokia! Edelleen kaipaan sitä hernekeittoa..\nTorin jälkeen onkin sitten tarkoitus lähteä tyttöjen kanssa illan viettoon! Sunnuntai puolestaan menee nukkumatin parissa. Ellei sitä jaksa sitten lähteä vähän haikinkiin..\nps. Alkaa pelottaan koska tää kone hajoaa kokonaan.. Onneks rupee oleen kaikki kuvat jo tallessa!\nLähettänyt Unknown klo 11/23/2012


Raitiolinja 9 ja bussi 848 poikkeusreiteillä Pasilassa öisin maanantaista perjantaihin 23.-27.1. - HSL.fi\nRaitiolinja 9 ja bussi 848 poikkeusreiteillä Pasilassa öisin maanantaista perjantaihin 23.-27.1.\nRaitiolinja 9 ja bussi 848 ajavat poikkeusreittejä Pasilassa maanantaista perjantaihin 23.-27.1. neljänä yönä klo 0.30-5.30. Bussi 9P korvaa raitiovaunua 9. Poikkeusreittejä ajetaan Ratapihantiellä tehtävän nostotyön vuoksi.\nRaitiovaunu 9 ajaa reittiä Ratamestarinkatu - Radanrakentajantie - Mäkelänkatu - Sturenkatu - Läntinen Brahenkatu - Helsinginkatu - oma reitti. Ajamatta jää reitti Pasilan asemalle: Rautatieläisenkatu - Ratapihantie - Asemapäällikönkatu. Bussi 9P korvaa reitillä Pasilan asema-aukio - Asemapäällikönkatu - Ratamestarinkatu - Kumpulantie - Mäkelänkatu - Teollisuuskatu - Jämsänkatu - Kumpulantie - Ratamestarinkatu - Asemapäällikönkatu - Pasilan asema-aukio.\nBussi 848 ei aja Pasilan aseman pysäkkien 2181 ja 2182 kautta. Lähimmät pysäkit Porvoon suuntaan ovat 2105 Teollisuuskatu ja 2183 Vaihdemiehenkatu sekä Kampin suuntaan 2102 Pasilansilta ja 2184 Vaihdemiehenkatu.


Varsinainen seksipommi - Krista Siegfrids esiintyi rohkeasti minishortseissa - Viihde - Ilta-Sanomat\nVarsinainen seksipommi - Krista Siegfrids esiintyi rohkeasti minishortseissa\nJulkaistu: 8.3.2015 19:49\nKrista Siegfrids kilpailee parhaillaan Tähdet tähdet -ohjelmassa.\nParhaillaan MTV -kanavalla nähtävän Tähdet tähdet -ohjelman aloitti laulaja Krista Siegfridshttp://www.iltasanomat.fi/haku/?search-term=Krista%20Siegfrids rohkealla esiintymisellään. Krista heittäytyi koko olemuksellaan punk-musiikiin maailmaan. Krista oli löytänyt biisikseen omalle tyylilleen sopivan, 1990-luvun The Offspringin Pretty Fly For a White Guy -kappaleen. Tähti liversi ja kujersi kertosäettä tyttömäisen kimeästi. Asussa oli väriä ja seksiä. Krista kiemurteli esiintyessään pitkin lavaa. Timmissä kunnossa olevan Kristan esityksestä ei energiaa puuttunut ja onhan genre laulajalle tuttukin, sillä hän toimi ennen popmusiikkiin siirtymistään vaasalaisen Daisy Jack -punk-yhtyeen laulajana.Tuomaristo piti myös show’sta , suorasanaisena tunnetulla Maria Veitolalla http://www.iltasanomat.fi/haku/?search-term=Maria%20Veitolallaoli aluksi omat epäilyksensä Kristan esityksestä.– Alku näytti hyvältä, sitten tuli hirveä tunne, että pelkää suomenruotsalaisen jumppatytön iloisen meiningin pilaavan kaiken. Sitä hetkeä ei kyllä ikinä tullut, se (esitys) oli todella hyvä! Maria hehkutti suorassa lähetyksessä. (KUVA: Lassi Rinne)\nMarja Nyman Mira Sharma\nYleisö hämmästyi pudotuksesta, vaikkei esitys suuresti vakuuttanut. Lue lisää ›\nLaura Voutilainen on omaa luokkaansa estradilla. Lue lisää ›\nKolmen oktaavin ääniala oli jälleen hyvässä käytössä. Lue lisää ›\nLaulaja kilpailee MTV:n Tähdet tähdet -ohjelmassa. Lue lisää ›\nArja Koriseva yllätti täydellisesti irokeesissään. Lue lisää ›\nKrista Siegfrids julkaisi Instagramissa nuoruuskuvan, joka paljastaa kaunottaren olleen nuorempana punkkari. Lue lisää ›


Hotellit lähellä kohdetta St Michael the Archangel Church | Hotels.com\nHotellit lähellä kohdetta St Michael the Archangel Church\nHotellit lähellä St Michael the Archangel Church – Varna\nTutustu tarkemmin kohteeseen St Michael the Archangel Church\nEtsitkö hotellia lähellä kohdetta St Michael the Archangel Church?\nKun haluat yöpyä lähellä nähtävyyttä St Michael the Archangel Church kohteessa Varna, Hotels.com tarjoaa monia käteviä hakutoimintoja, joiden avulla löydät helposti soveltuvan majoituksen alueelta.\nVoit käyttää karttapohjaista hotellihakuamme tällä sivulla olevan kartan kautta (tai vakiohaun tulosten kautta). Koska kaikkien hotellien sijainti nähtävyyden St Michael the Archangel Church ympärillä näytetään kartalla selvästi, voit tarkentaa hakuasi kohteessa Varna tai Bulgaria esimerkiksi lähistön muiden nähtävyyksien, kaupunginosien ja julkisen liikenteen palveluiden perusteella. Jos olet matkassa omalla autolla, muista hakea pysäköintiä tarjoavia hotelleja.\nKun haet parhaita hotellitarjouksia nähtävyyden St Michael the Archangel Church lähistöltä, voit suodattaa tuloksia myös hinnan ja keskimääräisen vuorokausihinnan perusteella. Jos tiedät, millaista hotellia haet, voit suodattaa tuloksia myös tähtiluokituksen ja muiden maasta Suomi tulevien asiakkaiden arvosteluiden perusteella.\nJos olet tutustumassa nähtävyyteen St Michael the Archangel Church perheesi tai muun ryhmän kanssa, muista tutustua huonevaihtoehtoihin ja hotellien tarjoamiin palveluihin, jotta löydät varmasti tarpeitasi vastaavan hotellin. Tällä hetkellä kohteen Varna suosituin hotelli on Varna South Bay Apart Complex. Sinne on tehty jo 5 varausta edellisen tunnin aikana.


Yksi yrittäjäperhe, kolme ravintolaa, lukuisia maistuvia makukokemuksia - Länsi-Savo\nTeemu Kaijanen ja Anna-Kaisa Hasanen ovat yrittäjäperhe sekä toimiva tiimi.\nPuhtaita makuja, tuoreita yrttejä, lihaa ja kalaa lähituottajilta, tuoretta leipää omasta leipomosta. Muun muassa näistä raaka-aineista sekä intohimosta valmistaa maistuvaa ruokaa ihan jokaiselle koostuu Vaiha-ravintoloiden menu.\n- Kaikki lähti liikkeelle siitä, että olen aina halunnut tehdä itselleni maistuvaa ruokaa, jossa maku ja runsaus ovat ykkösasioita, kertoo Teemu Kaijanen.\n- Tämän ajatuksen pohjalta perustimme Mikkelin rautatien asemarakennukseen Asemaravintola Vaihan kolme vuotta sitten. Pikkuhiljaa olemme kasvaneet, omavaraisesti perheyrityksenä. Nykyään työllistämme 13 henkeä, jatkaa Kaijanen.\nTöitä tehdään ahkerasti ja tunteella, mutta perheelle aikaa riittävästä jättäen. Kotona yrittäjäpariskunnan töistä irrottautumisesta huolehtii 1 vuoden ja 4 kuukauden ikäinen pikkumies.\nMikkelin rautatieaseman Vaiha-ravintolan sisustus on kuin matka menneeseen.\nAitoa ja teeskentelemätöntä suomalaista ruokaa monipuolisin tavoin\nVaiha-ravintoloiden ja Kaijasen ideologia on tarjota kaikenikäisille maistuvaa kotimaista ruokaa.\n- Meillä tehdään aitoa, teeskentelemätöntä ja puhdasmakuista ruokaa. Tätä arvostetaan myös maailmalla, kertoo Kaijanen.\n- Olimme mukana alkuvuodesta Grüne Woche-messuilla, joka on maailman suurin ruoka-aiheinen tapahtuma Saksassa, Berliinissä. Meillä oli oma ravintola auki messujen ajan ja ravintolassa myös oma henkilökunta. Saimme erittäin hyvää palautetta, suomalaista ruokaa ja raaka-aineiden puhtautta arvostetaan maailmalla, sanoo Kaijanen.\nSamoilla messuilla oli mukana myös 10 alan opiskelijaa: Vaiha tekee yhteistyötä Etelä-Savon ammattioppilaitoksen, Esedun kanssa. Kaijasen mukaan messut ja ruokanäytökset ovat erinomainen tapa avata alan näkymiä ja monipuolisuutta laajemmin opiskelijoille.\nKaijanen on ollut tekemässä ruokanäytöksiä, sekä Grüne Woche-messuilla, että pienemmissä tapahtumissa. Yhteistyötä hän on tehnyt esimerkiksi saksalaisen tv-kokin, keittiömestari Reiner Neidhartin kanssa, jolla on sama ideologia ruoanvalmistamisesta kuin Kaijasella.\nPaikallisuus maistuu annoksissa. Alkupala-krostinin hanhenmaksa on lähiruokaa Hauhalan hanhifarmilta.\nLounasta mukaan tai työpaikalle toimitettuna\nHelmikuun lopussa avattu Ravintola Savo palvelee lounasasiakkaita osoitteessa Jääkärinkatu 14, ELY-keskuksen ympäristötalossa. Ravintolan keittiö remontoitiin ja ravintolaa sisustettiin ennen avaamista. Sisutuksessa on käytetty mm. vanhoja Etelä-Savon vaakunoita.\n- Savon lounasvalikoimaan halusimme tuoda enemmän kasvisruokaa ja salaattivaihtoehtoja ja näin huomioida työpäivien kevyemmän lounastarpeen.\nSavon sijainti on keskeinen ja ympärillä on paljon yrityksiä ja niiden lounasasiakkaita, kertoo Kaijanen.\nRavintola Savoon on helppo tulla ja parkkipaikkoja löytyy hyvin campus-alueelta. Ravintolaan on esteetön pääsy. Savosta saa lounaan myös mukaan tai vaikka työpaikalle toimitettuna.\nLounas Ravintola Savossa voi olla päivän herkullisin hetki.\nJuhlapalvelu ja kokoustilat keskeisellä sijainnilla\nKaijasen perheen kolmas ravintola, Rokkalan talli, on tunnelmallinen tilausravintola keskeisellä sijainnilla Mikkelissä, osoitteessa Ratamonkatu 5.\n- Rokkalan tallissa asiakaspaikkoja on 180, mutta siellä on järjestetty myös 10 hengen juhlia, sanoo Kaijanen.\nTilat sopivat tunnelmaltaan ja puitteiltaan monipuolisesti häille, perhejuhlille, muistotilaisuuksiin tai yritysten omiin tapahtumiin ja kokouksiin. Tallin vintillä on 20 hengen kokoustila nykyaikaisin laittein. Kokouksen yhteyteen saa varattua lounaan tai koko päivän ruokatarjoilun.\nIdyllinen paikka palvelee myös muita asiakasryhmiä.\n- Haluamme tuoda Rokkalan tallia esille myös ryhmämatkalaisille: sijainnin ansiosta bussilla pääsee lähelle, sinne on helppo tulla ja jatkaa matkaa taas eteenpäin.\nRokkalan tallin catering palveluihin sisältyy tilavuokra. Yrittäjäperhe haluaa pitää hinnat maltillisena, jotta kustannukset eivät nouse kynnyskysymykseksi erilaisten tilaisuuksien järjestämiselle.\nRokkalan vanha talli tarjoaa upeat puitteet juhliin.\nPuh. 0400 423 110\nPuh. 0400 419 665


Kosmetiikan kevään uutuudet | Osuuskauppa Keskimaa - Tarinoita omasta osuuskaupastasi\nMeillä oli viime viikolla uutuuskoulutukset L´Oreal Luxe sekä Bernerin merkeistä. Kosmetiikassa meillä on vuosittain kymmeniä tuotekoulutuksia. Laskin, että nyt tammi- helmikuun aikana meillä on kymmenisen maahantuojan koulutusta ja jokaisessa koulutuksessa käydään 3-6 merkkiä läpi. Joten kosmetiikan myyjättäremme saavat parissa kuukaudessa tiedot noin 40 merkin uutuuksista ja kertauksen merkkien entuudestaan valikoimissa olevista tuotteista. Tuotteita jokaisella merkillä on kymmeniä, joten muistettavien asioiden määrä on valtaisa. Ei ole siis ihme, että välillä joutuu asioita tarkistamaan työkaverilta tai valikoimaluettelosta. Mutta hienosti tiedot kuitenkin tarttuvat mieleen, kun tuotteiden kanssa touhuaa päivittäin ja asia kiinnostaa.\nAloitetaan meikkiuutuuksista, koska siellä on niin herkullisia juttuja että tuskin maltan odottaa. Kaikki uutuudet eivät siis ole vielä saapuneet myymälään, mutta kysäiskää aina rohkeasti myyjältä, niin saatte vastauksen kyseisen uutuuden osalta.\nClarinsin Joli Rouge Brillant antaa huulille läpikuultavan sävyn ja kauniin kiillon. Huulipunan uuteen värivalikoimaan kuuluu 12 sävyä, herkistä roosan sävyistä, hehkuviin pinkin ja punaisen sävyihin sekä pehmeisiin nuden sävyihin. Oma suosikkini kevääksi on nro20 coral tulip. Joli Rouge Brillant on hoitava huulipuna, jonka koostumus sisältää seuraavia kasviuutteita:\nluomusuolayrtin uute kosteuttaa tehokkaasti huulia, parantaa niiden muotoa ja saa huulet tuntumaan miellyttävän pehmeiltä ja joustavilta.\nmangoöljy ja proseramidit hoitavat ja pehmittävät huulia sekä ehkäisevät tehokkaasti kosteuden haihtumista huulista.\nlisäksi huulipuna sisältää peptidejä, jotka aktivoivat hyaluronihapon muodostumista huulissa ja ylläpitävät siten huulten oikeaa kosteustasapainoa.\nClarinsin Instant light lip perfecting base on huulimeikin pohjustustuote, joka sekä estää huulipunan karkailun huulten rajojen ulkopuolelle että hoitaa tehokkaasti huulten ihoa. Pohjustustuote antaa hyvän pohjan huulimeikille ja ehkäisee huulipunan valumista huultenympärysihon pieniin ryppyihin. Pohjustustuotetta voidaan käyttää myös yksinään hoitavan huulituotteen tavoin. Se kosteuttaa ja suojaa huulten ihoa. Tuotteen koostumuksen sisältämät mikrohelmet häivyttävät huultenympärystän pieniä ryppyjä. Huulet hyötyvät myös tuotteen sisältämistä vahoista. Ne kosteuttavat ja hoitavat tehokkaasti huulten ihoa ja pitävät sen pehmeän ja joustavan tuntuisena. Tuotteessa on ihana, makeahko, vaniljainen tuoksu.\nUudessa Clarins BB Skin Detox Fluid spf 25 -voiteessa yhdistyvät meikkituotteen ja hoitotuotteen ominaisuudet. Voide tasoittaa ihon pinnan virheellisyyksiä ja kirkastaa ihon väriä. Sen kevyt, erittäin hienojakoinen koostumus sisältää kirsikasta saatavaa acerolauutetta, joka parantaa ihon hapen saantia ja virkistää siten ihoa ja kirkastaa sen väriä. Voiteen sisältämä mesiangervouute taas ylläpitää ihon tasapainoista toimintaa. Aloe veran uute ja hyaluronihappo ylläpitävät ihon kosteustasapainoa. Iho näyttää raikkaalta ja terveeltä. Ja voide suojaa tosiaan UVA- ja UVB-säteiden haitallisia vaikutuksia vastaan.\nKämmenelle otetaan 1-2 painallusta BB Skin Detox Fluid SPF 25 -voidetta. Voide lämmitetään kämmenkuopassa sormenpäillä hieroen ihonlämpöiseksi, jolloin se sulautuu paremmin kasvojen ihoon. BB-voide levitetään kasvolle kevyin sivelyin. Levitys lopetetaan kevyihin painalluksiin, jotta voiteen sisältämät hoitavat aineet imeytyvät ihoon.\nMikäli kaipaat peittävämpää, väsymyksen merkkejä korjaavaa tuotetta, mutta haluat silti luonnollisen lopputuloksen, valitse BB Skin Perfecting Cream SPF 25. BB-voide on oiva vaihtoehto perinteiselle meikkivoiteelle, varsinkin mikäli sinulla on kuivuuteen taipuvainen iho.\nClarins multi-blush - Voidemainen poskipuna antaa poskille heleän, raikkaan sävyn, se myös hoitaa ihoa sisältämiensä erilaisten kasvivahojen, ruusu, jojoba, mimoosa ja auringonkukka, avulla. Lisäksi sen sisältämä tekoferoli suojaa ihoa vapaiden radikaalien haitoilta. Poskipunan koostumus ikään kuin sulaa iholle ja sen sisältämät soft focus- ja fotokromaattiset -pigmentit sekä helmiäinen antavat poskipäille kauniin, luonnollisen raikkaan sävyn. Poskipuna levitetään iholle sormenpäillä. Kun poskipunaa levittää kevyesti ainoastaan poskipäihin, iho saa kauniin hehkun. Kevään uusi sävy on nimeltään rose 05.\nClarins ombre iridescente -luomivärissä on uudentyyppinen, voidemaisen ja puuterimaisen luomivärikoostumuksen yhdistelmä. Luomiväri tuntuu levitettäessä voidemaiselta ja muuttuu sitten luomilla puuterimaiseksi. Luomiväri on helppo levittää luomille sormenpäänkin avulla. Sen sisältämä hienojakoinen bambupuuteri pitää luomivärin paikoillaan ja raidoittumattomana koko päivän. E-vitamiini taas suojaa ja hoitaa silmäluomen herkkää ihoa.\nKevään meikkiin kuuluvat pehmeät, luonnolliset sävyt korostavat silmän iiriksen sävyä ja antavat katseelle raikkaan ilmeen. Sävyjä on neljä: Silver Ivory 04, Silver pink 05, Silver green 06 ja Silver plum 07.\nClarins KAUSITUOTE (Limited edition) on 5-colour eye palette –luomiväripaletti. Helmiäishohtoista ja mattapintaista beigeä, hohtavaa pronssia, kuparinruskeaa ja tummaa harmaanruskeaa. Näistä sävyistä koostuu Clarinsin keväinen luomiväripaletti, jonka sävyjä voi käyttää yksinään tai sekoittaa toisiinsa. Jokainen luomiväripakkaus sisältää piirroksen ja ohjeet kahden erilaisen silmämeikin tekemiseen. Todella hyvät ja arkimeikissäkin loistavasti toimivat sävyt, suosittelen lämpimästi.\nClarins rouge eclat -huulipuna saa myös neljä uutta kevään sävyä. Clarins lisäsi Rouge Eclat -huulipunan koostumukseen erilaisia huulia hoitavia kasviuutteita, jolloin huulten pinta jää mahdollisimman tasaiseksi ja sileäksi. Auringonkukkaöljy ja -vaha kosteuttavat ja suojaavat huulia.\nYhdistelmä kasvivahoja, mimoosa, jojoba, auringonkukka sekä kaakaon saippuoitumattomat osat, tuovat huulille niiden tarvitsemia ravintoaineita ja hoitavat tehokkaasti huulia. Kevään meikin huulipunasävyt hehkuvat roosan eri sävyissä. Sävyjä on neljä Hot rose 23, Pink cherry 24, Pink blossom 25 ja Rose praline 26.\nJa jos ei näistä vielä löytynyt itselle sopivaa huulituotetta, niin Clarins instant light natural lip perfector sai myös kaksi uutta sävyä: Toffee pink shimmer 07 ja Plum shimmer 08. Geelimäinen, huulille helposti levittyvä huulikiille sisältää huulia hoitavaa karitevoita. Se jättää huulille läpikuultavan, luonnollisen sävyn ja kiillon. Instant Light Natural Lip Perfectorin huulten muotoa parantava ominaisuus perustuu sen sisältämään peptidiin, joka aktivoi hyaluronihapon muodostumista huulissa ja ylläpitää huulten ihon kosteustasapainoa. Ja pienenä yksityiskohtana kerrottakoon, että maailmassa myydään yksi Instant Light Natural Lip Perfector -tuote joka 36. sekunti, se kertookin jo paljon tuotteen toimivuudesta.\nYksi äärettömän mielenkiintoinen uutuus on Rimmelin volume colourist –maskara. Uusi Volume Colourist -ripsiväri on Rimmelin ensimmäinen ripsiväri, joka sävyttää ripsiä säännöllisessä käytössä tummemmiksi. Volume Colourist -ripsivärin sisältämä Lash-Tint -yhdiste kevytsävyttää ripsiä tummemmiksi kahden viikon säännöllisestä käytöstä alkaen. Vaaleimmat, huomaamattomimmat ripset erottuvat paremmin ja ripset näyttävät tuuheammilta ja runsaammilta myös silloin, kun päivän meikki on pesty pois kasvoilta. Kevytsävyttävä koostumus toimii suoravärin tavoin: väri voimistuu jokaisella käyttökerralla ja haalistuu asteittain pois, kun Volume Colourist -ripsivärin käyttö lopetetaan. Väri kiinnittyy ripseen vahingoittamatta ripsien rakennetta. Itse otin ripsivärin käyttöön vasta pari päivää sitten, joten vielä en osaa sanoa tuloksista, mutta jatkan testaamista.\nKynsille on tietenkin myös luvassa uusi keväinen ilme. Isa Doran uudet kynsilakkasävyt ovat niin hempeän pastelliset, että ne tekisi mieli syödä J. Kuva alla kertoo paljon. Loistava uutuus, meille hätähousuille on Quick Dry Dropper – kynsilakan pikakuivattaja. Pudota pisara pipetillä kynnelle ja pisara leviää kynnelle hetkessä. Lakkaus on kosketuskuiva sekunneissa ja täysin kuiva alle kahdessa minuutissa. Tämä on ainakin mun juttu;)!\nYksi supermagea meikkiuutuus on Yves Saint Laurentin kevätlook. Siihen kuuluu luomiväripaletti, poskipunapaletti sekä kaksi ripsiväriä, pinkki ja vihreä. Ripsivärit laitetaan mustan maskaran päälle ja vain mielikuvitus on rajanaJ. Tästäkin varmasti kuva kertoo parhaiten.\nPakko on mainita myös kaikille Lancomen Effacernesin käyttäjille, että tuotteen ulkonäkö on muuttunut, mutta koostumus on sama tuttu ja turvallinen. Mukaan on saatu yksi uusi sävy, 015 beige naturel keskivaalealle iholle.\nVielä muutama tuoksu-uutuus. Lancomen La Vie Est Belle on saanut uuden kevyemmän Edt version. Tuoksu eroaa hieman edeltäjistään, mutta tarkkanenäinen tunnistaa kyllä tuoksun samaan perheeseen kuuluvaksi. Effecernes on siis hoitava, voidemainen peiteaine ja lähes välttämättömyys meikkilaukussa.\nHerkullisen keväiset ja kesäiset tuoksut tulee myös Marc Jacobsilta Daysin muodossa. Daisy Blush – kielonterälehtien kukkaistuoksu. Daisy Eau So Fresh – kupliva, kukkaishedelmäinen tuoksu ja Daisy Dream Blush – eloisa ruusuinen kukkaistuoksu. Ja Daisyn pullothan ovat jo itsessään kylpyhuoneen koristus.\nCalvin Kleiniltä saimme tuoksun kahdelle. ck2 on tuoksu meille kahdelle #the2ofus, miehelle, naiselle, kaikille. Elektroninen, raikas, magneettinen, lämmin. Kahden ihmisen kohtaamisessa on aina jotain ainutlaatuista. Yksittäinen kohtaaminen ei kestä ikuisesti. Elämä on täynnä yllättäviä hetkiä. Alkutuoksussa wasabi, mandariin, orvokin lehdet. Sydäntuoksussa sateinen kaupunki, orris, ruusu. Pohjatuoksussa vetiver, suitsuke, santelipuu. Tätä kannattaa käydä testaamassa iholle, Hänen kanssa.\nKesän 2016 kausituoksu Calvin Kleiniltä ei toki ole vielä myymälässämme, mutta enpä malta olla sitä vilauttamatta J. Tuoksu on kapinallinen, huoleton, innostava, raikas, hedelmäinen ja energinen. Kupliva lime mojito ja mehukas guava antavat energiaa kesäiseen seikkailuun. Lämmin kookosmaito ja setripuu luovat rehevän, eksoottisen luonnon tunnelmaa. Olispa jo kesäJ!\nJos kuitenkin haluat herkemmän ja sensuellin tuoksun, valitse uusi viettelevä rakkaustarina Chloé Love Story Edt. Tuoksussa on appelsiininkukka ja raikas, herkkä orvokki.\nJätän ihonhoitouutuudet toiseen postaukseen, jotta ei tule liikaa uutta kerrallaJ. Siellä on myös aivan ihastuttavia uutuuksia, joita on tietenkin päästävä pian testaamaan.\nMutta loppuun vielä Marin valinta meikkituotteeksi. Mari toimii kosmetiikkaosastollamme värikosmetiikan ja meikkitarvikkeiden myynti- ja palveluvastaavana. Mari valitsi IsaDoran Face Sculptor kasvojenmuotoilupaletin. Face Sculptor -paletissa on kaikki mitä tarvitset kasvojen muotoiluun ja korostamiseen. Aurinkopuuteri muotoilee ja selkeyttää kasvojen piirteitä, korostusväri tuo kasvoille valoa ja korostaa, poskipuna taas tuo poskille väriä. Puuterimainen, samenttinen koostumus levittyy vaivattomasti iholle. Tuote työstetään kasvoille siveltimellä.\nVoitte seurata tapahtumiamme postauksien välissä Instagramissa @sokosjkl ja enemmän fiiliskuvia laitan myös tilille @satumaisenkaunis. Twitterissä voit seurata minua @SatuYlitalo.\nIhanaa pakkasviikkoa toivotellen,\nMa, 01/18/2016 - 14:14\nKirjoittaja on Sokos Jyväskylän kauneuden myyntipäällikkö.