БЛОГЪТ НА РУСИ: 2011\nБЛОГЪТ НА РУСИ\nДневник на това, което не бива да премълчаваме...\nпетък, 23 декември 2011 г.\nДА ОТВОРИМ ДОСИЕТАТА НА СВЕТИЯ СИНОД, НО ЗА КОГО?\nСлед класическа артилерийска подготовка върху Църквата, дойде време за основен удар срещу Нея. След кампанията с колата на варненския владика и гнусните клевети срещу уважавани духовници, дойде ред на отварянето на досиетата.\nТова се чака от месеци. Досиетата са четени от всеки, който е пожелал това - достъпни са според закона.\nЗамириса на скандал и отново почти няма медия, която да не отделя място на този въпрос. Според бивш редактор на „Демокрация” епископите и митрополитите, които са имали контакти със службите на тоталитарния режим „трябва да отстъпят място на по-достойни”, които да заемат местата им.\nИ аз съм за отварянето на досиетата! Но не извън Църквата. Искам да знам моят епископ дали е имал нещо общо с репресивния апарат, но не искам този, който не влиза в черква да се гаври с някой, който е бил притискан да подписва показания, който е бил инквизиран, заплашван и чието семейство е било заплашвано, да бъде обругаван от тези, които са отглеждани от ДС или нейния признат ръководител – БКП.\nВсички, които чувам да настояват за публично отваряне на досиетата на клира, са без изключение бивши комсомолци, тоест – членове на младежката организация на комунистическата партия която е ръководителя на ДС! Много от тях са били в казарма до 89-та и са полагали военна клетва да служат на същата тази партия! Комунистите и комсомолците, според отдавна обявени документи, са смятани за „контингент” на службите. Не най-надеждния, разбира се, затова и съществува агентурата по конспиративни правила. Тези, които са се опъвали, са влизали в затвора, но колцина са те? Имената им се знаят. Те могат да бъдат изписани на два трамвайни билета. А останалите? Тези, които под една или друга форма са оказали услуга на режима, без да са подписвали декларации? Те са доста голямо число. Не мисля, че може да им се вменява вина, ако са били измамени, че служат на Родината, че предотвратяват тежки престъпления. Каква беше преди десетилетия границата между криминалната престъпност и политическото свободомислие? Много недоловима за мнозинството хора, които мислеха, че социализмът е вечен. Днес за всекиго е много лесно да каже, че е виждал много ясно, че социализмът ще падне. Тогава обаче не беше така...\nНо пък тогава се възпитаваше това, което се проявява сега – нецърковен човек да иска тези владици да си ходят, а на мястото им да дойдат „по-достойни”. Кой и как ще избира по-достойните? Ами, че някой от изобличените в последните години агенти на ДС да е напускал политиката? Доган ли, Каракачанов ли? Защо му липсва същия ентусиазъм на журналиста да иска замяната им с по-достойни?\nПраведниците в цялата история на човечеството се броят на пръсти. Кой тогава отива в рая? Ами, разкаяните грешници! Между тях има немалко светии – самият апостол Павел, който гони християните и ги предава на мъчения и смърт. Неговото „досие” съдържа сертификат, който му дава право да ги преследва и задържа. А след това му се явява Христос и светията сам е сред преследваните, инквизираните и мъченически загиналите за вярата. Нашият човек обаче ще поиска Павел да бъде махнат от числото на апостолите и заменен с „по-достоен”. А какво да кажем за римския войник, който участва в разпъването на Христос – той също е в лика на светиите, защото точно тогава повярва.\nТрябвало обаче да се изпълни буквата на Закона, който е за всички. Добре, но се оказа, че текстът на Закона за вероизповеданията изключва Църквата от числото на „религиозните общности”, защото тя не е „общност”, а „традиционно вероизповедание”. Ама в такъв случай Законът можело да се поправи.\nЕ, като може да се поправи, защо законодателството да не предвиди затвор за тези, които са вербували с изнудване и инквизиции? Нали такива действия Наказателния кодекс смята за престъпление! Защо законът не предвижда съд да установява дали вербуваният не е жертва и дали получената от него информация е изтръгната или е дадена доброволно. И дали тя е навредила на някого и как.\nПравославните вярваме, че Бог е промислил дали да позволи ръкоположението на един духовник. Именно ръкоположението, а не административна мярка го поставя пред Светия престол, а това ръкоположение се извършва не административно, а чрез ритуал, който е тайнство.\nПосле: всякаква агентурна дейност, засягаща Църквата, се е състояла вътре в нея, следователно работа е на вярващите да поискат вътре в своите иерархични структури информация за това кой е служил на ДС и кой не е.\nА иначе Църквата си има своите правила за изобличение: насаме, пред свидетели и след това – пред цялата Църква. Но не извън Църквата.\nИ всъщност, защо става дума само за досиетата на агентите на ДС? Защо не става дума за агенти на КГБ, на ЦРУ, на Мосад, на Ватикана? Ама, за тях нямало информация! Ами придобийте я! Поискайте от тези чуждестранни правителства, които настояваха за отварянето на досиетата на ДС да отворят досиетата на техните агенти сред българския управляващ елит, сред бизнеса, медиите, академичните среди, пък след това и сред вероизповеданията! Ама имало разлика между ДС и техните служби! Така ли? Защо по времето, когато ръководената от комунистическата партия Държавна сигурност беше във всички сфери на живота, както често се пише днес, тези чуждестранни правителства смятаха за легитимни и властта и специалните й служби? Не разменяхме ли посланици? Не подписвахме ли договори за двустранно сътрудничество? Държавните глави не правеха ли визити? Или трябва да мислим, че сътрудничеството на чужди специални служби е нещо благочестиво? Освен на руските, разбира се.\nАз не искам да знам дали членовете на равинския съвет и на главно мюфтийство са били в контакт с ДС. Смятам, че това е проблем на изповядващите иудаизъм и ислям. Смятам и че всеки опит да им се вмени на вярващите от тези изповедания, че трябва да отворят пред всички друговерци досиетата на своите духовни ръководители, е недопустимо нарушение на техните права. Те трябва да имат правото сами да решат ще простят ли или ще налагат възприетите от правилниците си санкции.\nАко съществуват сведения, че духовен водач е навредил на тези, които са му имали доверие, то с какво обаче са засегнати правата на атеистите, например!\nТехните права биха били засегнати, ако е извършено престъпление по смисъла на гражданското законодателство, тоест по смисъла на Наказателния кодекс, но такъв текст там няма. Следователно става дума за проблем вътре в религиозната общност и е нейна работа как ще го възприеме.\nНе е ли наясно българската общественост, че именно Държавна сигурност извърши политическите промени на 10 ноември 89 година? Че ДС създаде опозицията? Че ДС създаде икономическия елит на прехода?\nЯсно е. Ето защо може направо да се каже, че ДС сега иска отварянето на досиетата на агентите на ДС сред клириците на Българската Православна Църква!\nЕто защо някой си Тренчев, който не може да бъде запомнен с нищо направено за облекчаване на съдбата на изкарващите хляба си не с измами и присвоявания, а с труд, настоява, отново през пости, НАП да влезе в православните храмове!\nСамо че Църквата не е силна, поради хората в Нея! Тя е сила, защото Бог е Нейният Първосвещеник! Разбирате ли на кого служат в такъв случай враговете Й?\nПубликувано от Руси Ст. Русев в 3:44 ч. Няма коментари: Връзки към тази публикация\nпетък, 16 декември 2011 г.\nСЛАВА НА БОГА ЗА ПРЕЧИСТВАЩОТО НОВО ГОНЕНИЕ!\nИ ще бъде проповядвано това Евангелие на царството по цялата вселена, за свидетелство на всички народи; и тогава ще дойде краят (Мат 24:14)\nДа прославим Бога, братя и сестри, че Църквата Божия е в началото на нови гонения! За няколко дни, в средата на Рождественския пост, в навечерието на празника, за който се готви вселената, Българската Православна Църква е отново в устата на хулители!\nРогатият „княз на тоя свят”, чрез парите на поклонниците на златния телец, завладява средствата за масово осведомяване - вестници, телевизии и електронни издания. Възцаряването на неговия син, антихриста, е неизбежно, знаем от Свещеното Писание. За да стане това обаче, трябва да бъдат завладени сърцата на слабо вярващите и невярващите в Христа Спасителя.\nТова човек няма как да види с просто око, ако предварително не знае какво се случва. А това, което пък ясно се вижда от десетина дни, е следното: Захващайки се за автомобила, с който отишъл в църква един митрополит, всички национални „независими” издания за новини – вестници, телевизии и интернет сайтове, многократно развиха темата, че е безсрамие владика от Българската Православна Църква да пътува в скъп автомобил, докато „хората гладуват”. Никой от тях не се захвана да обясни подробно, защо гладуват хората и кой точно е виновен за това, нито някой предложи начин как да се нахранят гладуващите. Защото ще се наложи да се бръкне в джоба на действителните грабители. Те пък може да се окажат свързани с някои медии... Ясно е, че авторите на "сензацията" с колата, в която се возел владиката, нямат никакво право, но това може да ти стане ясно само, ако се спреш и се замислиш. Уловката е обаче, че не ни остава време за мислене. Работата е и в това от екрана или на страниците на вестника да ти се предложи нещо, което някой друг е обмислил вместо тебе и което трябва да сложи точка на разсъждението. Последната истина. Всички сме вече уморени от всякакви твърдения, от всякакви истории. Как да се досетим, че нарочно сме доведени до това състояние – да не различаваме истината от лъжата. А нали това е имал предвид апостол Павел като е написал в посланието: ... Бог ще им прати действие на заблуда, за да повярват на лъжата, та да бъдат осъдени всички, които не са повярвали в истината, а обикнали неправдата (2 Сол. 2:1-12).\nВ батака от щяло и нещяло във вестници и телевизии няма да се види, че и във Варна и в Гоце Делчев и другаде има прицърковни кухни за бедни, докато държавата още не е върнала поне 70% от заграбените преди 65 години имоти на Църквата! С приходите от тези имоти през годините на социализма е отглеждана тогавашната номенклатура, която от своя страна отгледа сегашната класа на богатите. Или пък да е чувал някой от нас да се е случило репортер да е снимал плевенския митрополит Игнатий, който пътува само с влак и автобус и отстрани ще го помислиш за обикновен свещеник!\nЕвангелието обаче не ни задължава да имаме вид на големи постници. Православието ни пази да не станем лицемерни, като се показваме със скъсани дрехи, намръщени и занемарени уж от тежестта на големите ни християнски подвизи. Така ни учи Самият наш Божествен Учител Господ Иисус Христос: „А ти, кога постиш, помажи главата си и умий лицето си, та да се покажеш, че постиш не пред човеците, но пред твоя Отец” (Матей 6:17-18).\nДа беше само историята с колата, която ползвал митрополит Кирил, да не се вторачваме с този пореден случай на манифестация на лъже-журналистическа лъже-добродетелност. Докато вървяха коментари и уж много мъдри критики срещу епископите на Църквата, тези, които са измислили кампанията срещу християнството, заведоха пред телевизионните камери двама очевидни клеветници да изрекат нечувани гнусотии по време на Рождественския пост. Нямаше защо да се обръща внимание на този случай в предаването на Мартин Карбовски, ако не беше, колкото скверен, толкова и поучителен. Единият от юношите в предказармена възраст се представи като „бакалавър от Семинарията”, макар че това учебно заведение дава само средно образование. Нахакан и дори весел, че излиза в национален ефир, той се зае да разполага гнусни обвинения към духовници, които очевидно не познава, а един от тях, за негова изненада, се оказа починал преди десетина години. Обърквайки инструкцията, която му е дадена преди да влезе в студиото, той обяви софийския викариен епископ за... игумен на Троянския манастир!\nБез очевидно въобще да познава духовниците, за които говори, и обстановката, в която твърдеше да ги е виждал, той беше коригиран от водещия, който ясно и отчетливо изобличи някои от твърденията му като „не истина”. Но изведнъж, в края на изстъплението, се оказа, че водещият не е сигурен дали поканените са хората, за които се представят. А те не се подиграват със себе си. Те говорят гнусотии, които очевидно имат за цел да сринат авторитета на Църквата! „Разберете, в църквата всички са такива!” заявяваше току-що изобличеният в лъжа, чиято самоличност дори не е известена на Карбовски. Сигурен съм, че след като това все пак е сторено, на журналиста му е станало ясно, що за бакалавър са му пробутали тези, които са използвали познанството си с него.\nКак да повярваме обаче, че е случайност в същия ден сутринта предаването на Българската национална телевизия „Вяра и общество” да посвети целия си брой на предоставената за ползване на варненския витрополит кола, че и на още една сръчно изработена манипулация. В студиото беше поканена една изобличена преди няколко месеца „православна” журналистка, която се оказа функционер на протестантска организация изпълняваща задача да работи с поместните Православни Църква у нас и в Украина. Името и е Златина Каравълчева (http://www.sveta-nedelia.org/tm/komentari/2011/2011-06-16-bogoslovie-na-gordostta.html). Пред камерите в студиото на БНТ във Варна пък седеше и се включваше от време на време един разколник - низвергнатият бивш свещеник Любомир Попов, когото водещият, доктор по богословие, представи за действащ духовник.\nВ същото предаване с обиграна манипулация на зрителите се внуши, че пловдивският митрополит Николай, любимецът на „пазарната журналистика” (друг начин да се каже „жълта”) оправдава „ръкоположението” на „архонти”, за които той няколко пъти каза ясно: „Не познавам тези хора!” Тук хватката се състоеше в това, митрополитът да каже, дали е съгласен Църквата да отличава миряни, подкрепили с нещо Църквата в спасителното й дело. Владика Николай беше въвлечен в разяснение, че понятието „архонт” означава „първенец” и след като изрази становище, че по принцип Църквата би могла да въведе такава институция, то веднага в студиото от коментиращите му бе пришито твърдението, че е одобрил извършените вече недопустими и осъдени от Светия Синод лъжеритуали. Горан Благоев е разбрал правилно митрополита. Дори е извел като тема в предаването възможността да се „узакони ръкополагането на архонти”, следователно е наясно, че контекстът на думите на митрополит Николай засяга някакво евентуално бъдещо решение, а не узаконяване на сторените вече скандални архондисвания. Но подкарва тълкуването на думите му като противопоставяне на решението на Светия Синод за отхвърляне на този кощунствен ритуал. Благоев има възможност да монтира заснетия с владика Николай материал, както и да добави текст зад кадър и да коментира в студиото. Така зрителите са готови да разпознаят сюжета, който се превръща в илюстрация на твърдението на Горан Благоев. Иначе, за да се схване манипулацията е необходима голяма концентрация и известен опит в журналистиката (http://bnt.bg/bg/productions/44/edition/18535/vjara_i_obshtestvo_10_dekemvri_2011).\nСъбирането на тези две медийни събития в един ден подейства на голямото число вярващи много потискащо. Един уж много православен журналист и богослов подложи на съблазън вярващите, които гледат неговото предаване и то по време на пост. Предтекстът е, че трябва да се казва истината. Манипулацията обаче е свидетелство, че не това е целта. Защо например Благоев не дава думата на посочените в предаването му митрополити да се защитят? Вместо това разпопеният разколник Л. Попов, З. Иванова (Каравълчева) и бивш политик от листата на ДСБ - д-р Николай Михайлов (психиатър и богослов) без някой да може да им отговори наричаха Църквата с какви ли не имена.\nПотискащо и предизвикващо съблазънта на трудния за укротяване гняв! Но ето, че хора, които никой не е подозирал, че биха защитили Църквата, изляха възмущението си и то толкова ясно и категорично, че никой не посмя да влезе в полемика с тях. Кеворк Кеворкян чрез страниците на вестник Стандарт каза: „...Всеки случайник, който се е завъртял няколко месеца в политиката, може да кара лимузина и да има още три в двора си, но един владика - не; всеки журналист, който лапа под масата и всички знаят това - може, а владиката - не. Един митрополит и член на Светия синод е нещо далеч повече от министър в светското правителство, но тези чистофайници изобщо не си дават сметка за това. И никога няма да им мине през ума да свалят, примерно, шефката на парламента от лимузината й, макар тя да е купена с пари на данъкоплатците - за разлика от проклетия линкълн, предоставен за ползване на владиката от някакъв бизнесмен. Добре поне, че не видяха в това някаква грандиозна корупция - сякаш владиката е в състояние да уреди на онзи място в рая. Това е преструванковщина и лъжежурналистика... Идете и в най-забутаното българско селце, и там всеки ще ви изреди поне 50 имена на хитреци, маскирали се като политици, които през годините на Грабежа се подвизаваха като башибозук. Но те отдавна са забравени, за тях на репортерите никога не им стига смелост, може би дори тайно им се възхищават. Храбреци пред дребното прегрешение, пъзльовци пред лицето на грабежа. Иначе казано - свирепи овце. Те изобщо не могат да схванат, че църквата е нещо доста по-различно от постните им представи. Келявият им “светски” морал - иначе податлив като пластелин пред всеки временен началник - се озъбва само на беззащитните и оскотели от недоимък църковни служители. Затова вярват и на идиотите цигани, които показа моят приятел Карбовски и които с радост сквернословеха за български духовници...”\nМоля за извинение, ако езикът на Кеворкян изглежда остър и директен. В този му вид, той е свидетелство за искрен гняв, предизвикан от непочтеността да нападаш този, който не се защитава и е сигурно, че няма да ти навреди.\nВсеки четящ човек е осведомен за решението на европейските масонски организации да поискат представителство в Европейския парламент не за друго, а за да се борят „с влиянието на Църквата”. Това вече не е конспиративна практика и затова няма нужда от „теории на конспирацията”. Това е действителност. И тя се изразява в едновременното нападение от много страни срещу Христовата Църква.\nВече няколко години подред Българската Православна Църква се оказва на първо място в социологическите проучвания за доверие в институциите. Това е истинската причина, чрез която рогатият манипулира тези, които се предават на неговата воля. Неизменно по време на пост, когато вярващите ще се пазят от изкушения, ще дойде тази съблазън.\nВ разгара на измислените спорове за автомобила на дядо Кирил един скромен възрастен човечец ме попита: „Какво ще кажеш за тази лимузина на дядо Максим?” Той дори не беше разбрал, че става дума за варненския владика. Ето, на това разчитат клеветниците. И да бъдат опровергани, все нещо да остане в обърканата памет.\nНякой много сериозно се е уплашил, че Църквата се очиства. Западно и средноевропейска епархия низвергна двама духовници, които имаха най-голяма заслуга за кощунствените ритуали на производството на архонти – архимандрит Климент Бобчев и ставрофорен свещеноиконом Иван Петкин! Русенска епархия свали от поста му предстоятеля на храма „Св. Николай Чудотворец” в дунавския град ставрофорен свещеноиконом Стефан Стефанов, който вече няколко години е съорганизатор на не по-малко кощунственото съмолитствуване с еретици римо-католици и протестанти, което някои се опитват да представят като висока проба пастирство от негова страна... (Виж: http://russeumc.blogspot.com/2011_01_16_archive.html и http://www.obshtestvo.net/content/view/2145/3/)\nИ злото се засили да отвърне на удара...\nНо от тези нападения ние, братя и сестри, имаме голяма полза!\nНа първо място всички ние, клир и миряни, добиваме представа за оръжията на сатаната, когато Бог ни остави на вярата ни, за да ни изпита докрай. Ето, това ще става: и хора, които сме смятали за верни, ще се втурнат заедно с вдъхновените от лукавия да нападат първоначално духовно, а след това и физически тези, които устояват във вярата си и се уповават на Бога.\nНа второ място: ако във времена на унищожителна политическа, духовна и икономическа преса клир и миряни са се отделили едни от други, то такова нападение, като сегашното ще укрепи вярата на истински достойните и ще разколебае тези, които Бог е допуснал в клира за наше вразумление. Утре този, който не се е поклонил на звяра и не е приел неговия печат, няма да може нито да купува, нито да продава, както пише в Откровение на св. ап. и ев. Иоан Богослов. Скъпите коли ще ги карат поклонилите се на антихриста, останалите ще вървят пеша, но само там, където имат свободата да го правят...\nНа края я има тази полза: вредителите твърде много си повярваха, увлякоха се и се разкриха. В заслепението си те отидоха твърде далеч, дотолкова, че нашия морален дълбоко в сърцето си народ, се отврати от това нападение. Вярвам, че не един и двама колебаещи се, са се убедили, че става дума за клевета и са разпознали Христа като Витлеемската звезда на спасението.\n„Не бой се, малко стадо! Понеже вашият Отец благоволи да ви даде царството” (Лк.12:32) казва Господ. От какво да се боим освен от това, да не се подлъжем, но който търси Бога, няма как да се подмами. Да се опитваме да преодоляваме немощите си призовавайки Бога на помощ – това е, от което иска да ни отклони духа на злото, който живее в сърцата ни само ако го пуснем там.\nПубликувано от Руси Ст. Русев в 3:21 ч. Няма коментари: Връзки към тази публикация\nПРОБЛЕМЪТ НЕ Е В РОМИТЕ, А В ТОЛЕРИРАНЕТО НА ПРЕСТЪПНОСТТА\nЗа Православието един етнос не може да има предимство пред друг. Всички вярващи сме народ Божи. "Няма вече иудеин, ни елин; ... всички вие едно сте в Христа Иисуса" пише св. ап. Павел (Гал. 3:28).\nПрестъпниците роми са толкова отговорни, колкото и българите престъпници. Друг е въпросът дали страната не се управлява от хора, които уреждат предимно себе си и виждат бъдещето само един мандат време напред.\nИма роми, които са морални, жертвоготовни и трудолюбиви. Има и роми, които продават децата си и се занимават с кражби, проституция и наркотици, изповядват дори "цигански расизъм". Точно с тези роми трябва да се занимава властта, но не го прави и всеки знае защо. Това е политически лост, който с лекота може да подкара гетата да гласуват за този или онзи. После този или онзи прекратява преписките срещу "Цар" Киро.\nЛовчанският митрополит Гавриил ясно и точно изрази своето мнение по казуса "Катуница": "Църквата не вижда вина и отговорност у етноси. В същото време всеки, който върши беззаконие, сам трябва да си понесе отговорността!"\nВ този дух е и "Посланието" на Светия синод от 29 септември до православните християни. Престъпникът е престъпник, бил той българин, ром или турчин.\nРазмириците не са правосъдие. От отпушването на страстта на хаотичното отмъщение основната полза е за оня с рогата и опашката. Така постепенно ще стигнем до омраза срещу властта, вместо да си я поправим. И вместо справедливост ще пожънем анархия. Затова Писанието казва: "Всяка душа да се подчинява на върховните власти, защото няма власт, която да не е от Бога; и каквито власти има, те са от Бога наредени. Затова, който се противи на властта, противи се на Божията наредба. А ония, които се противят, ще навлекат върху си осъждане." (Рим. 13:1-3).\nДа молим Бога и да просвещаваме хората - на това учи Църквата.\nИ нека не забравяме, че както водени от Христовата Църква спасихме някога нашите евреи, така спасихме и българските цигани. В други държави по заповед на Хитлер те поеха към газовите камери веднага след евреите.\nАко престанем да виждаме у другородеца наш ближен, значи вече не сме християни - на това също учи Православната Църква!\nПубликувано от Руси Ст. Русев в 0:26 ч. Няма коментари: Връзки към тази публикация\nпетък, 5 август 2011 г.\nМОЖЕ ЛИ РЕЛИГИЯТА ДА Е БЕЗПОЛЕЗНА ЗА ЧОВЕКА?\n(На снимката - монах Викентий)\nНа 4 август в София се състоя една добре подготвена и внимателно отразена среща на „религиозни лидери от 10 страни”, както се формулира това от една влиятелна телевизия. Присъстваха, както се отбеляза, равинът на Тел Авив, мюфтията на Истанбул, представители на някои поместни Православни Църкви, като беше представена и нашата Българска Православна Църква. Срещата постигна подписването на декларация, в която се изяснява, че участниците, „представители на християнството, юдаизма и исляма” са общували помежду си „в открит и добронамерен диалог за вярата в Бога и за ролята на религията в полза на човека”. В декларацията още се посочва, че присъстващите „духовници и религиозни лидери единодушно са се обединили около общата отговорност на различните религии за добруването на хората” и т.н и т.н.\n„Бог и човек са в центъра на всички религии”, се казва още в декларацията и след това изречение подписалите заедно отправят „своя призив към всички хора по света за толерантност, взаимно разбиране, уважение и мир”.\nТази проява, домакинството на която вестници и телевизии приписват на Негово Светейшество Българският патриарх Максим, който така и не откри форума с вписаното в програмата приветствие, е всъщност организирана от някаква неизвестна до този момент организация, чието име се изписва на кирилица, но се произнася така: "Бългериан Файналтач Кънсалтинг". Името вероятно трябва да се превежда като „консултация за това как в България да направите последния си удар”. Ако някой, който знае английски докаже, че не съм прав, ще си върна дипломата за основно образование... Работата обаче съвсем не е в името на някаква консултантска фирма, която е получила пари да ги харчи в Шератон. Работата е в това, че някой пак ни преподава как нашата религия – Православието да бъде в полза на човека! Защото срещата не се осъществява нито в Тел Авив, нито в Истамбул, ами тук – в столицата на нашата „традиционно православна страна”. Дотук идват представители на други вероизповедания, каквито си имаме регистрирани и у нас, като очевидно те смятат, че имат повече опит в това как да бъдат полезни на човека! И наши клирици се подвеждат да им слушат поученията и да им подписват декларацията!\nТук ще ме простите, но се сещам за онези „декларации” за сътрудничество на бившата ДС, за които наскоро стана дума във връзка с досието на един директор на вероизповеданията у нас.\nПод днешната декларация са слож или подписите си клирици от Църквата, която спаси българските евреи, ако гостите на конференцията нямат нищо против! Те, католици и мюсюлмани, направиха ли го там, където имаше германски войски през Втората световна? Защо тогава ни учат как да сме „полезни за човека”!\nКаква по-голяма полза от това, човекът да спаси душата си! А православната вяра или религия (lat., от religio – връзка на човека с Бога) има само и единствено тази задача! Православната вяра изключва друг начин за спасение на душата и вечен живот от изповядване на учението на Православната Църква, което ни е завещано от Бога.\nПравославни духовници се подписват под документ, в който се твърди, че „Бог и човек са в центъра на всички религии”! В какъв смисъл Бог и ние, човеците, сме в центъра на всички религии? Ние сме тук, в себе си, в душите и телата си и не сме в центъра на нашата религия. В центъра е този, към Когото се стремим, с Когото трябва да установим отново разкъсаната от греха връзка!\nДа, има „религии” в центъра на които е „човекът”. Такава религия е будизмът (странно, къде беше Далай лама по време на конференцията?).\nКакво общо има обаче Православието с това учение!\n„Раят е в България!” – пише столичен вестник, като обяснява какво има предвид, - „106 религии живеят мирно у нас”...\nДа, това е политическият мир, който нашият православен народ поддържа поради дълговременна си памет за жестоките зверства на друговерци, за които нито на тази конференция, нито някъде другаде или по друго време някой потомък на зверопобните убийци е поискал прошка. С поведението си, с мисленето си и с чувствата си нашият народ е показал, че може да прощава и прощава, но дали у носителите на историческата вина някога се е появявало покаяние? На българска земя има паметници на терористите взривили влак и убили жени и деца, на чуждоземните пилоти избили около 5000 наши сънародници. Ето я истинската толерантност! Но тя за истинските организатори не е достатъчна. Трябва да поставим в центъра на нашата православна вяра „човека”, както някога в истинската райска градина това направи сатаната, обещавайки му, че като престъпи Божията заповед, ще стане „като бог”.\nВ разстояние на няколко месеца у нас се режисираха несръчно няколко прояви на „нетолерантност”, дело на политически движения, които имат или обявена връзка с бившата ДС или с масонството (в архонтския му вид). Сега трябва да е ясно, че целта на активните мероприятия е била тази – да убедят българската общественост в нуждата да изтърпи такава среща. Организаторите дотолкова са се опили от въображаемия си успех, че виждат в срещата осъществен следващия етап от мероприятието – „обединение на религиите” (по материали от централния печат) и вероятно виждат себе си отново сред номинираните за изпълнителни продуценти...\nМоже ли единственото и истинско „Право славене на Бога”, Православието, което изповядва вяра в Триединния Бог, да се обединява с тези, които не признават Иисус Христос за Бог? Или пък с бившите православни, които си доизмислят откъде изхожда Третото Лице на Бога (прости ми, Господи!)!\nЛидерът на една от еврейските организации в България ясно и обективно извлече от родовата си памет едно точно определение на ситуацията с „религиозната толерантност” у нас: „България е благословена в това отношение – каза той за същия вестник. - На битово равнище никой не се интересува от вярата на другия. Винаги хората тук са живели и работили заедно. И е доста трудно различни политически авантюристи да ги противопоставят и на религиозна основа.”\nОпитите на „авантюристите” вероятно ще продължават, за да се изпълни Писанието в своята последна част, когато народите ще се поклонят на антихриста за своя погибел, за окончателно отхвърляне на единствено полезното за душата – нейното спасение за вечен живот.\nНастина, трудно ще се намери по-търпелив и по-толерантен народ от нашия. Това се потвърди и от нечаканото изказване в края на „брифинга за журналистите”, който трябваше да е вероятно по план апотеоз на тази първа стъпка към „обединението на религиите”. Монахът от светогорската света обител „Свети Георги-Зограф” отец Викентий смути присъстващите с краткия разказ за убийството на родния си брат, православен свещеник, през 1994 г., насред българско мюсюлманско селище, за което правосъдното възмездие е една година условна присъда за извършителя (http://legalworld.bg/show.php?storyid=11349)...\nСам смутен от тежестта на форума, монах Викентий прочете написаните по същия повод думи на покойния писател Николай Хайтов, известен с дългогодишното си приятелство с родопски християни и мюсюлмани:\n„Само преди няколко дни един полицай в родопското село Сърница (българин мохамеданин) застрелва християнски свещеник публично, посред бял ден. Представете си какво би станало, ако български полицай застреля при същите обстоятелства един ходжа. Щеше да гръмне цяла България, целият не само ислямски свят. Но и селото вероятно щеше да се надигне да пречука разгащения полицай.”(вестник „Труд”, април 1994 г.)\nВъпроси към монаха нямаше...\nПубликувано от Руси Ст. Русев в 11:08 ч. Няма коментари: Връзки към тази публикация\nчетвъртък, 9 юни 2011 г.\n„БОГОСЛОВИЕ” НА ГОРДОСТТА\nПризнавам, че пиша това с тягостно чувство. То се поражда от съзнанието, че в Църквата ежедневно прииждат новоповярвали братя и сестри, които очакват заварените от тях да са чисти в мислите и действията си хора, а духовниците – да отгатват прозорливо най-тънките им душевни трептения и да откликват на тях... Когато новообърнатите започнат да съпреживяват тайнствата, те откриват около себе си хора със същите проблеми, падания и изправяния, постепенно се научават да понасят немощите на братята и сестрите в Христа, и най-важното – да прощават... Какво обаче става с тях, ако попаднат първоначално при така наречените „клубни богослови”, които от „висотата” на някой форум в интернет се изказват, без да имат и най-малко право на това, срещу тази или онази установеност в Църквата, срещу езика на богослужението, срещу необходимостта душата да се очиства чрез Покаяние принесено с Изповед преди Причащение?... Става нещо грозно. Недоизпитали блаженството от единството в Христа, те се научават да дават акъл на тези, от които сами трябва да се поучават - духовниците. Осъждат една или друга канонична уредба и най-лошото – научават се да упрекват самата Църква в лицето на Светия Синод, поставят се над Православието в ролята на негови коректори, без да си дават сметка, че така вече създават една нова среда, която ще заварят от своя страна идващите след тях новоозарени от дара на православната вяра!\nЗа всичко това може просто мълчаливо да се страда, да се опитва човек да преодолява смущението, да се моли за обсебените от гордостта „клубни богослови”, но едно събитие произведено в Страстната седмица – на Велика сряда, непросредствено преди Пасха, ме убеди, че това явление съвсем не е ендемично, че не е самородно и възникнало от самосебе си, а е привнесено и култивирано от една неправославна среда, служи си умело с гордостта и самомнението на отделни личности в изпълнение на една цел. Нека преди да я назова, да припомня в тяхната последователност събитията, които предизвикват тези редове:\n- На 20 април 2011 г. в уеб-портала „Двери на Православието” се появява новината, подписана от Анна Маринова, че хорът на столичен храм „Св. св. Кирил и Методий” е взел участие в мероприятие организирано от опасната секта Анастасия. В същия материал се посочва, че „към въпросния софийски храм работи широко рекламираният Център за религиозни изследвания и консултации "Св. св. Кирил и Методий'”. Тази забележка изгражда внушение, че ръководителят на църковния хор, г-жа Боряна Найденова, е била длъжна да е наясно, че зад някой от организаторите на литературното четене, се крие секта, понеже при храма работи център за проучване на сектите.\n- На 30 април 2011 г. – събота, г-жа Боряна Найденова публикува Опровержение, в което заявява, че е присъствала на литературното четене, като частно лице, тъй като неин близък е представял там своя книга, без да предполага участието на сектата Анастасия. Г-жа Найденова прави аналогия с дейността на консултанта на портала „Двери”, проф. Иван Желев Димитров, който присъства често на мероприятия, в които взимат участие християнски деноминации, които Православието възприема като секти. Опровержението не е публикувано в сайта "Двери", където г-жа Найденова го е пратила дни по-рано, а в сайта на БПЦ – Българска Патриаршия, където текстът е пратен, също, както и в други медии.\n- На 1 май 2011 г. в сайта „Двери” се появяват три дописки под заглавия: „По повод едно непоискано "право на отговор" или "когато гръм удари, как ехото НЕ заглъхва", „ Кой командва синодалния сайт?” и „Сливенският митрополит Йоаникий се разграничи от публикация в синодния сайт” подписани съответно от Златина Иванова, Иван Димитров и „Двери.бг”. В материалите отново се настоява, че е непростимо г-жа Боряна Найденова да не знае, че сектата Анастасия е организатор на проявата, в която тя е взела участие, и няколко пъти се отправя обвинение, че тя лъже, когато заявява, че е пратила своето Опровержение на сайта „Двери”.\nСкандалното „разкритие” на „Двери” се препубликува от повече от 70 български новинарски сайта, сред които на първо място тези, които не пропускат скандал, в който да се споменава Българската Православна Църква. В почти всички случаи в заглавието и първите изречения е изведено твърдението, че хорът на православен храм пее на мероприятие на сектата Анастасия!\nТъй като в дописките в портала „Двери” многократно се споменава храмът „Св. св. Кирил и Методий” с неговия Енорийски център, приютил вече няколко школи и разнообразни курсове, както и свой Енорийски издателски център, в който работя, лично се почувствах засегнат и потърсих г-жа Боряна Найденова. Исках сам да разбера как стоят нещата. От нея научих, че никъде в проявата, в която тя е участвала, не е споменавано името на сектата Анастасия като организатор или участник в събитието, нито пък там е присъствал „хорът на храм „Св. св. Кирил и Методий”, както твърдят авторите на „Двери” – Анна Маринова, проф. Иван Желев Димитров и Златина Иванова (Каравълчева). Просто г-жа Найденова отишла на представяне на книга на втория мъж на майка си, където завела „дъщеря си (певица), сина си (китарист), племенницата си (певица), нейна приятелка (виолистка ) и трима хорови певци, запълващи нужните за изпълненията гласове”. По тази причина тя пише опровержението, което изпраща на „Двери”. Те не го публикуват и тъй като това недоразумение добива размерите на скандал, в който се намесва името на Църквата, то тя изпраща своето обяснение по случая на електронния адрес на сайта на Българската Патриаршия, откъдето то се препубликува в сайтовете на храмовете „Св. Неделя” и „Св. св. Кирил и Методий”.\nВсичко изброено дотук за страничния наблюдател е низ от действия и приказки на лица, чиито имена може би не са известни на читателите на онези над 70 новинарски сайта, които са огласили клеветата, че, видите ли, Църквата си общува със сектите, та чак им озвучава сектантските мероприятия. От това, кой на кого какво казал и какво написал, може и нищо да не се разбере - като в махленска клюкарница. Но ако в съзнанието на наблюдателя остане неизобличеното твърдение, че диригентът на църковния хор лъже за нещо си, всичко останало излиза нещо като истина.\nВсеки, който се интересува от живота на Православната Църква, е забелязал, че съществуват хора, които, така да се каже, се занимават „професионално” с оклеветяване на БПЦ. За тях изваждането на тежката артилерия - цели три материала - по великденските празници срещу православен храм и църковни служители, е необясним подарък! Хора от православните среди им вършат работата!\nСлед тежките обвинения срещу нея, че лъже, че е пращала опровержение, както и срещу сайта на БПЦ и другите сайтове, с неудобство и за притеснение на г-жа Найденова настоях да видя доказателство, че тя действително е пратила своето опровержение на „Двери” преди да го предаде за публикуване в патриаршеския сайт.\nАз имам доверие на г-жа Найденова, но поради човешка немощ допуснах, че е възможно тя да се лъже, че е пращала опровержение... Затова предложих да отидем при нотариус, пред когото да се отвори пощата, от която тя е пратила своя отговор по право. Това нотариусът, към когото се обърнахме, извърши с добросъвестна точност, след което изготви констативен протокол удостоверяващ, че на редакторската електронна поща на сайта „Двери” опровержението е изпратено повече от едно денонощие преди да се предложи на официалния сайт на БПЦ и повече от две денонощия преди да се появят с гръм и трясък дописките, че тя лъже, че го е пратила! В пощата й, както също така добросъвестно установи нотариусът, липсват съобщения, от които да се разбира, че съобщението не е пристигнало до получателя си.\nЗа всеки случай г-жа Найденова пише до управлението на американския сървър, където е регистрирана пощата й. Грешка няма – тя е пратила опровержението. „Двери” не са го пуснали, след което с енергична злоба я обвиняват в лъжа.\nЗа всичко това моля читателя да погледне приложените снимки.\nДавам си сметка, че цялата история дотук е дребнава до досада, но си давам също така сметка, че както посетителите на „Двери”, така и читателите на другите електронни издания, които са препечатали клеветническото обвинение, а те най-грубо са между 10 000 и 100 000 души, са останали с убеждението, че православният храм, който уж открито се бори срещу сектите, праща своя хор да участва в мероприятие на една от най-опасните секти у нас. „Щом г-жа Найденова и Десислава Панайотова се подписват на една ведомост”, то диригентката трябва задължително да разпознава сектите по пътя си и да ги отбягва!\nЗащо е било необходимо сайт, който се представя за „вход в Православието”, да смае с подобни обвинения православните си читатели по средата на Страстната седмица, когато православните се пазят от изкушения и се готвят да посрещнат след 49-дневния пост славното Христово Възкресение?\nМоля за извинение четящия тези редове, който е проявил търпението да стигне дотук, за следващите подробности по този случай.\nТъй като сайтът на БПЦ е обвиняван в лицето на неговите редактори, че публикувал опровержението на г-жа Найденова, а сайтът на храм „Св. св. Кирил и Методий” е все пак издание на оклеветения храм, то следващият невидим етап от атаката на „Двери” се насочва към другото електронно издание, което „се е осмелило” да го препечати – сайта на катедралния храм „Св. Неделя”.\nНа 1 май проф. Иван Желев Димитров изпраща на електронната поща на администратора на сайта на храм „Св. Неделя” това писмо (тук и по-долу е запазен правописът на оригинала):\n„Уважаеми приятели, които поддържате сайта на столичната катедрала, Христос воскресе!\nДнес, Томина неделя, прочетох и при вас едни лъжи, които излязоха в синодалния сайт. Вие прочетохте ли сигнала в Двери.бг? Вие познавате ли сектата "Анастасия" и нейните разклонения? Ако не, прочетете поне в Двери.бг или в Infocultbg.org, за да се запознаете. Диригентката на "Св. Кирил и Методий" е сгафила много сериозно, а затова не е виновен порталът Двери.бг, както се сещате. А вие ставате съучастници и в другата лъжа на синодалните журналистки: че били изпратили опровержение и в Двери.бг не искали да го публикуват! Вие им се предоверявате, нали? А не трябва, защото ставате съучастници в лъжата им! Нищо и на никого не са изпращали. Вие сигурно ме познавате и знаете, че аз имам много кусури, но лъжата не е сред тях!\nБъдете истинни, за да ви се радваме! Защото с подобни публикации вие дикредитирате първия храм на първата митрополия в България! А не бива, дори и последният храм да беше...”\nДа допуснем, че проф. Желев (както се назовава популярно сред студенти и колеги) не е имал възможността да установи, че опровержението би трявало да е в редакционната поща на „Двери”, както установи и документира с подписа си нотариусът! Да оставим на неговата съвест това, че щом не е проверил, не би трябвало да обвинява в лъжа и г-жа Найденова и редакторите на официалния сайт на Българската Православна Църква. Работата е в това обаче, че квалификациите, които той отправя „зад гърба” на обвинените от него, се превръщат вече в клевета, както в морален, така и в законов аспект.\nТова об аче не е всичко. Два дни по-късно, на 3 май, този път един от администраторите на „Двери”, Константин Спиров, си позволява с тон, в който има неприкрита наглост, да се опитва да упражни отново натиск върху сайта „Св. Неделя”. Ето какво пише той тогава:\n„Здравейте (който и да стои зад този сайт sveta-nedelia.org), пиша Ви от името на екипа на Двери. След като сте публикували клеветата Двери БГ, би било да препечатате и отговора http://www.dveri.bg/content/view/13213/62/ . Редно е не само от християнска гледна точка, но и от човешка.\nЧестно казано съм доста шокиран, че това излиза на страниците точно на вашия храм (да не говорим, че не е предизвикано с нищо(). Очаквам обновление по случая на адрес redaktori@dveribg.net, за да знаем как и дали да реагираме по-нататък.\nС други думи екипът на „Двери” заплашва, че ще „реагира” по-нататък, ако сайтът на катедралния на Негово Светейшество митрополитски храм „Св. Неделя” не ги подкрепи в лъжата. При това, както е видно от приложенията към този материал, дава същия този адрес на електронната поща, на който е изпратено уж неполученото опровержение.\nНа това писмо администраторът на сайта „Св. Неделя” отговаря в същия ден – 3 май, със следното писмо:\n„Уважаеми г-н Спиров,\nВ редакцията на сайта на Катедрален храм "Св. вмчца Неделя" се получи копие от писмото, което г-жа Боряна Найденова е пратила до портала "Двери на Православието". Това писмо е изпратено до Вас на 28 април малко след 14 часа.\nОт това съдим, че Вие се лъжете или лъжете, а това означава, че да публикуваме Вашите публикации с лъжливото обвинение, ни прави съучастници в престъпление по смисъла на Наказателния кодекс на Република България. Сами разбирате, че сайт на Катедрален храм на Софийския митрополит, който е и Патриарх Български д-р Максим, не може да си позволи съучастие в престъпление!\nСайт "Св. вмчца Неделя (Кириакия)"\nОт този момент до ден днешен са минали повече от 40 дни. Администраторът и основен програмист на „Двери” Константин Спиров няма как да не знае, че в тяхната редакционна поща е получено опровержението на Боряна Найденова – той поддържа и портала и пощите му. А щом той знае, няма как да не знаят и останалите „дверци”, или поне тези, които са замесени в случая, подписвайки клеветническите обвинения.\nТъй като всички, които работим в Енорийския център на „Св. св. Кирил и Методий”, сметнахме за свое задължение първо да приемем, че съществува и възможността да е станало недоразумение, решихме, че ще е по-добре да дадем време на нашите братя и сестри да установят грешката си и да се извинят. Ако гордостта им не позволява да го направят публично, поне да пишат по същия начин, както до редакцията на сайта на „Св. Неделя”. Но не би. Нашите братя и сестри лъжат съзнателно, а лъжата им и манипулациите, построени върху нея, имат за цел да дискредитират авторитета на редакцията на патриаршеския сайт, както и на храм „Св. св. Кирил и Методий”, който е приютил Центъра за религиозни изследвания и консултации, поставил си за цел да се бори против влиянието на сектите в нашето общество.\nДали обаче тази настоятелна лъжа е произведена от несъвършенствата на характерите им, за което трябва само да ги съжалим снизходително, без да забравяме собствените си недостатъци?\nМоето лично мнение е, че лъжата е приета от братята и сестрите от „Двери” като оръжие, а против кого и защо трябва да се употреби това оръжие, не е много трудно да се разбере. Дори само поради факта, че двама от най-активно пишещите в този сайт са функционери на сектантска организация, при това от години. Това са Венцислав Каравълчев и Златина Иванова (Каравълчева), които професионално работят като мисионери на протестантската организация Чърч мишън сосайъти (Church Mission Society). Те изкарват прехраната си като „мисионери” за тази организация от 2003 г., като в ресора им е да „работят с Православните Църкви”! Своята „мисионерска дейност” те са упражнявали и упражняват в Грузия и Украина, според сайта на организацията: http://www.cms-uk.org/tabid/517/language/en-GB/Default.aspx (вижте и приложените фото-свидетелства). Какви задачи изпълняват сред православни християни функционерите на евангелистка организация, които у нас са някакви „свръх-православни” корективи на това, което пишем, правим и мислим, това нека остане за тяхната съвест. Работата е там обаче, че Златина Иванова си позволява да напада някого, който е отишъл на представяне на книга без да има и най-малка представа, че някаква секта се прикрива успешно зад пенсионерски клуб, без никъде да обявява присъствието си. В същото време г-жа Иванова и нейният съпруг Венцислав Каравълчев, които са сред водещите пера на „Двери”, вече 8 години се препитават от духовно бракониерство сред православни за сметка на евангелистка организация! В Грузия и Украина те работят открито като агенти на Чърч мишън сосайъти, за което, както е видно от сайта на организацията, разчитат и на финансова подкрепа от страна на протестанти-дарители. В България обаче, те са част от екипа на „Двери”, чрез който вършат същата работа. От това какво излиза? Че клеветите разпространявани с тяхно участие, чието начало е дадено посред Страстната седмица, са част от дейността им насочена срещу Православието! Те със сигурност не проповядват учението на Православната Църква и в Грузия и в Украина, защото това учение приема за догмат, че Църквата е „една, свята, съборна и апостолска”, както се казва в Символа на вярата. Поставянето им в ролята на наемници на една евангелистка организация е фактическо противопоставяне на православния догмат!\nАко внимателно се проследят изявите им в статии за „Двери”, както и участието им във форумите, с ужас се открива последователната разрушителна дейност на мисионерското дуо, която очевидно не прави никакво впечатление на останалите в екипа, които, както виждаме, не се свенят да си послужат с лъжа, за да прокарат чрез медийното си присъствие в мрежата отрицателно отношение към духовници, храмове, личности.\nН ай-неприятно впечатление прави клеветата, на която Венцислав Каравълчев подложи светлото име на духовния старец Йосиф Ватопедски, когото във форум нарече „лъжец, представящ се за стареца Йосиф Исихаст, който пребивавал и във Ватопедския манастир на Света гора”. Гнусна и подла клевета, на която старецът Йосиф няма как да отговори, но тя е и всъщност предназначена за наивните форумци, които биха се опрелестили да възприемат надменния фамилиарен стил на "дверци", когато се изказват за светини или за духовни върхове: http://forum.logos-bg.net/viewtopic.php?f=15&t=2237&start=0&sid=447fe7a3a913b9b34559a07f66eb1ca8\nСтарецът Йосиф Ватопедски се престави в Господа в последните дни на юни 2009 г. и беше опят в главния храм на Ватопедския манастир на Света гора на 1 юли, по време на което стана чудо: в края на службата лицето на тридневния покойник се усмихна, което някои нарекоха „Усмивка от вечността”! Моля блаженият старец да ми прости, че ще приведа тук нечистите излияния на Каравълчев, но си мисля, че ще е поучително за всички тези, които са се изкушили да словоблудстват във форуми на православна тематика:\n„Старецът Йосиф Ватопедски е старец само на години. Пророкува, но пророк не е. До неотдавна се подвизаваше като Йосиф Исихаст и хората го бъркаха с големия атонски подвижник - стареца Йосиф Исихаст (1895-1959), на когото много иска да прилича въпросния старец и да подражава. Едва когато започна да пуска едни страшни и глупави пророчества и взе да се изживява като алфата и омегата на нашите дни, братството на Ватопед взе мерки и го принуди да си промени епитета. Е той пак беше достатъчно хитър да се превърне във Ватопедски. Не за друго, но и старецът Йосиф Исихаст понякога е наричан Ватопедски. Такива ми ти неща с този неуморен писател и пророк.”\nЛъжа върху лъжа!\nНа това в същия форум отговори Алексей Стамболов - личен познат на стареца Йосиф:\n„Смятам, че споровете тук са излишни, особено след последните публикации за кончината на блажения старец Йосиф Ватопедски.\nНо заради истината и заради онези читатели, които все още не знаят нищо за стареца и биха се съблазнили, както и поради някои лични мотиви, реших да взема отношение по въпроса. Искам предварително да уточня, че горните слова намерих съвсем случайно във форума и то като като препратка от "Гугъл" и тези "лични мотиви" нямат нищо общо с миналите ми спорове с автора.\nНяма да се впускам в полемика с уважаемия г-н Каравълчев, нито ще коментирам недостойните епитети, които той прикачва на човек, когото въобще не е познавал. Ще го помоля, обаче да отговори на следните въпроси:\n1.Стъпвал ли той въобще на Света Гора и познавал ли е приживе човека, за когото пише и когото хули по такъв начин или сведенията му са от втора ръка?\n2. Както знаем, Йосиф Ватопедски е автор на повече от 10 книги с духовно съдържание. Някоя от тези книги (незавсисимо кое издание) издадена ли е от него под името "Йосиф Исихаст" и изобщо - разполага ли г-н Каравълчев с някакви писмени източници, които да доказват, че Йосиф Ватопедски "до неотдавна се подвизаваше като Йосиф Исихаст"? И какво значи "неотдавна" (съобщението е пуснато в началото на 2008 г.): допреди 6 месеца, година, две години, пет, десет - колко?\n3. Относно твърдението "старецът Йосиф Ватопедски е старец само на години" - известно ли е на В. Каравълчев, че според атонската терминология определението "старец" (гр. γέροντας) се използва както като уважително обръщение към монах от всякаква възраст, така и като синоним на "духовен наставник", без значение на възрастта и на броя на монасите, които той ръководи. В тази връзка бих попитал също: как другояче да наричаме духовен наставник на братство, състоящо се от над 100 монаси (най-голямото канонично братство на Света Гора) и при това обновител на втория по значение и първия по големина монастир на Атон, щом "старецът Йосиф Ватопедски е старец само на години"?\n4. Относно твърдението "Едва когато започна да пуска едни страшни и глупави пророчества и взе да се изживява като алфата и омегата на нашите дни, братството на Ватопед взе мерки и го принуди да си промени епитета." - известно ли е на автора му, че старецът Йосиф е ръководител и духовен наставник на Ватопедското братство, а не обратното? И изобщо - може ли по някакъв начин да подкрепи той тези свои думи: т.е. че уж ватопедските монаси (кои по-точно?) се скарали на своя старец за книгите, които издава и твърденията, съдържащи се в тях? Знае ли кой е издателят на тези книги? Виждал ли ги е, чел ли ги е г-н Каравълчев, за да направи евентуално сравнение между първото и следващите издания? Или е слушал касети/дискове с проповеди на стареца, за да може евентуално да направи анализ кога си е "променил епитета"? Какви пък, в края на краищата са били тези "мерки" - увещание, забрана, заплаха...?\n5. Относно твърдението "старецът Йосиф Исихаст понякога е наричан Ватопедски" - много бих искал да науча по какъв начин Йосиф Исихаст е свързан с Ватопед, та да го наричат Ватопедски. Обикновено такива епитети слагат на хора, подвизавали се в дълго време в даден монастир или свързани по друг съществен начин с него. Познава ли изобщо В. Каравълчев житието на стареца Йосиф Исихаст и знае ли къде се е подвизавал той? Може ли да посочи поне един-единствен писмен източник, който да дава на Йосиф Исихаст определението „Ватопедски"?\nБих могъл да продължа с въпросите си, но мисля да спра дотук.\nНадявам се съфорумците да разберат целта на моите въпроси, а В. Каравълчев да разбере грешката си и да я поправи.”\nДо този момент Венцислав Каравълчев не се е извинил за недостойните си хули срещу един от последните по време духовни старци на Православието. На Алексей Стамболов той отговаря, като говори за себе си в трето лице:\n„За разлика от теб, В. Каравълчев знае, какво е писал, сведенията са му от първа (1) ръка и написаното от мен е напълно вярно и достоверно. Жалко, че си пропилял толкова години от живота си на Атон... Нямам желание да обсъждам с теб абсолютно нищо, понякога е необходимо да се пази и форумна хигиена, така че приятно вихрене.”\nКаравълчев знае, че лъже, но настоява лъжата му да бъде възприемана за абсолютна истина дори пред лицето на изобличението. Естествено той няма да се заеме да отговори на въпросите, които А. Стабловов му отправя.\nПо същия начин от 28 април до сега „Двери” не се извиняват за лъжата, че не са получавали опровержение на една тяхна явна манипулация. Работата им очевидно не е да се извиняват. Така Каравълчеви няма да са си свършили работата!...\nТози пример не е най-краснор ечивият за линията на подкопаване учението на Църквата. Той обаче е най-ясният – чрез унищожаване на авторитета на духовното старчество ние горделивите техни съвременници да почнем да богословстваме във форумите, за да спечелим похвалите на самопроизвелите се за последна инстанция каравълчевци.\nОткъде обаче се появи тая страст у тях да се нахвърлят срещу столичния храм „Св. св. Кирил и Методий” с неговия Енорийски център, поместил Школа по църковна дърворезба, Школа по иконопис, Школа за източно църковно пеене, Издателски център, Центъра за религиозни изследвания и консултации, за когото вече споменахме, както и известните вече няколко години курсове по църковно-славянски език, типик, химнография, библейски еврейски език? Прави впечатление още в първите дописки на „дверци", че те се опитват да обвържат измисленото от тях участие на хора на храма в литературното четене на книгата на втория баща на диригентката на хора, с личността на г-жа Десислава Панайотова-Пулиева и ръководения от нея Център за религиозни изследвания и консултации (ЦРИК). ЦРИК е създаден от Българската Православна Църква с протокол №6 от 13 юли 2006 г. на Епархийския съвет на Софийска епархия. Тоест този Център, който бива постоянно и неуспешно съден от всякакви сектантски формирования почти от началото на съществуването си, поради праволинейната си насоченост към изобличение на сектите от гледна точка на учението на Православната Църква, се явява една прицърковна организация. Около кръга „Двери” пък има създаден почти по същото време един „Център за проучване на нови религиозни движения”, на който вдъхновител и ръководител е все така проф. Желев. Разликата е в това, че неговият „център” е неправителствена организация, което означава и извънцърковна. Както извънцърковен се оказа и порталът „Двери на Православието”, от който преди време Светият Синод на БПЦ оттегли благословението си... Преди няколко седмици „Двери” обяви с нескривана радост, че техният Център за проучване на нови религиозни движения е приет за членство във ФЕКРИС – една международна организация, в която членуват най-различни светски и неправославни християнски организации (http://fecris.tripod.com/).\nТук ясно проличава становището на кръга „Двери” по въпроса за това какво представлява сектата. Това становище не е становището на Православието, което смята за секта (т.е. за „част, отделила се от цялото”) всяко формирование, което се е отделило от Тялото на Църквата, но се самоназовава „християнско”. Профе сор Желев преподава Нов Завет в Богословския факултет на Софийския университет и това не може да не му е ясно. Трудно ще забравя с каква безкомпромисност професорът изисква да се знаят наизуст определени цитати от Новия Завет, (за което като негов студент съм му много задължен!). Професорът се смята за познавач на новозаветните истини, знае ги наизуст, но под секта, тоест нещо отделно от Православието, той вероятно смята само нерегистрираните вероизповедания. По тази логика „Свидетелите на Йехова” не би трябвало да са секта – нали са регистрирани! Очевидно не е сектантска за професора и евангелистката организация, за която работят от години Каравълчеви. Така нещата стават разбираеми, но защо съществуването на ЦРИК, основан от Българската Православна Църква, ще предизвиква такава ненавист? Какво друго да му дойде на ум на човек, освен, че в тази прицърковна организация професорът и неговите помощници виждат конкурент, който е заел мястото, което те искат да заемат? Навсякъде в чужбина „информационният портал „Двери на Православието” се обявява за създаден с благословението на Светия Синод на БПЦ и понякога – като „неофициален сайт на БПЦ”. От разсеяност "дверци" са пропуснали да уведомят изданията, в които са си направили труда да се представят, че вече нямат това благословение, а откакто са го загубили минаха поне две години, ако не греша. Подобно е вероятно и обяснението за омразата, с която облъчва читателите си „Двери”, когато стане дума за официалния сайт на БПЦ – Българска Патриаршия. За да разберем от какво се поражда това лошо чувство обаче, трябва да се върнем няколко години назад, когато споменатият Константин Спиров уж с доброволен труд създаваше сайта на официоза на БПЦ - Църковен вестник. Когато този човек, нямащ нищо общо с вестника, освен, че съпругата му работеше там, разбра, че тогавашният главен редактор на Църковен вестник г-н Георги Тодоров иска да упражни правото си да ръководи и електронното издание, изведнъж това се оказа невъзможно. Спиров с много енергия оплю Георги Тодоров и изпадна в истерия, когато той в качеството си на главен редактор нареди сайтът, който уж бе дарен, да се постави на разположение на Синодално издателство, в противен случай да излиза под друго име. Тази широко неогласявана тогава ситуация предшестваше създаването на „Двери”, които временно се обединиха с другите известни бракониери – тези от кръга „Покров”, които пък се отцепиха възползвайки се от факта, че са регистрирали домейн „Православие.бг” в противоречие със Закона за вероизповеданията и които също нямат синодално благословение.\nСъществуването на патриаршеския сайт отнема възможността да се упражнява желаният медиен контрол върху управителното тяло на Българската Православна Църква и общественото мнение, а на съществуването на прицърковния Център за религиозни изследвания и консултации, ръководен от Десислава Панайотова, се гледа като на отнето предимство. Именно това са и причините за злостните атаки, описани по-горе.\nПризнавам, че в общата си работа с д-р Панайотова неведнъж сме били в противоречие, но смятам това за част от работата – ние сме хора, всеки с немощите си. Важното е, което ни обединява – Църквата, чиято основна деятелност е в услуга на спасението на всички човеци.\nКого обаче спасяват интригите, лъжите и оклеветяването на хора, които от приличие и от опасения да не послужат за съблазън на спасяващите се, не им отговарят? „Когато няма благословение, казваше една подвижница, в деянията се настанява лукавият!” Мисля, че точно това се случва пред очите ни!...\nЗ абележителна в това отношение е една мисъл на митрополита на Навпактос Йеротей Влахос (Еладска Православна Църква): „Според учението на Св. Григорий Палама, богословите са, строго казано, боговидци, а богословието е съзерцание, което: „... е и знание за Бога, знание на учението за Него и умозрение, което наричаме богословие...” (Св. Григорий Палама. Триади в защита на свещенобезмълствуващите). Този, който няма опит и знания за предметите на вярата, се захваща да учи за тях, „вървейки по пътя на собствените си разсъждения и опитвайки се с помощта на разума да покаже благото лежащо по-високо от разума, който очевидно е достигнал крайно безумие...” И заедно с невежеството, такъв човек „ще се окаже богоборец” (Подч. м.)(Св. Григорий Палама).” („Православна психотерапия”, главата „Богословието като медицинска наука”).\nВероятно не всички в кръга „Двери” са обсебени до такава степен, но със сигурност в това общество властва демонът на тщеславието, но не на кое да е, а на богословското тщеславие. „Книгите на Зографското издателство трябва да се забранят!” – пишат те във форумите си. Там имало грешки, които те, свръхобразованите, виждали, но други нямало да ги видят. Защо тогава те самите не преведат и издадат книгите, за чиято забрана се изказват? „Бих седнал да преведа нещо - казва един от тях в отговор на зададеният от собствената му съвест въпрос, - но нямам време...” Затова пък времето им е предостатъчно да хулят, да се занимават с часовника на дядо Николай, да не пропускат хула срещу някого от духовниците, които не са смятани за приближени до техния кръг.\nЛукавството на форумното богословие заслужава отделна тема, но по-важно е да знаем, че то по най-тънък начин води до смъртен грях, до хула към светинята, към Божията Майка. Погледнете този „възвишен” „богословски” диалог, който обсъжда... приснодевството на Божията Майка, за да разберете какво имам предвид (и нека нашата Владичица и Приснодева (Завинаги дева!) Мария ми прости!):\nМожем да предположим, че това е на лична основа, че е възмущение от ревност по Бога. Но не е. „Не бъдете толерантни към синода! – инструктира проф. Желев редакторите на сайта. – Синодът е толерантен само към себе си!” – и тази инструкция менторът дава, докато „Двери” все още има благословението на същия този Свети Синод преди по-малко от 4 години. Ще ми бъде любопитно дали професорът ще има неразумието да ми направи услугата да поиска да докажа това пред български съд... Тогава и тези, които все още вярват, че той работи за благото на БПЦ, ще се уверят, че нямат работа с човека, а с бесовете, които го ръководят...\nВсичко написано дотук би могло да послужи за нанасяне на удар върху авторитета на Църквата, но какво да изберем? Да премълчим и да оставим бесовете да доведат нашите падащи братя и сестри до дъното на пропастта? Като човеци ние не сме нещо повече от тях и трябва да се пазим от „богословието на гордостта” като от огън, защото то погубва не само нас, а и тези, които биха ни повярвали...\nМоля читателите да ми простят, ако казаното дотук ги подтиска! В последните 4 години направих всичко възможно да кажа на хората в „Двери” какво мисля. Те не пожелаха да го чуят. Казах го пред свидетели, както повелява Писанието, а сега остава само да го кажа пред Църквата. Не си правя никакви илюзии, че тези бележки ще пожънат покаяние... но остава надеждата, че „невъзможното за човеците е възможно за Бога” (Лука 18:27). Бог да ги прости и помилва! Амин!\n*За да се видят в действителен размер фотографиите, клинете два пъти върху всяка от тях с левия бутон на мишката!\nПубликувано от Руси Ст. Русев в 20:59 ч. Няма коментари: Връзки към тази публикация\nПРОБЛЕМЪТ НЕ Е В РОМИТЕ, А В ТОЛЕРИРАНЕТО НА ПРЕСТ...\nРуси Ст. Русев\nВсичко за нас знае само Бог. Нещо сме забравили, нещо не искаме да си спомняме. Друго помним не така, както се е случило. Докато имаме свободната си воля обаче, сме свободни да се каем за греховете си и да се молим Богу за себе си и за ближните.\nКАТЕДРАЛЕН ХРАМ "СВЕТА НЕДЕЛЯ"\nОбратна връзка: roussy@bol.bg. Тема „Обикновен“. Предоставено от Blogger.


Лечение на циреи в областта на слабините при жените. Народни методи и препарати - Предотвратяване\nСварете козината при мъжете не е често срещан проблем. Заболяването изисква допълнителна диагностика, която позволява да се идентифицира причината.\nНамаляване на защитните свойства на тялото, при което тялото става податливо на различни бактериални или вирусни агенти. Възпалението се развива на фона на хронични патологии или случайно влизане в тялото.\nЛипсата на редовни хигиенни процедури, редовна смяна на спално бельо, използването на дрехи от други лица.\nНедостатъчно и небалансирано хранене. Липсата на витамини и полезните микроелементи намалява защитните свойства на организма, прекомерният прием на продукти, свързани с бързите въглехидрати, увеличава риска от диабет.\nЕдин цирей, като всяко заболяване, има няколко етапа в своето развитие:\nЕтап 1 Кожата в засегнатата област става червена в зоната, където е локализиран косъмът. В случай на зачервяване се наблюдава развитие на подуване, което е придружено от дискомфорт и сърбеж на кожата.\nЕтап 2 Зачервяване и подуване нараства, развитието на болка се присъединява. Постепенно се наблюдава увеличение на фокуса с размер със среден диаметър до 3 см. В средната част се образува център за уплътняване с външен вид на бяла или зеленикава глава, която може да се види на снимката. При палпация се появяват колебания и омекотяване.\nЕтап 3 На този етап фокусът е узрял, последван от отваряне и освобождаване на гной в околната среда.\nЕтап 4. Етапът на зарастване на лезията, при който се образува кора на мястото на дисекция, последвано от напрежение на кожата.\nВъпреки че е лесно да се идентифицират, е необходимо да се включат основните диагностични мерки, които ще включват:\nИзследване на лезията с оценка на засягане на лимфните възли, палпиране и определяне на етапа на кипене. Мъжете се интересуват от въпроса кой лекар да се свърже. Хирургът се занимава с подобен проблем.\nВзимане на намазка в присъствието на флуктуационна зона или на етапа на отваряне на кипене. За изследването, гноен материал се поставя върху предметно стъкло за бактериоскопия. При анализиране на намазка се оценява вида на патогена.\nОценка на бактериите върху чувствителността към антибиотици. Този метод е необходим за повтарящ се или масивен процес. При провеждането му вероятността за развитие на лекарствена резистентност намалява. Тя ви позволява да определите кой антибиотик да изберете.\nЛечението на възпаление включва използването на медицинска или хирургическа интервенция. Как за лечение на кипене в слабините на мъжете решава специалист.\nВ първия етап лечението с лекарства е насочено към ускоряване на узряването на лезията, по-бързото образуване на гнойно образуване и издърпването му върху повърхността на кожата. Тези методи включват:\nЧетвърти етап. Този етап на фона на нормалния имунитет и отсъствието на хронични патологии не изисква лечение. В случай на тежък процес се използват лекарства, които имат лечебен ефект. Те включват Depantol или Actovegin.\nХирургичното лечение е необходима мярка за развитието на интоксикация или наличието на голяма област с възпалителна реакция. Процедурата включва отваряне на огнището с адекватен дренаж и възможна инсталация на дренаж или тампон.\nАутопсия може да се извърши на етапа на поява на колебания, когато засегнатата област е ограничена от околните тъкани. Ако е необходимо, след отваряне във фокуса се въвеждат антибиотици.\nПроцедурата е безболезнена, на фона на голям размер на гнездото, може да се използва локална анестезия.\nПровеждайте редовни хигиенни мерки, насочени към отстраняване на замърсявания, частици от потта и бактериални агенти, които се размножават по повърхността на кожата.\nУвеличете защитните сили на тялото. За да се повиши имунитета, е необходимо да се включи в диетата правилното хранене, упражненията, втвърдяването.\nПри наличие на системни заболявания редовно провеждайте лечение и наблюдавайте състоянието им. Захарен диабет включва контрол на нивата на глюкозата с назначаването на инсулин.\nКак за лечение на народни средства за защита заболяванията определя лекар.\nПри появата на огнища не се препоръчва самостоятелно лечение на цирей, тъй като това води до образуване на хроничен процес с рецидив. Последиците от късното лечение предизвикват лекарствена резистентност.\nЦиреите са доста чести, те не носят никаква заплаха, но причиняват значителен дискомфорт. Язви могат да се образуват навсякъде, а слабините не са изключение.\nПри първите симптоми е необходимо незабавно да се започне лечение, в противен случай може да има негативни последици (абсцес и обща инфекция на кръвта). Най-често кипи се лекуват у дома с народни методи и лекарства.\nАко не започнете лечение по това време, тогава ще се нуждаете от помощта на хирург. Лекарите не препоръчват самостоятелно отваряне и изстискване на цирей - можете да носите инфекцията.\nФурункул е възпалителна лезия и нагъване на космения фоликул, мастната жлеза и околните тъкани. Гнойните бактерии, в преобладаващата част от случаите на стафилококи, причиняват заболяването, въпреки че стрептококовите патогени и смесените инфекции могат да се появят рядко.\nТези микроорганизми предпочитат влажни местообитания, поради което областта на слабините се счита за благоприятна зона за тях. Ситуацията се променя, когато под въздействието на различни провокиращи фактори се нарушава баланса на микроорганизмите.\nВ резултат на интензификацията на активността на патогенните бактерии се инициира възпалителен процес в областта на корена на косъма и околните тъкани, като се образуват единични или множествени фурункули (фурункулоза). Кипенето в интимно място е много често явление, тъй като се появява обикновено на места, където кожата е под въздействието на висока влажност.\nВ хората те също се наричат чири, което е гнойна формация, която расте и отлежава през определено време.\nФурункулът в слабините се формира доста често, но повечето хора са склонни да скрият ситуацията, а не да се свържат с лекаря, смутен от предстоящия преглед. Такова пренебрегване на тялото е фундаментално невярно, защото ключът към бързото лечение е да се определи причината за развитието на кипене.\nнамален имунитет и способността на тялото да потиска самостоятелно причинителя на възпалителния процес;\nнеконтролирано използване на имуносупресори и лекарства от групата на цитостатиците;\nналичието в перинеума на хранителната среда за размножаване на патогенна флора - кръвоизливи, микротравми или мъртви тъкани;\nЕдна от най-честите причини за развитието на публичния фурунк е носенето на плътно синтетично бельо, което създава триене и уврежда кожата. Дори минимално увреждане на епидермиса, да се превърне в "входна врата" за инфекция.\nОбразуване на инфилтрация. Появата на плътна, едематозна област с червен цвят, издигаща се над повърхността на кожата - размер на инфилтрация от 1-3 см. Тази област постепенно се увеличава, става болезнена, в средната коса се вижда, тъй като източникът на възпаление е вътре в неговия фоликул. Усеща се изтръпване, чувство на напрежение.\nГнойно-некротичен етап. Този етап настъпва след 3-4 дни от началото на заболяването и се характеризира с най-ярки клинични прояви. Кипенето вари, в неговия център се образува гноен прът, главата на който излиза над повърхността на инфилтрата. Болезненост увеличава, поради тази причина жената изпитва болка в засегнатата област, докато върви, е принудена да ограничава движението, има пулсация, може да има интоксикация (температурата се повишава до 37-38 градуса, неразположение), възпаление на лимфните възли е възможно. На следващо място, течността в цирея, състояща се от гной, лимфа, кръв, пробива пустулата и изгасва.\nИзцеление. След отхвърляне на съдържанието на кипенето и неговия вал, болезненост, подуване, зачервяване намаляват рязко. Течността за известно време излиза от кухината. Раната от синьо-червен цвят постепенно оздравява в рамките на 2-3 дни и избледнява, след малки образувания няма следи, след големи образувания може да се появи белег.\nКласификация на кипене\nСъвременната медицина вече е добре проучена фурункулоза, дори има известна класификация на заболяването. По естеството на разпределението се разграничават:\nлокализиран фурункул постоянно се появява на същото място. Причините за локализиран фурункулоза са неправилни методи на лечение и непроследяващо лечение на остатъчното уплътняване;\nобща фурункулоза - характеризира се с образуването на циреи в различни области на кожата.\nПо естеството на симптомите има остра фурункулоза и хронична.\nЕдин остър тип заболяване се характеризира с интензивността на симптомите, която се проявява при подходяща терапия и вече не се усеща. Хроничната форма е неизлечима, пациентът кипи редовно.\nХипотермия, физическо натоварване, стрес и други фактори на околната среда могат да послужат като провокатор за рецидив на заболяването. Всичко, което лекарите могат да направят по време на хроничната форма на фурункулоза, е да облекчат болката по време на развитието на инфилтрация и да намалят възпалителния процес.\nВъзникване на гнойно образование в периода на раждане поради същите причини, както и в други случаи.\nВъпреки това, тялото на бременната жена е по-предразположено към отрицателните ефекти на провокиращите фактори, тъй като през този период има естествен хормонален дисбаланс, намаляване на имунната активност и промяна в метаболитните процеси.\nСистемното лечение с антибиотици през този период е нежелателно поради негативното въздействие върху детето, предписва се в крайни случаи, когато възникнат усложнения.\nОбикновено се използва локална терапия, като през този период санацията се извършва с помощта на хлорхексидин, мирамистин, като се прилагат мазила (Левомекол, Ихтиолова). Хирургичното лечение рядко се използва.\nКак за лечение на циреи\nРазвитието на кипене има няколко етапа. Патогенна бактерия навлиза в торбичката, започва възпалителна реакция. Кожата над фоликула се зачервява и сърби. Има болезнено подуване. Вече на този етап е възможно да се подозира фурункул и да се започне лечение.\nС течение на времето подуването става все повече и повече, подуването се разпространява до околните тъкани. Болният синдром се увеличава. С нарастването на циреята подуването се сгъстява и вътре във фоликула на косата се образуват гнойни „ядра“, които започват да надничат.\nВ домашни условия се използват следните лекарства и традиционни методи за лечение на циреи в слабините.\nС този химикал пъпките започват да узряват по-бързо. Той дезинфекцира и кожата. Лекарството се прилага директно към кипене.\nЗа да направите това, използвайте специални маркери, подхранвани с йод, които трябва да бъдат закупени в аптеката. Можете също да използвате памучни пъпки, които са потопени в йод. С помощта на такива лосиони, обриви и на гърба се отстраняват.\nТе се използват и за борба с циреи, възникнали в слабините. Листата трябва да бъдат нарязани на половина, изстискайте меката част на циреи, след това залепете специално дишащо лепило.\nТази процедура се извършва преди лягане. Курсът на лечение продължава три дни. Алое има забележителен противовъзпалителен ефект, добре заздравява раните. В същото време тя изсушава възпалението, което води до неговото изчезване.\nТой се използва за премахване на пурикумните фурункули. Нанесете мазта директно върху засегнатата област, след това покрийте с марля или превръзка. Тази процедура се извършва и преди лягане. Лекарството се използва, докато циреите изчезнат напълно.\nАко е невъзможно да се използва такова лекарство, можете да използвате ихтиол маз, който има почти същите свойства, които дърпа гной добре.\nМехлем Левомекол и водороден пероксид\nКато противовъзпалително средство, често се използва Levomekol маз, който трябва да се прилага върху пубиума два пъти дневно.\nИзползвайки водороден прекис, циреите се третират два пъти на ден.\nТрадиционната медицина препоръчва използването на лук за премахване на циреи в ингвиналната зона. За да направите това, вземете един лук, нарязани на половина и поставете върху тава без масло.\nТя трябва да се изпече старателно, след което се нанася с отрязана част върху възпалената зона, прикрепена с мазилка и оставена за една нощ. Процедурата се извършва 2 до 3 пъти. Печен лук дърпа гной добре, не по-лошо от мехлем Вишневски.\nС влошаването на общото състояние на тялото (увеличаване на областта на слабините на лимфните възли, повишена температура, гадене, главоболие), както и разпространението на циреи на други места, трябва да се предписват антибиотици.\nТова състояние предполага, че стафилококовата инфекция започва да се разпространява в цялото тяло, заплашвайки прехода към хроничния стадий на фурункулоза.\nразпространението на инфекциозния процес към бъбреците, черния дроб и други органи, като метастази;\nлокализирана и обща фурункулоза. В първия случай, образуванията са склонни да се появяват периодично в една област (в слабините), във втория, те са разпределени в различни части на тялото. Основната причина за това усложнение е недостатъчната хигиена и недостатъчното третиране на кипенето;\nабсцес фурункул - разпространението на инфекцията в по-дълбоките слоеве на кожата, в подкожната мастна тъкан. Лечението в този случай е изключително хирургично.\nВъзпаление може да възникне на всяка част от тялото, но причинява най-голям дискомфорт в слабините на жените.\nТака че болестта не се разпространява в цялото тяло, не става хронична, важно е да се започне лечение навреме, ако е необходимо, да се потърси медицинска помощ.\nХрана Как да си направим черна маска от черни точки у дома\nСобственик на козметичен салон Конуси и уплътнения под кожата


Как се прави „златна паста“ – рецепта – True ROAR\nBy TrueROARIn Добавки, ИмунитетPosted май 14, 2019 1 Comment(s)\n1/2 чаша куркума на прах (добре е да е от органик или био производство, за да съдържа максимално количество куркумин)\n1 1/2 чаша филтрирана вода (пречистете я с филтърна кана)\n1 1/2 чаена лъжичка прясно смлян черен пипер (важно е да е току що смлян!)\n1/4 чаша студено пресовано кокосово масло (органик или био)\nПригответе метален съд (малка метална тенджерка или касерола) и пунете котлон на ниска степен. Ако котлонът ви е 6-степенен например, пуснете го на 2ра степен.\nСмесете куркумата с водата и започнете да бъркате на бавен огън. Не спирайте да бъркате сместа в продължение на 8-10 минути, ако се сгъсти прекалено много, добавете още малко вода. Термичната обработка е изключително важна за увеличаване на биоусвояемостта на куркумина. Трябва да се образува гъста паста.\nАко пастата ви изглежда водниста, добавете още малко куркума и бъркайте още няколко минути, докато се сгъсти.\nМахнете сместа от котлона и я смесете с черния пипер и кокосовото масло. Черният пипер увеличава биоусвояемостта с до 2000%, а без наличие на мазнина, куркуминът изобщо не може да се усвои пълноценно от организма. Разбъркайте добре.\nОставете получената паста да се охлади, след това я прехвърлете в стъклен буркан с капак. Съхранява се в хладилник или се замразява във формички за лед във фризер.\nКоличеството „златна паста“ може да се съхранява в хладилник максимум 2 седмици. След този период изхвърлете неизползваното количество.\nМоже да давате от пастата директно с храната на вашето куче или да я смесвате с малко кисело мляко. Повечето кучета харесват вкуса й.\nРецептата на Rodney Habib\nмалки породи – стартирайте с 1/4 ч.л. дневно\nсредни породи – 1/2 ч.л. дневно\nголеми породи – 3/4 ч.л. дневно\nгигантски породи – 1 ч.л. дневно\nТова е стартовата доза, която може с времето да се удвои. Но имайте предвид, че куркуминът бързо се изхвърля от организма, затова е добре да се дават по-малки дози, по-често.\nВнимание! 🙂 Куркумата цапа доста! След хранене почиствайте муцуната на вашето куче.\nНе прекалявайте с количеството, особено в началото, защото може да причини констипация (с други думи – запек).\nКуркумата може да взаимодейства с някои медикаменти, така че, ако кучето ви е диабетик или приема някакви противовъзпалителни лекарства, консултурайте се с вашия ветеринарен лекар.\nАко кучето ви има обструкция на жлъчните пътища или камъни в жлъчката, куркумата е противопоказана!\nКуркумата е мощен антиоксидант, а антиоксидантите забавят процесите на стареене на организма, като по този начин удължават продължителността на живота на вашия любимец.\nTags: златна пастакокосово маслокуркумакуркуминпиперинчерен пипер\nКуркумата – 5 ползи от нея – True ROAR\t май 13, 2019 at 12:09 am\n[…] ТУК може да видите как да направите зпатна паста в домашни […]


Свързване на мивка – Водопроводчик – ВиК услуги София\nНяма коментари за Свързване на мивкаПубликувана в ВиК София От adminПубликувана на 25.10.2021\nМонтаж на тоалетна чиния Овча купел Италианско биде дъска | adbgd-furni – Италианско биде дъска за директен монтаж, моноблог в идеално състояние. Биде дъска за тоалетна чиния или моноблок ПРОМОЦИЯ 18лв Мебели Обзавеждане за. Ремонт на тоалетна за вграждане Бояна Ремонт на тоалетно казанче – vikburgas.com – Да, наистина е много неприятно, когато не можете да разчитате на казанчето във вашата\nМога ли да използвам лепило за монтиране на мивка за педал? – Свързване на мивката. Пейзажните мивки се предлагат в две отделни части: мивката и стойката. В зависимост от начина, по който тръбите в банята са настроени,\nВграждане на смесители Диана бад 06.12.2020. Монтаж на съдомиялни за вграждане София. Съдомиялните машини се делят на. смесителни батерии, перални, съдомиялни, сушилни, моноблокове, Мебели по Поръчка | МЕБЕЛИ ЛОМБАРДО СОФИЯ – При нас ще откриете всичко необходимо за обзавеждането – матраци, подматрачни рамки, електроуреди за вграждане, смесители и мивки на доказани марки, мивка и смесител. монтаж на моноблок, структура за\nЦеноразпис – Монтаж на Кухни, Мебели и Врати – Свързване на Мивка: 15 лв. (при изведен и обезопасен водопровод!) Сглобяване на Кухненски Шкафчета (с поставяне на врати и рафтове), но Без Монтажът им: 20.


Николай Петров Управител\nЗДРАВЕЙТЕ, МИНАЛИЯ МЕСЕЦ НА 26,02,2014 ГОДИНА СИ ПОДАДОХ МОЛБА ЗА НАПУСКАНЕ НА РАБОТА КАТО В МОЛБАТА БЯХ НАПИСАЛ ДА СЕ СЧИТА ЗА ЕДНОМЕСЕЧНО ПРЕДИЗВЕСТИЕ. ПО ВРЕМЕ НА ПРЕДИЗВЕСТИЕТО ИМАХ ЕДНО ПАДАНЕ И МИ СЕ ПУКНА РЪКАТА И СЕ НАЛОЖИ ДА ИЗЛЕЗНА В БОЛНИЧЕН. ПРЕДИЗВЕСТИЕТО МИ Е ДО 25,03,2014, С КОЕТО ОТ ДНЕС ВЕЧЕ ТРЯБВА ДА БЪДА ОСВОБОДЕН ОТ РАБОТА. ДНЕС СЛЕД РАЗГОВОР С РАБОТОДАТЕЛЯ МИ КАЗАХА ЧЕ ЩЕ МИ ИСКАТ НЕ ЕДНОМЕСЕЧНО, А ДВУМЕСЕЧНО ПРЕДИЗВЕСТИЕ.\nДАЛИ ИМАТ ТОВА ПРАВО КАТО АЗ СИ ИМАМ НАПИСАНА МОЛБА ПРЕДИЗВЕСТИЕ, А ОТ РАБОТОДАТЕЛЯ НЕ СЪМ ПОЛУЧИЛ НИКАКВО ПИСМО С КОЕТО ТЕ ДА ИСКАТ ДА МИ УВЕЛИЧАТ СРОКА?\nКакво Ви пише в трудовия договор - частта - продължителност на предизвестие ?\nАко няма никакъв запис като дни - важи кодексното положение от 30 календарни дни и работодателят не може да сменя "правилата на играта"!\nMарияна Георгиева (Потребител)\nЗдравейте! Работя в държавна фирма. Предстои ми операция, на която възтановяването е продължително - до 6 месеца. Аз живея с един мъж, но нямаме брак. Разведена съм. Във фирмата предтои съкращение. Могат ли да ме съкратят или закона ме пази? Благодаря\nСпоред Кодекса на труда срокът на предизвестието при прекратяване на безсрочен трудов договор е 30 дни, доколкото страните не са уговорили по-дълъг срок с трудовия договор. Този срок не може да бъде повече от 3 месеца.\nРаботодателят няма право да изменя едностранно срока на предизвестието, уговорен с договора. За тази цел му трябва Вашето изрично писмено изразено съгласие.\nИмайте предвид, че в Кодекса е предвидено изключение за работниците и служителите, които заемат материално-отчетнически длъжности, в случай че предаването на повереното имущество не може да се извърши в 30-дневния срок. Тогава времето за предаване може да се удължи, но не повече от 2 месеца общо с предизвестието.\nАко считате, че правата Ви са нарушени,Ви съветвам да се обърнете към Инспекцията по труда или да заведете съдебен иск.\nСправка за нормативната уредба, приложима за този казус, може да направите в чл. 118 и чл. 326, ал. 2, ал. 3 и ал. 4 от Кодекса на труда.


Седем медици от едно отделение в Сливен са заразени с Covid-19 | boulevardbulgaria.bg\nСедем медици от едно отделение в Сливен са заразени с Covid-19\nПрез последното денонощие в България са отчетени нови 22 случая на Covid-19 от 1347 направени PCR проби, обяви секретарят на Националния оперативен щаб доц. Димо Димов на сутрешния брифинг. Общият брой на случаите у нас е 2560.\nСред медиците има 9 заразени за изминалите 24 часа. Една медицинска сестра в София е дала положителна проба, а останалите 4 медицински сестри, двама санитари и двама лекари са били отчетени в Сливен.\n„Тези случаи на заразени медици в Сливен идват само за да потвърдят наблюдаваните изводи за разпространението на коронавируса, което е съотносимо и в световен мащаб. Седем от колегите са в едно и също отделение на болницата, което не приема болни с Covid-19“, каза Димо Димов.\nПо разпореждане на главния държавен здравен инспектор - в Сливен въпросното отделение е затворено. Ще се проучат разширен кръг от контактни лица, ще бъдат установени всички пациенти, преминали през това отделение в рамките на миналия месец.\nВпоследствие стана ясно, че това е гастроентерологичното отделение в МБАЛ "Хаджи Димитър". Това обяви кметът на града Стефан Радев на извънреден брифинг, цитиран от bTV. Той каза, че източникът на заразата най-вероятно е пациент.\n„Фактите потвърждават огнищния характер за разпространение и допускането на възникване на такива случаи при недокрай спазване на противоепидемичните мерки. Ефективните доказани методи продължават да бъдат физическа дистанция и дезинфекция. Именно те позволиха да постигнем контрол над заболеваемостта и смъртността“, каза секретарят на щаба доц. Димов.\nДвама души са починали, а един от тях е лекар от Видин, който е бил настанен за лечение в столичната „Света Анна“. Той е мъж на 77 години с придружаващи заболявания. Другият починал за деня е 67-годишна жена в Пловдив. Общият брой на жертвите е 146, а средната им възраст – 68,7 години.\nСред новите случаи активност се забелязва в шест области – София, Сливен, Ямбол, Пазарджик, Перник.\nВ София са се заразили две деца под двегодишна възраст, но те не се нуждаят от болнично лечение.\nИзлекуваните са 83 и общият им брой вече 1206. Димов обяви и „добра новина“ – рекордно ниска цифра за настанените в болница. Те са 132, а само девет от тях са в интензивни отделения и клиники.


American Airlines завладя първия Airbus A319 с акули\nBy Сорин Руси On 24 юли 2013 г\nНа 23 юли 2013 г. American Airlines завладя първия Airbus A319 с шаркли, като това беше първият самолет Airbus във флота. Церемонията по доставката се състоя в базата на Airbus в Хамбург, Германия. American Airlines поръча 260 самолета Airbus от семейството на A320.\nAirbus A319 American Airlines може да превозва до 128 пътници в конфигурация с две класи. Самолетът ще се използва по вътрешни маршрути, а през есента ще лети и до Централна Америка. Самолетът се задвижва от два двигателя CFM56. На борда пътниците ще се насладят на комфорта на кожени седалки, Wi-Fi, контакти и USB портове на всяка седалка.\nНо премиерите не спират дотук. Airbus A319 American Airlines е първият, който е оборудван с шаркли, олекотени устройства, инсталирани в краищата на крилата и проектирани да пестят гориво с до 4%, за да се увеличи обхватът на полета или да се увеличи транспортния капацитет.\nAirbus A319 American Airlines е и 100-ият самолет от семейството A320, оборудван с акула. Накрайниците на Sharklet не са задължителни за самолети от семейството A320 и ще бъдат стандартни за самолети A320neo.\nРедовен пътнически самолетAmerican Airlines\nAirbus се готви да достави първия Airbus A320 Etihad Airways с Sharklets


Използването на GPS навигация изключва естествената навигация на мозъка - Geomedia\nНачало » Новини » Използването на GPS навигация изключва естествената навигация на мозъка\nПроучване на лондонския университетски колеж разкри, че когато използваме сателитни навигационни системи, части от нашия мозък се не се активират. При осъществяване на самостоятелна ориентация в мозъка се активират зоните от хипокампа, които обикновено се използват за паметта и навигацията, както и префронталната кора на главния мозък, която е отговорна за взимането на решения. Според проучването тези зони се „изключват“ при използването на когато използваме сателитни навигационни системи.\nУчените са провели навигационни симулации с участието на 24 доброволци, които са преминали през скенери на мозъка, докато виртуално са управлявали кола през централен Лондон. За разлика от навигирането с GPS в нови райони, при ръчното навигиране в хипокампа и префронтална кора е наблюдаван скок на активността.\n„Когато имаме технология, която ни казва кой път да поемем, тези части от мозъка просто не отговарят. В този смисъл нашият мозък трябва да „изключи“ интереса си към улиците около нас“, обяснява неврологът Хюго Спайърс, съавтор на изследването. По негово мнение, данните от изследването могат да помогнат за по-добро устройство на градовете.\nСпоред водещият автор д-р Амир-Хомаюн Джавади, резултатите покават недостатъците при използване на спътникова навигация, която все пай си има и предимства. За екипът е важно да се проучи по какъв начин физическата и когнитивна активност се отразява на мозъчната активност по позитивен начин.\nПредстои съвместна работа със високотехнологични компании, програмисти и архитекти като крайната цел ще е създаване на среда лесна за ориентиране. „Тези открития ни позволяват да погледнем плановете на град или сграда и да помислим по какъв начин системите за запомняне в нашия мозък верояттно ще реагират. Например, можем да погледнем плановете на социални домове и болници, за да открием зони, които са трудни за хората с деменция и да ги улесним в навигацията. По подобен начин можем да създадем нови сгради, които са съобразени с нуждите на тези хора“, допълва Спайърс.\nЦялата статия е достъпна на адрес – https://www.nature.com/articles/ncomms14652.


10 истини за живота и любовта от Фредерик Бегбеде - Още.бг\n10 истини за живота и любовта от Фредерик Бегбеде\nот Божидара Живкова септември 29, 2021, 8:55 19.3k Преглеждания 2 Гласове\nСнимка: Facebook/Frédéric Beigbeder\nФредерик Бегбеде е един от най-добрите съвременни писатели. До болка откровен в своите романи, заклетият бохем успява да ни пренесе в света на своя герой, в мислите му, а накрая всеки читател сам намира своята истина сред страниците. Това е и една от причините да бъде толкова обичан съвременен автор, на който нищо човешко не му е чуждо. Вижте най-запомнящите се цитати от творчеството му:\nЛюбовта трае три години. Това е положението. Най-напред е годината на страстта, после годината на нежността, накрая годината на скуката.\nНаучих преди всичко, че за да бъдеш щастлив, трябва да си бил много нещастен. Без чиракуване, без болка, щастието не е трайно.\nЛюбовта представлява една великолепна катастрофа: знаеш, че пред теб има стена, и въпреки всичко даваш газ.\nКогато караш някого да страда, най-много страдаш самият ти.\nМъжът е едно ненаситно животно, което се колебае от какво би могло да се лиши. Ако жените бяха по-хитри, щяха непрекъснато да им отказват и по този начин мъжете да тичат след тях до живот.\nВ живота има само една голяма любов, преди нея всички са подготвителен етап, а след нея – опит за връщане на изгубеното.\nДвете най-ужасни изречения на света са “Трябва да поговорим” и “Надявам се да си останем приятели”. Най-забавното е, че резултатът е тъкмо обратният и те слагат край както на раазговора, така и на приятелството.\nРазбира се, че любовта не трае три години… Любовта, която трае три години, е любов, която не е изкачвала планини и не е потъвала на дъното, а е паднала наготово от небето. Любовта е трайна, само когато всеки от двамата знае нейната цена и по-добре да си е платил предварително, инак има опасност да трябва да урежда сметката след това.\nХаресвате ли творчеството на Фредерик Бегбеде?\nFendi и Versace с историческа обща колекция\n10 ножа, които всеки добър готвач трябва да притежава