Опитайте ...: Септември 2013\nТук трябваше да има разказ за наскоро възстановената антична римска крепост Цари Мали град край самоковското село Белчин. Старателно планирах и подготвих това пътуване, не само до новата туристическа дестинация на оживялата легенда, но и една есенна разходка по пътя, в планината. Синоптичната прогноза за мрачно, дъждовно и хладно в края на септември време ме разколеба.../,а при това и не се сбъдна напълно/. Мързеливо предпочетох да гледам евентуалния дъжд от прозореца на топла стая с книга и димяща чаша в ръка. След като не се реших да осъществя екскурзията, остана възможността да приготвя достоен заместител - нещо сладко, по възможност шоколадово. Идеята за шоколадова торта без брашно е една от любимите ни версии за десерт, харесваме и нежния вкус на шоколадовите мусове, както и кадифената гладкост на шоколадовите кремове. Така се спрях на тройна комбинация – шоколадова основа без брашно, последваш крем от тъмен шоколад и за финал – глазура от бял шоколадов мус. Бърза и лесна за приготвяне, но изискваща изчакване за подреждане /охлаждане и стягане/. Видно е, че иде реч за три слоя шоколад – тесто, крем и мус, обединени в едно цяло – фина шоколадова торта с аромати на ванилия; кафе, което подсилва вкуса и аромата на шоколада, и доминираш шоколадов вкус.\n/по идея от Triple Chocolate Mousse Cake/\nПродукти за малка ф 20 торта, 1 ч.чаша = 240 мл.;\nза гарниране рендосан шоколад или друго\nTriple Chocolate Mousse Cake - оригинална рецепта в стъпки, следва моята идея за изпълнение с някои промени\nЗа шоколадовия блат;\n150 гр. тъмен шоколад /50% какао/\n1 ч.л. разтворимо еспресо /нес кафе/\n1 с.л. кафеен ликьор или коняк\n3 големи яйца, разделени белтъци и жълтъци.\n¼ -1/3 ч.чаша захар\n1 щ. лимонена киселина\nванилия или друг аромат\nФурната се загрява на 175С. и скарата за печене се премества на по-долно ниво. Облепя се дъното на 20 см. форма за торта, както и стените /, но с по-висока лента от височината/ с хартия за печене, а отвън се обвива с два слоя алуминиево фолио, за да не пропуска вода. Подготвя се по-голяма тава и кана с гореща вода, за печене на водна баня.\nСтопява се маслото, с кафето, какаото и шоколада на водна баня или вМВ. Леко се охлажда.\nЖълтъците се разбиват с ликьора до избледняване и прибавят към охладената шоколадова смес, ароматизира се. В чиста и суха купа се разбиват яйчените белтъци с лимоновата киселина, солта и след тяхното увеличение на обема, на части се добавя предвидена захар. Разбиването продължава бавно, до стягане на „сняг”, със запазващи се меки "върхове" и на части започва прибавянето им към общата смес. Внимателно, с шпатула и леки смесващи от дъното движения се хомогенизира тестото, след което излива в приготвената тортена форма. Тя се поставя в по-голяма тава, покрива се с хартия за печене и налива се гореща вода /водата трябва да покрие около половината от височината на тавичката с тортата/ и се пече на водна баня за около 30 мин и проба за суха клечка. Последните 10-на минути може да се махне покриващата хартия за печене. Фурната се открехва и пече още 10-на, като може да постои вътре още малко и при изключена температура, след което изважда. Целта е бавно, без резки температурни промени охлаждане, и последващо окончателно на скара, без да се изважда от формата.\n1 ½ с.л. какао на прах, добро качество\n3 с.л. кафе еспресо или гореща вода\n1 ч.л. кафеен /шоколадов ликьор\n150 гр. шоколад, едро нарязан *\n1 ч.чаша охладена сметана\n*може да се комбинира 100 гр тъмен и 50 гр. млечен шоколад\nНа водна баня или в МВ се стопява начупеният шоколад. Какаото се размива в течността от кафе/вода и ликьор. След леко охлаждане се смесват. С миксер се разбива до пухкава стегнатост охладената сметана с 1-2 с.л. захар, осолява и ароматизира допълнително. На части, с шпатула и леки смесващи от дъното движения се смесва сметаната с шоколадовата смес и хомогенизира, като се внимава да не спадне полученият от разбиването обем.\nВърху напълно изстиналият тортен блат се разстила полученият крем, леко се заглажда и потръсва, за да се освободят евентуални мехурчета. Формата се поставя в хладилник, да стегне, минимум около час, може и повече.\n½ ч.л. желатин на прах\n140 гр. бял шоколад\n1 ч. чаша охладена сметана\nВ чаша се налива студената вода и поръсва с желатин, като се оставя да престои 20-ина минути. Белият шоколад се стопява на водна баня или в МВ, а 1/4 ч.чаша от сметаната се загрява и към нея се прибавя набъбналият желатин. Маха се от топлинния източник и оставя леко да се охлади. Останалата част от сметната се разбива до пухкава стегнатост и ароматизира. Отново, на части, с шпатула и леки смесващи от дъното движения се смесва сметаната с шоколадово-желатинова смес и хомогенизира, като се внимава да не спадне полученият от разбиването обем.\nВърху вече стегналия се шоколадов крем се излива бялият мус и леко заглажда.\nФормата се поставя в хладилник, да стегне, минимум около два – три часа, най-добре за нощ.\nЗа гарниране - още шоколад, рендосан или друг.\nЕтикети: десерти, крем, сладкиши, сметана, торти, шоколад, шоколадов мус\nВ днешно време изтънчената и с изискани ритуали японска кухня е модерна – здравословни ястия, екзотични подправки, странни, само на пръв поглед комбинации, впечатляващо естетическо и художествено оформление. Хармонията е водещата философия – както във всички семейства, и в бизнеса, и в обществото като цяло. Храната не е просто храна, храненето е церемония с внимание към порцията, която е сервирана, начина, по който е поднесена, към цветното, вкусово и ароматно усещане и отдавна вече не се асоциира само с традиционното суши. Японските десерти също станаха актуални - леки, не прекалено сладки и калорични, лесни и бързи за приготвяне, и не на последно място, много вкусни. Въпрос на фантазия и желание за допълнение от свежи плодове, по-плътни глазури и ароматни подправки.\nТези дни Катето и Гери много провокиращо представиха пухкави японски палачинки, които ми се иска да опитам, но днешната тема е за едно друго сладко изкушение - Японски чийзкейк - Japanese Cheesecake.\nЧийзкейкът, с неговите разнообразни варианти е един от световните фаворитни десерти, издържал проверката на времето. От най-ранните записи преди 4000 години в древна Гърция, в последствие всеки регион на света създава своя характерна комбинация за направата на десерта: италианците ползват рикота, докато гърците използват mizithra или фета, германците предпочитат извара, докато японците залагат на комбинация от царевично нишесте и белтъци.\nИма много изказани и написани суперлативи за японския шифон/памук (Cotton soft) чийзкейк, за неговите лек и деликатен вкус, влажна и нежна текстура. Мек, ефирен и въздушен, той се счита за нещо като кръстоска между по-плътния кремообразен чйизкейк и пандишпан. С такива прекрасни предложения изкушават Дани и Снежи, чиято препоръка сама по себе си е гарант за вкуса и качествата на това фино печиво. Благодаря Ви, момичета! Впечатлена и аз, го правя вече няколко пъти - вкусен е топъл, хладък и студен, поръсен само с пудра захар, полят с любимо сладко или глазура, последният е със сезонни глазирани сини сливи.\n/по рецепта Diana’s desserts за Japanese Cheesecake/\nПродукти /за малка форма ф20/\n125 гр. крем сирене*\n3 яйца, разделени жълтъци и белтъци\n1 с.л. бейлиз /коняк\n1 с.л. царевично нишесте, леко заоблена\n½ ч.л. лимонов сок\nванилова есенция/лимонова кора по желание\n* правих го в няколко варианта: с 140 гр. крем сирене и с 125гр. сирене тип „крема”\n** изпробвах и с ¼ ч.чаша кисело мляко в комбинация с крем сирене\nЗагрява се фурната до 150С. и скарата за печене се премества на по-долно ниво. Облепя се дъното на 20 см. форма за торта, както и стените /, но с по-висока лента от височината/ с хартия за печене, а отвън се обвива с два слоя алуминиево фолио, за да не пропуска вода. Подготвя се по-голяма тава и кана с гореща вода, за печене на водна баня.\nРазтопява се маслото с млякото и се добавя в купа с крем сиренето, след което се разбива на крем.\nРазбъркват се в яйчените жълтъци с останалата захар до избледняване и уплътняване на сместа, след което наливат към сиренето, добавят се ароматите. Разбърква се добре и ако е нужно се прецежда. С ръсене през сито/цедка се добавят предвидените брашно и нишесте и се разбърква отново.\nВ чиста и суха купа се разбиват яйчените белтъци с лимоновата киселина и след тяхното увеличение на обема, на части се добавя повече от половината предвидена захар. Разбиването продължава бавно, до стягане на „сняг” със запазващи се меки "върхове" и на части започва прибавянето им към общата смес. Внимателно, с шпатула и леки смесващи от дъното движения се хомогенизира тестото, след което излива в приготвената тортена форма. Тя се поставя в по-голяма тава, покрива се с хартия за печене и налива се гореща вода /водата трябва да покрие около половината от височината на тавичката с тортата/ и се пече на водна баня за около 1час / 1час и 10 мин., до златисто и проба за суха клечка. Последните 10-на минути може да се махне покриващата хартия за печене. Фурната се открехва и пече още 10-на, като може да постои вътре още малко и при изключена температура, след което изважда. Целта е бавно, без резки температурни промени охлаждане, и последващо окончателно на скара, без да се изважда от формата.\nМоже да се сервира леко хладък, поръсен само с пудра захар,\nда се полее с любимо сладко и глазура.\nАз избрах глазирани "пияни" сини сливи:\nГлазирани "пияни" сини сливи\n1 ч.чаша разполовени и почистени сини сливи\n¼ ч.чаша захар, или по-малко ако са много сладки\n2 с.л. бренди / плодов сок\nканела или лимонова кора, на вкус\nСливите се поръсват със захарта, лимоновия сок, канелата и брендито. Оставят се да престоят няколко часа. От полученият сок се отделя 2 с.л. На средна температура се стопява маслото и поставят нарязаните сливи. Разбърква се и след кратко задушаване и омекване се налива отделения сок, размит с нишестето. Готви се до леко уплътняване, ароматизира се пожелание и оставя да се охлади.\nИ малиновият аромат също много му отива:\nПубликувано от di_ani в 18:30 ч. 10 коментара:\nЕтикети: десерти, кейк, сирене, сливи, чийзкейк\nЗа вчерашния празник исках да предложа типично за българската кухня ястие, по възможност вече и есенно:). А конкретната идея бе провокирана от поредица на podravkasocial's channel за представяне различни интернационални кухни. С анонс, как изглеждат нещата отстрани, дори и в кулинарен аспект, бях впечатлена от начина, по който се разказва за нашето отношение към храната, запазени ценности и традиции. Ето и част от този материал:\n„България има дълга и богата кулинарна традиция, която се повлиява от Турция и Гърция, а също така и някои славянски, ориенталски и средиземноморски страни. Характеризира се с прости, ароматни и вкусни ястия, благодарение на сравнително топлия климат и разнообразна география, богато разнообразие от плодове и зеленчуци, зърнени храни, месо и мляко и месни и млечни продукти. Българската кухня се основава на традиционните, прости и вкусни ястия, които могат да задоволят различните вкусове.\nБългарите са чревоугодници, които въпреки влиянието от запад са все още верни на традиционните храни, както и много ястия се приготвят по рецепти, които са използвани и техните прабаби…”\nЦелта на избраната рецепта за "картофена пита по български" /Bugarska pita od krumpira/ е да се доближи до традиционния пататник. Авторите сигурно имат своето основание, но се различава от повечето познати ми рецепти в тази категория. Пататникът, като един от символите на националната ни кухня, приготвян предимно в населените места в Родопите е обявен за вид българска баница. Макар неговите варианти за изпълнение да са многобройни, се базират на няколко основни характеристики: настъргани картофи, обединени с или без яйца и сирене, запечени с мазнина в или без тестена кора. Независимо, че вариантите търпят много импровизации, точно за тази не намерих достатъчно основание да я оприлича точно с „пататник’, реших за по-удачно, /без да съм специалист!/ да се отъждестви на картофена пита с мая. Останалите съставки са типични и общоприети, с едно свежо допълнение от червена чушка и неизменния ароматен джоджен. Може да се поръси и с кашкавал отгоре, но исках да запазя оригиналната рецепта.\n/Bugarska pita od krumpira/\n1 опаковка инстантна мая /7 гр. за 500 гр. брашно/\n3 с.л. топла вода\n3-4 големи картофа (около 800 гр.)\n1 ч. л. нарязан джоджен\n1 с.л. зеленчукова подправка тип "вегета"\n100 гр. саламурно сирене\n100 гр. пресни червени чушки (нарязани на малки кубчета)\n230 гр. брашно /2 ч.чаши от 240 мл./\nсол /има вегета и сирене!/ и черен пипер на вкус\nМаята се размива с топлата вода и се оставя да втаса за 10 минути.\nНастъргват се обелените картофите и лука, и се поставят в по-голям съд. Добавят се яйцата, черен пипер, олио, джоджени 1 супена лъжица вегета. След това се поставя в шупналата мая, и накрая добавя натрошеното сирене, нарязаната на малки кубчета червена чушка и пресятото брашно. Сместа се разбърква добре и се изсипва в кръгла тавичка (Ø 26см.), предварително намаслена и поръсена с брашно.\nПоставя се на топло за около 1 час. Пече се в предварително загрята фурна на 200°C за 45-50 минути, докато горната страна стане златиста.\nСервира се топла, по препоръка със задължителния айран.\nДобавих още кубчета саламурено сирене и стрък пресен джоджен за свеж аромат.\nЧервената чушка дава лек по-различен и свеж нюанс на вкуса.\nПоследните парченца опитахме и студена...\nЗа финал оставих и порция "открит" пататник, по нашенски:):\nДва картофа (настъргани едро и отцедени), 1 яйце, 50 гр, сирене, сол, черен и червен пипер на вкус, 30 гр. масло и 1 ч.л. олио/, печен на средна температура в тиган с незалепващо покритие.\nПубликувано от di_ani в 12:30 ч. 13 коментара:\nЕтикети: картофи, печива, пита, предястия, сирене\nТази година плитките са на мода, властват като актуални прически за сезона, а може би и като фигури за печива. Харесах новите хлебни шедьоври на Валентина Зуркан в поредицата "Красота и вкуснота от Валентины Цуркан", най-вече начина на оформление - тип "плитка". За майсторството и креативността й в хлебното декориране се писа и експериментира много, а тя продължава да твори… от скоро са и най-новите й хрумки. По силата на твърдението „по дрехите посрещат”, продължава да създава оригинални идеи за одежка для пирогов. Едно от последните предложения е фина, сякаш "плетена" кора за покриване на пирог. Затова избрах тази не толкова нова и различна рецепта за еластично тесто с мая, колкото ми се стори интересна формата.\nТехнологията е лесна, а възможностите за разнообразие и варианти - много, за закуски, за пити, погачи и хлебчета. Оригиналната рецепта за тесто е малко по-различна и чудесен повод скоро да експериментирам за един солен вариант на пай, на който все не му идва ред. Преплетени навън или навътре фигурките са податливи за изпълнение, като в същото време разнообразяват общия вид. Може да се „плете” по-стегнато или по-рехаво – резултатът е сходен, но и малко различен. В нейната идея се залага на два слоя тесто, аз избрах един, с по-голяма дебелина.\nКато любители на плоските питки, /с по-малко среда и повече кора/, реших да изпробвам първоначално като индивидуални овални малки и кръгла по-голяма. Избрах два модела - единични „плетки” и затворена ”плетка”. А приликата с плитка ме наведе на мисълта да обединя публикацията с още една идея за оформление с плитка, този път в класическата форма топчица, които съм правила и преди. Естествено, може да се оформи със същия вид плетка, но исках да покажа и този начин. И без многословия, публикацията е дълга - ето ги:\nЗа плоски питки с "плитки" в кръг:\nЗа питки топчета с "плитки":\nПродукти за 8-10 питки\n3 -3 ч.чаши брашно + ¼ ч за разточване\n¼ ч.чаша с.л. олио\n½ к.л. сода бикарбонат\nЖълтък за намазване преди печене, семена за поръсване, по желание\nмасло или мед за намазване след изпичане, по желание\nМаята с ¼ чаша топло, но не горещо мляко, 1 ч.л. захар и 3 с.л. брашно се замесва на кашица и оставя да се надигне за около 10-15 мин.\nСмесват се 3-те ч.чаши брашно /още ¼ ч.чаша се оставя за доомесване/ със солта и към него се добавят закваската, яйцето, киселото мляко със содата, меда и 3 с.л. от олиото.\nПродължително се омесва еластично тесто, на ръка или с миксер. С част от останалото олио се намазва съда и омесеното тесто и оставя да втасва на топло /използвам затворена фурна/ за около час или до двойно увеличение на обема.Тестото се разделя на 8 топки, които се оставят малко да отпуснат, за кръглите - 2 топки.\nЗа плоски питки с "плитки":\nВсяка една топка тесто се разточва на елипса, след което се правят с набрашнена хлебарска резачка, нож или нещо друго успоредни прорези на разстояние около 1-1,5 см. от края. Следва промушване на лентите една над друга за да се получи нещо като плетка с вид на плитка. /Нагледни снимки./ Тестото е еластично и лесно може да се „плете” по-стегнато или по-хлабаво – резултатът е сходен, но и различен. /Вече и с видео:/\nТесто се разточва на елипса, /от това количество могат да се оформят 2 питки/, след което се правят с набрашнена хлебарска резачка, нож или нещо друго в този случай диагонални прорези на разстояние около 1,5 или 2 /по избор/ см. от края. Следва промушване на лентите една над друга за да се получи нещо като плетка с вид на плитка, както е при другите "плитки".\nВсяка една топка тесто се дооформя на топче, /едно примерно видео/, след което около ¼ от нея се изтегля, разточва и изтънява по дължина. Разрязва се разточената „лента” на три и преплита като плитка. С ръка или по-дебел шиш се притиска средата на останалото топче и върху него се обвива сплетеното тесто. Краят се изтегля леко и подвива под питката. Красиво стоят и се вписват в една обща пита. Вече споменах, че могат да се оформят с горния вид плетка, но исках да покажа и този начин.\nНамазват се с разтопено масло/олио, поставят се върху хартия за печене и оставят за още 10-на минути да втасат отново. По желание могат да се намажат с разбит жълтък и поръсват със семена.\nФурната се загрява на 200-220С, /може да загрее в нея камък за пица или тава/. Хлебчетата се поставят заедно с хартията за печене върху нагорещената повърхност се да се пекат в нагрята фурна за около 10–15 мин. до зачервяване. След изпичането се изваждат от фурната, намазват се по желание с още масло или топинг и оставят се да се охладят на решетка за кратко.\nЧудесна комбинация в класиката - сирене, домат, както и към популярната близкоизточна разядка с патладжан баба гануш.\nСервират се топлички, вкусни и ароматни, копринено меки от вътре,\nза потвърждение на израза „по-вкуса изпращат”:)\nПубликувано от di_ani в 15:30 ч. 26 коментара:\nЕтикети: печива, пита, питки, хлебчета\nЗапочвам с този рефрен от красивата песен на Мери Бойс бенд: „И никой не разбра, отива си лятото, идва есента…“ Почти средата на септември - силният дъжд и вятър, прошарените дървета и първите паднали листа, отлетелите лястовици - тя, есента напомня, че вече настъпва.\nИ предстоящите дни, като че носят своя есенна окраска - учениците се готвят за първия учебен ден, народните ни обичаи и празници също са обвързани с края на лятото и началото на есента. Вярва се, че в нощта срещу Кръстовден, небето се отваря и се излива Божията благодат, а денят и нощта се кръстосват – стават равни. Само няколко дни по-късно се честват основните ценни добродетели, който ни крепят – вярата, надеждата, любовта и мъдростта.\nНа този ден 14 септември /(27 септември стар стил) Църквата приканва вярващите да отдадат благоговейно поклонение на самия Животворящ Кръст, на Който Спасителят понася страдания заради човешкото спасение; на Кръста като оръдие на Христовата победа над греха и смъртта. Той е символ на вяра и боголюбие, знак на принадлежност към християнството. За да могат всички да видят Светия кръст, епископът го повдига или го "въздвижва" над главите на присъстващите. От това "въздвижение" получава своето име и празникът. По древен обичай на тоя ден се прави водосвет и свещениците ръсят по домовете за благословение със св. Кръст.\nДен след това, на 15 септември, /а тази година на 16-ти/,\nХаресах идеята да подсладим празника и прехода: отива си лятото, идва есента,\nс нещо типично лятно - сладолед, с круши и карамел,\nи нещо по-есенно -браунис със сметана и шоколад :)\nНа следващия ден, 17 септември,\nПубликувано от di_ani в 8:00 ч. 10 коментара:\nДнес няма някакво специално предложение или рецепта, а по-скоро сезонна, вкусна и апетитна комбинация с малко по-различно оформление. Съчетанието на топъл хляб с печени зеленчуци /патладжани, чушки/, сирене и домати е една чудесна идея за предястие или лека вечеря в късното септемврийско лято. В топлите дни все още предпочитаме по-тънки и хрупкави варианти на хляб и избрах индийския "наан", а зеленчуците подредих в терин. Още малко свежа салата, козе сирене фета с кубчета месети домати, и лек чеснов нюанс завършиха подредбата на това блюдо. Ето го:\nПлоският индийски хляб "наан" /naan или nan/ - печен на фурна плосък хляб с мая е типичен за Западна, Централна и Южна Азия, сервиран в императорския двор в Делхи в продължение на много векове, а след 1970 вече популярен в световен мащаб. Тъй като е характерен в толкова много страни, има редица различен правопис, произношения, рецепти и кулинарни варианти. В същото време наан хлябът не е толкова различен от другите видове хляб.- има мая, вода и мазнина, брашно, естествено и технология на втасване и изпичане. В историческа гледна точка първият запис за такъв вид хляб датира чак от 1300 - 1780г., и оттогава основните съставки включват брашно, кисело мляко и масло. По-късно някои рецепти обогатяват с мляко /освен кисело и прясно/, сода и ароматни намазки по желание. Тестото традиционно се пече на висока температура в тандур /глинена пещ/, аз харесах описанието и рецептата за Leavened Flat Bread.\nПродукти за 8 питки\n3 -3 ¼ ч.чаши брашно +още малко за размесване\n1-2 скилидки счукан чесън\n½ ч.чаша нарязан магданоз\nМаята с ¼ чаша топло, но не горещо мляко, 1 с.л. захар и 3 с.л. брашно се замесва на кашица и оставя да се надигне за около 10-15 мин.\nСмесват се 3 – 3 ¼ ч.чаши брашно /¼ ч.чаша се оставя за доомесване/ със солта и към него се добавят закваската, яйцето, киселото мляко със содата и олиото.\nПродължително се омесва еластично тесто, на ръка или с миксер. Оставя се да втасва в омазнена купа за около час или до двойно увеличение на обема.\nТестото се разделя на 8 топки. Всяка една топка тесто се разточва на елипса, като може да се набоде повърхността с вилица, за да се избегне неравномерното надигане по време на печене. Намазват се с разтопен зехтин/олио и масло или с приготвения топинг. Поставят се върху хартия за печене.\nФурната се загрява на 200-220С, като в нея се загрява и камък за пица или тава. Хлебчетата се поставят заедно с хартията за печене върху нагорещената повърхност се да се пекат в нагрятата фурна за около 10–на мин. или до зачервяване. Могат да се обърнат по време на печенето.\nСлед изпичането се изваждат от фурната, намазват се по желание с още от топинга и оставя се да се охлади на решетка за кратко.\nСервират се топлички, вкусни и ароматни...\nРазчупени, пухкави и порести:\nОт същото тесто може да се оформи и плетено хлебче.\nПочти всеки вид плосък хляб е подходящ за топинги, пастети и дипове. Исках някакво съчетание с патладжан, нещо друго освен класическото допълнение към тахановото предястие баба гануш. Имах и червени чушки, кашкавалена извара, свежо биволско сирене, рукола и домати. Търсех ястие, което да подчертае наситените есенни цветове на зеленчуците и контраста със сиренето. Идеята за терин с напластяване на червени чушки, патладжан, сирене и подправки ми допадна, а и чесновото овкусяване на „наан” хлебчетата би си паснал чудесно. С възможността да се приготви по-рано ми допадна още повече, а за разнообразие избрах конусовидно оформление на терина. Ето едни примерни пропорции:\nТерин с патладжан\n1 патладжан, голям\n150 -200 гр. меко сирене или овкусена извара\n10-на листа босилек\n1-2 скилидки чесън, стрит\nСалата, домати и струйка ароматен зехтин за сервиране\nПатладжанът се нарязва на по-дебели шайби, посолява се и залива с вода и мляко, след което престоява около час. Отцежда се и подсушава. Леко се омаслява и пече на грил, фурна или в краен случай се пържи до омекване. Червените чушки се опичат, обелват и почистват от семето, след което се нарязват по дължина на ивици. Листата босилек се бланшират за малко във вряща вода и веднага охлаждат в студена.\nЗа подреждането на терина може да се използват чаши за мартини, вътрешността на които се покриват с омазнено фреш фолио, а големината на фолиото трябва се предвиди така, че след напълването да може да се покрие повърхността. Реденето е произволно, като се редуват патладжан, сирене/ овкусена извара/ босилек и червени чушки, а между тях се поръсва сол сол, черен пипер и чесън. Предвидените съдове се пълнят плътно, загъват се с краищата на фолиото и се притискат с по-тежка чаша или нещо друго подходящо. Поставят се в хладилник за около нощ или 24 часа.\nПреди сервиране се освобождават от фолиото и аранжират по желание. В повечето рецепти се предвижда доматен сос за гарниране, но избрах само нарязани домати, още свежо сирене и салата - едно чудесно допълнение, а струйка ароматен зехтин завършва предястието.\nВече споменах, че тези терини с патладжан бяха комплектовани с чеснов плосък хляб тип ‘наан”.\nИ няма да пропусна, за подсетя за сезонната прекрасна комбинация от баба гануш и топла питка, а за тяхното /на питките/, интересно според мен, оформление ще пиша отделно.\nПубликувано от di_ani в 21:00 ч. 12 коментара:\nЕтикети: вегетарианско, зеленчуци, патладжан, предястие, терин, хлебчета, хляб, чесън, чушки


Десетте най-работливи държави в света\nБГ и свят Десетте най-работливи държави в света\nЧесто количеството положен труд не е толкова важно, колкото качеството на труда\nКъде работната седмица е най-дълга\nОт най-ранно детство ни учат, че който не работи, не трябва да яде. Въпреки че типични мързели като нас такива приказки не ги ловят, ще се съгласим, че с труд и търпение се постигат много неща. Голяма част от тях дори са положителни. Ако гледаме обаче в по-глобален мащаб, нещата стоят другояче. Класация на държавите с най-много работни часове годишно, публикувана от Profit.bg свидетелства за това, че икономическото развитие не зависи особено много от количеството положен труд.\n10. Словакия - 1786 часа на човек за година\nВ страната работната седмица е доста дълга, а безработицата е по-висока от средната за Европа - (средно 13,9% след пика от 19% от 1999 г.). Много предприятия използват нечестни спрямо работниците тактики, като наемат и уволняват персонал, когато им е изгодно. Високата конкуренция за свободни работни места е вероятно и една от причините за усърдната работа на словаците.\n9. Мексико - 1866 часа на човек за година\nМексико е пример за това, че когато образователната система куца, нещата в държавата също не вървят добре. Слабо образованото население на Мексико е принудено да се примирява с тежка и неефективна работа. Въпреки дългата работна седмица, производителността на труда тук е далеч по-ниска отколкото в съседни държави. Или ако можем да използваме популярният израз от времето на "светлия" социализъм: "Ние се правим, че работим, те се правят, че ни плащат".\n8. Турция - 1877 часа на човек за година\nЮжната ни съседка е от малкото държави, където наистина количеството положен труд е сигурен начин да просперираш и тези, които, въпреки ниското заплащане от средно 10 долара на час за млад служител, се трудят усилено, имат добри перспективи кариерен растеж. В икономическата столица на Турция, Истанбул живеят почти 30 милиардера. Колкото по на изток отиваш обаче, толкова по-висока безработица и съответно по-нисък стандарт на живот се наблюдава.\n7. Естония - 1879 часа на човек за година\nЕстония често е наричана "икономическият дракон на Източна Европа". Тя е най-бързо развиваща се от малките прибалтийски републики и това до голяма степен се дължи на трудолюбивото ѝ население. Естонските студенти най-често започват да работят доста преди да са завършили образованието си.\n6. Полша - 1939 часа на човек за година\nАко попитате един поляк дали сънародниците му са мързеливи, той най-вероятно ще ви отговори положително. Това до голяма степен идва още от времето, когато Полша беше част от Източния икономически блок и се опитваше да построи комунизма. Тогава поляците нямаха особен стимул за усърден труд. Въпреки това в страните от Западна Европа поляк е синоним на трудолюбив човек, който не отказва никаква работа. След падането на социализма, самата Полша започна да се развива с бързи темпове и сега бере плодовете на труда си.\n5. Чехия - 1947 часа на човек за годината\nСлед разпада на Източния блок Чехия успя да се развие икономически далеч по-бързо от другите държави, които членуваха във Варшавския договор. Това се дължи на огромното трудолюбие на чехите. Въпреки това те са една от водещите страни по песимизъм, което свидетелства, че не трябва да прекаляваме много-много с работата.\n4. Унгария - 1961 часа на човек за година\nВъпреки дългата си работна седмица, Унгария далеч не може да се похвали с производителност на труда като тази на Полша и Чехия. През последните години държавата преживя доста тежки моменти. През 2012 г. едва 55% от населението на страната работеше и плащаше данъци, в страната се наду кредитен балон, а доходите на унгарците се понижаваха. Сега по време на дясното управление на Виктор Орбан се наблюдава известно стабилизиране в държавата. Въпреки това към него често са отправяни критики за противоречивата му политика.\nВиж още: Шест начина да се откроявате на работа\n3. Русия - 1976 часа на човек за година\nВ Русия може да се пие, но също така се и работи много. Въпреки това, когато стане въпрос за производителност на труда, братушките значително изостават от водещите световни икономики.\n2. Чили - 2068 часа на човек за година\nСредно за държавата работната седмица е 45 часа със само един почивен ден. Именно усиления труд на работниците успява донякъде да компенсира несъвършенствата на икономическата система в Чили.\n1. Южна Корея - 2193 часа на човек за година\nВ Япония и Китай най-вероятно могат да се похвалят с дори по-дълга работна седмица, но класацията разглежда само законно разрешения труд. Работната седмица в Южна Корея е с продължителност 46,6 часа седмично. Властите в държавата все още се опитват да преодолеят това и да въведат успешни мерки за намаляването ѝ.\nНай-култовите реплики на Емо Каменов в "…\nОсем неща, които не знаете за Дженифър Л…


Вашето производство се нуждае от Метал Ин – Модерен живот\nВашето производство се нуждае от Метал Ин\nИмате бизнес, който страда, защото не можете да откриете подходящата фирма за лазерно рязане, струговане или щанцоване? Ядосвате се всеки път, когато имате нужда от няколко прецизно струговани елемента за вашето производство, но те все не са точно според спецификациите, които сте подали или пък изпълнението на поръчката ви се бави?\nС тези и други подобни проблеми можете да се справите, ако просто се обърнете към точната компания – Метал Ин!\nЗащо ви препоръчваме тъкмо Метал Ин?\n*Компанията е не само една от водещите и стабилни фирми в България, но и от дълги години работи успешно на европейския пазар. Партньорството с компании от Германия, Великобритания и т. н. е доказателство, че това е фирма, която може не само да изпълнява прецизно поетите поръчки, но и спазва срокове.\n*Услугите, които предлагат от http://metalin.com/bg/ са фрезоване, щанцоване, струговане, прахово боядисване, лазерно рязане и други, така че можете да се възползвате от няколко услуги, които са ви необходими, без да се налага да търсите за изработката на всеки отделен детайл различна фирма.\n*Докато повечето компании, които предлагат такива услуги отказват да изпълняват малки поръчки, от Метал Ин обръщат внимание както на малките, така и на големите производители. Или казано по друг начин, ако ви са необходими малко бройки, те няма да ви откажат да ги произведат за вас!\n*Напълно можете да им се доверите за качественото изпълнение на вашите елементи или детайли. Компанията разполага с най-модерните машини и с опитен персонал и ще изработят нужните ви елементи точно според спецификациите, които сте им подали.\n*Без значение дали поръчката ви е малка или голяма, тя ще бъде при вас точно е денят, в който сте се договорили.\nМетал Ин е компания, която държи на своите клиенти, без значение дали става дума за малък производствен цех или за голяма българска или чуждестранна компания.\nСледващият път, когато се нуждаете от надежден партньор, който да изработи елементите за вашето производство, разгледайте какво предлагат от http://metalin.com/bg/, за да си спестите нервите и притесненията!


Шоколад от ново поколение (Видео) - 24chasa.bg\nhttps://www.24chasa.bg/novini/article/7511750 Шоколад от ново поколение (Видео) Шоколад от ново поколение (Видео) Христо Николов www.24chasa.bg\n20.06.2019 17:03; Христо Николов\nЩанд за шоколади на “Био Бенямин” в магазин в чужбина.\nУчител по йога решава да стане шоколатиер. Когато питат Красимир защо, той отговаря, че и двамата с брат му много са обичали шоколад като деца и в един момент решават да създадат семейната марка сурови шоколади Rocao.\nТова станало преди около 2 години. “Първо с наши средства направихме нещо като работилница в едно мазе. После намерихме инвеститор и съвсем наскоро излязохме на нула и почваме да печелим”, казва Красимир.\nИкономическият успех на фирмата “Био Бенямин” ООД е впечатляващ. Въпреки, че е сравнително малка (около 20 човека персонал и малко над 1,2 млн. лева оборот за 2018 г.) и реално работи от 2016 г.,\nза 27 държави\nи отбелязва трицифрен ръст на оборота всяка година.\nПрез 2018 г. са произвели половин милион шоколада, а през 2019 плановете са за над 100% ръст, или 1 милион. Пазарният им дял у нас е доста висок, въпреки че се внасят някои от най-известните чужди марки, а и има и немалко родни производители. Изработват и шоколади за други брандове, които ги поръчват при тях.\nНо според Красимир най-забележителното нещо във фирмата е друго – това са самите шоколади. Обикновените шоколади, дори и тези, които са био, минават през термообработка над 160 градуса, която убива много от полезните качества на какаото, а то е едно от най-полезните суперхрани, богата на антиоксиданти и ензими. Така че “Био Бенямин” ООД произвежда суров шоколад.\nОсвен че няма термична обработка, в тези шоколади\nняма и грам\nЗаместват я със сок от агаве. Така се е появил на бял свят първият български суров шоколад без захар, определян от двамата братя като шоколад от ново поколение.\n“На пазара има много шоколади, някои са вече веган, но няма други толкова вкусни и разнообразни шоколади без мляко. Неслучайно няколко водещи компании от Европа вече довериха производството на собствените си марки шоколади на нас”, казва Красимир Бенямин.\nСпоред него тайната съставка на шоколадите им е\nс която ги правят\nОстаналото са 100% органични и от най-висок клас сортове какао и суперхрани, като матча, мака, годжи бери, бяла черница, бадеми, боровинки, спирулина и т.н., без никакво съдържание или следи от мляко, лактоза или глутен.\nНай-голямото предизвикателство пред двамата в момента е, че при продължаващите ръстове на производството съвсем скоро ще се изправят пред нуждата\nчаст от него\nи да увеличат делът и обема на частните марки, които произвеждат за други клиенти. А и трябва да минат на съвсем друго ниво като машини, оборудване, логистика и обслужване на клиенти.\nИстинското предизвикателство всъщност ще бъде да запазят сегашния приключенски дух в търсенето на нови вкусове.\nМежду 4 и 7 ст. на километър ще плащат камионите между 3,5 и 12 тона, в зависимост от екологичния клас. Това обхваща автомагистралите, първи и частично втори клас пътища. Това коментира в Сутрешния блок на БНТ Георги Балабанов, експерт в Националното ТОЛ управление. По-ниският екологичен клас повишава таксата с лев-два\nНад 160 доброволци – служители на „Джи Пи Груп” АД и техните семейства, засадиха над 1600 фиданки и дървета в София и Бургас. Компанията за втори пореден път се включи в инициативата „Новата гора на София“ край Суходол, като засади над 1500 фиданки акация. Акцията се осъществява с подкрепата на Столична община\nБългарският министър на туризма Николина Ангелкова и египетската й колега Рания ал Машат откриха днес бизнес форум в туризма, съобщиха от пресслужбата на българското министерство. Акцент на днешния форум е обмяната на успешни практики в областта на туризма и по-конкретно в сферата на дигитализацията\nЕвропейската инвестиционна банка реши да прекрати кредитирането на проекти за изкопаеми горива, което може да има глобално въздействие, пише „Политико“ Банката е най-големият многостранен кредитор в света и освен това е първата, която определи политика за отпускане на кредит, обвързана с целите на Парижкото споразумение - нещо\nТурция ще завърши строителството на газопровода "Турски поток" до края на тази година, заяви турският министър на енергетиката и природните ресурси Фатих Дьонмез, цитиран от БТА. Министърът бе на инспекция в района на град Виза, окръг Къркларели, където се извършва строителството на газопровода. По газопровода "Турски поток" ще се транспортира\nИндексът на тържищните цени /ИТЦ/, който отразява цените на хранителните стоки на едро, се повиши тази седмица с 2,67 на сто, до 1.420 пункта, съобщава Държавната комисия по стоковите борси и тържищата /ДКСБТ/. За две седмици ИТЦ се повиши с 5,65 на сто. Цената на оранжерийните домати се повиши със 7


Таблетки за съдомиялна машина Водолей - Отзиви\nОтзиви за таблетки за съдомиялна машина Aquarius\nFinish, Bio Mio, Fairy - това не е най-евтиното средство за миене на чинии в съдомиялната машина. Разбира се, те са добри, но цената често обезкуражава купувачите с малък доход. Те са принудени да обръщат внимание на по-евтините средства. Таблетките за съдомиялни машини Aquarius, за разлика от тях, принадлежат към групата на евтините продукти, които привличат хората, но какво е тяхното качество? Ние изучаваме потребителските отзиви и откриваме.\nНаписано е, че любимите ми таблетки Водолей се правят в Италия. Трудно е да се повярва, още повече, че цената е много ниска. Взимам голяма опаковка от 56 броя и давам пет долара и половина. Достатъчно печеливша, въпреки че преди тези таблети бяха по-евтини. Съдовете се мият нормално, няма оплаквания.\nКупувам Водолей от три месеца в замяна на таблетките Finish. Измиването на съдове в съдомиялна машина със сигурност е удобно, но сега е много скъпо да се мие. Съпругата ми и аз купуваме Водолей, разделяме таблетките наполовина и ние имаме достатъчно опаковки за дълго време.\nПоловинките на таблетката са достатъчни за едно измиване дори на голямо количество мръсни съдове, само вода трябва да се прави на 60 градуса.\nИмаме съдомиялна машина за 12 комплекта. Когато сте напълно заредени, половин таблетка е достатъчна за добро измиване.\nХапчетата почти не миришат. Те не оставят никаква миризма върху чиниите.\nИма индивидуален пакет, поради който капсулите не се рушат вътре в опаковката.\nРазтварят се добре в гореща вода, в топла вода не мия съдовете.\nЦената е ниска, особено ако вземете голям, икономичен пакет.\nБлагодарение на факта, че преминахме във Водолей, има достатъчно пари за стока сол завършек за миялна машина. Не рискуваме да вземем евтина сол, тъй като старата миялна машина не е в ред именно заради лошата сол.\nАз някак не се заблуждавам с екологичността на таблетките за съдомиялна машина. Основното е, че те обикновено се мият и са евтини, останалото са всички глупости. Водолеите са нормални хапчета, които спокойно мога да препоръчам на всички.\nВодолей Всичко в 1, закупени случайно в голям магазин за битова химия. Италианският флаг, изобразен на опаковката, и ниската цена ми хванаха окото. Реших да взема проба от опаковки за 14 капсули, което между другото струва по-малко от два долара. След по-малко от месец пристигнах и вече закупих голям пакет с 56 таблетки. Съпругата ми особено хареса продукта, веднага го пусна в обращение и изми всички тигани, които по някаква причина не миеха с предишните таблетки. Пет точки!\nОтказах таблетките Водолей почти веднага. Първо, те лошо мият изсушената храна. Второ, те не са напълно измити съдовете. Няколко пъти забелязах гадно белезникаво покритие върху чинии и тигани. Те трябваше да изплакнат, избършат и след това само да се допълнят в килера. Тази опция изобщо не ме устройва!\nИрма, Санкт Петербург\nАко се интересувате от нискокачествени таблетки, може да предпочетете Водолей. Наистина са евтини, но това е единственият им плюс. Веществата, съставляващи таблетките, се утаяват върху чиниите. Можете да ги измиете с двойно изплакване, но ако машината няма такава функция, качеството на измиване ще бъде ужасно и това не е само моето мнение.\nВ началото тези хапчета бяха по-добри, но през последните два месеца купувах ужасно лекарство. Изглежда производителите на Водолеи са напълно нахални. Те карат евтини неща, което изобщо не се справя с неговите функции. Ще отида до финала, скъпо разбира се, но ще съм сигурен в резултата.\nВодолей е пример за хапче, което никога не трябва да се купува. Това не е случаят, когато можете разумно да спестите. Опитах се да премина към тях, изоставяйки скъпите си феи и много се обърках. Съдовете спряха да се мият добре.Вероятно ще си купя отново Феи или може би ще потърся друго.\nТатяна, Стари Оскол\nКато разгледахме действието, взехме с майка ми таблетки за миене на съдове Водолей на евтиното. Сега мислим къде да ги продадем. Това е най-лошият инструмент, който съм опитвал. Явно магазинът специално е уредил акция и е уредил да се отървем от тази химия възможно най-скоро. Те не мият съдовете, а по-скоро го замърсяват, покривайки с лошо миещ се хлъзгав филм. Чинии на пипане, сякаш кучето им се облизва, отвратително. Не приемайте тези хапчета!\nТака се заблуждават пенсионерите. Баба ми купи нови таблетки Водолей за нашата миялна машина, но те изобщо не работят. Може би биха работили, но по някаква причина има проблеми с разпускането. Преди това опитахме различни средства и всичко се разтвори добре, така че въпросът е в таблетки. Не съветвам!\nТаблетките са с много лошо качество. Разтрошете се, измийте се лошо, често се разтварят лошо и лошо се измиват съдове. Бих искал обективно да намеря в тях някои предимства освен цената, но не мога. Дори и за цената си те са подходящи само за изхвърляне.\nОтзиви за таблети за съдомиялна машина Fairy\n12.20.2017 г. в 23:40 часа\nУжасни хапчета! Всички съдове в петна и бяло покритие, които е трудно да се почистват след измиването им! Все още не съм срещал по-лошо лекарство. Много съжалявам за изразходваните пари.\nЕдин чист ужас. Всички в бяла плака и не са измити. Пишем заедно в OZP!\n09/06/2018 в 09:54\nПомислиха, че колата се е счупила, не се мие добре, оставя бяло покритие върху чиниите. Проучихме цялата инструкция и таблетките бяха виновни. Ужасни хапчета и ястия след тях!


Емил Георгиев, "БСП за България": Кирил Петков и Асен Василев Поискаха да им Продадем "Екогласност" - Скандално\n“Ще бъда максимално откровен, за да се разсеят всякакви внушения. Имах два разговора с представители на новия политически проект на Кирил Петков и Асен Василев“, заяви по БНТ Емил Георгиев, председател на „Екогласност“, партия, която от 20 години е коалиционен партньор на БСП и част от коалицията „БСП за България“.\n„Първият ми разговор беше с представител на г-н Кирил Петков и Асен Василев, и министъра на образованието Денков. Той ми каза, че господата разчитали на нас, защото сме модерна партия и… все комплименти от този род. След което представителят на Петков и Василев ни постави условие. Условието беше те да ръководят изцяло дейността на „Екогласност“. Отговорих,, че разговорът ни приключва в този момент.\nНа другия ден същият този техен представител ми се обади и каза, че лично господин Кирил Петков желае среща. Срещата с Петков проведох в моя офис. Разговорът ни продължи 2 часа. Казах му, че няма как от „Екогласност“ да се съгласим на условието им те да поемат изцяло ръководството на партията. Тогава Кирил Петков ми поиска той и хората му да влязат в ръководството. Предложиха на мен и моите еколози общо 4 избираеми места, от които примерно едно в Хасково, едно в Монтана…, като заявиха, че те поемат изцяло финансирането на предизборната кампания и ще ни предложат хората. Направили са кастинг и са подбрали 50 души. Зададох на Кирил Петков въпроса кой стои зад този проект, кой дава парите. Но той ме погледна изпитателно и не ми отговори. Казах му че повече разговори няма да има. От предния ми разговор с представителя на Петков и Василев разбрах, че политическият им проект е създаден от представители на президентството.“\nНа въпрос на водещата дали Петков и Василев са предложили пари на Емил Георгиев, за да използват логото и регистрацията на партията „Екогласност“, Георгиев потвърди, че офертата им е била и финансова.\n„Интересното е, че преди 3 години подобна оферта ни отправи и олигарха Иво Прокопиев. Казах му, че няма как да бъдем купени, след което той започна грубо и подмолно да ни притиска. Екогласност е най-старата екологична партия с история още отпреди 89-та година и апетитите за нейното лого от страна на соросоидни организации са големи. Знаете ли кое е общото между Иво Прокопиев, Кирил Петков, Асен Василев и Николай Денков – всички те са реципиенти на грантовете на Джордж Сорос. А Сорос дава много добри пари за глобалистка псевдо-екология, разкри Емил Григоров и продължи:\nСлед отказа ми Петков и Василев се опитаха по много неприятни начини да уговорят и други представители на „Екогласност“ – пак с офертата, че дават 4 избираеми места, 4 втори места, обещаваха да внесат предварително средства в касата на партията. Всичко това се знае от делегатите на нашата конференция. Казали са на наши хора, че с политическия им проект е запознат и министър-председателят Стефан Янев. А Янев е назначен от Румен Радев и е негова дясна ръка в Президентството. Специално аз въобще нямам съмнение, че Президента стои зад този проект. Прекалено много негови хора са вътре, за да сметна, че той е настрана. Ще ви кажа и още едно име – г-н Копринков, който е един от секретарите на Радев, ме попита дали още продължаваме разговорите с Петков и Василев. Тия разговори бяха конфеденциални, затова го попитах учудено: „За какво става въпрос?“. При което той замълча… но явно е знаел“, завърши председателя на „Екогласност“ Емил Георгиев. Skandalno.net\nИНТЕРВЮТО С ЕМИЛ ГЕОРГИЕВ МОЖЕТЕ ДА ГЛЕДАТЕ ТУК!\n2 кометара за Емил Георгиев, „БСП за България“: Кирил Петков и Асен Василев Поискаха да им Продадем „Екогласност“\nАз, няма да гласувам за Радев на тези избори!!! той продава България на чужди сили….\n16.09.2021 в 8:07\nЗащо хората си мислят, че човек със завършено военно образование в Америка ще бъде предан на България?Това няма как да стане!


Джоан Роулинг — Хари Потър и затворникът от Азкабан (21) — Моята библиотека\nХари Потър и затворникът от Азкабан (21)\nТАЙНАТА НА ХЪРМАЯНИ\n— Потресаваща история… потресаваща… Истинско чудо е, че никой от тях не е умрял. Невероятно… Гръм и мълния, какво щастие, че сте били там, Снейп!\n— Благодаря ви, господин министър!\n— Орден на Мерлин, най-малко втора степен. Ако мога, ще издействам и първа степен!\n— Много ви благодаря, господин министър!\n— Неприятна рана имате там… Работа на Блек предполагам?\n— Всъщност на Потър, Уизли и Грейнджър…\n— Блек ги беше заблудил, веднага разбрах. Използвал бе заклинанието „Конфундус“, ако се съдеше по поведението им. Те явно мислеха, че е възможно той да е невинен. Не бяха отговорни за действията си. От друга страна обаче, тяхната намеса можеше да позволи на Блек да избяга… Те очевидно са мислели, че могат да заловят Блек с голи ръце. Доста пъти се бяха отървавали леко досега… което, боя се, ги е главозамаяло, имат високо мнение за себе си… особено Потър, който винаги се е ползвал с благоволението на директора.\n— Е, да, Снейп… нали разбирате, Хари Потър… всички ние сме доста чувствителни, щом стане дума за него.\n— И все пак… дали е толкова полезно за самия него да му се отдава толкова специално внимание? Лично аз се опитвам да се отнасям с него като с всички други ученици. Всеки друг ученик би бил изключен най-малкото за това, че е изложил приятелите си на такъв риск. Само си помислете, господин министър — нарушени са всички училищни правила… след толкова предпазни мерки, въведени за неговата сигурност… извън училището, нощем, в компанията на един върколак и един убиец… Аз имам основание да смятам, че е посещавал Хогсмийд незаконно…\n— Добре, добре… Ще видим, Снейп, ще видим… Без съмнение момчето е постъпило глупаво.\nХари лежеше и слушаше с плътно затворени очи. Беше съвсем отпаднал. Думите, които чуваше, проникваха много бавно през ушите в съзнанието му, така че му беше трудно да ги разбере. Ръцете и краката си чувстваше като оловни, клепачите му бяха твърде тежки, за да ги вдигне… Искаше само да лежи там, на това удобно легло, завинаги…\n— Най-много съм изненадан от поведението на дименторите. Наистина ли нямате представа какво ги е накарало да отстъпят, Снейп?\n— Не, господин министър. Но когато дойдох на себе си, те вече се връщаха към постовете си…\n— Невероятно! При това Блек, Хари и момичето бяха в безсъзнание, когато стигнах до тях. Аз, разбира се, вързах Блек и му запуших устата, измагьосах носилки и върнах всички тук в замъка.\nНастъпи мълчание. Мозъкът на Хари като че ли започна да работи малко по-бързо и тогава го обзе мъчително усещане. Отвори очи. Всичко наоколо бе леко размазано. Някой бе свалил очилата му. В края на отделението забеляза Мадам Помфри, с гръб към него, наведена над едно легло. Хари присви очи. Под лакътя на Мадам Помфри се виждаше червеникавата коса на Рон.\nХари извърна глава върху възглавницата. В леглото отдясно лежеше Хърмаяни. Лунни лъчи огряваха главата й. И нейните очи бяха отворени. Изглеждаше изумена, а когато отбеляза, че и Хари беше буден, допря пръст към устните си, после посочи към вратата на болничното крило. Тя бе открехната и оттам се чуваха гласовете на Корнелиус Фъдж и Снейп, които се приближаваха по коридора.\nСлед малко Мадам Помфри дойде до леглото на Хари. Той се извърна към нея. Старшата сестра държеше в ръцете си най-големия шоколад, който бе виждал през живота си — приличаше на малка канара.\n— Ааа, ти си буден! — забеляза тя, остави шоколада на нощното му шкафче и се зае да го разчупва с малко чукче.\n— Как е Рон? — попитаха Хари и Хърмаяни в един глас.\n— Ще оживее — мрачно отвърна Мадам Помфри. — А вие двамата… ще стоите тук, докато аз реша, че… Потър, какво правиш?\nХари бе седнал в леглото, наместваше си очилата и си взимаше пръчката.\n— Трябва да отида при директора.\n— Потър — опита се да го успокои Мадам Помфри, — всичко е наред. Блек е заловен. Заключен е горе. Всеки момент дименторите ще му положат Целувката.\nХари скочи от леглото. Хърмаяни също. Но викът му вече се бе разнесъл навън в коридора и в следващия миг Корнелиус Фъдж и Снейп влязоха в отделението.\n— Хари, какво значи това? — разтревожи се Фъдж. — Трябва да лежиш… Дадохте ли му шоколад? — обърна се той притеснено към Мадам Помфри.\n— Господин министър, чуйте! — каза Хари. — Сириус Блек е невинен! Питър Петигрю само се е направил на мъртъв! Ние го видяхме тази вечер! Не позволявайте на дименторите да направят това на Сириус… той е…\nАла Фъдж клатеше глава с лека усмивчица.\n— Хари, Хари, ти си съвсем объркан, минал си през ужасно изпитание… Лежи си спокойно сега, щом вече всичко е в наши ръце…\n— НЕ Е! — викна Хари. — НЕ СТЕ ХВАНАЛИ КОГОТО ТРЯБВА!\n— Господин министър, чуйте ме, моля ви! — каза Хърмаяни, която побърза да застане до Хари и умолително гледаше Фъдж. — И аз го видях. Той беше плъхът на Рон, всъщност е зоомаг, Петигрю, искам да кажа, и…\n— Виждате ли? — обади се Снейп. — Заблудени са и двамата… Блек здравата ги е обработил…\n— НИЕ НЕ СМЕ ЗАБЛУДЕНИ! — викаше Хари.\n— Господин министър! Професоре! — обади се разгневена Мадам Помфри. — Трябва да ви помоля да напуснете. Потър е мой пациент и не бива да го разстройвате.\n— Не съм разстроен, само се опитвам да им обясня какво се случи — настояваше Хари. — Ако просто ме чуят…\nНо Мадам Помфри напъха голямо парче шоколад в устата му. Момчето се задави и тя се възползва от възможността да го бутне назад в леглото.\n— А сега ви моля, господин министър, тези деца имат нужда от грижи. Моля да напуснете…\nВратата отново се отвори. Беше Дъмбълдор. С голяма уста Хари преглътна шоколада, напълнил устата му, и отново се изправи.\n— Професор Дъмбълдор, Сириус Блек…\n— Това е безобразие! — вече изкрещя Мадам Помфри. — Това болнично отделение ли е или какво? Директоре, настоявам да…\n— Извинявам се, Попи, но трябва да поговоря с господин Потър и госпожица Грейнджър — спокойно й каза Дъмбълдор. — току-що разговарях със Сириус Блек.\n— Предполагам, че ви е разказал същите врели-некипели, които е налял и в главата на Потър — пренебрежително рече Снейп. — Нещо за някакъв плъх и, че Петигрю бил жив…\n— Точно това ми разказа Блек — каза Дъмбълдор и изгледа Снейп през стъклата на очилата си с формата на полумесеци.\n— Значи моите показания нямат значение? — ядно попита Снейп. — Питър Петигрю не беше в Къщата на крясъците, не видях и следа от него навън.\n— Защото бяхте в безсъзнание, професоре! — много сериозно каза Хърмаяни. — Не се съвзехте навреме, за да чуете…\n— Госпожице Грейнджър, ДРЪЖТЕ СИ ЕЗИКА…\n— Недейте, Снейп — каза Фъдж изненадан, — госпожицата е объркана и трябва да бъдем снизходителни…\n— Искам да говоря с Хари и Хърмаяни насаме — рязко повтори Дъмбълдор. — Корнелиус, Сивиръс, Попи… моля ви да ни оставите.\n— Но те имат нужда от лечение, директоре! — загрижи се Мадам Помфри. — Трябва да ги лекувам. Трябва да си почиват…\n— Спешно е — не отстъпваше Дъмбълдор. — Настоявам.\nМадам Помфри сви устни и се прибра в своя кабинет в края на отделението, като затръшна вратата зад гърба си. Фъдж погледна големия златен джобен часовник, който висеше от жилетката му.\n— Дименторите сигурно са пристигнали вече — рече той. — Отивам да ги посрещна. Ще се видим горе, Дъмбълдор.\nТой отиде до вратата, отвори я широко и направи път на Снейп, който обаче не помръдна от мястото си.\n— Не допускам, че вярвате и думичка от историята на Блек — просъска Снейп, без да отмества очи от лицето на Дъмбълдор.\n— Бих искал да говоря с Хари и Хърмаяни насаме — отново каза Дъмбълдор.\nСнейп направи крачка към него.\n— Сириус Блек доказа, че е способен да убива, още когато беше на шестнайсет — задъхваше се той от ярост. — Не сте забравил това, нали, директоре? Не сте забравил че веднъж той се опита да убие и мен?\n— Паметта ми е по-свежа отвсякога, Сивиръс — тихо каза Дъмбълдор.\nСнейп се извъртя на пети и излезе през вратата, която Фъдж още държеше отворена. Щом тя се затвори, Дъмбълдор се обърна към Хари и Хърмаяни, които се заеха да му обясняват в един глас:\n— Блек казва истината, професоре… ние видяхме Петигрю…\n— …той избяга, когато професор Лупин се превърна във върколак…\n— …той е плъх…\n— …предната лапа на Питър Петигрю, искам да кажа, пръста му… отрязал го е…\n— …Рон беше нападнат от Петигрю, а не от Сириус…\nАла Дъмбълдор вдигна ръка да спре потока от обяснения\n— Сега е ваш ред да слушате и моля да не ме прекъсвате, защото имаме съвсем малко време — тихо каза той. — Няма друго доказателство в подкрепа на твърденията на Блек, освен вашата дума… А думата на тринайсетгодишен магьосник не ще убеди никого. Цяла улица очевидци са се заклели, че са видели как Сириус убива Петигрю. Самият аз дадох в министерството показания, че Сириус наистина е бил Пазител на тайната на двамата Потър.\n— Професор Лупин ще ви каже… — не можеше да спре Хари.\n— Професор Лупин сегае е някъде дълбоко в гората и не е в състояние да направи каквото и да е било. Докато отново се превърне в човек, ще е твърде късно и за Сириус ще бъде по-зле, отколкото да умре. А и ще ти кажа, че в нашите среди гледат на върколаците с такова недоверие, че неговата подкрепа няма да натежи много… Освен това се знае, че с Блек са приятели от едно време…\n— Чуй ме, Хари. Твърде късно е, разбираш ли? Не може да не се съгласите, че разказът на професор Снейп за случилото се е много по-убедителен от вашите.\n— Той мрази Сириус — обади се с отчаяние Хърмаяни. — Само защото Сириус му скроил на времето глупава детинска шега…\n— А и Сириус не действаше като съвсем невинен човек. Нападението срещу Дебелата дама… нахлуването му в кулата на „Грифиндор“ с нож… Така че без Петигрю, жив или мъртъв, нямаме никакви шансове да отменим присъдата на Сириус…\n— Но нали вие ни вярвате!\n— Да, вярвам ви — тихо ги увери той. — Ала нямам власт да накарам и другите да видят истината, нито да се противопоставя на Министерството на магията…\nХари впери очи в сериозното му лице и се почувства така, сякаш земята под краката му изведнъж е рухнала. Той бе свикнал да мисли, че Дъмбълдор може да реши всички проблеми. Бе очаквал, че директорът ще измъкне някакво невероятно решение ей така, от въздуха. Но не… И последната им надежда бе загубена.\n— Това, от което се нуждаем — бавно започна Дъмбълдор и светлосините му очи се преместиха от Хари към Хърмаяни — е повече време.\n— Само че… — опита се да възрази Хърмаяни, но изведнъж очите й се разшириха: — Аха!\n— А сега внимайте — заговори Дъмбълдор много тихо и отчетливо. — Сириус е заключен в кабинета на професор Флитуик на седмия етаж, тринайсетия прозорец отдясно на Западната кула. Ако всичко върви добре, тази нощ ще успеете да спасите повече от един невинен живот. Но запомнете и двамата — не бива да ви видят. Госпожице Грейнджър, вие знаете законите… съзнавате какъв е рискът… Само не… бива… да… ви… видят.\nХари изобщо не разбираше какво става. На излизане Дъмбълдор се обърна назад към тях.\n— Аз ще ви заключа. Сега е… — и той погледна часовника си — пет минути преди полунощ. Госпожице Грейнджър, три превъртания са достатъчни. Успех!\n— Успех ли? — повтори Хари, щом вратата се затвори зад Дъмбълдор. — Три превъртания… За какво говореше? Какво очаква от нас да направим?\nХърмаяни търсеше нещо под якичката на наметалото си и скоро измъкна оттам много дълга и много тънка златна верижка.\n— Хари, ела тук — припряно каза тя. — Бързо!\nХари се приближи до нея в пълно недоумение. Тя опъна верижката и Хари забеляза, че от нея виси мъничък искрящ пясъчен часовник.\n— Ето сега… — тя преметна верижката и около неговата шия. — Готов ли си? — попита тя задъхано.\n— Какво ще правим? — попита Хари, без да разбира абсолютно нищо.\nХърмаяни превъртя три пъти пясъчния часовник.\nТъмната болнична стая се разми и изчезна. Хари имаше чувството, че се носи много бързо назад. Покрай него летяха цветни петна и неясни форми. Ушите му заглъхнаха. Опита се да извика, но не можеше да чуе собствения си глас.\nПосле изведнъж усети твърда земя под краката си и всичко отново си дойде на фокус.\nТой стоеше до Хърмаяни в празната входна зала, чиято врата бе леко отворена и сноп златни слънчеви лъчи се вмъкваха и огряваха пода. Хари се извърна в паника към Хърмаяни и верижката на пясъчния часовник се впи в кожата му.\n— Хърмаяни, какво…\nХърмаяни грабна ръката на Хари и го затегли през входната зала към вратата на един килер за метли, отвори я, бутна го вътре между кофите и четките, вмъкна се след него и хлопна вратата зад гърба си.\n— Какво… как… Хърмаяни, какво става?\n— Върнахме се назад във времето — пошепна му Хърмаяни и свали верижката от врата му в мрака. — Три часа назад сме…\nХари напипа крака си и силно го ощипа. Заболя го, което изключваше вероятността да сънува небивалици.\n— Шшшт! Слушай! Някой идва! Предполагам, че сме ние!\nХърмаяни беше притиснала ухо до вратата на килера.\n— Чувам стъпки във входната зала… да, мисля, че това сме ние и отиваме към Хагрид!\n— Искаш да ми кажеш — прошепна Хари, — че ние сме тук в килера, но и там навън по едно и също време?\n— Да — отвърна Хърмаяни, без да отлепва ухо от вратата на килера. — Сигурна съм, че сме ние… По стъпките изглежда, че сме не повече от трима, а вървим бавно, защото сме под мантията невидимка…\nТя изведнъж замълча, напрегнато заслушана.\n— Ето, слязохме по стълбите…\nХърмаяни поседна върху една преобърната кофа. Крайно напрегнат, Хари умираше да чуе отговорите на някои от въпросите си.\n— Откъде го взе този пясъчен часовник?\n— Нарича се времевърт — тихо каза Хърмаяни. — Имам го от професор Макгонъгол, която ми го даде още в първия учебен ден. Цяла година връщах с него времето назад, за да посещавам всичките си часове. А професор Макгонъгол ме накара да се закълна, че няма да кажа на никого. Тя беше изпратила какви ли не писма до Министерството на магията, за да ми го отпуснат. Уверявала ги, че съм примерна ученичка и че никога, ама никога няма да го използвам за друго, освен за учението. Превъртах го, за да влизам в няколко часа едновременно, ето как присъствах на различни места по едно и също време. Но… Хари, не разбирам Дъмбълдор какво иска да направим. Защо ни каза да се върнем с три часа назад? Как ще помогне това на Сириус?\nХари се мъчеше да види лицето й в мрака.\n— Сигурно иска да променим нещо от онова, което се случи през това време — рече той бавно. — Какво всъщност се случи? Преди три часа ние отивахме към къщата на Хагрид…\n— Сега е точно преди три часа и ние отиваме към къщата на Хагрид — потвърди Хърмаяни. — Нали току-що чухме как излизаме…\nХари се намръщи. Напрягаше до болка ума си да се съсредоточи.\n— Дъмбълдор каза… каза, че можем да спасим повече от един невинен живот… — И тогава се сети. — Хърмаяни, ние можем да спасим и Бъкбийк!\n— Ама как ще помогне това на Сириус?\n— Нали Дъмбълдор каза… каза ни кой е прозорецът… прозорецът на кабинета на Флитуик. Там е заключен Сириус! Трябва да накараме Бъкбийк да долети до прозореца и да спаси Сириус. Сириус може да литне на Бъкбийк… Така и двамата ще избягат заедно!\nДоколкото можеше да види лицето на Хърмаяни, Хари разбра, че тя е ужасена.\n— Ако успеем да го направим, без да ни видят, ще бъде истинско чудо!\n— Ами трябва да опитаме, няма как — каза Хари, изправи се и също долепи ухо до вратата.\n— Не чувам никого навън… Хайде да вървим…\nХари бутна вратата и я отвори. Входната зала бе празна. Двамата изскочиха от килера и хукнаха надолу по каменните стъпала. Сенките вече се удължаваха, а върховете на дърветата в Забранената гора отново бяха позлатени от залеза.\n— Ами ако някой ни забележи през прозореца си? — изписка Хърмаяни и обърна очи към замъка зад тях.\n— Давай да бягаме! — решително каза Хари. — Право към гората, нали? Там ще се скрием зад някое дърво или нещо друго и ще наблюдаваме.\n— Добре, но тогава трябва да бягаме и зад оранжериите! — задъха се Хърмаяни. — Не бива да се виждаме от предната врата на колибата на Хагрид, иначе ще ни забележат! Вече трябва почти да сме стигнали до колибата му.\nОпитвайки се да разбере какво има предвид тя, Хари хукна да бяга, следван от Хърмаяни. Покрай зеленчуковата градина те стигнаха до оранжериите и спряха за миг зад тях. После пак тръгнаха, колкото може по-бързо, заобикаляйки Плашещата върба, устремени към прикритието на гората…\nПочувствал се в безопасност сред дърветата, Хари се обърна назад и след няколко секунди Хърмаяни се изравни с него, задъхвайки се.\n— Дотук добре — каза тя. — Сега трябва да се промъкнем до Хагрид. Сниши се, Хари…\nМълчаливо вървяха между дърветата, като гледаха да се движат до самия край на гората. После, като впериха поглед в къщата на Хагрид, чуха силно чукане на вратата. Бързо преминаха зад ствола на стария дъб и надникнаха от лявата и от дясната му страна. Хагрид се бе появил на входа, разтреперан и побледнял, оглеждайки се да види кой е почукал. Тогава Хари чу собствения си глас.\n— Ние сме. Под мантията невидимка сме. Пусни ни вътре да я свалим.\n— Не биваше да идвате — отвърна им Хагрид шепнешком, отстъпи назад и бързо хлопна вратата.\n— Никога не ми се е случвало по-странно нещо — трескаво рече Хари.\n— Хайде да се преместим, за да сме по-близо до Бъкбийк — прошепна Хърмаяни.\nТе се промъкнаха между дърветата и зърнаха в лехата с тикви на Хагрид хипогрифа вързан и неспокоен.\n— Сега ли? — шепнешком попита Хари.\n— Не! — каза Хърмаяни. — Ако го отвлечем сега, ония от комисията ще си помислят, че Хагрид го е освободил. Трябва да поизчакаме, докато те го видят вързан навън.\n— Значи ще имаме около шейсет секунди — каза Хари. Започваше да му се струва невъзможно.\nВ този момент от колибата на Хагрид се чу трясък от счупен порцелан.\n— Ето, Хагрид счупи каната за мляко — прошепна Хърмаяни. — След малко ще намеря Скабърс…\nИ, естествено, пет минути по-късно те чухя как Хърмаяни изпищя от изненада.\n— Хърмаяни — тихо рече Хари, — ами ако просто… се втурнем вътре и хванем Петигрю.\n— Не! — каза Хърмаяни с ужас в гласа. — Не разбираш ли? Ще нарушим един от най-важните магически закони. Никой няма право да променя времето. Никой! Чу ли какво каза Дъмбълдор… ако ни видят…\n— Ще се видим само ние самите и Хагрид.\n— Хари, как мислиш, че ще постъпиш, ако се видиш, че се втурваш в къщата на Хагрид? — попита Хърмаяни.\n— Ами… ще помисля, че съм полудял — отвърна Хари, — или ще си помисля, че е направена черна магия.\n— Точно така! И понеже няма да разбереш, може дори сам да се нараниш. Вярвай ми! Професор Макгонъгол ми разказа какви страховити неща са ставали, когато магьосници са си играли с времето… Много от тях стигали дотам, че по грешка убивали своето сегашно и бъдещо АЗ.\n— Добре де… — отвърна Хари. — Просто ми хрумна…\nНо Хърмаяни го смушка и посочи към замъка. Хари отмести глава малко встрани, за да вижда по-добре входните врати в далечината. През тях сега минаха и заслизаха по стълбите Фъдж, старецът от комисията и екзекуторът Макнеър.\n— Скоро ще трябва да излизаме. — И разбира се, няколко секунди по-късно задната врата на колибата се отвори и той видя себе си, Рон и Хърмаяни да излизат през нея заедно с Хагрид. Толкова странно не се бе чувствал никога в живота си — да стои зад едно дърво и да наблюдава себе си в лехата с тикви.\n— Няма нищо, Бийки. Няма нищо… — говореше Хагрид на Бъкбийк. После се обърна към Хари, Рон и Хърмаяни. — Вървете… Не се мотайте…\n— Вървете! Не ми стига другото, ами и вий да загазите!\nХари видя как в лехата с тиквите Хърмаяни метна мантията невидимка върху него и Рон.\n— Бързо изчезвайте! Не слушайте…\nНа предната врата на колибата се почука. Групата за екзекуцията беше пристигнала. Хагрид се обърна и влезе в колибата, оставяйки задната врата отворена. Хари гледаше как тревата около стената се сляга и чу три чифта крака да се отдалечават. Той, Рон и Хърмаяни си бяха тръгнали… но Хари и Хърмаяни, скрити между дърветата, чуваха сега през входната врата какво става в колибата.\n— Къде е звярът? — разнесе се леденият глас на Макнеър.\n— Вън… Навън е — задавено изрече Хагрид.\nХари отмести главата си, когато на прозореца се появи лицето на Макнеър — той търсеше с поглед Бъкбийк. Тогава чуха гласа на Фъдж:\n— Ние… ъъъ… ще ти прочетем официалното решение за екзекуцията, Хагрид. Ще го направя бързо. После ти и Макнеър трябва да го подпишете. Макнеър, слушайте и вие, такава е процедурата.\nЛицето на Макнеър изчезна от прозореца. Сега или никога!\n— Чакай тук — прошепна Хари на Хърмаяни. — Аз ще го направя.\nЩом гласът на Фъдж се разнесе отново, Хари се втурна към оградката край лехата с тикви. Прескочи я и се доближи до Бъкбийк.\n— По решение на Комисията за унищожаване на опасни създания хипогрифът Бъкбийк, отсега нататък наричан „осъденият“ ще бъде екзекутиран на шести юли по залез слънце.\nКато внимаваше да не мига, Хари впери както първия път поглед в неумолимото оранжево око на Бъкбийк и му се поклони. Бъкбийк подгъна птичите си колене и после пак се изправи. Хари се зае с въжето му, вързано за оградата.\n— …чрез обезглавяване, което ще извърши назначеният от комисията екзекутор Уолдън Макнеър…\n— Хайде, Бъкбийк! — прошепна Хари. — Хайде, ние ще ти помогнем. Тихичко, тихичко…\n— …в присъствието на свидетели. Хагрид, ти се подпиши тук…\nХари дръпна въжето с всичка сила, но Бъкбийк бе запънал в земята предните си крака.\n— Е, да свършваме тогава — чу се хриптящият глас на стареца от комисията в колибата на Хагрид. — Хагрид, може би е по-добре да си останеш вътре…\n— Не, аз… Аз искам да съм при него… Не ща да го оставям сам…\nОткъм колибата се чуха стъпки.\n— Бъкбийк, тръгвай! — шепнеше настойчиво Хари.\nТой дръпна още по-силно въжето около шията на Бъкбийк. Хипогрифът тръгна, шумолейки непредпазливо с крилата си. Бяха все още на цели три метра от гората и лесно можеха да бъдат забелязани откъм задната врата на Хагрид.\n— Един момент, ако обичате, Макнеър — разнесе се сега гласът на Дъмбълдор. — Вие също трябва да се подпишете.\nСтъпките спряха. Хари продължаваше да дърпа въжето. Бъкбийк щракна с клюн и закрачи малко по-бързо.\nПребледнялата Хърмаяни надничаше иззад дървото.\n— Хари, бързо! — беззвучно го подкани тя.\nХари още чуваше Дъмбълдор да говори в колибата. Той пак дръпна рязко въжето. Бъкбийк неохотно премина в тръст. Бяха стигнали вече до дърветата…\n— Бързо! — простена Хърмаяни, скочи напред, хвана въжето и дръпна и тя с всички сили, за да накара Бъкбийк да се движи по-бързо. Хари погледна през рамо — вече нямаше да ги видят, а и те не можеха да видят градината на Хагрид.\n— Спри! — прошепна той на Хърмаяни. — Може да ни чуят.\nЗадната врата на колибата се трясна. Хари, Хърмаяни и Бъкбийк притихнаха и дори хипогрифът като че ли слушаше напрегнато.\nТишина… и изведнъж…\n— Къде е той? — изхриптя старецът от комисията. — Къде е звярът?\n— Беше вързан там! — яростно се обади екзекуторът. — Видях го! Там беше!\n— Колко интересно! — обади се Дъмбълдор. В гласа му се долавяше нотка на радост.\n— Бийки… — рече Хагрид дрезгаво.\nРазнесе се свистене и тъп удар от секира. Екзекуторът навярно я беше забил в оградата от гняв. Тогава пак се чу вой, но сега вече и думите на Хагрид между хлипанията.\n— Няма го! Няма го! Славна човчица, избягал е! Ще да се е откъснал! Бийки, умното ми момче!\nБъкбийк започна да се дърпа от въжето, опитвайки се да се се върне към Хагрид. Хари и Хърмаяни го хванаха здраво и забиха пети в земята на Забранената гора, за да го спрат.\n— Някой го е отвързал! — ядосваше се екзекуторът. — Трябва да претърсим наоколо и в гората…\n— Макнеър, ако Бъкбийк наистина е бил откраднат, да не мислиш, че крадецът ще се разхожда с него? — каза Дъмбълдор, все още леко развеселен. — По-добре претърсете небето… Хагрид, би ли ми направил един чай? Или ми налей голямо бренди.\n— Ей… ей сегичка, професоре — отмалял от щастие каза Хагрид. — ’Айде влезте…\nХари и Хърмаяни слушаха напрегнато. Чуха стъпки, тихите ругатни на екзекутора, хлопването на вратата и после пак настана тишина.\n— Ами сега? — каза Хари и се огледа.\n— Трябва да се скрием тук — каза Хърмаяни, силно развълнувана. — Ще чакаме, докато се приберат в замъка, а после трябва да се уверим, че няма да ни видят, като летим с Бъкбийк към прозореца на Сириус. Той ще бъде там едва след около два часа… Оох, колко трудно ще бъде…\nТя погледна боязливо през рамо към глъбините на Забранената гора. Слънцето вече залязваше.\n— Да се махнем оттук — каза Хари, обмисляйки обстоятелствата. — Трябва отнякъде да виждаме Плашещата върба, за да знаем какво става.\n— Добре — съгласи се Хърмаяни и стисна още по-здраво въжето на Бъкбийк — Но трябва и да внимаваме никой да не ни види, Хари, не забравяй.\nТе тръгнаха покрай гората, мракът постепенно ги обгръщаше и скоро стигнаха до няколко дървета, през които се виждаше Плашещата върба.\n— Ето го Рон! — извика Хари.\nТъмна фигура тичаше през поляната и викове пронизваха тихия нощен въздух\n— Пусни го… пусни го… Скабърс… ела тук…\nТогава от тъмното изникнаха още две фигури. Хари видя себе си и Хърмаяни да се втурват след Рон, а после — Рон да се хвърля на земята.\n— Ето го Сириус! — рече Хари.\nЕдрият силует на кучето бе изскочил откъм корените на върбата. Видяха как то събаря Хари, след това склещва Рон…\n— Оттук изглежда още по-страшно, нали? — обади се Хари, докато гледаше как кучето дърпа Рон към корените. — Уф… видя ли как ме шибна дървото… Ето те и теб… Колко странно…\nПлашещата върба скърцаше и размахваше ниските си клони, а двамата се гледаха как тичат насам-натам, опитвайки се да стигнат до основата на ствола. После изведнъж дървото се вцепени.\n— Крукшанкс вече е натиснал чвора — каза Хърмаяни.\n— А сега влизаме… — прошепна Хари. — Вече сме вътре.\nЩом изчезнаха, дървото отново започна да размахва клони. След няколко секунди чуха стъпки, които минаха доста наблизо. Дъмбълдор, Макнеър, Фъдж и старецът от комисията вървяха към замъка.\n— Тъкмо като сме влезли в тунела! — каза Хърмаяни. — Ако Дъмбълдор беше дошъл с нас!\n— Тогава биха дошли и Макнеър, и Фъдж — с горчивина каза Хари. — Обзалагам се на каквото искаш, че Фъдж би наредил на Макнеър да убие Сириус на място.\nТе проследиха четиримата мъже, докато стигнаха до замъка и се изгубиха от очите им. Няколко минути наоколо бе пусто. После…\n— Ето го Лупин! — каза Хари и двамата видяха как някой тича надолу по каменната стълба и се насочва право към върбата.\nХари вдигна очи към небето. Облаците плътно закриваха луната.\nТе видяха как Лупин взе един счупен клон от земята и натисна чвора в ствола. Дървото спря да размахва клони и Лупин също се вмъкна през дупката в корените му.\n— Да беше взел със себе си мантията — каза Хари. — Ето я къде е… — Той се обърна към Хърмаяни. — Ако изтичам сега бързо да я грабна, Снейп няма да може да влезе вътре и тогава…\n— Хари, не бива да ни видят!\n— Как издържаш на всичко това? — попита той ядосано. — Как можеш да стоиш тук и да гледаш какво се случва? — Той се поколеба. — Отивам да взема мантията!\nХърмаяни го сграбчи за дрехите тъкмо навреме. След миг чуха звук от песен. Беше Хагрид, който крачеше към замъка и пееше с цяло гърло, клатушкайки се леко. В ръката си размахваше голяма бутилка.\n— Видя ли? — прошепна Хърмаяни. — Видя ли какво можеше да стане?! Трябва да стоим скрити! Не, Бъкбийк!\nХипогрифът яростно се мъчеше да тръгне към Хагрид. Хари и Хърмаяни дърпаха въжето с всички сили, за да го задържат. Те гледаха как Хагрид, подпийнал, върви на зиг-заг към замъка. После и той изчезна. Бъкбийк спря да се дърпа и главата му тъжно клюмна.\nНе бяха минали и две минути, и вратата на замъка отново се отвори. Снейп се втурна навън и затича към върбата.\nХари сви юмруци, като видя как Снейп спря изведнъж до дървото и я вдигна.\n— Махни си мръсните лапи от нея! — озъби се Хари едва чуто.\nСнейп грабна клона, с който Лупин бе вкаменил върбата, промуши го до чвора и изчезна от очите им, намятайки мантията.\n— Това е — отбеляза Хърмаяни. — Сега всички сме там долу… и само трябва да изчакаме, докато отново излезем…\nТя завърза здраво около най-близкото дърво края на въжето на Бъкбийк, седна на сухата земя и обгърна колене с ръцете си.\n— Хари, има нещо, което не разбирам… Защо дименторите не стигнаха до Сириус? Помня как се приближиха и после струва ми се, съм припаднала… Бяха толкова много…\nХари също седна. Той й разказа какво е видял — как щом най-близкият до него диментор бе навел устата си към него, нещо голямо и сребристо се бе появило в галоп откъм езерото и бе накарало дименторите да отстъпят.\nХърмаяни го слушаше с леко отворена уста.\n— Но какво е било това?\n— Само едно нещо е могло да накара дименторите да се махнат — отвърна Хари. — Истински покровител. При това много силен.\n— Но кой го е призовал?\nХари не отговори. Той си спомни за онзи, който бе видял на другия край на езерото. Знаеше за кого го бе помислил… Но нима би било възможно?\n— Не видя ли някого? — нетърпеливо попита Хърмаяни. — Да не е бил някой от учителите?\n— Не — отвърна Хари. — Не беше учител.\n— Но все пак трябва да е бил някой истински силен магьосник, за да успее да отблъсне всичките диментори. Щом покровителят е греел толкова ярко, не успя ли да го видиш?\n— Даа, видях го — бавно каза Хари. — Но… може би съм си въобразил… мислите ми не бяха… а и веднага след това припаднах…\n— Кой е бил според теб?\n— Мисля… — Хари преглътна, съзнавайки колко странно ще прозвучат думите му. — Мисля, че беше баща ми.\nТой погледна Хърмаяни и видя, че го беше зяпнала. Тя го гледаше със смесица от страх и съчувствие в очите.\n— Хари, баща ти е… ъъъ… мъртъв — тихо каза тя.\n— Знам — бързо отвърна Хари.\n— Мислиш, че си видял неговия призрак ли?\n— Не знам… не… изглеждаше като от плът и кръв…\n— Може би ми се е привидяло — каза Хари. — Но… доколкото успях да видя… много приличаше на него… Виждал съм го на снимки…\nХърмаяни още го гледаше така, сякаш се тревожеше за разума му.\n— Знам, че звучи безумно — изведнъж каза Хари и се обърна към Бъкбийк, който ровеше с клюн пръстта и сигурно търсеше червейчета.\nНо той всъщност не гледаше Бъкбийк. Мислеше за баща си и за тримата му най-добри приятели… Лун, Опаш, Лап и Рог… Не бяха ли и четиримата събрани тук тази вечер? Опаш се бе появил точно сега, след като всички го смятаха за мъртъв. Защо и баща му да не бе направил същото? Дали наистина бе видял някого там, отвъд езерото? Фигурата бе твърде далеч, за да я различи ясно… но бе сигурен за миг, преди да загуби съзнание…\nЛистата над главите им прошумоляваха от ветреца. Луната ту се появяваше, ту се скриваше зад плуващите облаци. Хърмаяни седеше, загледана във върбата, и чакаше.\nИ най-сетне, след повече от час…\n— Вече излизаме! — прошепна Хърмаяни.\nТя и Хари скочиха на крака. Бъкбийк вдигна глава. Двамата видяха как Лупин, Рон и Петигрю изпълзяха с мъка от дупката в корените. След тях излезе Хърмаяни… после Снейп в безсъзнание, носещ се към въздуха. Следваха Хари и Блек. Всички поеха към замъка.\nСърцето на Хари заби много бързо. Той вдигна очи към небето. Всеки миг онзи облак щеше да се придвижи и да открие луната…\n— Хари — прошепна Хърмаяни, сякаш знаеше точно какво мисли той, — трябва да стоим тук. Не бива да ни видят. Нищо не можем да направим…\n— Значи да оставим Петигрю да се измъкне отново… — тихо каза Хари.\n— Как смяташ да намерим плъх в тъмното? — леко му се сопна Хърмаяни. — Нищо не можем да направим! Върнахме се тук да помогнем на Сириус! Не бива да правим нищо друго…\nЛуната се показа иззад облака. Те видяха как малките фигури на поляната спряха. После забелязаха раздвижване.\n— Ето го Лупин — прошепна Хърмаяни. — Той се трансформира.\n— Хърмаяни! — рече Хари рязко. — Трябва да се махаме!\n— Не бива, нали ти казах…\n— Няма да се намесваме! Но ако Лупин избяга в гората, ще попадне право на нас…\n— Бързо! — простена тя и се втурна да развърже Бъкбийк. — Бързо! Къде ще идем? Къде да се скрием? Дименторите ще дойдат всеки момент…\n— Връщаме се у Хагрид! — каза Хари. — Там няма никого… Хайде!\nТе хукнаха с всички сили, а Бъкбийк препускаше зад тях. Вече чуваха върколака да вие зад гърбовете им…\nСтигнаха до колибата, Хари се втурна към вратата, дръпна я и Хърмаяни и Бъкбийк влязоха на бегом покрай него. Хари се шмугна вътре след тях и залости вратата. Хрътката Фанг излая силно.\n— Шшшт, Фанг, ние сме! — каза му Хърмаяни, изтича при него и започна да го чеше по ушите, за да го укроти. — Отървахме се на косъм! — обърна се тя към Хари.\n— Май да…\nХари гледаше през прозореца. Оттук почти не се виждаше какво става. Бъкбийк явно бе много щастлив, че се е върнал в дома на Хагрид. Той си легна пред огъня, сви доволно крила и се приготви за дълга дрямка.\n— Мисля, че е по-добре пак да излезем отвън — предложи Хари. — Не виждам какво става… Няма да разберем кога е дошло време…\nХърмаяни го погледна с известно недоверие.\n— Няма да се опитвам да се намесвам — бързо я успокои той. — Но ако не виждаме какво става, как ще разберем кога е дошъл моментът да спасим Сириус?\n— Е… Добре тогава… Аз ще чакам тук с Бъкбийк… Само че, Хари, внимавай… навън е върколакът… и дименторите…\nХари излезе и се промъкна покрай колибата. От далечината се носеха жални викове. Значи дименторите вече се доближаваха до Сириус. Той и Хърмаяни всеки миг щяха да изтичат при него…\nХари се взираше към езерото, а сърцето му направо се мяташе в гърдите. Онзи, който беше изпратил покровителя, щеше да се появи всеки момент.\nЗа части от секундата той се поколеба пред вратата. Не трябваше да го видят. Той не искаше да го видят. Искаше той да види… трябваше да узнае…\nЕто ги и дименторите. Изникнали в мрака от всички посоки, те се носеха по брега на езерото… Отдалечаваха се от мястото, където стоеше Хари и се насочваха към отсрещния бряг… Нямаше да му се наложи да се приближава до тях.\nХари се затича. Мислеше само за баща си… Ако беше той… Ако наистина беше той… Трябваше да знае… Трябваше да разбере… Езерото се приближаваше все повече и повече, но нямаше и следа от никого. На отсрещния бряг виждаше леки сребристи отблясъци… неговите собствени слаби опити да призове покровителя…\nДо водата имаше храстовидно дърво. Хари се хвърли зад него, взирайки се отчаяно през листата му. На отсрещния бряг сребърното сияние изведнъж изгасна. Обзеха го ужас и вълнение… Сега всеки момент…\n— Хайде! — шепнеше той, взирайки се. — Къде си? Татко, хайде, ела…\nНо никой не идваше. Хари проточи шия да погледне кръга от диментори отвъд езерото. Един от тях вече сваляше качулката. Време беше да се появи спасителят. Но никой не идваше на помощ този път…\nИ тогава изведнъж му стана ясно… Той разбра… Не беше видял баща си… бе видял самия себе си…\nХари отскочи назад от храста и измъкна пръчката си.\n— ЕКСПЕКТО ПАТРОНУМ! — извика той.\nОт връхчето на пръчката лумна не безформен облак сребриста мъгла, а ослепително светло сребърно животно. Хари присви очи да види какво е то. Приличаше на кон. Отдалечаваше се от него безмълвно в галоп през черната повърхност на езерото. Видя го как наведе глава и се хвърли срещу скупчените диментори… Галопираше в кръг около черните силуети, а дименторите отстъпваха назад, разпръскваха се, изчезваха в мрака… Те си отиваха.\nПокровителят се обърна и хукна в тръст обратно назад към Хари през гладката повърхност на водата. Не беше кон. Не беше и еднорог. Беше млад елен. Светеше ярко като луната горе… Приближаваше се към него…\nСпря на брега. Копитата му не оставяха следи в меката земя, а големите му сребристи очи се впериха в Хари. После бавно сведе красивите си рога. И Хари осъзна.\n— Рог! — прошепна той.\nНо когато протегна треперещите си ръце към създанието, то изчезна.\nХари остана така с протегнати ръце. Сърцето му подскочи, когато чу шум от копита зад гърба си. Извърна се и видя Хърмаяни да тича към него, дърпайки Бъкбийк.\n— Какво направи? — гневно му каза тя. — Нали обеща да стоиш на пост?\n— Току-що спасих живота на всички ни… — каза Хари. — Иди там… зад храста… ще ти обясня.\nХърмаяни изслуша какво бе станало и пак зяпна.\n— Да, не ме ли слушаше? Аз съм видял самия себе си, но тогава си помислих, че е баща ми. Сега всичко е наред!\n— Хари, не мога да повярвам!… Ти си направил магия за покровител, който е прогонил всичките онези диментори! Това е много, много сложна магия…\n— Знаех си, че ще успея този път — каза Хари. — Защото вече го бях правил… Разбираш ли ме?\n— Не съм сигурна… Хари, виж Снейп!\nДвамата насочиха погледи покрай храста към другия бряг. Снейп бе дошъл в съзнание. Той измагьосваше носилки и поставяше безжизнените тела на Хари, Хърмаяни и Блек върху тях. Четвъртата носилка, без съмнение с Рон, вече плуваше във въздуха до него. След това с насочена напред магическа пръчка той ги подкара към замъка.\n— Така, наближава моментът — каза Хърмаяни напрегнато и погледна часовника си. — Остават ни още четиресет и пет минути, докато Дъмбълдор заключи вратата на болничното крило. Трябва да спасим Сириус и да се върнем там, преди някой да разбере, че ни няма.\nТе почакаха, гледайки как се движат отраженията на облаците в езерото, а храстът до тях шепнеше на лекия ветрец. Отегчен, Бъкбийк отново си търсеше червеи.\n— Мислиш ли, че вече е горе? — попита Хари.\nПогледна часовника си, вдигна очи към замъка и започна да брои прозорците отдясно на Западната кула.\n— Виж! — прошепна Хърмаяни. — Кой е този? Някой излиза от замъка!\nХари се взря през мрака. Човекът тичаше през поляната към един от входовете. На кръста му проблясваше нещо.\n— Макнеър! — каза Хари. — Екзекуторът! Отива да вика дименторите! Сега е моментът, Хърмаяни!\nХърмаяни сложи ръце върху гърба на Бъкбийк и Хари й помогна да го яхне. После стъпи с единия си крак върху един от по-ниските клони на храстовидното дръвче и се покатери пред нея. Преметна въжето на Бъкбийк през шията му и го превърза за другата страна на каишката като юзда.\n— Готова ли си? — прошепна той. — Дръж се здраво за мен…\nХари смушка с пети Бъкбийк от двете страни.\nХипогрифът се издигна право нагоре в тъмното. Хари го притисна с колене и усети как големите му крила мощно се размахват под тях. Хърмаяни бе прихванала Хари през кръста и той я чуваше да си шепне: „О, не… не ми харесва… Ооо, изобщо не ми харесва…“ Хари пришпорваше Бъкбийк. Издигаха се плавно към горните етажи на замъка. След силно дръпване на въжето отляво Бъкбийк зави. Хари се мъчеше да брои прозорците, покрай които бързо прелитаха…\n— Стой! — каза той и дръпна въжето с всичка сила.\nБъкбийк спря. Останаха на едно място, ако не се смятаха лекото издигане и снишаване, защото Бъкбийк махаше с крила, за да се задържи във въздуха.\n— Ето го! — рече Хари, щом забеляза Сириус, като се изравниха с прозореца му.\nТой протегна ръка и когато Бъкбийк сви крилата си надолу, успя да почука силно върху стъклото.\nБлек вдигна очи. Хари видя как челюстта му увисна от изненада. Сириус скочи, втурна се към прозореца и се опита да го отвори, но той бе заключен.\n— Дръпни се назад! — викна му Хърмаяни и извади пръчката си с лявата ръка, а с дясната се вкопчи още по-здраво в дрехите на Хари.\nПрозорецът изведнъж се отвори.\n— Как… как… — едва изрече Блек, вперил поглед в хипогрифа.\n— Мятай се… няма време — подкани го Хари и прихвана Бъкбийк за гладките пера по шията, за да го задържи на едно място. — Трябва да се махаш оттук… Дименторите идват… Макнеър отиде да ги доведе.\nБлек се хвана за рамката на прозореца и измъкна главата и раменете си. Добре, че беше твърде слаб! За секунди успя да преметне единия си крак през гърба на Бъкбийк и яхна хипогрифа зад Хърмаяни.\n— Хайде, Бъкбийк, нагоре! — каза Хари и раздруса въжето. — Нагоре към кулата!… Давай!\nХипогрифът замахна със силните си крила и те отново се понесоха нагоре към върха на Западната кула. Бъкбийк кацна тежко върху бойницата и Хари и Хърмаяни веднага се смъкнаха от гърба му.\n— Сириус, ти продължавай… бързо! — задъхано изрече Хари. — Всеки момент ще влязат в кабинета на Флитуик и ще открият, че те няма.\nБъкбийк нетърпеливо потропваше с крака и мяташе тежката си глава.\n— Какво стана с другото момче? С Рон? — тревожно попита Сириус.\n— Ще се оправи… още е зле, но Мадам Помфри казва, че ще успее да го излекува. Бързо… Хайде!\nАла Блек не можеше да отмести поглед от Хари.\n— Как ще мога да ти се отблагодаря…\n— ТРЪГВАЙ! — викнаха Хари и Хърмаяни в един глас.\nБлек обърна Бъкбийк нагоре към небето.\n— Пак ще се видим — каза той. — Ти си… истински син на баща си, Хари!\nТой притисна Бъкбийк с крака. Хари и Хърмаяни отскочиха назад, когато огромните крила отново се разпериха. Хипогрифът излетя нагоре. Той и ездачът му все повече се смаляваха, докато Хари ги изпращаше с поглед. Тогава един облак закри луната… и те изчезнаха.


Използвайте любимите си тапети в Windows 7 Starter Edition / как да | Най-добрите уроци за уеб разработка.\nНачална » как да » Използвайте любимите си тапети в Windows 7 Starter Edition\nИзползвайте любимите си тапети в Windows 7 Starter Edition\nАко в нетбука ви е инсталирано Windows 7 Starter Edition, тапетът по подразбиране може да остарее. Ако ви е омръзнало да гледате тапета по подразбиране, тогава се присъединете към нас днес, когато се вгледаме в промяната с Oceanis Change Background Windows 7.\nТази информация се цитира директно от уебсайта и трябва да се има предвид, когато използвате Oceanis Change Background Windows 7:\nАко програмата Oceanis Change Background Windows 7 вече не работи правилно след инсталиране на някои актуализации на Windows, деинсталирайте и преинсталирайте програмата Oceanis Change Background Windows 7, за да я изпълните отново.\nАко някога направите надграждане на място на друго по-високо ниво на Windows 7 в бъдеще, тогава първо деинсталирайте програмата Oceanis Change Background Windows 7, за да избегнете проблеми с несъвместимостта с новото издание на Windows 7. предназначени за работа само в Windows 7 Starter.\nЕто го ... тапетът по подразбиране, който всички с Starter Edition остават. Някои хора може да не мислят за това, но ако сте един от хората, които наистина искат нещо различно, тогава се пригответе да се радвате.\nИнсталационният файл за Oceanis се съдържа в zip файл, така че трябва да го разархивирате, за да започнете. Процесът на инсталиране е бърз и лесен, но след това ще трябва да рестартирате системата. След като рестартирате компютъра си, това ще изглежда екранът ви… не се паникьосвайте и мислете, че това е всичко. Това е само началният екран и може лесно да се промени…\nЗабележка: Oceanis автоматично ще стартира с Windows всеки път.\nС помощта на иконата на работния плот или влизането в менюто "Старт" отворете главния прозорец на Oceanis. Ще видите набор от четири стандартни тапети, показани тук.\nВ този момент най-доброто нещо, което трябва да направите, е да потърсите подходящата папка, където имате всички тези прекрасни нови тапети, които само чакат да бъдат използвани.\nЗабележка: Открихме, че Stretch е най-добрата настройка за картина в нашата система.\nЗа нашия пример имахме три готови и чакащи. Решихме първо да изпробваме функцията за слайдшоу за тапет.\nИзбрахме времева рамка и запазихме промените си.\nЕто и нашите три тапети, през които преминаха. Това може да бъде много по-интересно от тапета по подразбиране.\nИмаше само една приумица, с която се сблъскахме при използване на настройката за слайдшоу. Понякога, ако минимизираме не-максимизиран прозорец, вместо прозореца ще остане частично изображение. Нашето предложение? Отидете с един тапет наведнъж и настройките, показани по-долу.\nТова са настройките, които имахме страхотен късмет с… Избрана е само една снимка, Позиция на картината = Простри, & Промяна на картината Всеки = всеки ден. Използвайки тези настройки, изданието за начинаещи е действало точно като всички други издания по отношение на управлението на тапети.\nАко сте се уморили от гледането на тапети по подразбиране в Windows 7 Starter Edition, то тогава със сигурност ще оцените това, което Oceanis Change Background Windows 7 може да направи, за да реши проблема.\nЗа повече начини за персонализиране на Windows 7 Starter Edition не забравяйте да проверите как да персонализирате Windows 7 Starter.\nИзтеглете Oceanis Change Background Windows 7


Диего Форлан отрече да е част от скандала Swiss Leaks - Спорт - Дневник\n13:01, 10 фев 15 , 3035\nФорлан попадна в дълъг списък с имена на политици, бизнесмени и звезди от шоубизнеса\nУругвайският футболист Диего Форлан отрече да е участвал в скандалната схема "Swiss Leaks". Нападателят, който в момента се подвизава в японското първенство, бе сред хората, чиито имена изтекоха в публичното пространство.\nТой и още седем спортни личности бяха обвинени, че са укривали данъци, криейки парите си в швейцарския клон на английската банка HSBC. Освен тях в дългия списък, публикуван от Международния консорциум на разследващите журналисти, са политици, бизнесмени, лидери на терористични организации и звезди от шоубизнеса.\nСпоред консорциума Форлан е станал клиент на банката през 2006 г., когато играе за испанския "Виляреал". Според доклада уругваецът е свързан с два клиентски акаунта с четири сметки, в които той държал 1,4 милиона долара.\n"Искам да е ясно, че приходите ми винаги са били наред, в съответствие с всички законови изисквания на различните държави, в които съм работил, живял и имал приходи," заяви през официалния си сайт бившият капитан на Уругвай.\n"Не съм част от разследването по този скандал. Просто е злоупотребено с името ми," каза още нападателят.\nРейтинг: 1115 13:08, 10 фев 15 Неутрално\nРейтинг: 1115 13:10, 10 фев 15 Любопитно\nЧиста вода ненапита ...\nРейтинг: 736 13:16, 10 фев 15 Неутрално\nКакво е виновен - топката ли да рита,счетоводител ли да става\nРейтинг: 1309 13:25, 10 фев 15 Неутрално\nДа се чуди човек от къде са тези Ферарита по улиците.\nРейтинг: 609 13:52, 10 фев 15 Неутрално\nХич не ме интересува Диего Форлан..искам да знам 90-тината българи кои са и най-вече кой е тоя мамин убавец с 260 млн. долара!!!!!!\nРейтинг: 2342 13:57, 10 фев 15 Неутрално\nНяма проблем да имаш капитали в чужбина, ако декларираш доходите пред данъчните....\nРейтинг: 579 13:59, 10 фев 15 Неутрално\n260 млн. долара оставени в банка няма как да са от бизнес! Никой бизнесмен не държи парите си в банката, особено в такива размери!\nРейтинг: 450 14:05, 10 фев 15 Весело\nКато гледам големината на сградата, 100% имат човек само да плюнчи пощ. марки!\nРейтинг: 2392 15:13, 10 фев 15 Неутрално\n[quote#5:"Софиянец"]мамин убавец [/quote]\nСам си си отговорил. Истината е някъде там...Мама май се изнесе къде Швейцарско. Мустака и той беше купил виличка след фалита на банката му.


Emporio Armani AR1452 Ceramica Chronograph Black. Мъжки часовник гр. Велико Търново Център • OLX.bg\nЧасовници гр. Велико Търново\nМъжки гр. Велико Търново\nEmporio Armani AR1452 Ceramica Chronograph Black. Мъжки часовник\nЦентър, гр. Велико Търново, Област Велико Търново Добавена в 09:58, 17 юни 2018, Номер на обявата: 103337883\nИНФОРМАЦИЯ ЗА ЧАСОВНИКА:\n> Марка: Emporio Armani\n> Модел: AR1452\n> Страна производител: Италия\n> Колекция: Ceramica Chronograph\n> Вид: Мъжки\n> Стил: Спортно-елегантен\n> Гаранция: 24 месеца - международна.\n> Механизъм: Японски кварцов хронограф Miyota(задвижван от батерия)\n> Функции: Секундарник, 60-минутен хронограф, показва часа в 24-часов формат.\n> Календар: Датник, разположен в посока 5 часа.\n> Корпус: Керамика\n> Верижка: Керамика с полимерно покритие в средната част\n> Особености: Керамиката е материал, който не се драска и не променя цвета си!\n> Стъкло: Минерал-Кристал. Фосфоресциращи стрелки\n> Цвят на циферблата: Черен\n> Индексация: Сребристи индекси и стрелки\n> Водоустойчивост: 3 бара/3АТМ.\n> Закопчаване: Тип "Пеперуда"\n> Размери на корпуса: 43мм. ∅ диаметър; 12мм. дебелина.\n> Живот на батерията: Приблизително 3 години, при нормална експлоатация на часовника.\nРедовна цена на продукта по търговската мрежа: 908.00лв.\nНаша цена: 340.00лв. (с включена двугодишна гаранция)\nСпестявате: 568.00лв. (-62% намаление от редовната цена)\n"Адекс Тайм ЕООД" е директен вносител на Емпорио Армани за България. Часовникът е с гарантирано качество и доказан произход. Състоянието му е чисто ново и се доставя в оригинална опаковка с пълен комплект кутии, книжка с инструкции, гаранционна карта, етикет и сертификат за автентичност. Притежава сериен производствен номер и холограмна лента.\nНие Ви гарантираме, че всички наши продукти са 100% оригинални. Предлагаме проверка за автентичност при избран от Вас часовникар! Гаранционната карта се издава поименно и важи за срок от 2 години от датата на закупуване. Съгласно ЗЗП имате право да върнете закупен продукт в рамките на 14-дневен срок от датата на получаване.\nВсички снимки на часовника са заснети от нас. Доставката се осъществява чрез Еконт Експрес в рамките на 24 часа. Всяка пратка е с включена опция преглед и тест преди заплащане.\nВНИМАНИЕ: Ако намерите същият модел на по-ниска цена при друг търговец, ние ще Ви го предложим на още по-добра цена!\nМожете да разгледате този продукт по-детайлно и да получите информация за наличност, като посетите следната страница: www.AdexTime.com/Emporio-Armani-AR1452-Ceramica-Chronograph-Black\nОбяви на потребителя Маркови часовници Adex\nEmporio Armani AR5905 Sportivo Chronograph Rose Gold. Мъжки часовник\nEmporio Armani AR0527 Sportivo Chronograph. Мъжки часовник\nEmporio Armani AR2454 Sportivo Chronograph Grey Steel. Мъжки часовник\nEmporio Armani AR1404 Ceramica Chronograph White. Дамски часовник\nEmporio Armani AR1411 Ceramica Chronograph Gold. Дамски часовник\n340 лв. По договаряне\nВ OLX.bg от авг 2016\nОригинални часовници с две години гаранция и сертификат за качество.\nДиректен внос на Emporio Armani, Diesel, Michael Kors, Daniel Wellington, Hugo Boss.\nБезплатна доставка с опция преглед и тест!\nПосетете нашият онлайн магазин: AdexTime.com\nEmporio Armani AR2448 Classic Blue ...\nEmporio Armani AR7399 Chiara Classi...\nEmporio Armani AR0365 Valente Marco...\nгр. Велико Търново\t, Център\tДобавена в\t09:58, 17 юни 2018, Номер на обявата: 103337883\nМаркови часовници Adex В OLX.bg от авг 2016\tОбяви на потребителя