Събота, 05 Януари 2008 09:07\tНаписана от Администратор\n„Истина ви казвам, ако се не обърнете и бъдете като децата, няма да влезете в царството небесно.“\nОт Матея 18: 3\nЗа да обясни кой може да влезе в Царството Небесно, Христос взема една обикновена форма, понятна за всички, която съществува от създанието на света – децата. Това, което радва домовете, което радва света, то са децата. Дом без деца – това е пустиня без извор, без трева. Защо човек трябва да стане като малко дете, та да стигне Небето? В Христовите думи под дете се крие по-дълбок смисъл, отколкото ние разбираме под тази дума. Христос не казва: „Ще влезеш в Царството Божие, ако си някой скъпоценен камък, поставен на короната на някой цар, ако си някой милионер“, а казва: „Ако не станеш като дете, няма да влезеш в Царството Небесно.“ Той влага тук идеята на смаляване.\nДетето е символ на едно пасивно състояние или, тъй да се каже, то представя потенциална енергия, енергия в спящо състояние. Но тази енергия не е в бездействие, защото вътре в нея са складирани всички условия за нейното развитие – тя е едновременно в потенциално и кинетично състояние. Потенциалната енергия се превръща в кинетична и обратно. Кинетичната енергия има по-голяма сила на активност, но нейните размери са по-малки, когато пък потенциалната енергия има размери на безгранично развитие. Разликата между детето и възрастния човек е същата: възрастният човек е по-малко активен и има по-малки размери на развитие, отколкото детето.\nВ идеята на детето има и друг смисъл: ако дървото не се обърне в малка семка и не се посади наново в почвата, не може да започне своето ново развитие. Развитието на дърветата става по два начина: едни се развиват, никнат чрез семена, а други – чрез издънки, присадки. Има голяма разлика между растение, което се развива чрез присадки, и онова, което се развива чрез семка. Когато растението е от семка, то съдържа по-голяма сила от онова, което е излязло от издънка. Христос казва: „Ако не се обърнете на семе в Живота, няма да влезете в Царството Божие“, защото там се присаждат не дървета, а само семки. Господ няма нужда от стари хора – в Царството Божие няма стари хора. Думата стар е синонимна с човек безсилен, а младите, децата са синонимни с думата богати, по ум и по сърце. Така тълкувам и аз: ако нямате ума и сърцето, сиреч невинността и чистотата на дете в себе си, вие не може да влезете в Царството Божие, защото условията, при които трябва да растете, изискват вашият ум и вашето сърце да съдържат Божествения живот в себе си.\nЕдно от най-големите заблуждения в съвременните духовни движения е това да мислим, че сме големи. У всекиго от вас, у самите деца даже, които са едва на пет години, има идеята за големство. Често съм срещал деца на пет-шест години, у които се е зародила мисълта, че са големи, че са грамадна сила и че могат много нещо да направят. Срещал съм и религиозни деца, които мислят, че са много големи: „Не ме закачайте – казват те, – че като махна с пръст, всичко мога да направя.“ Такива деца, като ги накарате да вдигнат някой чувал, не могат – защо не могат да го дигнат? Само защото мислят, че са големи, когато в действителност не са; ако мислеха, че са малки, те щяха да могат да го дигнат. Това можете да го проверите: останете вътре в себе си в положението на дете, вложете в ума си една мисъл – ако не се тревожите, тя ще има десет пъти по-голяма активна сила, отколкото ако се постоянно тревожите.\nКогато се изправите пред ключа на електрическа лампа, какво се изисква от вас? Само да завъртите ключа. И тази сила, която ще употребите, е много малка. Светът е тъй устроен от Бога, че ви пращат само да завъртите този ключ. А какво правят мнозина? Спират се пред ключа и започват да философстват – така никаква светлина няма да блесне. Не ви трябва никакво философстване тук – едно движение на ръката и светлината (условие, за да може да четете) ще блесне. Същият закон е и сутрин, когато се събудите – завъртвате вашия ключ и казвате: „Виждам.“ И душата, като влезе в човешкото тяло, и тя има ключ, и като го завърти, казва: „Виждам Слънцето.“ Ако забравите да завъртите вашия ключ, вие ще бъдете в тъмнота, сиреч умът ви ще бъде смътен, неспособен за работа. Някоя сутрин ставате и забравяте да завъртите ключа на вашето сърце, на вашия ум и цял ден животът ви е в безпорядък – намирате, че няма никакъв смисъл в него и т.н. Аз казвам: вие сте в положението на дете с големи идеи, което, като мисли за големи работи, забравя да извърши най-малкото – да отвори малкия ключ, от който иде Светлината в света.\nПостоянно срещам хора с незавъртени ключове, с големи идеи, мечтаят за много къщи и къщи с много етажи, а са слепи. Не ви трябват тези къщи, първо завъртете ключа, а след това си направете къщи. Станете дете на послушанието – само тогава Бог ще заговори и вие ще разберете отношенията, които съществуват между Бога и вас. Съвременните хора са изгубили отношенията си към Бога – мислят, че са свободни, че имат право да вършат това или онова, че имат право да критикуват дори Бога. Аз питам такъв човек: „Като стана тази сутрин, завъртя ли ключа?“ – „Не съм.“ – „Да се върнеш вкъщи да завъртиш ключа, защото инак през целия ден ще бъдеш в тъмнота и неразположение на духа, животът дотогава няма да има смисъл за теб.“ Този същият закон е и в отношенията на хората: завъртял си ключа – всички те обичат, забравил си да завъртиш ключа – всичко върви в дисхармония. Голям човек, голямо величие си – никой няма да те обича, никой не обича хора, които много искат. Законът на Небето има символ в децата – в тяхното безкористие. Да носиш много на гърба си и да имаш малко в стомаха си, са две различни неща. Ако носиш сто килограма жито на гърба си и половин килограм жито в стомаха си, де ще бъде силата? Съвременните икономисти, които товарят държавата с големи дългове, вършат това, защото не разбират Божествения закон. Бих желал по-добре да дадат всекиму половин килограм жито в стомаха, отколкото сто килограма жито на гърба. За предпочитане е сто грама знание в мозъка, отколкото сто килограма товар на гърба. Може да има някой 100 тома книги, но петдесетте грама знание в мозъка, като потенциална и кинетична енергия, струват повече, отколкото това, което е извън него.\nИ тъй, под думата дете Христос разбира особено вътрешно състояние – да бъдем в съгласие, във връзка с Духовния свят, с всички Сили, с всички Същества. Започнеш ли да мислиш, че си някое велико същество, изгубваш тези връзки. Когато един велик Ангел от Небето, който е живял милиони и милиарди години, който има в себе си опитност повече, отколкото цялото човечество, на когото историята е много по-велика, отколкото на целия човешки род, реши да слезе на Земята и да се въплъти, той ще вземе формата на детенце, ще се смири – оттам той ще започне своето развитие, за да разбере величието на Бога. Затова питаха Христа: „Може ли стар човек да влезе в Царството Божие?“ И Ангел да е, и Бог да е, не може. Всеки, който иска да влезе, трябва да се смири – да стане като дете. Всички вие, които ме слушате тук, искате да влезете в Царството Божие, каквито сте си. Казвам: не, никога това не е било и няма да бъде. Ако не добиете вътре в себе си свойствата на детето, а именно – пластичност на ума и на сърцето, няма да разберете вътрешния смисъл на Живота.\nНо вие сте много близо до Царството Божие: междината, която дели този свят от онзи, е една стомилионна част от милиметъра – само толкова е разстоянието от единия до другия свят. Когато човек тръгне в пътя на развитието, той се движи много бавно. Всички, гледам, които тръгват в духовния път, тръгват като големите хора, а не като децата. Ако човек започва да върви с големи крачки, той няма да постигне целта си. Видите ли човек да излиза от вкъщи и да бяга, той няма да постигне нищо; но ако тръгне полека и постепенно ускорява хода си, той е в положението на дете. Христос казва: „Не започвайте работите си с бързане, движете се като малките деца – постоянно вървете и ускорявайте хода си с две, три, четири, пет и шест, и тогава ще намерите смисъл във вашия живот.“ Докато сте в положението на малки деца, няма да дойде никаква болест, а щом сте в положение на стари, ще ви нападнат всички болести. Който е смутен, той е стар; който има тежест на сърцето, той е стар. Станете млад. Казваш: „Тежко ми е на душата“ – стар си. – „Какво да правя?“ – Стани млад! – „Как?“ – Не мисли за велики работи в света, тури само половин килограм хляб в стомаха си, сто грама знание в мозъка си и пет грама в сърцето си – това ти е достатъчно.\nМоми, когато ги любят десет-петнадесет момци, започват да се корят, да се надигат и стават нещастни. Преди няколко години бе убита в София една мома от своя годеник, защото му изневерила. Защо любите двама? Един ви беше достатъчен. Всяка мисъл си има своето място; ако не любите някого, не го лъжете, кажете му истината и той ще си намери друга. И в религиозно отношение хората страдат от същата любов. Казват: „Да любим“, но знаете ли как се изразява любовта? Човек, който желае много, прави грях, а който направи грях, страда. Който греши, е лош човек, но който греши и не се разкайва, е по-лош; който греши и не се разкайва, нито се моли, е още по-лош, а такъв, който не се разкайва и се моли, е лицемер, а лицемерът е най-лош човек в света. Има в света две лъжи, два вида грехове: като казвате, че любите някого, а го лъжете, постъпвате като крокодилите – те, когато обичат някого, облеят го със сълзите си, за да стане по-гладък, та да могат по-лесно да го гълтат. Не такава любов трябва, а любовта на малките деца – малко дай, но от сърце го дай. Ако мъже и жени бяха приложили тази философия в живота, домовете и обществата щяха да се изменят на добро.\nБаща, майка, деца, учители, свещеници, съдии – всички за велики идеи мислят, велики хора са на този свят, по-велики от тях няма. И питате ме защо страда светът. Страда от „велики“ хора и идеи. – „Отличен проповедник е – казват, – велики идеи проповядва.“ Да, от „велики идеи“ страдаме всички. Евреите, и те имаха велики идеи богати да станат, възгордяха се от това, че са избраният народ, тридесет и три хиляди обещания имат от Бога, но Христос им показа, че величието на един човек седи в това да стане малък като дете – само тогава Бог ще бъде на негова страна. Не съм видял досега нито една майка да носи в утробата си някой стар дядо, ако ще да ¢ заплатят и милиони, а едно малко дете всеки го носи, без да му платят нещо – защо? Защото то носи в себе си велики блага. Всяка Божествена идея, колкото малка и да е, като влезе, тя носи Мир, Радост, величие – ето защо всеки може да носи малките деца.\nНякои от вас мислят, че великите идеи раждат щастие в света. За пояснение на тази мисъл ще ви разкажа една легенда. Един осиромашал германски принц искал да се ожени за една красавица, но тя му казала:\n– Аз съм жена с големи претенции, ще ми построиш великолепен палат и каквото ми се доще, ще трябва да ми го набавиш. Ако се съгласяваш на всичко това, ще те взема. Готов ли си?\n– Готов съм на всичко, защото с теб ще бъда щастлив – отговорил принцът.\nОженил се той и тръгнал да търси богатства чрез окултизма – да търси духове. Намерил принца на гномите и му казал:\n– Ожених се за една много взискателна жена и ми трябват много пари, ще можеш ли да ми услужиш?\n– Мога, но с едно условие: за всяка кесия пари ти ще ми даваш по десет косъма от главата си.\n– Достатъчно имам, ще ти дам повече.\n– Не, само по десет ми трябват. Всеки път, като дойдеш, по една торба злато ще вземаш.\n„Е, осигурихме се – рекъл си той, – дойде най-после денят на щастието в моя дом.“ Започва той неделя след неделя, месец след месец да посещава принца на гномите, взема пари – дава косми. Минават се година, две, три – главата му оголява. Отива пак да вземе пари, но няма вече косми.\n– Да ти дам друго нещо? – му казал той.\n– Не, косми, косми ми трябват.\nСамо тогава той разбрал, че в тези косми се крие човешкият характер. Малките наглед неща той е пожертвал уж за по-големи.\nВсеки косъм е благородна мисъл, пожертвана за нищо и никакво. Ако имате в продължение на десет години такъв стремеж, вие жертвате всичко благородно от себе си и оставате една гола пустиня. Тогава вие се превръщате на старо голямо сухо дърво, което е символ на пропаднал човешки характер.\nДа не се обиждаме от истината. Аз зная, мнозина се обиждат, когато им се каже истината, но всякой, който се обижда от истината, Бог го счита за стар човек. Такъв е законът пред Бога: Господ досега никак не се е обиждал. Няма друго същество, което да е пренесло по-големи поругания от Бога, но Той никога не Си е даже веждите навъсвал. Тихо и спокойно гледа Той и казва:\n– Тези деца ще разберат закона; сега трупат грехове и затова ще носят този товар.\n– Тежко, много е тежко – сиромашия. Какво ще правим?\n– Ще работите.\n– Другояче не може ли?\n– Не може, ще работите.\n– Големи сме.\n– Ще се молите – ще станете деца.\nКогато се върнете дома, опитайте се да станете деца и ще видите как ще се подмладите. Остарели сте – защо? – Защото носите света на гърба си. Когато сте в един параход, който се клатушка, и се страхувате, каква полза имате от страхуването? Стойте спокойно, имайте доверието на едно дете – Този, който е направил парахода, ще се погрижи за вас. Параходът ще се поклатушка и най-после ще спре. Гръм има, буря има – не се бойте. Птиците, които са в небесното пространство, също се клатушкат, но те разбират много по-добре този закон, отколкото вие.\nЩе ме извините за всичко това. Ако сте стари, ще се обиждате; ако сте млади, ще ви поздравя. Когато говоря истината, никой да се не докача. Който е тръгнал бос през някое каменисто място, ще му кажа: „Обуй си цървули, защото ще ти се наранят краката и сред пътя ще се принудиш да се върнеш – цървулите ще те спасят.“ Ако е някоя дама, тя би предпочела да се нарани, но без цървули да е, за да може нейният любезен да я хареса. Опасно е да ходите боси. Децата са всякога обути. Вижте и пеперудите, тия малки деца на Господа, каква отлична премяна имат: някоя земна царица да би я имала, щеше да се счете най-щастлива. Тези пеперудки, макар и да живеят мимолетно, Господ добре ги облича. Защо Господ ги облича така? Защото са деца. А защо Господ дава нещастия на хората? Защото са стари. Защо Господ дава благословение на някои? Защото са малки деца. Майката прощава на децата си много грешки, но ако мъжът ¢ направи погрешка, ще каже: „Този дъртляк не го ща вече.“ Така и Небето прощава всички грехове на малките деца, но към старите то е строго и казва: „Скоро вън!“ Тогава какво се заражда в нас? Недоволство, отчаяние и омраза спрямо живота, понеже срещаме съпротивление и неблагоприятни условия за нашето развитие. За да бъдем обичани от Бога и от хората, единственото нещо е да възприемем вътре в себе си тази Божествена идея – да бъдем малки пред Бога, да имаме отзивчиви ум и сърце.\nЛюбовта има степени в своята сила: стоиш при някоя печка на разстояние два метра от нея – усещаш много приятна топлина, но ако поставиш ръката си отгоре на нея, ще те изгори. Старите хора са нажежени печки – по някой път изгарят; те са обикновено користолюбиви. Не мислете, че говоря за вас; аз говоря за ония стари хора, за които говори и Писанието. Стар човек е онзи, който има мисълта, че е голям, велик, и от такъв човек именно трябва да се пазим. Това е проповядвал Христос, когато е казал: „Да станете като малки деца.“ Когато изследвате Природата, ще видите, че най-скъпоценните работи не са големи. Например брилянтът: едно време веществото, което го е образувало, е било въздухообразно – газ, който е заемал голямо пространство и е трябвало да се сгъсти. Господ го е сгъстил, превърнал го е в твърдо тяло, но същевременно е намалил обема му – станал е малък по обем, но скъп по цена. Знаете ли колко енергия, колко материя е пресирана в един атом? По същия начин, по същия закон и ние трябва да се смалим, да станем малки като деца, защото велик е само Бог. И за да бъдем като Него, трябва да научим изкуството на преходните неща в Битието, стадиите на преходния живот – защо малките неща минават от малки към големи. Едно узряло зрънце, колкото малко и да е, щом падне на почва и има условия за своето развитие, израства в голямо дърво, но един лист, един гнил плод, колкото и да е голям, падне ли на почвата, изсъхва.\nТова е смисълът на Христовите думи. Той е говорил едно време за хората на просветения век, за вас – за онези, които могат да го разберат, които могат да приложат Неговото учение. За онези, които не Го разбират, които не могат да приложат Неговите мисли, Той не говори. Когато някой велик музикант свири, той свири за онези, които имат ухо да го слушат; когато някой ваятел извае статуя, той я предлага на онези, които я разбират и оценяват; когато някой писател напише книга, тя има значение за онези, които я разбират. Господ е направил света и е написал Своя закон за онези, които Го разбират. Онези, които не Го разбират, ще носят товара на гърба си и ще бъдат „велики хора“. Едно време, когато Бог е създал света, духовете, които са слезли на Земята, са искали да бъдат големи, велики – затова те са имали грамадни тела и затова са били създадени и грамадни животни. Ако грамадните животни бяха останали на Земята, щяха да я оголят и опустошат – да изпоядат всичко. Господ е трябвало да учи тези въплътени духове, че не трябва да имат грамадни тела, защото величието на едно същество не седи в грамадното тяло. Една идея е велика не когато е голяма по обем, но когато носи нещо, което е велико за развитието на другите. Ако посадите един орех, след десет-дванадесет години той ще бъде грамаден, но като умре, той ще дойде пак в първоначалното си състояние. Говоря ви да станете като малките деца и да направите опит с това. Внесете тази Христова идея в ума си и постарайте се да бъдете малки пред Бога. Представете си, че сега започвате вашия живот в Царството Божие.\nВие можете да мислите, че сте видни, знатни хора, но колко велики царе, колко знатни хора е имало едно време, за които сега и помен няма. Ние се заблуждаваме, мислим, че хората, които ни заобикалят, са много видни, знатни, но при едно нещастие познава се колко сме знатни. В едно варненско село имаше преди четиридесет-петдесет години един чорбаджийски син, много знатен, цялото село говореше за него – като кажеха Петран чорбаджи, всички го знаеха. Всяка седмица събираше хора за гуляй, заколваше агне и веселбите се продължаваха дълго време. Случи се, че го постигна нещастие, от което той изгуби и стана последен бедняк – всички започнаха да го изоставят и да го подтикват. Този Петран чорбаджи си мислеше, че е знатен човек.\nЩо е знатен човек? То е мъртъв вол. Когато умре, нахвърлят се псета върху него; и тогава пак говорят за него, но докато го изядат – след това няма нищо вече да се говори. Хората говорят: „Хау-хау“, докато има какво да ядат, какво да им дадеш; когато умреш и не остане нищо от теб, престават да говорят за теб. Това са нещастията на нашия външен живот. Отвън ние сме много красиви, но важна е другата красота – на сърцето и ума. Затова чистете сърцето и ума си и не се лъжете с „хау-хау“. Станете малки деца, за да влезете в Царството Божие – да наследите Новия живот. Хората на Земята са мъртви, изпояждат ги псета, гарвани и орли, защото са „велики“. Като прочетете Откровението, ще видите, че Господ вика всички орли и им казва: „Елате, вие малки, да си вземете своя дял, елате да се наситите от плътта на юнаци, войводи – все велики хора.“ Какво означава това? Когато някой голям дъб изгние и се преобърне на пръст, Господ изпраща малки семенца, треви и им казва: „Вземете си дела от този дъб, защото едно време той пречеше на вашето развитие.“ Затова Христос казва: „Ако не станете малки деца, няма да влезете в Царството Божие, Бог няма да вземе вашата страна.“\nПри новите условия, при които живеете, трябва да турите нов морал, нови религиозни принципи, които да са по-силни, отколкото сегашните. Тези принципи, с които досега сте си служили, са слаби, не могат да издържат. Имате едно въже, което вдига десет килограма, но вие искате то да вдигне сто килограма – какво трябва да направите? Ще го направите десет пъти по-яко. Въжето е моралът – вие трябва да го направите десет пъти по-силен от по-раншния, за да издържи новите условия. Затова именно по закона на нещата ние трябва да изменим нашите мировъзрения. И най-лошият човек, ако стане малко дете, ще се измени и вие ще го залюбите.\nМежду трева и дъб не може да има борба, но между два дъба всякога ще има такава. Посадете ги един до друг, ще видите борбата между тях – кой да стане по-висок, да види слънчевите лъчи. Който излезе отгоре, той ще успее, а който остане отдолу, ще каже: „Аз останах малък.“ Малък, но с големи идеи. Не че си станал малък, а ще чакаш, докато ти дойде редът, и ще кажеш: „Аз ще ти стана син, жълъд.“ А другият ще ти отговори: „Аз съм ти баща.“ – „Е, татко, аз ти благодаря за грижите, които ще имаш към мен.“ И този жълъд един ден ще стане голям и ще размени ролята си с баща си. Христос изисква, щото всеки от нас да стане един вид дърво и върху това дърво да има плод – семка, върху която ще се положи Царството Божие.\nЩе кажете: „Тези неща са отвлечени.“ Не, вложете тази мисъл: „Аз искам да стана малко Божествено дете, затова помогни ми, Боже, да реализирам тази си мисъл.“ Мислете върху тази мисъл дванадесет месеца и ще видите как ще се измени животът ви. Но не тръбете за това нещо, аз виждам, че сте малки. Когато някой голям бук дойде и каже: „Аз съм малък“, той не говори истината. Когато някой богат каже, че няма пари, то е, защото се бои да не го оберат; когато някой беден каже, че има пари, и той лъже. Нека всеки казва правото. Имайте вяра в този велик Божествен закон на това дете и Господ ще бъде с вас. Ако Бог ви кредитира, Той ще ви направи велики, но ако сами се правите велики, вие сте в положението на един лъжлив търговец, който говори, че има пари, а всъщност няма.\nТова е дълбокият смисъл на този стих: „Да станете малки деца.“ Не искам да остане у вас мисълта: „Нима ние нищо не сме?“ Оставете тази мисъл настрана. Какво сте били досега не е толкова важно, какво ще бъдете отсега нататък – това е важно. Знае се какви са били хората досега – да спи зло под камък. Да бъдем малки Божествени деца – ето бъдещия идеал. Желал бих да бъдете деца на Бога, да използвате великите блага, които Царството Божие ви дава. Желал бих всички да сте умни, щастливи, добри. Казвам ви какво виждате – начина как да бъдете такива. Ще речете: „Как да гледаме ей на тази малка капка?“ Не се смущавайте, тя ще порасне – дъждът не завалява изведнъж, а капка по капка, сетне се усилва. Но тези малки капки принасят полза на света. Малките деца не знаят що е страх, бабите им ги плашат: „Караконджо ще те изяде.“ Също и слугините, за да се любят с някого отвън, плашат децата с караконджо, за да ги накарат да заспят. Майките, за да отидат на бал, също залъгват и сплашват децата си с нещо. Долу вашите караконджовци – не лъжете малките деца, не лъжете и себе си! Бъдете откровени спрямо себе си и спрямо другите – само по този начин ще се подмладите и разхубавеете. Щом Божествената идея дойде във вас, всичко ще се измени – и устни, и вежди, всичко. В Европа има дегизиране на устни, за да станат по-червени, защото червенината показва богатство и чиста кръв – нека тя дойде по един естествен начин. Да бъдем малки деца, значи да престанем да лъжем Бога.\nНякой не вярва в Бога – може да има сериозна причина за това неверие. Някой казва: „Няма Бог“ – не си завъртял ключа, ще кажа аз; „Животът няма смисъл“ – не си завъртял ключа; „Ама хората са лоши“ – не си завъртял ключа. Ключът на малкото дете е вътре и по-хубава, по-велика идея от тая няма.\nНякои искат да знаят кой е Христос. Думите, които Той е казал, това е Христос; може ли да ви ползват тия думи, за да станете щастливи – това е Христос. Силата на Живота не е в буквата, а в Духа. Аз съм внимателен, съобразявам се с Божествената Истина – говоря винаги това, което е вярно. Не трябва да играем ролята на онзи Сократов ученик, който за да се покаже смирен, отишъл един ден при учителя си със съдрани гащи; учителят му обаче му казал: „Твоята гордост се вижда и през съдраните ти гащи.“ Ние трябва да сме внимателни. И както виждате, аз спрямо вашите сърца съм внимателен – никога не съм казал това, което не е вярно. Всяко нещо, което ви казвам, е истина, може да го проверите. Ако нямате резултат, аз ще се запретна заедно с вас. Кажете си само: „Тази година искам да бъда малко Божествено дете.“\nС тази идея ще ви пратя да си идете: да бъдете малки Божествени деца. Бих желал всички българи да бъдат малки, Божествени деца. Всички европейски държави да бъдат такива деца – тогава ще дойде истинският, Божественият мир в света.\n11 февруари 1917 г., София\nПрочетена 798 пъти\tПоследно променена в Вторник, 29 Януари 2013 10:23


Анатомия на котката - Блог [lapichki.com - Сайт за вашите домашни любимци]\nДомашната котка е най-малкият член на семейство Котки (Felidae). От своя страна сем. Котки принадлежи към най-висшия клас гръбначни животни – бозайниците.\nОсобености на анатомията на котка:\n1. КОЗИНА И КОЖА\nКозината е топлоизолиращата покривка на тялото на котката, която го предпазва от наранявания и измръзване през зимата. При заплаха помага котката да изглежда по-голяма и внушваща респект. Носът, възглавничките налапичките, устните и малка част около аналния и половия отвор са без космена покривка. Но както всяко правило си има изключние, така и при котките е позната порода, лишена изцяло от козина – сфинксът.\nКожните фоликули произвеждат три различни типа косми. Върхът на козината е образуван от първичния космен мъх или защитни косми. Всеки защитен косъм израства от собствен индивидуален корен. Фините мускулни снопчета, които са свързани къмкорените на защитните косми, ги "изправят", когато котката настръхва при студено време (или уплаха). По този начин тя задържа топлия въздух чрез по-добра изолация на кожата си. Много по-изобилен е вторичният слой на козината. Неговата функция е да произвежда допълнителна топлина и защита.\nВторичните косми могат да бъдат подразделени на по-дебели - осилести, и тънки - вълнести. Третият вид косми са мустаците, миглите на клепачите и космите върху задната част на предните крака. Те са специализирани да служат за сетивност при допир.\nВсяка пролет и всяка есен космената покривка на котката се сменя, като се влияе от климатичните условия, т.е през пролетта намалява поради затоплянето на времето, а през есента се увеличава, заради настъпването на зимата. Смяната на козината на котка, която рядко излиза навън, протича без ясно определени периоди, а при дългокосмести и полудългокосмести котки трае целогодишно. Интензивността на растежа на космите при котките е 2 мм за една седмица, като космите на опашката растат по-бавно. Растежътна козината става на цикли - 1.) период на растеж, 2.) по-бавна фаза 3.) период на покой. Наличието на повече женски хормони забавя растежа на космите. Влошеното здравословно състояние, недостигът на витамини, наличието на вътрешнии външни паразити се отразява върху козината – космите стават чупливи. Ако козината на котката Ви е в лошо състояние, това може да е признак за болестно състояние и причина да се посъветвате с ветеринарен лекар.\nКожата на котката, както при всички животни е най-големият орган в тялото. Тя е по-тънка от човешката. Нейната основна функция е да предпазва тялото от инфекции, загубана топлина и вода, и наранявания. Най-външният слой на кожата е епидермисът,той е по-дебел по възглавничките на лапичките и около носа, а по-тънък в гънките на слабините и под мишниците на предните крака. Под епидермиса е разположена дермата. Нейната главна функция е да доставя хранителни вещества, нужни за растежа на кожните придатъци - кожните фоликули, мастните желези, ноктите на пръстите и потните желези.\n2. ОПОРНО-ДВИГАТЕЛНА СИСТЕМА\nСкелетът на котката се състои от 240 кости,които се управляват от около 500 мускула. Наименованията на костите са същите както при другите бозайници.\nЧерепът на котката е специфичен и за двата пола. Котаракът има по-едра, по-широка и по-кръгла глава отколкото котката. При мъжките челото е по-ниско отколкото при женските, което създава впечатлениеза мощ. При женските високото чело е резултат от разположения център на социалните функции там, който в сравнение с мъжките е доста по-развит.\nБроят на ребрата и прешлените е същия кактои при кучета. Точно зад главата са разположени сравнително къси 7 шийни прешлена. Най-големите от тях са атлас (atlas) и епистрофей (epistropheus). Те поддържат главата и правят възможно нейното въртене във всички старни. След шийните прешлени се намират 13 гръдни прешлена. От двете страни на първите 12 започват ребрата. Котките имат 9-10 двойки носещи ребра и 2-3 – фалшиви ребра, които са свободни. Всички те образуват гръдния кош на котката. След гръдните прешлени следват 7 удължени бедрени прешлена, към които са закрепени силни мускули. В основата на опашката се намира кръстната кост, резултат от срастването на трите кръстни прешлена. Към нея е закрепен тазът с помощта на здрави мускули. Прешлените след кръстната кост се наричат опашни. Техният брой достига 20-27. В посока към опашката те стават по-къси. Функцията на опашните прешлени е стаблизираща – при падане от голяма височина те играят ролята на кормило. Липсата на ключица при котките оставя крайниците несвързани, което заедно с със здравите мускулни връзки е причината за големите скокове, които могат да правят.\nНачалото на храносмилателната система е устната кухина. Там се намират езикът и зъбите. Устната кухина е ограничена отпред и от страни от устните и бузите. Възрастната котка има 30 зъба – резци, кътници, малки кътници и кучешки. Малките се раждат без зъби, които поникват от 15 до 30 дни. Те се наричат млечни зъби и са 26 на брой. Между четвъртия и шестия месец млечните зъби постепенно се сменят с постоянни. През това време стопанинът трябва да следи дали нормално протича смяната. Котешката захапка е клещовидна – горните и долните резци плътно се допират с острите си краища. Срещат се и случаи когато долните или горните челюсти са издадени леко напред. Това се нарича неправилна захапка.\nЕзикът е мускулен орган, разположен в долната част на устната кухина. Голям брой смукалца и вкусови рецептори са разположени по неговата повърхност. Слюнката се отделя от 5 слюнчести жлези. Най-големи са околоушните жлези. Техните канали се намират в горната част на устната кухина, в бузите, на нивото на последните малки кътници. Вторият чифт слюнчени жлези се намират точно зад долните резци. Те заедно с околоушните са големи. Освен тях има и три чифта жлези, които са съвсем малки. Състава на котешката слюнка е идентичен с този на другите бозайници. Следващите части нахраносмилателната система на котката са гръкляна, стомаха, чревният тракт, правото черво и аналния отвор.\nДихателната система на котката се състои относните проходи, гърлото, ларинкса, бронхите и белите дробове. Бронхите се разклоняват дървовидно, постепенно се стесняват и завършват с алвеолите (въздушните мехурчета). Тук се извършва газовата обмяна между въздуха и кръвта. Белите дробове са съставени от най-малките бронхиални разклонения (бронхиолите), алвеоли и кръвоносни съдове. Десният бял дроб се състои от три части, а левия от четири с дълбоки гънки. С всяко вдишване се свиват коремните мускули. Възрастаната котка диша два пъти по-интензивно от човека – за една минута тя прави 20-30 вдишвания. Младите и болните животни имат още по-учестено дишане. При вдишване въздухът попада в нoсната кухина през ноздрите. Горната част на носната кухина е покрита с лигавица, покрита с нежен слой венчелистчета, които спират поетия прах или чужди тела да не попаднат вбронхите или белите дробове. Ребрата и гръдните мускули заедно с диафрагмата действат като мех и движат въздуха навътре и навън от белите дробове.\n5. СЪРДЕЧНО-СЪДОВА СИСТЕМА\nСърдечносъдовата система се състои от сърцето, вените, артериите и капилярите. Чрез нея се транспортира кръв из тялото, като доставя кислород, хранителни вещества, кръвни телца и отпадъчни материали,там където са нужни. Кръвта е важна за поддържането на телесната температура. Кръвта на котката има специфични характеристики от този на другите животни и човека, което значи, че не може да се прелива кръв на котка от други индивиди. Котка, с норамални килограми (4 кг) има около 0,2 л. кръв. Особеност в състава на котешката кръв е малкия размер на червените кръвни телца (еритроцитите) – 5,7 микрона. За сравнение човешките еритроцити са 7,5 микрона, а кучешките 7,1 микрона. Поради тази причина в един литър котешка кръв има много повече червени кръвни телца, за разлика от човешката. Белите кръвни телца (левкоцитите) също са повече при еднакъв обем на кръвта, сравнявани с човешките и кучешките.\nСърцето на котката е разделено на две камери и две предсърдия, също както при другите бозайници. Единствената разлика е в неговите размери – котешкото сърце е по-малко.\nОсновната функция на отделителната система е да контролира баланса на течностите в тялото и да отделя токсините. Тя се състои от бъбреци, пикочните канали, пикочния мехур и завършва с аснуса. Бъбреците са с овална форма и са разположени в коремната кухина. При котките не е възможно да се опипат бъбреците на едно определено място, тъй като те имат дълги връзки, позволяващи им лесно да сменят положението си. Те филтрират кръвта и отстраняват излишната вода и токсини, които след това отиват в пикочния мехур, чрез пикочните канали, и се съхраняват докато котката не уринира. Пикочният мехур е с крушовидна форма. От шийката му започва пикочопроводния канал, който завършва със сфинктера. С рефлекторно разхлабване на сфинктера и на мускулите на стените на пикочния мехур се изхвърля урината. Химически съставки в урината се използват като средство за комуникация от котките – маркиране на територия.\n7. СЕТИВНА СИСТЕМА\nСетивата служат за опoзнаването на околния свят. Основният сетивен център се намира в главния мозък. От сетивата на котката, най-развито е зрението, което ги прави много добри ловци. Големите им очи са разположени отпред на черепа и имат същия анатомичен състава както при останалите бозайници. Както човека, котката също възприема заобикалящата я среда в стероскопично изображение, т.е полезрението на лявото и дясното око се припокриват. Това им помага да могат да преценяват добре дистанциите. За разлика от кръглите зеници при хората, котките имат елипсовидни зеници. Светлоотразителен слой в задната част на окото помагада се улови цялата светлина, което осигурява ясно зрение през нощта. Заради този светлоотразителен слой през нощта изглежда, че очите на котките светят. Котката не може да си върти очите, както човека. Ъгълът на зрение е 205 градуса, докато при човека е 220 градуса. Корнеята е по-изпъкнала и това осигурява по-чист образ, от колкото при човека. За разлика от кучето, котката различава отделни цветове, т. е. нейното зрение е цветно. Според някои учени, котките могат да различават минимум три цвята – червен, зелен и светлосин. Долният и горният клепач са подвижни. Във вътрешното ъгълче на окото се намира така наречият трети клепач – мигателна, преградна ципа. Той помага за овлажняването на окото и за изчистването му от попаднали прашинки. Това е причината, котката да мига много по-рядко от другите животни и човека. Ако мигателната ципа покрива изцяло окото за известно време или постоянно – част от окото, това означава, че котката има някаква инфекция или други здравословни проблеми. В горната част на окото се намират добре развити слъзни жлези, които с изтеченията си предпазват окото от изсъхване.\nСлед зрението по степен на развитие на сетивните органи следва слухът. Котките имат широк слухов диапазон – 30 херца до 45 килохерца. Белите синеоки котки многочесто са глухи, заради гените, които се проявят при комбинация сини очи и бяла козина. Котките имат големи уши, които могат да движат лесно, което им позволява да установят източника и на най-слаби звуци. Ушите играят роля и при запазването на баланса на котката. Те се намират от двете страни на горна част главата и са изправени. Не се набюдава голяма разлика във формата на ушите при различните породи. Най-големи уши има сиамските, а най-малки персийските котки.\nКотките имат много добре развито обоняние. Миризмите са много важни за котките. Те ги използват, за да маркират територии, да разпознават други животни и да общуват с други котки. Миризмите се прихващат от нервни окончания в носа и разпознават от мозъка. Котките имат и допълнителен орган на обонянието, разположен в устата, който подобрява способността им да разпознават миризми. Котешкият нос е един от най-нежните органи. Особено чувствително е крайчето на носа. Ноздрите позволяват на котката да диша със затворена уста. Получената информация с поетия въздух от ноздрите попада в така наречения огран на Якобсон. Той имаформата на пура и се разполага в на небцето в устната кухина. Вкусовите органи на котката се намират в краищата и в основата на езика и по мекото небце. Преобладава мнението сред учените, че котките имат слабо развити вкусови органи. Те разпознават киселото, горчивото и соленото, но не могат да различат сладкото.\nДруги сетивни органи са осезателните. Това са малки косъмчета наречени вибрисае. Техните гнезда са разположени дълбоко в кожния слой, и са оплетени с кръвоносни съдове у нервни окончания. Най-дългите косми от този вид са мустаците, разположени на горната устна. Те помагат при лова през ноща. Те не сменят както козината. Те могат да окапват или да се чупят, но нови не поникват. Такива косъмчета са разположени и на брадичката и на предните крайници, които помагат котката да се ориентира. Такива са също и веждите. Много чувствителни осезателни органи са възглавничките на лапичките. Те помагат при запознаването с нови предмети. За разлика от човека, покритото с козина тяло на котката няма достатъчно рецептори за определяне температурата на въздуха– котките понасят големи жеги без проблем.\n8. ПОЛОВА СИСТЕМА\nПоловият член на котарака се намира в долната част на тялото, между задните крайници. Има размер на дължна 1 см, а на ширина около половин сантиметър, като в края се стеснява. В спокойно състояние той се намира в калъвче, покрито с къса козина. Върху него има грапави папили , приличащи на тези по езика. Никой друг хищник няма такива папили. Тестисите са разположени до половия член, между задните крака. Скротумът е покрит с къса гъста козинка. При малките котенца тестисите се намират в коремната кухина е се спускат към скротума третия-четвъртия месец. Половата цепка при женската е малка и тясна.След нея се намира влагалището.Когато достигнат полова зрялост, женските котки „се разгонват” редовно – особено презранна пролет. Чифтосването стимулира отделянето на яйцеклетки. Една женска котка може да носи няколко котенца, а дори е възможно да износи едновременно котенца от различни бащи.\n9. НЕРВНА СИСТЕМА\nЦентралнатанервна система е съставена от главния мозък, малкия и средния мозък (в който се включва и мозъчният ствол) и гръбначния мозък.\nГлавниятмозък се състои от две полукълба и е най-голямата част от централната нервна система. В него се контролират паметта, преценката на различни обстоятелства и волевите действия. Малкият мозък е добре развит при котките и също е съставен от две полукълба. Главната му функция е да обединява моторните пътища на мозъка, да поддържа двигателната координация и баланса. В средния мозък и мозъчния ствол се намират центровете за контрол на дишането, сърдечната дейност, кръвното налягане и други жизнено важни функции. Плътно свързани със средния мозък и мозъчния ствол, в основата на главния мозък са разположени хипоталамусът и хипофизната жлеза, които контролират телесната температура и хормоналната система. Тук са и центровете на примитивните реакции като глад, жажда, яд и страх.\nЧифтните черепно-мозъчни нерви са 12. Началото им е в средния мозък и мозъчния ствол и минават директно в главата и врата през отвори в черепа. Особено важни за котката са оптичните нерви на очите, слуховите нерви на ушите и мирисните нерви, които са все чифтни черепно-мозъчни нерви.\nГръбначният мозък преминава надолу по костния канал, образуван от дъгите на прешленните тела. От този мозък излизат нервни коренчета, които се комбинират едни с другии формират периферните нерви, които пренасят двигателни импулси към мускулите и получават сетивни нервни влакна от кожата и по-дълбоките органи и телесниструктури.\n10. ЕНДОКРИННА СИСТЕМА\nЕндокринната система е съставена от жлези с вътрешна секреция. Те отделят хормони, които с помоща на кръвта достигат различните органи и контролират техните функции.\nанатомия котка, козина, кожа, опорно-двигателна система, храносмилателна система, дихателна система, сърдечно-съдова система, отделителна система, сетивна система, полова система, нервна система, ендокринна система\nКоментар 9 от Мял мял\nКоментар 8 от cooliony\nКоментар 7 от Sissy\nКоментар 4 от Yoana Boneva\nМного добра статия,особено за хора като мен,които не знаят колко зъби има котката.\nКоментар 3 от Ния\nмного ми харесва и е много полезно\nтази снимка ми помогна още повече в разучаването на котките\nКоментар 1 от krisito99


Adidas Tensaur Run | Юношески маратонки за момче\nДетски летни маратонки от юношеската серия на Adidas с проветрива горна част.\nМаратонките са със супер удобна, мека подметка от EVA пяна, допълнително подсилени в частта под петата.\nГорната част е от мрежест текстил, дишаща, подходяща за пролетно- летния сезон.\nAdidas Tensaur Run е перфектен модел маратонки за деца с динамично ежедневие и е чудесен избор за предстоящия сезон.\nКод на продукта: S71 EG4128


Спортуват ли децата ви редовно? АНКЕТА – "БУРГАС"\nПрез последните години, във все повече български градове се предоставят все повече възможности за спорт.\nНо достатъчно ли е това, за да спортуват редовно децата?\nМоля, попълнете анкетата и коментирайте притесненията си като родител отдолу в коментарите!:\n– Физическите упражнения са полезни за всички части на тялото, включително и за мозъка.\n– Физическите упражнения стимулират организма да произвежда ендорфини – химически вещества, които помагат на човек да се чувства по-спокоен и щастлив.\n– Физическите упражнения помагат на някои хора да спят по-добре. Те могат също да помогнат на хора, които имат лека форма на депресия или ниска самооценка.\n– Физическите упражнения пораждат чувство на удовлетворение и гордост след постигането на определени цели – например, когато човек подобри постижението си.\n| Tags: басейн, деца, КВС Бургас, плуване, тренировки\n5 thoughts on “Спортуват ли децата ви редовно? АНКЕТА”\nНедка on\t 06.07.2018\nСинът ми тренира от 7 годишен, 5 дни в седмицата по 2 часа.От хоби спортът се превърна в начин на живот!Спортът изгражда, създава устойчиви в живота хора!\nПроблем за нас родителите е липсата на средства.Не толкова за месечните такси, а за участия в турнирите и лагер сборовете.Всеки месец има поне по един турнир, а средствата за него са минимум 150 лв за България и около 300 за чужбина.Трябва да се помисли и в тази посока.\nЗлати Георгиев on\t 06.07.2018\nБаз, най-вече повече басейни.\nРалица on\t 06.07.2018\nГолемият ми син тренира от 7 годишен – 5 пъти в седмицата, а сега и дъщеря ми на 6 г. – три пъти. Проблема не е в месечните такси, а в турнирите , които са почти всяка седмица и се финансират изцяло от родителите. Както е казала и горната читателка 150 за БГ и около 300 за чужбина. При мен вече е умножено по 2 :). Другия проблем е ранното даване на забранени медикаменти на много малки деца, които правят постижения непосилни за честно борещите се деца и това съответно води до отказване на децата. Когато направят 18 г. ок-достатъчно големи за да вземат решения. За мен е престъпление заради един медал да тровиш детето си. Не го разбира това. Границата е смъкната на 10 години 🙁\nКрасимира Стоянова on\t 06.07.2018\nЖивка Петкова on\t 07.07.2018\nТова да се занимамаш със някакъв спорт се възпитава в семейството и в по-малка степен в училище. Спорта е здраве и дисциплина.\nКакво да спортуваш в училище се налага от самите училищата, защото нямат бази и подготвени преподаватели. Това налагане демотивира децата. Затова семейството е това,което трябва да предложи на децата сами да си открият спорта, който им носи удоволствие. Това от друга страна води до голями неудобства за родителите, свързани със свободното им време. Много е трудно да се комбинира, ако имаш две спортуващи деца различни спортове в едно семейство. Ами родителите кога ще спортуват?


Powwow Club | BaseBand Academy\nДОБРЕ ДОШЛИ В BASEBAND ACADEMY\n“BaseBand Academy” е място за провеждане на уроци, музикални работилници и лагери за деца и възрастни. Жанровете, които се развиват и изпълняват при нас са: поп; рок; блус и джаз. Разполагаме със зала за репетиции и собствено звукозаписно студио "Basemind".\nPowwow Club разполага и със сцена за музикални изяви и концерти за своите най-добри музикални проекти.\nBaseBand Academy има новаторски подход на преподаване и създаване на музика.\nНие не преподаваме уроци по класически инструменти и класическа техника!\nВ BaseBand Academy срещите ни имат за цел:\nда те научат да свириш/пееш красиво;\nда доизградиш музикалната си култура;\nда придобиеш самочувствие и сценично поведение;\nда доусъвършенстваш техниката си;\nда се научиш да свириш в група/банда и да работиш в екип;\nда записваш свои или групови изпълнения в студиото Basemind;\nда се забавляваш и бъдеш креативен.\nНашата цел е сформиране и работа с музикални групи/банди, за това молим при желание да се присъедините към нас, да имате същата цел и мотивация.\nУчастниците в BaseBand Academy се приемат след показани базови умения по музика и музикалния инструмент, който желаят да практикуват.\nЗапознава се с китарата в ранна детска възраст. Свири и активно участва в музикални проекти повече от 20 години. Има опит в работата с различни музикални формации в България и чужбина. Той преминава дълъг процес, изучавайки различни музикални стилове, което усъвършенства неговите умения и развива негов стил.\nЗа музиката и себе си в нея той казва: "Пътя към успеха на всяко едно начинание е Любов".\nВсеки желаещ да се присъедини към нас е необходимо да направи своето запитване на имейл: baseband@powwow.bg, на телефон +359 893506150 или на място.\nЦена за клубни членове\nИндивидуални уроци - еднократно посещение\nУроци група/банда - еднократно посещение\nНаучи повече за клубно членство в Powwow Club.\nBaseBand / ул. Ниш 3


Перуанската мака или само мака е грудка от семейство ряпа, зеле и кресон, която има важни лечебни свойства и се използва традиционно за повишаване на жизнеността и либидото и поради това е известна като естествен енергизиращ агент.\nНаучното наименование на това лечебно растение е Lepidium meyenii и може да бъде познато на други места като Жен-шен-дос-Анди или Виагра-дос-инки. Мака също се счита за суперхрана, защото е богата на основни влакна и мазнини, подхранва тялото и допринася за повишена енергия и физическа жизненост.\nМака е относително лесна за намиране и може да бъде закупена в магазините за здравословни храни под формата на капсули или прах, които например могат да се смесват във витамини или плодови сокове. Цената му може да варира в зависимост от формата на представяне, но обикновено е в диапазона от 20 до 30 реала.\nПеруанската мака традиционно може да се използва за няколко цели, но ползите с доказан научен ефект са:\n1. Увеличете сексуалното желание\nМака има стимулиращи, тонизиращи и антидепресантни свойства и поради това се счита за мощен сексуален стимулант, който е показан за увеличаване на сексуалното желание. Вижте други стратегии за увеличаване на сексуалното желание.\n2. Намалете умората и умората\nЕтеричното масло от мака осигурява отлични количества мастни киселини и следователно е чудесно за повишаване на енергията и производителността, както физически, така и психически.\n3. Подобрява концентрацията и разсъжденията\nМастните киселини, присъстващи в етеричното масло от Мака, допринасят за повишаване на умствената дейност, подобряване на разсъжденията и концентрацията.\n4. Допринася за намаляване на тревожността\nМака помага за оптимизиране на хормоналната продукция и повишава жизнеността, така че е чудесен вариант да помогне за намаляване на симптомите на тревожност и депресия.\nОсвен това все още има някои изследвания, които показват, че Maca може да се използва и за намаляване на чувството на депресия, оптимизиране на производството на хормони, увеличаване на честотата на ерекция и намаляване на симптомите на менопаузата.\nМака може да се използва и като добавка по време на процесите на отслабване, тъй като, въпреки че не увеличава метаболизма или изгарянето на мазнини, тя благоприятства енергийните нива, оставяйки човека по-готов да спортува и да спазва диетата, посочена от диетолога. Вижте някои добавки за отслабване и покачване на мускулна маса.\nПрепоръчителната доза на ден Maca е приблизително 3000 mg, разделена на 3 пъти, приемана по време на хранене до максимум 4 месеца.\nДозировката обаче може да варира в зависимост от вида на лечението или проблема, който трябва да се лекува. Поради това винаги е най-добре да се консултирате с диетолог или натуропат, преди да използвате капсули Maca.\nМака може да се консумира и като храна под формата на корен или прах и трябва да се добавя при приготвянето на ястия или напитки, например, в съотношение 2 до 3 чаени лъжички.\nЕнергизиращ витамин с мака и манго\nВитамин, приготвен с използване на перуански корен от мака и манго, е чудесна хранителна добавка, която помага за намаляване на умората, умората и слабостта, както и подобрява способността за концентрация и разсъждение.\n2 чаени лъжички сух перуански корен мака;\n2 манго, нарязани на парчета;\n2 чаени лъжички ленени семена;\n4 листа прясна мента.\nПоставете всички съставки и малко минерална вода в блендера и разбъркайте, докато получите хомогенна смес. Ако е необходимо, добавете вода, за да я разредите малко. Този витамин дава 2 чаши.\nТази храна обикновено се понася добре и поради това не са описани странични ефекти. Въпреки това, някои хора могат да имат алергии към мака, така че е важно да опитате малка доза предварително, под ръководството на лекар или диетолог.\nПри повечето хора перуанската мака се понася добре, тъй като се консумира широко в регионите на Южна Америка, но от съображения за безопасност не трябва да се използва по време на бременност или кърмене.\nВ допълнение, и въпреки че няма консенсус относно ефекта на Maca върху хормоните, трябва също да се избягва консумацията на Maca без напътствия при деца или в случай на хора с анамнеза за някакъв вид заболяване или рак, зависими от естрогени като рак на гърдата или матка.


Светът : Ефир 2\nНастоящият президент на Полша Анджей Дуда печели балотажа на президентските избори. Това показават актуализираните резултати от екзит пола, проведен от изследователския център Ипсос, разпространен от полската телевизия.\nКитай налага санкции на американски сенатори и конгресмени в отговор на мерките на САЩ срещу длъжностни лица от Синцзян-уйгурския автономен регион на КНР, заяви говорителят на китайското външно министерство Хуа Чунин.\nЕвропа в хватката на нарастващ народен гняв\nВ последните два дни сръбската столица е свидетел на жестоки сблъсъци – хиляди протестиращи, вбесени от повторното налагане на някои мерки за блокиране, влязоха в ожесточени битки с полицейските части, искайки оставката на управляващите. Правителствата по целия европейски континент са изправени пред пробуждащи се за битки граждани по собствените им улици.\nФедералната служба по защита на конституцията на Германия, която изпълнява и функциите на контраразузнаване, констатира нарастваща заплаха от външна намеса в германското общество от страна на чужди държави. Именно в кризисните времена се засилват кибератаките и кампаниите за дезинформация с цел да се дестабилизира свободното общество, се казва в доклад на спецслужбите, цитиран от Дойче веле. Като държави, които целят подобна дестабилизация, са посочени Русия и Китай.\nОфициалните представители на еврозоната са готови да позволят влизането на Хърватия и България във валутния механизъм ERM II, който е предварителен етап за приемане на еврото като тяхна валута през следващите около три години, заявиха четири източника на агенция Ройтерс.\nНов протест в Сърбия срещу мерките на властта за справяне с Covid-19\nВ Сърбия очакват Кризисният щаб да оповести новите противоепидемични мерки в 20 общини.\nСЗО: Епидемията се ускорява. Не сме достигнали пика на пандемията\nОколо 400 000 нови случая на COVID-19 са регистрирани през уикенда, а новата коронавирусна пандемия не показва признаци на отслабване, съобщи Световната здравна организация.\nБайдън: Ако спечеля изборите, ще върна САЩ в СЗО\nКандидатът за президент на САЩ от Демократическата партия заяви, че ако спечели изборите, ще възстанови членството на страната в Световната здравна организация /СЗО/, предадоха световните информационни агенции.\nСАЩ напуска СЗО догодина\nСъединените щати уведомиха официално Организацията на обединените нации, че напускат Световната здравна организация (СЗО), считано от 6 юли 2021 г., съобщи БТА, като се позоваха на ООН и на Държавния департамент на САЩ.\nЦСКА няма да подпише новия договор за телевизионните права


Датата на изборите в ДНР и ЛНР в отделни райони може да се промени - Национално Движение Русофили\n20.10.2014 at 09:51\nДатата за извънредни местни избори в отделни райони на Донецка и Луганска област може да се промени, предаде ТАСС.\nТова заяви президентът на Украйна Петро Порошенко в интервю за водещите украински телевизии. По думите му Киев не настоява за седми (декември) и е готов да внесе съответните промени. Важното е, както е посочено в Минския меморандум, че предсрочните местни избори трябва да преминат в съответствие със законодателството на Украйна. В противен случай не могат и няма да бъдат признати от нито един от участниците в консултациите в Минск.\nВчера влезе в сила законът за специалния ред на местното самоуправление в отделни райони на Донецка и Луганска област, който се въвежда за срок от три години. Съгласно документа в тези райони на 7 декември т. г. трябва да се състоят извънредни местни избори.\nПо-рано вчера премиерът на самопровъзгласената Донецка народна република Александър Захарченко заяви, че тя планира свои избори на 2 ноември и не възприема закона за специалния статут на Донбас. Председателят на Народния съвет на самопровъзгласената Луганска народна република Алексей Карякин заяви, че законът, подписан от президента на Украйна Петро Порошенко, е неприемлив за нея.\n#ДНР #избори #Източна Украйна #ЛНР #Порошенко


4 ЕФИКАСНИ НАЧИНА ДА КОНТРОЛИРАМЕ ВРЕМЕТО СИ\nСигурен съм, че чувствате, че сте претоварени. Независимо дали е от работата, училището, семейството или от комбинация от тях, всички ние имаме повече от достатъчно ангажименти.\nСъзнателно ли избраме да не прекаляваме в отхвърлянето на всяка възможност за работа?\n4 относително прости, но ефикасни начина за оптимизиране на времето ни помагат да открием нови реалности в него.\nИзберете предпочитаното и премахнете ненужното\nТова със сигурност може да се приложи в редица области, но ще насоча вниманието ви към социалните медии.\nТе са страхотни и знам, че сега нямаше да четете това без тях. Но наистина ли ни трябва толкова, колкото в момента използваме?\nЕдин от начините, по които оптимизирах времето си, беше да премахна платформите на социалните медии, които бяха напълно излишни или представляваха по-малък интерес за мен.\nДеинсталирах Snapchat и спрях да използвам Twitter. Това ми позволи да се съсредоточа върху другите, които са по-ценни за мен.\nВсички знаем колко хубаво може да е даването и получаването на помощ, но по-голямата част от нас не я поискват.\nВъпреки това, което може да ви каже ума ви, вие не сте изправени сам срещу света и го знаете.\nЗатова не мислете, че трябва да направите всичко сам. Не казвам, че независимостта не е важна, а ви напомням, че сътрудничеството може да бъде и прекрасно средство, което да използвате.\nДелегирайте повече права и се освободете\nКогато става дума за всичко, което правите, вие наистина можете да го правите по-добре от всеки друг.\nИли поне с „нюанс“, който само вие привнасяте. Но това не означава, че не можете да делегирате редица неща на други хора, които − вярвате или не, може доста добре да се справят с това.\nВсички най-големи световни лидери са стигнали до своето положение именно чрез предоставянето на отговорности.\nТе делегират и автоматизират всичко възможно, за да могат да се фокусират върху най-важното.\nОпределете нещата, които знаете, че не трябва да правите лично, предайте ги на някой, на когото можете да се доверите и вярвайте, че може не само да свърши работата, но и да натрупа умения с течение на времето.\nИзключете известяванията на телефоните си\nИменно това за мен, благодарение на характера на моята работа беше нещото, което промени нещата.\nЗавинаги ще бъда благодарен за деня, в който реших да изключа аудио уведомленията от всяко приложение на телефона ми (включително с имейл), с изключение на входящите повиквания и текстовите съобщения.\nВъпреки, че бях станал доста добър в това да не отговарям мигновено, невероятно е колко отрицателно въздействие може да има дори само шума върху способността ви да се фокусирате.\nПриложeте, например, принципа на 4-часовата работна седмица на Тим Ферис, който включва само проверка на електронната ви поща два пъти дневно.\nЛичната ви производителност ще нарасте неимоверно. И вярвате или не, светът няма да свърши ако правите всичко това. Така ще контролирате времето и ще откриете една нова различна реалност.\nD. Choprа by Chopra foundation\nМъдрост / Текст на санскрит разкрива 9-те принципа на живота


В личен план Везните също ще преживеят една динамична година: много проблеми, свързани с любимия човек, претенции от страна на децата – всичко накуп. Задължително е да се проявява деликатност, да не се допускат гневни изблици.\nРевността ще е лош съветник. За тези, които допускат грубости към любимия човек или неоснователна ревност, има опасност да съсипят една дълга и достатъчно продуктивна връзка.\nВезни - любовен хороскоп за 2016 - продължава\nДева - любовен хороскоп за 2016 - продължава\nЛъв - любовен хороскоп за 2016 - продължава\nВ личен план 2016 година обещава за представителите на зодия Рак много приятни емоции в сферата на любовта. Много ще са новите запознанства, флиртовете, а и някои по-дълги връзки. И все пак за Рака ще бъде по-добре да се движи сред хора, които добре познава и на които може да разчита, когато става дума за веселие и приятно прекарване на свободното време. В противен случай той може да се усамоти и нищо няма да е в състояние да го извади от това състояние.\nРак - любовен хороскоп за 2016 - продължава\nБлизнаци - любовен хороскоп за 2016\nПрез цялата 2016 година се налага Близнаците внимателно да подреждат приоритетите си в личен план. На първо място трябва да бъдат поставени семейството и главно децата, тъй като около тях ще възникват проблеми, макар и не много значителни, но изискващи подкрепата на родителите.\nОтношенията с постоянния партньор ще укрепнат. Най-романтични ще са преживяванията през летните месеци.\nБлизнаци - любовен хороскоп за 2016 - продължава


Еднодневен маршрут - "Тъжа"\nПред Кадемлийско пръскало\nИзходен пункт - с. Тъжа\nМаршрут - придвижване около 15 км с високопроходим джип 4х4 по пътя Тъжа - Русалийски проход. Няколко спирки по 15 минути на места с панорамна гледка. При водопада Кадемлийско пръскало - начало на пешеходен преход, който трае 2 часа и завършва при водопада. Почивка и обяд. Връщане обратно с автомобилите.\nОбща продължителност - 6 часа.\nСтепен на трудност - 2 до 3.\nЕкипировка - дрехи и обувки за планина, непромокаеми горни дрехи, бинокли и зрителна тръба.\nБрой на туристите в групата - 2-12.\nАтрактивност - Маршрутът се движи по границата на резерват Джендема. Това е един от най-големите и труднодостъпни резервати в България. Дълбоките тесни каньони, шеметните пропасти и заострени скали спират дъха и внушават уважение. Наблюдение на две мечи бърлоги и няколко маркировъчни дървета. Твърде вероятно наблюдение на следи от мечка и вълк. Над 30 вида птици в това число скален орел, черен щъркел, голям ястреб, черен кълвач и др. Твърде вероятно наблюдение на ловен сокол. Водопадът Кадемлийско пръскало е един от най-красивите в парка. Лекция за НП "Централен Балкан", резерват "Соколна" и флората и фауната в тях. Лекция за мечката и вълка - биология, екология и значението им за човека.


горещи жени на тотална борба с екшън - мускули и фитнес\nГорещи жени на тотална непрекъсната борба\nДамите по борба са изключително отдадени на това, което правят. Нощ след нощ те поставяха телата си на опашката за нашето забавление. Тези звездички от квадратен кръг може да идват от различни начала като културизъм и танци, но не се заблуждавайте от ангелския им вид ... разстройте ги на ваша опасност!\nМис Тесмахер е играла баскетбол, волейбол и ръгби. Състезавала се е в Miss Swimsuit USA и Miss Hooters. Тя е бивша шампионка на TNA за жени и една от най-горещите състезателки в борбата, която някога е градирала квадратния кръг. Не се забърквайте с Тес!\nТарин се изстреля към славата, когато се доближи до победата в търсенето на WWE ‘Diva’. Сега тя го разкъсва в TNA и получава признание за критиката за своя интензивен и безстрашен стил на борба. Не е лошо за модел на Playboy! Много фенове на борбата смятат, че Тарин само е надраскала повърхността на това, на което е способна в TNA.\nГейл е фитнес фанатик и бивша шампионка на WWE и TNA. Тя е считана за един от най-добрите борци в американската писта и няма да мине много време, преди тя отново да облече злато. Гейл е умна и секси ... дълго да се бори!\nМики е бивш многократен шампион на жени в WWE и настоящ шампион на TNA Knockout. Този певец, превърнал се в певец, току-що издаде албум, наречен „Somebody’s Gonna Pay“. През последната година Мики засили тренировките си и е в най-доброто физическо състояние в кариерата си. Нейните опоненти може да плащат, но ние обичаме да гледаме как се бориш с Мики!\nVelvet се запали с фенове по борба, когато сформира група, наречена ‘The Beautiful People’. Ако някога е имало подходящо име! Тя продължи да печели множество световни и отборни титли. Смятаме, че Velvet ще се върне в заглавната снимка много скоро и каква страхотна картина прави това!\nЕфектът на Кейт Ъптън\nНеразказаната истина на Бека Куфрин\nБека Куфрин спечели сърцата на феновете на ергените навсякъде. Ето неразказаната история на жената, обичана от ергенската нация.\nяде бял ориз всеки ден\nдиета на Сюзън Бойл\nе луларо мормон\nе женен от пръв поглед истински


На плаж в Гърция - Амолофи\nПосещение на Неа Ираклица\nОтпътуване за Гърция от София в 05:00 ч., Дупница (Старата автогара – Лидъл) в 06:00 ч., Благоевград (спирката на Автогарата) 06:30 ч. Пристигане на плаж Амолофи около 10:00 ч.\nПлаж Амолофи се намира в близост до Неа Перамос, на около 20 км от Кавала, сред естествени пясъчни дюни. Представлява дълга около 2 км. широка пясъчна ивица, извън населените места, с чиста и плитка вода, награден със Син флаг. По цялата плажна ивица са разположени заведения, които предлагат чадъри и шезлонги. Това е един от най-красивите девствени плажове в Гърция, което го прави изключително известна дестинация за българите.


Дж. М. Кутси — Дневник на една лоша година (22) — Моята библиотека\nДневник на една лоша година (22)\nПолагам големи усилия да разбера начина, по който австралийците се отнасят към бежанците, но не успявам. Онова, което ме озадачава, са не самите закони, които изискват подаването на молба за убежище (колкото и строги да са изискванията в тях, човек може да защити доводите им най-малкото като поносими), а начинът, по който те се спазват. Как е възможно един свестен, великодушен и сговорчив народ да си затваря очите, когато чужденците, пристигащи по неговите брегове, хора съвсем безпомощни и безпарични, са обект на такова безсърдечно отношение, на такова жестоко бездушие?\nПредполагам, отговорът е, че хората не просто си затварят очите. Предполагам, истината е, че се чувстват неловко, дори отвратително, до такава степен, че за да предпазят себе си, както и собственото си усещане, че наистина са свестни, великодушни, сговорчиви и така нататък, те трябва да си затварят и очите, и ушите. Съвсем естествена реакция, съвсем човешка. Голяма част от обществата в Третия свят се отнасят със същата безсърдечност към прокажените.\nИ ще бъда много изненадан, ако в твоите съкровени дълбини те не са продължили да те обезчестяват.\nТой твърди, искам да кажа Алан твърди, че ако стоиш извън пробабилистичния дискурс, тогава всякакви изказвания на тема вероятности нямат смисъл. Това безспорно е така. Но това, което той забравя, е, че в една пробабилистична вселена няма място, където да застанеш извън пробабилността. Това е също като неговата идея, че числата означават нещо, което е извън тях, въпреки че не може да каже какво. Фактът е, че числата са си просто числа. Те не олицетворяват нищо друго. Те са болтове и гайки, болтовете и гайките на математиката. Те са това, което ние използваме, когато работим с математиката в реалния свят. Огледай се. Погледни мостовете. Погледни потока на движението. Погледни движението на парите. Числата не бездействат. Математиката работи. Както и вероятностите. Това е всичко, което ни трябва да знаем.\nЩо се отнася до хората, създали настоящата система за бежанците, онези, които сега я управляват, много е трудно човек да проумее какво са имали предвид. Дали изобщо са се замисляли, дали изобщо са имали някакви съмнения? По всяка вероятност не. Ако от самото начало са възнамерявали да създадат проста, действаща и хуманна система за приемането на бежанци, те със сигурност са могли да я направят. Но онова, което са създали на практика, е система за възпрепятстване, един театър, в който се разиграват всевъзможни спънки. Системата казва: Ако пристигнете в Австралия без документи, ще се озовете в чистилището. Затова хубаво си помислете. В това отношение бежанският лагерът „Бакстър“ в пустинята на Южна Австралия по нищо не се различава от Гуантанамо. Вижте: ето какво се случва с онези, които преминават прокараната от нас граница. Вече сте предупредени.\nКато доказателство за това, че системата им действа безотказно, австралийските власти посочват намаляването на броя на онези, които те наричат „незаконно пристигащи“, откакто системата е въведена. И те са прави: като метод за възпиране системата им работи отлично. Възпиране, на английски deterrence, което идва от terrere, тоест ужасявам, сплашвам.\nИзглежда човек забравя, че Австралия никога не е била обетована земя, нито нов свят, нито райски остров, който щедро предлага своето изобилие на новодошлия. Тя е възникнала от архипелаг на наказателни колонии, собственост на абстрактната Корона. Първо минаваш през вътрешните порядки на съдебната система, после те транспортират до края на света. Животът в Антиподите е бил замислен като наказание; нямало никакъв смисъл да се оплакваш, че е непоносим.\nДнешните бежанци не се намират в по-различно положение от това на някогашните каторжници. Някой, или по-вероятно някой комитет, е скалъпил система за „обработка“ на бежанците. Тази система е била одобрена и приета и сега се изпълнява безпристрастно, без изключения, без милосърдие, дори когато постановява, че хора трябва да бъдат затваряни за неопределено време в килии, в лагери насред пустинята, унизявани и докарвани до лудост, а после наказвани заради лудостта им.\nСъщо както и в Гуантанамо, бежанският лагер „Бакстър“ (пардон: съоръжението „Бакстър“) също цели смачкването на мъжкото достойнство и чест. В случая с Гуантанамо целта е когато затворниците най-накрая излязат на свобода, да представляват само една куха, психически съсипана човешка черупка; в най-лошия случай „Бакстър“ постига същия ефект.\nНикога преди това не бях мислил за Аня като за човек мек или твърд. Ако изобщо съм си мислил за нея в някакъв материален план, то беше като за сладка: сладка като обратно на солена, златна като обратно на сребърна, земна като обратно на въздушна. Но ето че изведнъж тя стана като от камък, като от кремък.\nАлан, шпионираш ли ме, попитах го със съвсем спокоен тон.\nТой ме изгледа свирепо. Да не си полудяла, рече. За какво ми е притрябвало да те шпионирам?\nАлан го бива за много неща, но не и да лъже. Винаги разбирам кога ме лъже и той го знае. Затова ме изгледа така страшно, за да ме стресне, да ме изплаши.\nНикога преди това не съм ти говорила нищо за вероятностите, казах плахо. Тогава откъде знаеш какво мисли сеньор К. за вероятностите?


Авторът на "Хроники на безвремието" Яков Янакиев: Привърженик съм...\nИЗВЪНРЕДНО: Първи подробности за пребития униформен в... От "Олд Трафорд" с късна атака за... СИНОПТИЦИТЕ НИ ПОПАРИХА - Дъждът не си отива и днес. Ето къде... Спират топлата вода в няколко софийски квартала между 10 и 18 юни\nДнес: 26 Вчера: 296\nИЗВЪНРЕДНО: Първи подробности за пребития униформен в "Надежда" - 10 души са арестувани СИГНАЛ ДО ПИК: Пребиха полицай в столичния квартал "Надежда" ИЗВЪНРЕДНО: Тотална драма в шампионата - ценни успехи за "орлите" и "армейците", титлата се решава в последния кръг... (ОБНОВЕНА)\nПремиерният том е на книжния пазар\nРазговаряме с журналиста и писателя Яков Янакиев по повод излизането на новата му книга „Хроники на безвремието“. Мемоарният том, наситен с множество забавни истории из дебрите на българския печат, и пропит с истинско вълнуващо патриотично чувство, ще откриете на книжния пазар с логото на издателство „Милениум“. Авторът предлага на читателите три епизода от началото на журналистическата си кариера – работата му в много популярния някога вестник „Народна младеж”. Яков Янакиев е роден на 10 септември 1948 г. в с. Лозен, Хасковско. Завършва българска филология в СУ. Работи във вестниците „Народна младеж“, „Пулс“, „Софийски новини“, „Ретро“ и др. Автор е на тритомника „Чудесата на Петър Димков“, бестселър в шест тиража, любим на хиляди българи.\nНяма как да смаем света, освен като българи\nПреди да се политизираме, трябваше да се българизирам.\nЗа да се оправим, трябва да започнем отначало, поне от Паисий.\nИстинският журналист не може да мине без това: дарба, характер, морал\nНе харесвам бутафорните сценки, „подофицерския” патриотизъм, където изпъква униформата, салтанатите и гръмогласните фрази.\n- Господин Янакиев, защо озаглавихте книгата си „Хроники на безвремието“? Безвремие е понятие, което може да се разглежда в различни плоскости. Как читателят да го тълкува преди да е разгърнал вашите спомени?\n- Тъкмо когато се захванах с тия хроники, най-неочаквано си припомних един стар виц за българска група на екскурзия в чужбина. В програмата им имало посещение на гробище. По тая причина всички от групата се ядосвали и роптаели, че напразно си похарчили парите. И с право – не им стигат нашите буренясали гробища, та сега ще разглеждат и чуждите. Искали да заменят тая точка с ходене по магазините, с пазаруване и зяпане, но домакините любезно и настойчиво обяснили, че държат много на нея. Гробището обаче било прекрасно – ако можем да си представим, че има прекрасни гробища, – с невероятно красиви дървета, храсти, цветя; цели цветни лехи обрамчвали алеите; венци от кичести рози обгръщали паметниците. И подредено, свежо, чисто, сякаш току що измито. Направо – дето има една българска приказка – да ти е драго да легнеш на такова място. Но най-изумителни били паметниците и по-точно надписите по тях. Представете си такова нещо примерно: „Тук почива Яков Янакиев; роден – 1948 г., умрял – 2018 г.; живял една година”. На друг гроб – живял две години и три месеца, на трети – само месец. Брех, почнали да се чудят и да цъкат с език нашенците, каква е тая работа, бе джанам, защо не излиза сметката? И както били пръснати из гробищния парк, набързо се скупчили около екскурзовода, за да им разтълкува загадката. Човекът обяснил, че това е единственото място в света, където хората, преди да си отидат от този свят, сами определят колко време са прекарали на него щастливо и тази цифра се изписва до „живял”. Разбира се, нашите екскурзианти били не трогнати, ами направо потресени мълчали, мислели, пресмятали какво ли число би трябвало да бъде изписано някога на техните паметници. А един такъв като мене, след като бая време сумтял и се чесал по врата, се обърнал към жена си и рекъл: Като умра, искам да пишеш на гроба ми само това – „Мъртвороден”!\nТакива вицове се появяват в епохи на безвремие – знам го, живял съм го, сърбал съм му попарата. Но нещата в истинския живот никога не се еднозначни. Много пъти съм виждал и слушал стари хора да си припомнят нещо и да въздишат: „Ех, какво хубаво време беше!”. А като поразровиш онова тяхно време, оказва се, че е било война. Как е възможно да им е било хубаво? Ами така – просто са били млади, а за младите всичко е възможно. Нещо подобно са и моите хроники. Точно в безвремието на тоталитаризма ми се случиха няколко паметни събития, които не само ме разтърсиха, но ме и срещнаха с неколцина от най-значителните фигури в тогавашния културен живот. За срещите си с тях разказвам: Тончо Жечев, Генчо Стоев, Радой Ралин, Борис Димовски, Веселин Йосифов и редица други, имената на които са по страниците на тази книга. Те не само бяха пробили и разчупили „безвремието”; някои от тях буквално надраснаха времето си. Но главното е в „безплатните уроци”, които тези хора ми дадоха – на мене, един тогавашен самонадеян хлапак. Странното е, че ги запомних – макар да бях непоносимо млад, макар тогава морето да ми беше до колене. И бях длъжен да ги разкажа – та нали те осмислят моето „живял”, колкото и кратко да е то.\n- Кои са читателите, на които най-много ще допаднат „Хрониките“? Към кого са насочени?\n- Надявам се – на тези, които се чувстват поне отмалко българи. И ми се иска повечето да са млади хора, защото цялата ми надежда е в тях. Усещам някакви наченки на българизиране в младите поколения, дано не се заблуждавам, дано отслабналите ми рефлекси не ме лъжат. Не харесвам бутафорните сценки, с които се отбелязват важни исторически събития – наричам ги „подофицерски” патриотизъм, където изпъква униформата, салтанатите, гръмогласните и празни фрази. Но виждам и другото у много млади хора: истинското вълнение, преклонението пред подвизите на предците, гордостта, че са потомци на герои, пренебрегнали личното си благополучие в името на Родината. Много залагам и на тия българи, прокудените по чужди краища, принудените да ядат чужд хляб. От тях очаквам да усетят по-добре сладостта на своя, да харесват и намразват чужди хубости, да опитват, да сравняват и така, по доста мъчителен начин, да преоткриват българските ценности.\n- Имате ли надежда, че някога България пак ще бъде привлекателна за децата си, за да се върнат или поне да спрат да бягат масово?\n- Ще ви отговоря с нещо от книгата, от първата хроника, в която разказвам за търсенето на Извора на Белоногата. Тогава, след публикуването на материала ми във вестника, се обадиха много хора да ме поздравят. Обади се и не кой да е, а Тончо Жечев – любимият ми литературен критик и историк. Говорихме над половин час – никога не бях говорил по-дълго по телефон. Каза ми, че се зарадвал много на моята статия и я приема някак като прелюдия към излизането на почти готовата му книга – „книгата на живота ми” – така се изрази. /Става дума за „Българският Великден или страстите български”./ Обясни, че тя е за дейците от цариградския кръг и църковноосвободителната борба. Ще го цитирам: „Единствената българска борба, която се увенча с успех без помощ отвън”. Каза ми още, че тази книга завършва с цял раздел, посветен на Петко Р. Славейков и най-вече на блестящата му поема „Изворът на Белоногата”. И заговори за Гергана – толкова пленително заговори, че направо се влюбих в нея, а чак след това се изчервих и засрамих. Така си беше – до тогава аз се интересувах само от фактите за нейния извор, а не за нейния образ; думичка не бях споменал в материала си за този обаятелен образ. А трябваше – затова се изчервих и засрамих.\nЗа стойността на поемата „Изворът на Белоногата” и за самата Гергана започнах да се замислям едва след разговора с Тончо Жечев. И написах друга книга – като продължение на сегашната ми хроника. Нарича се „Градинката на Белоногата” и се надявам на публикуването ѝ през следващата година. Там говоря за потомките на Гергана, разпилени по тая пуста чужбина. Нали знаете – светът предлага безброй изкушения, радости и горести, надежди и разочарования, немерено щастие и съкрушени илюзии. Гергана отхвърли всичките изкушения на везира без да ги е опитала, защо да отричаме правото на нейните потомки, опитали ги, да се върнат при сладката, при чистата вода на извора. Изворът и неговите ценности за тях ще бъдат още по-стойностни, защото вече са ги сравнили с блаженствата, които добре познават. И нищо чудно, слагайки на кантара всичко видяно и преживяно, вкусено и проверено, да натежи онова блюдо с единственото прозорче, зелената морава, небесният свод, простите човешки радости, градинката, парещият спомен за някакъв Никола… Дори само едно от тези неща може да наклони везните и да се превърне в най-важното – по-важно от всичкото разнообразие на света, от всичките богатства, от всичките илюзии.\nЧовекът е така устроен, че има повече сили да се бори с какво ли не в тоя живот, когато знае, че има къде да се завърне. И когато се умори или съвсем остане без сили, да се докосне до нещо родно и скъпо на нараненото му сърце, което да възстанови изгубения напор на кръвта. То може да е малка градинка или роден въздух, любима песен, ласкава майчина дума… Тия неща имат животворната сила и неизмеримата мощ да лекуват и душата, и тялото.\nПризнавам, че когато реших да правя това – изброяването на Герганините цветя – аз пристъпих към него с надеждата да превърна тази малка градинка в символ на българското. Да, спокойно може да бъде символ, но тя е много повече – цял един космос. И би могла, по думите на Тончо Жечев, да е и връзката с нашите предци – не само да ни сродява с тях, но и да ни кара да се чувстваме на техните години, с техния опит, с тяхната мъдрост. А това е твърде много.\n- Как се роди книгата „Хроники на безвремието”? Това са дълго стаяваните ви спомени. Писали ли сте си ги през годините или наведнъж ги изляхте на белия лист и какво ви подтикна да го направите?\n- Отдавна ги мисля, но много късно седнах да ги пиша. Нямах време, и аз като повечето българи мислех за насъщния. Чак когато децата ми нямаха нужда от моята материална подкрепа, едва тогава се захванах с тях. А подтиците бяха два. Първият: през годините се появяваха писания за същите събития от колеги, които не са участвали в тях, имаше и изкривявания, и неистини. Това ме дразнеше и реших, че трябва тъкмо аз – пряк участник и често двигател на събитията – да кажа и своята дума. И вторият подтик, по-важният: в книгата са описани редица перипетии, в които съм участвал; никога обаче не съм бил сам, самотен, изоставен, винаги съм бил подкрепян от приятели, колеги, познати и непознати, да не говоря за многобройните читатели, от които получавах поздрави, насърчителни писма, дори идеи. Не мога да забравя всичките тези хора, втурнали се да ми помагат, без да съм го заслужил с кой знае какво. С някои от тях още се тачим, с други се разминахме по-нататък по пътя, съвсем се загубихме. Но никога не забравих добрините им. Трябваше да им се отблагодаря по някакъв начин. Но човек никога не може да изплати тези неща. Добър е Господ – надявам се да им е върнал многократно повече това, което те са сторили за мене.\n- Какво искате да запомнят младите читатели?\n- Само една фраза: „Няма как да смаем света, освен като българи.” Дълги години си въобразявах, че аз съм я измислил, докато един ден открих, че много отдавна същото е казал не кой да е, а великият Пейо Яворов.\n- Странно е, че сте започнал кариерата си от секретариата на вестника, занимавал сте се с неговото оформление, докато сте бил преди всичко талантлив пишещ журналист, репортер, напипващ интересните теми. Нормално ли беше това преминаване между на пръв поглед съвсем различни професии и отдели под шапката на вестника или е прецедент? Помага ли едното на другото?\n- Не е прецедент и съм сигурен, че помага. Моят първи шеф, известният вестникар Степан Ерамян, често ни повтаряше, че от секретариата излизат най-добрите журналисти, изброяваше редица имена на талантливи и популярни колеги. И ни казваше, че секретарите познават най-добре механизмите за правене на вестник, те са свързващото звено между ръководството, редакцията, наборния цех, печатницата. Освен това са свидетели и участници във вземането на бързи, важни решения, виждат как реагират при всяка ситуация техните ръководители, защо, по какви принципи и т.н. И затова се учат на занаята много по-бързо от другите хора в редакцията. Напълно съм съгласен със Стьопата, но от моя опит ще добавя и още едно предимство. Секретарите не бяха длъжни да пишат. Но тия от тях, които искаха да го правят, си избираха любими теми, обекти, субекти, можеха да пишат за удоволствие. А това ти позволява да се развиваш без да те изхабява.\n- Пишете: „по онова време вестниците бяха малко, а професията – доста престижна“, което днес е по-скоро обратното. „Чемширена“ ли е журналистиката днес?\n- Споменавате за надписа, който стои винаги над писалището ми – думите на знаменития Захарий Стоянов: „Журналистиката не трябва да бъде като чемшир – и зиме, и лете зелена, пък на нищо не мирише.” За мене тази фраза винаги е означавала, че всяка публикация трябва да има вкус, цвят, аромат. Няма значение дали изданието е чернобяло или цветно, въпреки че ако огледаме шаренията около нас, в най-шарените издания има най-малко цвят. Тъжна е тази констатация, но в нашите медии отсъства българският вкус и аромат. Ние играем някаква игра по компрометирани жълти западни модели, но играта вече започва да омръзва на публиката. Днешната журналистика няма нищо общо с българската традиция. Ние не сме последователи на ония върхове Каравелов, Ботев и Захарий Стоянов – не говоря само за техните идеали, а за типично българския изказ, стил, език и т.н. Всичко това не означава, че на днешните журналисти им е по-лесно. Напротив – играта е много рискована, опасна и краят ѝ обикновено е тъжен. Няма професия, представителите на която да са по-употребявани и по-захвърляни. Тук, за да се задържиш по-дълго на сцената, трябва да си постоянно нащрек, да лавираш, да правиш компромиси. А това изхабява – ума, чувствата, тялото... Липсва статистика за жертвите на професията – ранната смъртност, болестите, разводите, изоставените деца, разбитият живот. Но тенденциите са ясни, видими.\n- Какво е вашето пожелание към съвременните журналисти?\n- Та какво повече от това, което казва невероятният Захарий за чемшира? Вярно е, с много повече неща трябва да се съобразяват днешните журналисти. Моят скромен опит ми подсказва, че във всички времена истинският журналист не може да мине без това: дарба, характер, морал. Но не ме слушайте и не ми вярвайте – аз съм привърженик на пречупените, строшените гръбнаци, а не на гъвкавите, лесно прекланящите се.\n- В книгата четем как сте получили разрешение "за пренасяне на черешови топчета", докато сте отразявали честванията за годишнина от Априлското въстание. Какво черешово топче трябва да гръмне днес, за да тръгнат нещата в по-добра посока у нас във всяко отношение?\n- Всичките наши черешови градини не биха стигнали за направата на такова баснословно топче, което да промени нещата. Знаете ли, че през годините на промените българските черешови градини намаляха десеторно, не издържаха на нашата демокрация? А можехме да залеем Европа с най-вкусните череши. Но затова пак е нужен ум – тъкмо той ни липсва и всъщност този дефицит е отговора на въпроса ви. Продължавам да мисля, че ако преди всеобщото ни политизиране се бяхме българизирали, другояче биха се случили при нас нещата. Смятам, че тоя въпрос съм го развил в книгата си, затова ще кажа само, че пак трябва да започваме от началото. Поне от началото на Възраждането, от Паисий може би? Или защо пък пътуващата книжарница „Отец Матей Преображенски” да не тръгне отново из страната? Нима няма достойни българи, които да я възстановят? Макар това най да приляга на Съюза на българските журналисти – стига да се съобразят с идеите на някогашния си знаменит председател Веселин Йосифов, които той даваше на мене за бъдещето на книжарницата. Ако се направят няколко подобни неща, тогава съвсем естествено може да гръмне и черешовото топче – поне като поздрав за направеното, като сигнал, че нещо важно е започнало, че още я има България.\nОбщо гласували: 16075\nДървесна гъба от бреза мори рака (РЕЦЕПТА) 18652 Еничари на Сорос отричат турското робство 28748 Хващаме диабет от химикал в хляба 60285 Руската лечителка Людмила Ким: Виждам Ванга всеки ден! 67335 Невероятно! Богородица от Гигинския манастир сътвори ново чудо 49297 Чудодейно! Мехлемът от язовец на бай Иван лекува от дископатия до екземи 29117 Къде е Алеко да им опише терасите и къщите за гости 53517 Феноменът Снежана лее куршум на депутати и милионери\nИталианска питка с билки 69183 Агнешко по гергьовски 46365 Задушено агнешко бутче 45129 Агнешко кълцано месо в було 93045 Традиционен домашен козунак 56479 Пухкав великденски козунак 57787 Завъртете невероятно вкусен козунак в... пералнята 41221 Великденската трапеза се готви с любов - ето какво да сложим на масата за празника\nНедялко Йорданов кани на театър лидерите на партии в деня за размисъл 11036 Банкя се превръща в столица на алтернативната култура 6343 Йорданка Фандъкова откри изложба и представи София във Виена 4959 Топ 5 на най-продаваните книги на издателство „Милениум“ (12-17 май) 33585 ПИК TV: Стоянка Мутафова, Емилия Радева и Мариус Донкин аплодираха "Две жени, без да се брои мъжът" на Недялко Йорданов (СНИМКИ) 34468 ЕКСКЛУЗИВНО В ПИК TV: Валери Симеонов и Тома Биков четат любими книги в книжарница "Милениум" в Нощта на литературата - вижте посланията им в книги (ОБНОВЕНА/СНИМКИ)\nИЗВЪНРЕДНО: Първи подробности за пребития униформен в... От "Олд Трафорд" с късна атака за... Спират топлата вода в няколко софийски квартала между 10 и 18 юни