28 Нови 7 64 Капитал Facebook Twitter\nот Светослав Тодоров,\tТамара Вълчева,\tМара Георгиева,\tСилвия Радославова\n27 март 2015 09:02 47237 прочитания\n7 64 Капитал Facebook Twitter\nГрафинята в парка: Кръчма "Контеса"\nОт 24 години\nТръгвайки за това интервю, правим бърз експеримент – влизаме в такси и без да казваме адрес, обявяваме желанието си – "Контеса". Шофьорът поглежда въпросително, вероятно търсейки следи от махмурлук (и нужди от шкембе чорба), и дава газ в правилната посока. "От 20 години таксиметровите шофьори са проводник между клиентите и нашето заведение", ме посреща на вратата собственикът на ресторанта Тодор Тодоров. "Те докарват при нас всеки, който има желание да хапне някакво наистина българско ястие. Ние нямаме точен адрес, не сме на улица, но те ни знаят. То е малко като да напишеш писмо на село и да го адресираш "до дядо".\n"Контеса" се намира в сърцето на градинката с църквата "Св. Николай Софийски", на пресечката на улиците "Опълченска" и "Пиротска". Заведението съществува денонощно от 1991 г. и е популярно най-вече сред любителите на месни субпродукти и чешка бира. Сред евъргрийните тук са телешката глава в шкембе и няколко вида топли супи. Във вечния спор "къде е най-добрата шкембе чорба" "Контеса" държи едно от първите места в София. И то от много години.\n"Заведението отвори в началото на 90-те, тежки години. Бяха времена на хаос, стачки, по магазините нямаше нищо, чакахме на опашка по два часа за бурканче кисело мляко", връща се в спомените си Тодор. "Нямаше ресторанти. Старите соцзаведения започнаха да затварят, защото нямаше никакво снабдяване на продукти. Голям глад. Аз обаче видях ниша в това. Мислех да емигрирам в САЩ при брат ми, докато съм млад, но реших да опитам първо нещо тук. Живеех в този квартал – той е стар и населен предимно с евреи. И до днес те са голяма част от клиентелата ни. Говорих с управата на общината, те ми дадоха петното с условието да направя някаква дървена къщичка, която да се връзва с градинката. Оттам ми хрумна и името – исках да е като малко дървено бижу, да напомня за разкоша на графиня, на контеса. След големи перипетии успях да купя дървена къщичка от едно русенско село и отворих заведението."\nКак обаче в тези мрачни, постсоциалистически времена, купонна система и километрични опашки пред празните щандове на магазините е решен да отвори ресторант? С какви продукти? Откъде тази смелост? "Никой не очакваше такива катаклизми в България. Аз обаче се стегнах и отидох в гръцкото посолство. Поисках постоянна виза и им обясних, че искам да пазарувам храна и продукти. Оказаха се разбрани и започнах да го правя всяка седмица по три пъти. Години наред. Носех марули, домати, зехтин, месо – само и само за да просъществуваме. Оттогава знам, че най-важното за една работа е да има постоянство и мерак, иначе нищо не става. Дори след като през 1998 се пооправиха нещата, още продължавам да ходя – поне по два пъти в месеца. Например за гръцки наденички, които са направени изключително и само от месо и една подправка. Добавям към тях и салати, сирене и рицина."\nПрез 1997 г. цените растяха с часове. Хората влизат и поръчват по пет бири, защото докато изпиеха последната, цената й скачаше.\nДруг фактор, който прави "Контеса" с години успешна, е денонощното й работно време – тя нерядко събира среднощни компании след посещение на клуб и окъснели работохолици. "Тази идея е по-скоро случайност и по принуда. Още когато отворихме, започнаха редовно да разбиват и крадат всичко от заведението. Въпреки охранителните системи реших да не затваряме. Първите години успявах да спя едва по 4-5 часа в денонощието. Пътувах много, готвех, но всички ни научиха, че тук по всяко време на денонощието има вкусна и топла храна. Това е обикновена кръчма, никога не съм искал да бъдем ресторант с претенции. Почти цялата ни клиентела днес е постоянна вече 20 години – хора, които обичат хубавото българско ядене. От първия ден досега винаги готвим свинско със зеле, агнешко печено, пълнени чушки, мусака, телешка глава в шкембе. Българинът обича хубава супа, вкусна и питателна храна на нормални цени. Обичат българската кухня, а не заведенията за бързо хранене. Аз съм на 67 години и до днес не съм ял един "Макдоналдс". Това е измамна храна. Една хубава манджа се прави внимателно и с любов. Не можеш просто да мяташ всичко едно след друго."\nБез абсолютно никаква реклама (и до днес) "Контеса" започва са се прославя от ухо на ухо. Формулата сработва – денонощно заведение за супи и манджички още преди бума на слогани като "домашно", "на баба" и т.н. Тодор е твърдо убеден, че каквито и времена да настанат, българинът винаги ще има пари за топла храна и едно добро питие. "Имаше обаче и тежки моменти. През 1997 г. цените растяха с часове. Хората влизат и поръчват по пет бири, защото докато изпиеха последната, цената й скачаше. Бях се отчаял. Бях на ръба на затварянето. Жена ми ме помоли да устискаме още някой друг месец. Изкарахме зимата на нокти и после нещата като че ли леко се нормализираха. И така допреди четири години, когато пак настъпи криза в бранша. Спаси ни и ни спасява това, че вече имаме твърда клиентела – от свърхбогаташи до бедни хорица. Но за мен те всички са еднакви – Негово величество Клиента".\nПерсоналът и до днес със смях си спомня редовния им клиент Микеле Плачидо, който на сбогуване си опаковал една порция чушки за жена си в Италия. Персоналът впрочем е почти един и същ вече 22 години. Готвач от съседно заведение се притекъл на помощ в началото и останал и до днес. Почти никакво текучество – още една от тайните на устойчивият бизнес модел. Тук можем да добавим – и малко иновации. "Преди 15 години бях един от първите, който вкара чешка бира в заведението си. Реших да разнообразя българските марки, с които работя, запалих колата и отидох до Чехия. Нямах идея откъде и влязох в един голям супермаркет и купих 800 бири. И така с големи перипетии започнах да зареждам и предлагам чешка бира. Хората оцениха това и идваха откъде ли не само за да я опитат. Днес тя е във всички магазини, но аз си поддържам над 15 вида - от класики до най-актуалните марки."\nТодор е страстен почитател на българските продукти въпреки високите цени. И до днес той всяка сутрин става и лично избира и зарежда зеленчуците и месото за деня. И не просто поощрява българското, но твърди, че то притежава несравнимо по-добри вкусови качества от вносните. Това поставя "Контеса" и в своеобразната категория на кухня с локална продукция – факт, който всичките клиенти знаят и уважават. През 2008 г. заведението преживява истински бум като част от манията по "домашно" сготвени ястия. Днес – на фона на всичките ястия с киноа, чия, годжи бери – "Контеса" отново разчита на твърдата си клиентела. "Кръчмата ми дава независимост и достойнство", завършва Тодор, преди да се развихри обедният кулинарен казачок от прегладнели клиенти. "Достойнството е много важно в този бизнес. Затова всеки ден персоналът си получава надницата, независимо дали има за мен. Предлагали са ми да бъда управител и на други ресторанти, но аз никога не съм се блазнил. Не искам да правя от "Контеса" и верига – нямам вече сили. Виж, ако бях на 40... Но се надявам поне единият от синовете ми да поеме бизнеса." Влиза първият клиент.\nВарна, началото на 90-те. "На тъмно" все още не е магазинът, от който сте купували фланелки на любимите групи, първите си касетки (понякога вече ползвани и започващи от третата песен), значки, нашивки или медальони. Под това име тогава се организират даркуейв партита и концерти в Младежкия дом, като в този период поредицата от събития е реалната "социална мрежа" за всички млади хора, откриващи алтернативните жанрове. Между 1992 и 1994 г. основната личност зад партитата "На тъмно" е Николай Тодоров, или просто Ник, ученик от Икономическия техникум.\n"В един момент реших, че от този интерес може да се получи нещо по-голямо и в края на 1994 г. отворих първия магазин. В него работиха приятели, това бяха и първите клиенти. В началото смятахме да продаваме само българска музика, като в този период касетките на "Нова генерация" и "Виолетов Генерал" се търсеха най-много", разказва Ник, вече 38-годишен и превърнал "На тъмно" във верига от общо девет обекта с близо четиридесет служители. Това я превръща в най-голямата независима търговска мрежа за алтернативна младежка мода и начин на живот. Статут, на който компанията стои от години без опасност да бъде детронирана.\nПродаването на дрехи започва през 1995 г., когато за рождения си ден от баба си Ник получава парче плат ("тогава и такива неща се подаряваха"). Оттам идва идеята му за кариран гащеризон. Първо прави дизайна за приятели, а не след дълго той става най-търсеното в магазина. Така постепенно "На тъмно" надрасва първоначалната си музикална концепция. Междувременно Ник често е в нощния влак към София за нови стоки, а на следващия ден е обратно във Варна и на училище.\n"На нито един етап аз не съм се стараел да продавам всичко на всеки на всяка цена"\nНима като тийнейджър той вече е имал трезва визия за проекта и одобрението на родителите си да развива нещо толкова рисково в толкова несигурно време? "Семейството ми винаги ме е подкрепяло във всички мои начинания и проекти. Началния капитал за "На тъмно" събрах, след като няколко сезона продавах вестници на Златни пясъци, а с първия кредит купих пространството на магазина." В началото то се използва за репетиционна на местни групи, преди да бъде дом на "На тъмно". "След това развитието се осъществи изцяло с оборотни средства", казва Ник, който продължава образованието си в Икономическия университет на Варна, а като студент вече развива "На тъмно" във верига и с все по-силен акцент към облеклото, студиата за татуировки и пиърсинг, събития на живо – от концерти до ревюта на нестандартни места.\nМарката стъпва в Добрич през 1997 г., в Русе през 2000 г., следват Плевен, Велико Търново, Пловдив, София, Бургас. Никога досега обект не е затварян с изключение на едно преместване от Стара Загора в Благоевград. В София магазинът е на ул. "Иван Вазов", също като преди 13 години. Разширяването на дейността в началото става с помощта на състуденти от курса по икономика и мениджмънт в Икономическия университет във Варна.\nВъпреки че "На тъмно" е асоцииран най-вече с алтърнатив жанровете и лайфстайла, родените в края на 80-те и началото на 90-те години е твърде възможно да са научили за магазина покрай модната линия, която Ник развива в партньорство с Мишо Шамара в началото на миналото десетилетие. "Никога не е било планирано да стоим на едно място, а още от началото сме били отворени към максимален кръг от жанрове", обяснява той.\nОпределя хиперинфлацията през зимата на 1997 г. като най-трудния период от професионалното си развитие, а като най-добрия – този между 2007-2008 г., когато влизането на България в Европейския съюз има все по-осезаемо отражение върху икономиката. Последвалата финансова криза нанася удар и кара собственика да оптимизира екипа и детайли около функционирането на мрежата. Но устойчивостта никога не е била сериозно заплашена, тъй като "на нито един етап аз не съм се стараел да продавам всичко на всеки на всяка цена". Дългия живот на магазина той си обяснява най-вече с това, че "На тъмно" е модел, който няма аналог.\nВ момента Ник работи по отварянето на първия му обект извън страната – до няколко месеца се очаква марката да стъпи в Букурещ. С бързи темпове се развива и онлайн магазинът на www.natamno.com, който започва още през 2005 г. и е един от първите в България за компания с подобен профил. "Тогава си казах, че ще смятам онлайн търговията си за успешна, ако тя месечно настига най-слабите реални обороти. Това бързо стана факт и се надявам скоро дигиталният магазин да бъде толкова успешен, колкото и реалният." Освен лимитирани серии от облекла и аксесоари, обувки, графити спрейове сайтът предлага идеи за подарък, продажба на билети, аниме фигурки, ваучери.\n"Сега, през 2015 г., смело мога да кажа, че България е част от световната сцена. Спорно е как някои неща се реализират тук, но тенденциите и информацията не идват със закъснението, с което идваха преди. Нямахме нищо и бяхме безкрайно любопитни. Случвало се е да си задавам въпроса, ако не беше "На тъмно", какво бих правил. Но истината е, че и днес не се занимавам само с това. Имам куп други проекти, някои свързани с магазина, други не..."\nОт близо година той е издател на излизащото в петхиляден тираж културно списание "Виж! Варна", което подобно на "Виж! Бургас" представя интересните събития и личности на града. От 2014 г. организира прожекции на открито под наслова "Лятно кино в квартала". "Занимавам се и с доброволчество – обучавам ученици, развивам различни проекти в сферата на творческите индустрии." По-рано тази година "На Тъмно" представи първата по рода си "социална арт игра" за подобряването на творческите способности, в която участници "от 9 до 99" години трябва да сглобят и декорират играчка, а после да я "разходят" и заснемат в различни градски пространства. За 20-годишнината на веригата той организира концерт на няколко балкански групи в София.\nНа фона на този ентусиазъм има ли нещо, което би го отказало? "Преодолявал съм много прегради по пътя си дотук. Изправял съм се и пред различни изкушения, но мисля, че това е моята кауза и ще продължавам, докато мога."\nРазговорът със собственика на веригата за бързо хранене (състояща се от три заведения) преминава през филтъра на преводач, защото въпреки че ме разбира, Абу Камал – родом от сирийския град Хомс, не се чувства сигурен да говори на български. Не мога да скрия изненадата си, че за половината си живот, прекаран живот в България (сега е на 50 години), той все още не е усвоил езика. Обяснението му е, че не му се налага. Въпреки че има приятели българи, "те по-скоро проговарят на моя език, отколкото аз на техния", казва все пак на български Абу. "Истината е, че аз въобще не съм планирал да оставам тук цял живот, съпругата и децата ми бяха в Сирия и исках вече да се прибирам и да предам бизнеса на някой друг, но избухна войната и сега път назад няма. Кой знае, може и да си умра в България" Сега вече и семейството му не е в Сирия.\nПреди 23 години Абу Камал идва в София като на шега. Негов приятел следва в столицата и след като му гостува няколко пъти, младият мъж започва да разбира и харесва страната. "Когато отворих първия "Мимас", софиянци не знаеха какво е това нещо фалафел или какво има в един дюнер – беше си голям риск, въобще не знаех дали ще им хареса. Предполагах, че по-голямата част от клиентите ми ще са араби или турци, но всъщност на българите толкова много им допадна сирийската кухня, че 85% от постоянната клиентела и досега се съставлява от тях", споделя той. "Не че и на арабите не им харесва, но имаме изненадващо много клиенти българи, включително и различни министри през годините", смее се Абу. "Соломон Паси яде редовно при нас, Николай Младенов дори си е поръчвал да приготвяме храна за гостите му, когато бърза". Той е изненадан, че българските депутати не си придават излишна важност – "идва Младенов по дънки и си взима фалафелите в няколко торби, заговаряме се, държи се съвсем приятелски, това е невъзможно да се види в Сирия – дори шофьор на министър там се държи надменно".\n"Когато отворих първия "Мимас", софиянци не знаеха какво е това нещо фалафел или какво има в един дюнер – беше си голям риск, въобще не знаех дали ще им хареса.\nСпоред Абу в София вече има цяло поколение, израснало с дюнерите и фалафелите му. Да, това бяхадецa и тийнейджъри, които като традиция на път за "Mетрополис" партита минаваха да изядат по един дюнер. Сега те са родители и водят децата си в "Мимас". "Ние ги познаваме, знаем какво ядат, как обичат да са приготвени нещата и директно ги посрещаме от входа", обяснява собственикът. Но една от причините за това е, че персоналът на веригата почти не се сменя – единствените нови служители са четирима сирийски бежанци, които Абу взима на работа, за да им помогне да се справят. При него има и българи, които някога са работили в Сирия. Работното време за заведението на "Попа" и малко по-надолу - на това на ул. "Любен Каравелов", е денонощнo в петък и събота, а в останалите дни до 00:00 часа.\nИзразявам предположение, че една от причините за успеха на "Мимас" и задържането му през годините, е ключовото му разположение – на "Попа", ключово и култово място за срещи през последните две десетилетия. Но според Абу не мястото е ключовият фактор, а храната. "Около мен за изминалите 20 години се отваряха и затваряха всякакви магазини и кафенета, но никой не оцелява толкова дълго", казва той. А преводачката Ази допълва, че тя и синът и са променяли маршрута си след часове плуване, като значително са се отклонявали на път към вкъщи, само и само да минат през "Мимас" и да хапнат сирийска храна.\nПървите години са толкова натоварени, че понякога на собственика му се налага да спи в колата през заведението. "В началото на 90-те години нямаше хранителни борси както сега, нямаше продукти. Беше ми много трудно да намирам пресни плодове, зеленчуци, мляко и месо. Ставах в 4 сутринта и започвах да обикалям производители, където се надявах да намеря някакви стоки", разказва Абу. И до ден днешен той държи всичко да е прясно – в заведенията му не се използват замразени полуфабрикати. Картофите са пресни, белят се всяка сутрин и се пържат на място, същото се отнася и за месото. Менюто се разнообразява - "преди години по време на великденските пости осъзнахме, че все повече българи искат да ги спазват и трябва да им предоставим алтернатива, затова обогатихме предложенията със салати и супи". В начaлото започват да предлагат само "Табуле", но то веднага се разграбва, затова броят на салатите се увеличава и сега те вече са над петнадесет. Така "Мимас" се оказва атрактивно място и за вегетерианци – хумусът е правен на място (може да го откриете с етикет "хомос"), има и разновидност на кьопоoлуто, познато в Близкия изток като "Баба Гануш". Менюто се разширява, за да отговори на търсенето и очакванията на българите, но оригиналните сирийски рецепти не се променят. Години наред Абу внася подправките от родната си страна - "но сега, когато всичко е разрушено, вече не мога да го правя и купувам от Турция. А тайната на моите рецепти е именно в подправките".\nВсеки път, когато споменем тежката ситуация в родината му, Абу помръква – очевидно не може да седи безучастен и застава на страната на опозицията срещу президента Башар ал Асад. Офисът му, който се намира над ресторанта на ул. "Любен Каравелов", е окичен в знамената на бунтовниците. Мястото вече се е превърнало в сборен пункт на всички граждански групи и доброволци, които искат да помогнат на сирийските бежанци в България, както и на съмишлениците му от "Асоциацията за свободна Сирия". Носят се храни и дрехи, които се разпространяват към нуждаещите се и служебното пространство е заприличало на мини кризисен щаб. "Именно защото за българите "Мимас" е като символ за Сирия, тук е като отправна точка – много често, когато не знаят как да помогнат, хората носят провизии и разчитат на мен да ги раздам." Самият Абу през последните години дава огромно количество храна на гладуващите и помага на бежанците, като ги свързва с институциите, превежда, изобщо прави каквото може. "Ама какво значи бежанец, сега и аз съм бежанец, защото не мога да се върна вече в Сирия, разпалва се той. Всъщност откакто не мога да ходя в родината си и прекарвам почивките си в България, открих много красиви места, като Велинград например." Той все пак изразява надежда, че някой ден нещата в Сирия ще се оправят и семейството му ще могат да се върнат.\nФактът, че "Мимас" се асоциира с всичко сирийско и арабско, има и своята негативна страна. Абу си спомня футболния мач между отборите на Мексико и България, в който глaвният съдия – сириец, не отсъжда дузпа в полза на България. След края на двубоя родни фенове си отмъщават на неговите заведения като изпочупват витрините на "Мимас". Но освен спорадични случки на омраза според Камал по-голямата част от българите са много толерантни и гостоприемни и той не съжалява, че е избрал именно тук да изживее половината си живот.\nДоротея Монова и Райчо Ангелов\n"Няма такова животно като българския книжен пазар", казва Доротея Монова и бързо дава три съвета за оцеляване: "Светъл ум, за да разпознаеш правилния автор, да си постоянно нащрек и винаги да можеш да започнеш отначало. Устойчивост на характера, защото в България няма как иначе. И чувство за реалност."\nНа влизане в офиса първото, което виждате, са романите на Джак Керуак и Хенри Милър, тип автори, които именно това издателство популяризира в България. Също така подписан с "Аз обичам Paradox" портрет от Умберто Еко, чиято "Името на розата" излиза под знака им. Както и многобройни награди, последните две за издадената на твърди корици "Цветя от края на 80-те", документираща рок вълната в България в годините преди падането на социализма. На една от масите стои английско издание за съвременна румънска проза.\nДоротея и Райчо Ангелов, основният й партньор в издателството, започват деня с работата по следващата книга на Paradox: развиващият се на фона на Втората световна война роман "Крематорът" на чешкия писател Ладислав Фукс. След четвърто прочитане на текста на задната корица двамата са вече готови да си припомнят първите стъпки в издателството, на чийто сайт 1991 г. е определена като "обгърната в мистика". И действително, двамата няколко пъти определят този период като "много странни времена".\nParadox е създадено през 1991 г. от група приятели "на средна възраст 24 и половина", студенти по журналистика в Софийския университет, които обсъждат идеите си в "Яйцето". "Бяхме деца на социализма, които току-що са свалили пионерските връзки, четат бунтарска литература и искат да правят бизнес. Пътят от интелектуалните инвенции до правенето на бизнеса беше дълъг 23 години", разказва Доротея, която преди това има четиригодишен стаж като редактор в университетското издателство.\n"Книгоиздаването е много странна сфера. Тя е между културата и бизнеса и често изпада от двете места. Смята се, че издаването няма нужда от финансовата подкрепа, която театърът, киното или музиката имат, тъй като трябвало да се справяме сами. А от другата страна ни гледат като деца, които само си играят на бизнес, и наистина, в нашия бранш не играят големите пари. Ако трябва да направим аналогия с политиката и как има движения център-ляво и център-дясно, ние сме по-скоро център-култура като ценности, а други са център-бизнес."\nВ началото идеите са свързани със създаването на вестник, но поради липса на финанси съдружниците се ориентират към издаването. Заварват едно напълно разградено поле – началото на демокрацията с един замах разрушава цялата структура и изхвърля книгите на улицата за над десетгодишен период. Буквално. "Ако нямаш маса за тапети и кашон от банани, за да продаваш книгите си, си обречен", спомня си продавалият на "Славейков" Райчо. След като се уволнява от казармата, той започва да работи като търговец на книги, а после се присъединява към издателството, когато то прави първите си стъпки. През годините няколко пъти професионалните им пътища са се разминавали, но от 2009 г. е отново в Paradox.\nСлед регистрирането на издателство през 1991 г. следващата година започва издаването на поредицата "Америка на ХХ век" с провокативната "Дрога" на Уилям Бъроуз. Доротея и Райчо разказват, че за разлика от обичайните тиражи от по 60 – 80 хиляди те започнали да отпечатват в "скромния" брой от 10 хиляди – числа, които звучат фантастично към днешно време, когато тиражите понякога не надминават хиляда екземпляра. На мнение са, че издаването на бунтарската американска литература е изпреварило времето си – тогава гладът е насочен основно към бестселърови романтични заглавия, а име като Чарлз Буковски все още няма тежестта, която има днес.\n"Площад "Славейков" може да ни се струва като спомен от миналото, но преди той решаваше съдбата на редица книги и издатели", спомня си Доротея, а с Райчо се разсмиват на спомена за жена, която е диктувала на търговците какво да излагат и веднъж им е обявила "тез ваште книги никой не ги купува".\nЗащо тази среда не ги е отказала? "Някак си не виждах съдбата си в новосъздадените медии, въпреки че тогава имаше повече глад за подготвени кадри. Но да не се правим на излишно смели – беше си случайност. Сега си давам сметка колко сме били наивни. Вероятно ако бях на 45 с 20-години стаж, щях да избере по-комерсиалния път. Но като млад те тресе друг адреналин..."\n"Имаше дисхармония между издатели и събрани от кол и въже книготърговци, които често фалираха фирмите, като пропиваха парите по барове или бинго. Времето беше доста бандитско и оцеляването беше трудно. Няма нито един издател, който да е започнал тогава и оцелял до днес, без да е претърпял големи загуби, свързани с неплатени тиражи."\nВ техния случай кризисните ситуации са били поне три, а една от тях по време на хиперинфлацията, която слага край на трите им книжарници в София, отворили между 1994 и 1997. Екипът на Paradox също така е претърпявал множество промени, като е обхващал най-много десет души, сега са пет, а до неотдавна служителите са били само Доротея и Райчо. "Но никога не съм имала амбицията да правя голямо издателство с много хора. Ние не се занимаваме с тотално книгоиздаване, а с правене на литература." Гордеят се с визуалния елемент от работата си – във време, в което корици са се правили от изрязани снимки от вестника, те залагат на професионална визия и акцентирано изписване на автора в горната част на корицата.\nКакво трябва да има един автор, за да бъде част от Paradox? "В нашия случай ние искаме интрига в автора, дори в неговото социално поведение. Не трябва да има фалш. Това, което се пише, да е житейски и личностно защитено. Много си личи, когато социалната чувствителност е привнесена или отиграна". Като добри примери за това са украинският автор Юрий Андрухович и вероятно най-популярният полски белетрист Анджей Сташук, като и двамата вече са гостували в София при голям интерес. "Имало е случаи, в които още преди да съм прочела книгата, да видя биографията на автора и да си кажа, че този човек е за нас."\nДоротея изразява яда си, когато се пише по неавтентичен начин. "Примерно заигравките с тоталитаризма при някои писатели са толкова повърхностни. Голямата книга, голямото литературно осмисляне на тоталитаризма при нас не е случило за разлика от страни като Чехия или Полша, където приватизирането на издателствата се извърши по много по-успешен начин. Повърхностният поглед тук все още е приет да се случва."\nОтчита, че по-селективният поглед към литературата е плод и на журналистическото й образование."Получаваш различни сигнали в ефира от хората, които са литератори или преводачи. Не случайно тръгнахме с американската колекция. Когато тя се оформи, си казах, че това са книгите, създали интелектуалния бунт на Америка. Литература, която показва по-осезаема социална чувствителност."\nВъпреки многото премеждия не съжаляват за нищо. "Книгоиздаването е един много чист бранш, в който никога не се намесиха категорично мутренски групировки. Познавам всички, които стоят стабилно на пазара, и няма някого, за когото да кажа, че е взел мръсни пари. Все пак, за да се занимаваш с издаване, трябва да разбираш нещо от книги, изисква се дълготрайна визия, тя не се постига с внезапно налети суми. Затова всички, които направиха бързи пари, изчезнаха."\nВсе още е трудно се определи какво означава бестселър в България. За разлика от нормално функциониращите пазари тук той не се оформя за дни, а със седмици, понякога с месеци. "Въобще книгоиздаването е бавен процес. Това, което правиш сега, излиза след три години, а една тенденция, която се опитваш да заформиш, се вижда след пет."\nКато проблем отчитат спадащия интерес към четенето. "Според статистиката има малък, но траен спад на четящите. Вълната на литературните блогове в България върши работа в един сегмент от младото поколение. Четенето стана модно сред определен кръг и определени градове, но не повлиява масово", разсъждава Райчо.\nИмат добре подреден план за дейността си до 2017 г., който включва още визити на чуждестранни автори. Нещо, за което Доротея си обещава да мисли в по-здравословни размери. "Все още откачам, когато се подготвя гостуване на наш автор. Вълнувам се още месец преди това, хвърчи перушина, чудя се дали всичко е направено". Райчо споделя, че има планове и за дигитализация на каталога и две аудиокниги. "Не че има голям пазар в тази област, но трябва да се работи в тази посока, за да може той да се появи." Също като в самото начало.\nУсещането за свежест в двора на фабриката идва не само от веселяшките цветове на постройката, но и от недалечните борови гори и от разораните ниви непосредствено до оградата. На площ от над 3000 квадратни метра са разположени складове, производствени помещения, административни офиси, шоурум, зала за презентации, няколко кухни, тоалетни и тераси. И един апартамент, в случай че на някого му се наложи да пренощува в сградата. Все още неизползван. Плюс кухня на двора (любимо място на пушачите през зимата), както и безплатна автомивка (за служебните коли и за личните автомобили на всички работещи в компанията).\nКомпанията следва и създава модни тенденции в текстила за бита. Затова фирмените изделия са своебразен измерител за променящия се вкус на хората. В първите години на бизнеса клиентите купували всичко, което излезе на пазара. С времето непретенциозните купувачи оредяват."Потребителите стават все по-информирани, сравняват цени, задават въпроси, изискват", отчита Милен.\nВ деня на посещението ни Милен Петков беше планирал още една среща, а после отиване до Слънчев бряг и връщане веднага. В близката седмица го очакваха посещения в Истанбул и пътуване до Китай. "Това е бизнесът. Тичане безкрай", казва той.\nУтрото на алпиниста: Чайове "Биопрограма"\nКогато мой познат, който живее от години в Америка и обича да прекарва време в кухнята, се възхити от новата си умна чаша за чай с кратко клипче в социалната мрежа, аз се впечатлих не от чашата, а от друго. За направата на клипчето беше ползвал българската марка "Алпинист". Вече и в САЩ, изглежда, има всичко, а времето, в което няколко поколения емигранти пренасяха луканки, ракии и някои други любими български изделия и се чудеха да как да набутат още и още в куфарите си, скоро ще в историята. Единственото, което със сигурност няма да се промени обаче, е култивираният с годините вкус към тези продукти. Въобще няма да е грешка да причислим чайовете "Алпинист" и "Утро" в тази група.\nИ зад това не се крият някакви супергероични маркетингови усилия. Чаят всъщност е наследник на познатия в соца "Турист". "Това е един микс, който винаги се е харесвал. Основните съставки мащерка, жълт кантарион и маточина – все диворастящи билки – са много близки до вкуса на българите", обяснява Десислав Дионисиев, създател на марката и основател на компанията "Биопрограма", която я произвежда.\nНе смесвай аромата\nДионисиев основава фирмата през 1990 г. Опитът му преди това е в сферата на търговията и износа с лекарствени растения, билки и подправки, но сам казва, че винаги е вярвал, че производството е много по-важно. "В началото не беше само чаят. Бяха и много други неща, но чаят и подправките не могат да съжителстват заедно поради силния аромат, който се смесва", обяснява той.\nИ докато си говорим за силни аромати, не пропуска да спомене, че вече от две години не пие кафе, а сега е насочил усилия към измислянето на чай, който да го замести напълно с ободряващия си ефект.Собственикът всъщност участва в измислянето на голяма част от рецептите почти наравно с лабораторията на компанията. А по отношението на ръководството й казва, че той не работи, а по-скоро присъства във всяка дейност и етап на производството – от селекцията на билките до това как ще изглежда опаковката.\nИ така от 1992 г., когато с кредит от Първа частна банка прави мащабната за онова време инвестиция от 50 хил. долара в производствени мощности за чай. "Всички колеги смятаха, че това е голямата грешка на шефа, но след около две години разбраха, че не съм бил толкова грешен, а след три си казаха – да, на прав път сме", спомня си Десислав. Днес компанията осигурява 150 работни места и реализира 60% от продажбите си на външния пазар, като водеща държава за износа е САЩ.\nДа израснеш през 90-те\nИсторията на "Биопрограма" може да се чете като учебникарски пример за икономическия живот в модерна България, който минава през бурни периоди, включително не толкова приятни. "Имаше ги и разбойническите времена, в които от бизнеса се искаха пари по какви ли не поводи. Не знам нещо, което да не е минало през главата ми за тези години", разказва Дионисиев. Но допълва, че ако е трябвало да живее по друг начин всичко това, не би намерил по-правилни стъпки. Най-трудният момент бил, когато валутата се сменя и инфлацията създава тотална несигурност. Тогава парите за разплащания с доставчици са суми от порядъка на няколко десетки милиони. Но с въвеждането на валутния борд идват и най-добрите години за "Биопрограма", защото пазарът се успокоил по отношение на цените, а партньорите са повярвали в лева.\nВъпреки динамиката и бързия растеж Десислав остава единствен собственик на семейната фирма през всички тези години и успява не само да приключи всяка от тях с добри финансови резултати, но и да развива компанията и марките й.\nФилософията му се състои в две точки. Първо, за да се върви един бизнес, той трябва да печели. И второ, парите да се влагат обратно в производството.\nДобро утро с "Утро"\nДесислав и семейството му все още не са спрели да пият собствените фирмени продукти, въпреки че всеки приятел, който пътува някъде, им носи именно такива подаръци и вече са събрали колекция с чай от цял свят.\nА иначе освен "Утро" и "Алпинист" сред по-популярните и търсени марки на компанията са "Родопски" и "Старопланински чай", а в последно време и "Лека нощ", което било голяма изненада предвид навиците за пиене на чай в България. "За всички 20 години обаче първите две си останаха бестселъри, но прави впечатление, че все повече хората прибягват и до пиене на чайовете за грип и простуда или имуностимулиращите", казва Дионисиев. И въпреки че опаковките на продуктите в портфолиото на компанията се променят често, при "Алпинист" и "Утро" редизайнът е по-скоро козметичен, защото хората си ги познават вече по точно този начин. Името "Биопрограма" за тези 20 години остава все същото, но има промяна в логото й, тъй като по думите на собственика "в крайна сметка трябва се върви напред".\nВкусовете, разбира се, също преминават през различни трансформации. Преди се е пиел много черен чай, а сега се предпочита зелен. Плодовите чайове са имали пиковия си момент, но търсенето им в последно време се е успокоило. Пазарът в момента се ориентира към биологично чистото, защото то е станало философия на много хора по света. Очакванията са се да настъпи истински ренесанс в търговията с природни продукти.\nДионисиев познава добре и потребителите. Тези, които пият чая на "Биопрограма", според него могат да се разделят в три основни групи – едните са свикнали с продуктите, другите просто мислят за здравето си, а третите посягат към билките, когато настинат или се разболеят. "Последните са 50% от нашите клиенти", констатира той.\nДоброславци. Полша. Америка\nЗа компанията всяка година е ключова от гледна точка увеличаване на производствените възможности."Първата година започнахме да произвеждаме в село Добсрославци, втората направихме там цех за рязане на билки, след това се оказа, че ни е малък, и направихме по-голям. После изградихме цех за износ във Вятово, той отесня още след година и изградихме и там цех за рязане на билки. После купихме една база в Антоново, която трябваше да акумулира билките от Централна България, но пък разбрахме, че ще ни трябва такава и за Южна България, и изградихме база в село Богдан", обяснява Десислав Дионисиев.\nСледва направата на няколко сушилни за билки, система за стерилизация (защото такова третиране е необходимо, за да изнасяш чая на американския пазар) и лаборатория за клетъчно производство на растенията. "Тя е много важна за нас, за да може да гарантираме, че този вид е този, а не някакъв друг", казва собственикът на "Биопрограма", която вече е има 10 бази. Освен това компанията създава и дъщерна фирма в Полша, която вече прави около 30% от общия оборот. Дионисиев обяснява и че има участие във фабрика за машини, които обслужват индустрията, така че са почти започнали сами да произвеждат и машините за обработка на билките, които им трябват.\nИ понеже много често липсата на добра реколта може да създаде проблем, продукцията от полската фирма минимизира този риск, като допълва българската фабрика. "Отскоро имаме и една фабрика в Албания, а сме на път да направим и бизнес в САЩ, за да сме сигурни, че можем да си покрием нуждите и от другаде, когато нещата не вървят. Получи се едно хубаво допълване, но в голяма степен започнахме да ставаме вносители и реекспортьори на билки, вместо да произвеждаме", обобщава Дионисиев.\nмарки години клиентела заведение храна бира\nDeHu 13:55, 27 мар 15, Любопитно\nМного харесвам статиите от този вид в "Капитал". Интересни са, образователни, мотивиращи и даващи надежда, че не всичко в България е изгубено.. Вижда се човешката история, рисковете, спадовете, възвишенията, иновацията, стремежа към мечтата на обикновените хора, които са намерили ниша и са се задържали в нея с години честен и усърден труд! Страхотно е! Желая на споменатите и всички други подобни на тях хора, успех и сила!!!\nplamenhristov5 07:43, 28 мар 15, Весело\nпрекрасна идея за след великденските пости\nПАВЛА 21:50, 28 мар 15, Весело\nМного приятна статия. Всичките и части.\nЗа "Контеса" ... скоро ми се наложи да търся 11-та поликлиника ... Намерих я, но след това теглих една на джипито си с репликата - що не ми каза, че е до "Контеса", ми се мотах да обикалям преките.\nevolutionary 09:44, 29 мар 15, Неутрално\nЧудесна идея за статии. Много ми допадат. Да чуеш разказ от първа ръка на българските предприемачи винаги е интересно.\nPeter Stoychev 10:31, 29 мар 15, Неутрално\nДано повече хора разберат,че успехът зависи от тях. Да чакаш някой да свърши нещо за теб е МИРАЖ.\nRalev.com 03:12, 30 мар 15, Неутрално\nВсички истории бяха интересни.\nVassilena Mircheva 15:51, 01 апр 15, Неутрално\nЖалко, че ще прозвуча като трол под хубаво написания материал, но "Парадокс" е далеч от добрите практики.\nГоспожа Монова има безспорен вкус, що се отнася до автори и заглавия, но избягва да плаща на преводачите и си позволява да мами културните центрове, които финансират преводи.\nМиналата година й се наложи публично да се извини в медиите на преводач, комуто заявила, че е направил лош превод, който не видял бял свят. Оказа се, че книгата е била "издадена" в три екземпляра, представени на културния институт, финансирал издаването.


Федор Емеляненко | Boec.BG - онлайн медия за бойни спортове\nНачало Tag "Федор Емеляненко"\nФьодор Емеляненко записа светкавична победа в сблъсъка си с Франк Мир. 41-годишният руснак нокаутира съперника си за 49 секунди в сблъсъка в тежка категория от 1/4-финала от веригата “Белатор” 198 в Роузмънт, САЩ. Така Императора записа 37-ия успех в кариерата си в ММА и се върна на победния път, след акто бе загубил последния си […]\nЛегендарният руски боец Фьодор Емеляненко (36-5 MMA, 0-1 BMMA) допусна една от малкото си загуби! “Последният император” се завърна на ринга и рано тази сутрин направи дебют във веригата Bellator MMA срещу американеца Мат Митрион (12-5 MMA, 3-0 BMMA) на галата Bellator 180, която се проведе в легендарната зала “ Медисън Скуеър Гардън ” в Ню […]\nЛегендарният ММА боец Федор Емеляненко не желае да се бие отново в Антонио Силва. През 2011 година бразилецът победи Императора с технически нокаут, но руснакът не вижда смисъл да взема реванш. В момента Силва е в Русия, където има двубой с Витали Минков. “Нямам интерес към реванш срещу Силва. В момента целта ми е да […]\nЕмеляненко – Митрион все пак ще се бият, Ню Йорк приема двубоя\nРуската легенда Федор Емеляненкои Мат Митрион все пка ще се бият помежду си. Това ще се случи на 24 юни в „Медисън Скуеър Гардън“ в Ню Йорк. Двубоят между двамата ще бъде основото събитие на Bellator 180, където един срещу друг ще иизлязат и Чел Сонен срещу Вандерсон Силва. Емеляненко и Митрион трябваше да се […]


Тонколоната Huawei Sound X вече в България - Новини | Mobile Bulgaria\nМомчил Карабулев 04 декември 2020, 21:31 2742 прочитания 0 Коментара\nHuawei Sound X е най-новото попълнение в премиум аудио колекцията, която компанията предлага на българските потребители в предпразничния сезон. Тонколоната вече се продава в мрежата на A1, Telenor, VIVACOM, Техномаркет и партньорската мрежа на Поликомп на препоръчителна крайна цена от 699 лв.\nУстройството е разработено в партньорство с френската компания Devialet, която е известна със своите премиум тонколони, чиято цена достига хиляди левове, така че цената на Sound X минава за достъпна. В корпуса с минималистичен дизайн се намират 6 говорителя и двоен събуфър, обединени от акустичните технологии на Devialet.\nСъбуфърите включват push-push дизайн - те са монтирани един зад друг, което помага за елиминиране на вибрациите при високи нива на звука. Иначе говорителите са снабдени и с технологията на Devialet Speaker Active Matching (SAM), която настройва звука към характеристиките им за осигуряване на по-качествено звучене.\nУстройството възпроизвежда обкръжаващ звук с честотен диапазон 40 Hz - 40 KHz, а прехвърлянето на сигнала може да стане по два начина - чрез Bluetooth (LDAC) или Wi-Fi като се ползва технологията UPnP. Huawei Sound X има сертификация High-Res Audio и разполага със сензорни бутони за директно управление на звука, който са обградени от цветен LED пръстен, който се променя в такта на музиката.\nПредишна статияГледането на видео с по-ниско качество помага на планетата Следваща статияSamsung готви 3 смартфона със сгъваеми дисплеи за 2021


Сътресения в БСП – разговор с Валери Жаблянов - Българска национална телевизия\nСътресения в БСП – разговор...\nПовод за тревога има, но в същото време БСП е много категорична по отношение на последните действия, коментира депутатът от „Коалиция за България” Валери Жаблянов по повод алтернативната листа, която готвят от АБВ.\nБСП се подготвя отдавна за европейските избори. При нас и организационно, и политически партията е в доста напреднал етап и поради това тази промяна на мнението на г-н Калфин в последния момент не може да се отрази цялостно на подготовката на партията, заяви Жаблянов.\nБСП е в голяма степен огорчена, тъй като с много желание, ресурси и воля партията е работила за кандидатурите на Ивайло Калфин във всички качества, в които той се е явявал на изборни длъжности. Струва ми се, че той не е мотивиран от сериозни идеологически и политически различия, обясни червеният депутат.\nТой отрече обвиненията на АБВ, че решенията в БСП се вземат непрозрачно. Няма как да се вземат непрозрачно, тъй като и двамата говорители засега на АБВ – г-н Първанов и г-н Калфин, присъстват непрекъснато на всички форуми на БСП. Други възможности за вземане на решения няма, каза Жаблянов. БСП се явява с една листа на изборите, коментира още депутатът от левицата.


Митове и факти за хората с хазартни проблеми\nМит: Трябва да залагате всеки ден, за да е сигурно, че имате проблеми с хазарта.\nФакт: Хората, които имат проблеми с хазарта могат да залагат често или рядко. Хазарта се превръща в проблем, когато започва да влияе негативно на живота ви.\nМит: Проблема с хазарта всъщност не е проблем, ако комарджията може да си позволи да прави големи залози.\nФакт: Проблемите свързани с правенето на много залози не са само финансови. Ако хазарта отнема прекалено голяма част от времето ви, това може да доведе до прекъсване на връзки с любим човек и загуба на дългогодишни приятели.\nМит: Партньорите на хората с хазартни проблеми са виновни за това, че те залагат толкова много.\nФакт: Хората с подобни проблеми обичат да рационализират поведението си. Те често обвиняват другите, за да избегнат поемането на отговорност за своите действия. Пренебрегват и полезните неща, които трябва да направят, за да се справят с проблема.\nМит: Ако ваш познат комарджия натрупа голям дълг, вие трябва да му помогнете и да се погрижите за него.\nФакт: Бързото решение на проблема изглежда възможно най-правилното нещо, което да направите. Въпреки това покриването на дълга на пристрастен комарджия може дори да влоши нещата и да задълбочи неговите хазартни проблеми.


Иванков с издънка срещу Галатасарай - Европейски футбол - Sportal.bg\nИванков с издънка срещу Галатасарай\n07 март 2009 | 14:14\nБългарският вратар Димитър Иванков получи само една звезда за представянето си в първия мач от 23-ия кръг от турската Суперлига. Неговият Бурсаспор отстъпи с 1:2 при гостуването на Галатасарай, а българският национален вратар беше обвинен от медиите в Турция за второто попадение на "сараите". Още в 10-ата минута Волкан Бекироглу си отбеляза автогол, а в 21-ата Айдън покачи на 2:0 заради груба грешка на вратаря на Бурсаспор. Веднага след началото на второто полувреме гостите от Бурса натиснаха, но стигнаха само до един гол- чрез Ибрахим в 53-ата минута. След този мач Галатасарай се изкачи на 3-о място с 43 точки, а Бурсаспор е на 8-о място с 32. Начело с по 45 точки са Сивасспор и Трабзонспор.


Haus am Weiher - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com\nOsterhalde 1, Schwangau Town Center, Швангау, Германия, 87645 - Отлично местоположение - вижте на картата\nПовече за Haus am Weiher\nНезависимо дали сте турист или пътувате по бизнес, Haus am Weiher е перфектен избор за настаняване в Швангау. Оттук гостите имат лесен достъп до всичко, което този оживен град може да предложи. С удобното си местоположение хотелът предлага лесен достъп до всички градски забележителности, които задължително трябва да се видят.\nВъзползвайте се от богатството на ненадминатите услуги и удобства в Швангау. Този хотел предлага множество удобства, за да задоволи и най-изискания вкус.\nВсички стаи се отличават с грижливо замислени удобства, което гарантира неповторимо усещане за комфорт. Хотелските съоръжения като детска площадка, градина са идеално място за почивка след тежък и уморителен ден. Насладете се на несравнимото качество на услугите и престижното местоположение на Haus am Weiher.


Моделът Фандъкова-ГЕРБ >> След 417 дни ремонтът на 500 метровата улица Иван Вазов в София приключи :. Актуално\nНачало / Актуално - Водещи новини / Моделът Фандъкова-ГЕ...\nМоделът Фандъкова-ГЕРБ >> След 417 дни ремонтът на 500 метровата улица "Иван Вазов" в София приключи\nСлед 417 дни ремонтът на 500 метровата столична улица "Иван Вазов" приключи.\nТака след повече от една година централната уличка вече е отворена за движение. Автомобилите преминават по цялото ѝ протежение от бул. "Васил Левски" до ул. "Раковски".\nА чевръстите служители на Центъра за градска мобилност веднага започнаха да поставят скоби на спрелите коли изпълнявайки съвестно служебните си задължения. Знаците указващи, че улицата е в обхвата на "Синя зона", обаче са изчезнали след ремонта. Така гражданин, ако не знае, че паркирането на уличката е платено ще трябва да се бръкне и да извади пари, за да му "откопчаят" колата или да я дири по наказателните паркинги.\nА дали строителят е свършил качествено работата предстои да проверят инспекторите от Столична община заедно със строителния надзор на обекта. Ако няма проблеми, строителната фирма ще получи парите си. Ако има забележки, ул. "Иван Вазов" може отново да бъде затворена, докато не бъдат отстранени недостатъците.\nРемонта на малката уличка тръгна на 18 юни 2018 г. с амбицията да приключи до есента. Започна се с подмяна на почти 80-годишния водопровод. През ноември обаче обектът бе зазимен след спорове как да изглежда улицата и недоволство от страна на живеещи на нея.\nРаботата беше подновена през февруари 2019 г. и северният тротоар беше нареден с нови плочи и бордюри. След това бе положен и новият водопровод.\nТри месеца по-късно обаче - на 14 май, тротоарът отново беше разбит и разкопан. Причината – екип на ЧЕЗ ненадейно установи, че под земята на улица "Иван Вазов" има стар, износен 10-киловолтов кабел и се налага спешната му подмяна\nПоследният щрих от ремонта е павирането на кръстовището на ул. "Иван Вазов" с ул. "Шести септември".\nПредстоящият пореден ремонт е заради наложителна подмяна на магистрален топлопровод. Предстои екипи на "Топлофикация-София" да разкопаят съседните улици "Шести септември" и "Цар Иван Шишман". Честите аварии в този участък на стария топлопровод налагали цялостната му смяна, съобщи преди два месеца главният архитект на София Здравко Здравков.\nЗагадка остава защо подмяната на топлопровода не е била заложена в проекта за обновление на тези улици, които се обновяват с европейски пари. Заради "забравения", стар топлопровод ремонтът на двете улици "Шести септември" и "Цар Иван Шишман" се отлага за следващото лято.\nФандъкова така кметува! >> Ремонтът на площад "Св. Александър Невски" приключи, преди да е започнал\nМилиони за нищо >> Столична община инвестира 4 млн. лева за система за видеонаблюдение\nПак далаверите на общината >> Главният архитект на София прекрати процедура по ЗОП


Как питиетата прецакват диетата | Jurnal.BG\nКак питиетата прецакват диетата\nИ не се успокоявайте, че една-две чашки не са проблем\n27 Feb 2020 12:24\nЗа всеки човек, който иска да намали теглото си, е ясно, че трябва да направи известни „жертви”. За да постигнем желаните резултати трябва да спазваме хранителен режим и да спортуваме. Но има и още нещо много важно – да избягваме алкохола.\nКак питиетата пречат на диетата?\nЗа да сме напълно честни, не става въпрос само в пресмятане на калории, макар че алкохолът като цяло е доста калоричен. Подобни напитки изострят апетита и затова, когато пием, похапваме. Ако все пак успеем да контролираме желанието си за ядене, значи може да си позволите да пийнете, но малко… в случай че държим да отслабнем.\nИмайте предвид, че подобни течности забавят метаболизма. Причината е, че тялото не може да ги складира и е принудено да ги преработва веднага след приемането им. Така се забавят останалите метаболитни процеси и приетите калории се превръщат в мазнини.


Запознайте се с мумифицираната сибирска красавица на 900 години със запазени коса и мигли | LifeStyle Framar.bg\nНазад | Начало Лайфстайл За свободното време Фреш наука Запознайте се с мумифицираната сибирска красавица на 900 години със запазени коса и мигли\nЖената, живяла през средновековието, е открита на ръба на Полярния кръг и е единствената открита досега в проучвани от археолозите некропол, в който са погребани само мъже. Тя е положено в пашкул от мед и козина.\nТази загадъчна жена от XII в., е член на непозната цивилизация от ловци и рибари, властвали в далечния север на Сибир – които изненадващо са поддържали връзки с Персия.\nСлучайно мумифицирана и вероятно на възраст около 35 г., нежните й черти са все още забележими. Зеленият нюанс на лицето й е в следствие от медните листове, запазили я в гроба й от вечни ледове.\nТя има дълги мигли, впечатляващи зъби и запазена коса.\nОсвен обици, близо до главата й са открити бронзови надушници, като черепът й е увит в животинска кожа – вероятно еленова – и кора от бреза, които са я запазили в толкова добро състояние.\nЖената е погребана с крака, сочещи към реката Горни Полуй – обичай, свързан с религията на този народ, който се среща често в този район. Висока е около 155 см.\nБебе – вероятно момиченце, прекалено малко, за да има зъбки – също е открито по време на летния археологически сезон в Зелений Яр – археологическия обект близо до Салехард. Смята се, че то не е свързано с жената и тялото му не е добре запазено.\nАрхеолозите Александър Гусев от руския Арктически изследователски център потвърждава, че мумията, увита в медни листи, е първата възрастна жена, намерена в средновековното гробище.\n"Някои от костите са зле запазени и не ни позволяват да определим пола, но по лицето ясно виждаме, че е била жена," казва той. "Това променя радикално нашата концепция за това гробище. Отначало смятахме, че там има само възрастни мъже и деца, но ето сега вече имаме и жена. Невероятно е."\nНародът, към който принадлежи жената, се прехранвал с лов и риболов на ръба на Арктичния кръг. Фактът, че засега тя е единствената жена сред 35-те проучени гроба на мъже, някои от които със счупени черепи, подсказва, че жената е била с важен социален статус.\nВ некропола са погребани и деца от двата пола.\nПоредица от тестове – включително ДНК анализ – ще бъдат проведени от международния екип, състоящ се от руски и южнокорейски учени.\nД-р Сергей Слепченко, учен от Института по проблемите на северното развитие в Тюмен, казва, че главата е изключително добре запазена заради листовете мед, с която е била увита.\n"Жената и детето са от различни гробове, така че не може да кажем, че са свързани," казва той. "Определено не са майка и дете."\nАнализите и изследванията вероятно ще отнемат около година – и зависят пряко от държавната субсидия. Слепченко се надява да успеят да възстановят лицето на жената.\n"По време на естественото консервиране на мумията в почвата, са протекли процеси на гниене. Останалите меки тъкани са пропити с меден разтвор от ритуалните слитъци, с които беше покрито тялото."\nВзети са проби от мозъка на мумията, за да бъде извършен палео ДНК анализ.\nПроф. Донг-Хон Шин от Сеулския национален университет казва:\n"В света има два типа мумиии – изкуствени и естествени. Отлични примери за изкуствено мумифицирани мумии са египетските. Естествената мумификация на телата на погребаните обикновено се наблюдава при определени условия на околната среда – ледник, наличието на медни предмети в гроба, и климата. Те съществуват в пустините и на север. Арктичните мумии, подобни на тези, открити в Зелений Яр, са много редки. Ето защо са уникални."\n"Поради високата степен на запазеност, вътрешните органи на мумиите са също непокътнати, което е представлява изключителен интерес за нашето изследване."\nСред находките от обекта Зелений Яр край Салехард присъстват и няколко бронзови купи, донесени чак от Персия – отдалечена на около 6 000 км от Арктичния кръг.\nЧервенокос мъж, погребан с бронзова тока, изобразяваща кафява мечка, е сред първите открития на археолозите в отдалечения сибирски некропол.\nКоментари към Запознайте се с мумифицираната сибирска красавица на 900 години със запазени коса и мигли\nна 10 July 2020 в 18:00\nКоментирайте "Запознайте се с мумифицираната сибирска красавица на 900 години със запазени коса и мигли"\nпреди 151 дни, 2 часа и 8 мин.


Защитете вложеното на полето с Ранкона 15 МЕ\nОтличен контрол срещу разпространяванитe със семената и почвата твърда и праховита главня при пшеница.\nОтличен контрол срещу праховита главня и ленточна болест при ечемик.\nПодобрява микроклимата като предпазва младите растения от снежна плесен и кореново гниене особено при по-гъсти посеви.\nНапълно безопасен за семената\nНиска доза на активното вещество на тон семена\nГладко изтичане на третираните семена, осигуряващo безпроблемна сеитба\n100 мл/100 кг семена –праховита и твърда главня по пшеница\n130 мл/100 кг семена – ленточна болест и праховита главня по ечемик\nМожете да сте сигурни, че обеззаразените с Ранкона 15 МЕ семена са отлично защитени. Ранкона 15 МЕ осигурява едновременно контрол срещу пренасяната със семената и почвата твърда главня (Tilletia caries), праховити главни (Ustilago tritici, Ustilago nuda), и ленточна болест (Pyrenophora graminea) по пшеница и ечемик. Продуктът също така подобрява фитосанитарното състояние на културите, като предоставя полезна защита срещу снежната плесен и кореновото гниене (причинено от Microdochium nivale и Fusarium spp.) както при пшеница, така и при ечемик.\nРанкона 15 МЕ е лесен за използване – без разпрашаване и почти без мирис. Третираните семена изтичат гладко, имат лекота на засяване. Нов тип микроемулсионна формулация прилагана за третиране на семена - МЕ с ниска доза за употреба. Минимално натоварване с активно вещество на тон семена. От друга страна отличното покритие на семената, осигурява пълен контрол на болестите.\nОТЛИЧНА БЕЗОПАСНОСТ ЗА СЕМЕНАТА\nРанкона 15 МЕ не оказва никакъв неблагоприятен ефект върху кълняемостта или жизнеността на растенията. Третираните семена имат нормално развитие на колеоптила и посева е добре гарниран при нормална сеитба.


Станислав Бояджиев: Само в България не ме признаха - Баскетбол - Sportal.bg\nСтанислав Бояджиев: Само в България не ме признаха\n20 февруари 2009 | 12:48\nУкротих Петкана Макавеева, без да крещя и ругая\nСтанислав Бояджиев е най-успешният баскетболен треньор на Левски. Печели два пъти поред купа "Лиляна Ронкети" (1978 и 1979 г.) и КЕШ през 1984 г. с женския отбор на "сините". Въпреки това Бояджиев никога не е водил националния тим. За поста все го изпреварваха или връзкари, или медийни любимци. За Бояджиев се сетиха едва покрай честването на 90-годишнината на този спорт в България. От сряда той е новият селекционер на държавния тима за девойки до 18 г.\n- От стар играч - млад треньор?\nЦелият ми живот е свързан с баскетбола. Бях професионален играч в Левски-Спартак. Имам 113 мача с националния отбор на България. Участвах и на олимпийските игри в Мексико. Приключих състезателната си кариера по принуда през 1976 г. Излезе решение на федерацията за подмладяване и забраниха повече от двама души над 28 г. в един отбор. В Левски предпочетоха да оставят, разбира се, двамата централни нападатели Атанас Голомеев и Христо Дойчинов. А аз бях крило. За моя голяма изненада от дружество Левски-Спартак ми предложиха да стана треньор на женския отбор. В него играеха и баскетболистки, които бяха по-големи от мене на години. Но се получи спойката. Ние взаимно се учехме. Треньорската професия се оказа много повече въпрос на психология - да накараш състезателките да ти повярват, за да ги мотивираш.\n- Как се побеждава с 1 точка?\n- Винаги ще остане в съзнанието ми финалният мач, в който спечелихме първата купа "Ронкети" през 1978 г. Левски беше млад отбор, защото пет момичета бяха излезли по майчинство. Но успяхме да победим Слован (Братислава), който беше поне два пъти по-добър. През цялото време ни водеха. Стопихме 17 т. пасив и спечелихме с една точка след кош в последната секунда. Защото момичетата вярваха, че могат да бият, и помнеха, че мач се играе 40 минути. И втората "Ронкети" през 1979 г. също спечелихме с една точка на финала срещу Марица (Пд). От този отбор после останаха само Надка Голчева и Петкана Макавеева. Но продължихме да градим тим, който пет пъти спечели шампионската титла и седем пъти Купата на България". През 1984 г. взехме и КЕШ. Тогава сгазихме категорично на финала трикратния европейски шампион Зулу (Виченца). Успяхме, защото Левски-Спартак разполагаше с цял отбор равностойни състезателки, а не само с пет титулярки. Във финала за КЕШ за фаулове излязоха от игра 4 баскетболистки, но въпреки това не се почувства, че доиграхме мача с резервите. В този период имах осем националки.\n- Който не играе, няма да яде?\n- Намерих лостове, чрез които да обуздая и най-лудите глави, и най-тежките характери. Още като станах треньор, най-острият камък в отбора беше Петкана Макавеева. Тя постоянно се разправяше със съдиите и получаваше най-много технически нарушения. Но след две години се укроти. Не съм човек, който да вика, да крещи, да нагрубява. Но я убедих, че нейната роля е да се изявява и да допринася за отбора. Въведох оригинална система на заплащане. Въпреки че ставаше дума за някакви 30 лева. Беше прието за победа 8 състезателки да получат 30 лв. и четири - 20 лв. А ако отборът водеше с 20 точки, в последните минути се пускаха всички резерви, за да се усвоят парите. За мене беше неприемливо да се разходиш само по игрището и да вземеш премия. Трябва да я заслужиш, като се вложиш докрай. От финансовия отдел ми разрешиха да преразпределям общата сума, ако всички състезателки са съгласни. Направих едно събрание и обясних, че пари ще се дават според статистически показатели - борби в нападение, в защита, завършващи подавания и отнети топки. Момичетата мислиха два дена и накрая всички се съгласиха. Ефектът беше невероятен дори за мене. Моите щяха да се избият. Още на първия мач във Варна не оставиха възможност на противниковия отбор да се добере до топката. Състезателките видяха, че старанието им се възнаграждава. Всяка получаваше толкова, колкото си беше заработила. Станахме толкова силен отбор, че бях напълно убеден в победите.\n- Дисциплина без грубости?\nДисциплината беше много добра, без изобщо да съм груб. Глобявахме се за закъснение, отсъствие. При това аз изобщо не се занимавах с това. Мадлена Станева бе отговорник да записва глобите и да ги събира. Накрая на първенството тия пари ги изяждахме общо на банкет.\nЗа да ги мотивирам допълнително, поставях още условия - например да им опростя глобите, ако бият с трицифрен резултат или не позволят на противника да отбележи повече от 50 точки. Момичетата посрещаха предложенията ми с голям интерес и играеха перфектно.\nЗатова не се страхувах да приема да играем и двата мача срещу гръцки отбор за КЕШ в Атина. Първо пуснах баскетболистките да си напазаруват хубаво, да не мислят за глупости и да бъдат концентрирани в играта. 10 минути преди края резултатът беше 50:42 за нас, но моите момичета не се влагаха достатъчно. А хората бяха дошли да гледат европейски шампионки. Взех прекъсване 10 минути преди края и дадох ултиматум: "Ако не спечелите с 20 точки разлика, а гъркините вкарат повече от 50, по 60 лева глоба за всяка!" За времето 60 лева бяха много пари. Само си седнах и гледах спокойно как моите биха с 80:50. Това са много важни психологически похвати, които днес не се използват. През 1985 г. обаче загубихме един злочестен полуфинал за КЕШ. Имаше недоволство, имаше апетити на други хора за мястото ми. Неведнъж са ми подхвърляли, че всеки може да е треньор на този отбор. След като станахме държавни шампиони същата година, от дружеството ми казаха, че е време да си почина. Бях само на 40 г. Искаха ме 2-3 клуба за треньор. От Левски не ме пуснаха и през 1987 г. ме пенсионираха.\n- По света и у нас?\n- Заминах за Кувейт и останах две години. Въпреки че имах безсрочен договор, се прибрах, защото не бях свикнал да работя само по 3-4 пъти на седмица. Пак ми дадоха отбора на Левски, но вече съвсем подмладен, с изключение на Краси Банова. Предишната година бяха станали пети, а с мене стигнаха до финал. После дойдоха промените в страната. В спорта се намесиха спонсори. Системата се разруши и аз напуснах Левски. Отидох на работа в Кипър за 1 година. Иван Ценов играеше в отбора ми. Имаше доста организационни проблеми и се върнах. През 1992 г. взех женския Кремиковци и спечелихме първенството и купата. За благодарност ме освободиха с обяснението, че обещали на друг треньор, а аз съм можел да си намеря работа по всяко време. Обадиха ми се от Франция и поех третодивизионния Тулуза. Французойките ме гледаха в очите и изпълняваха безпрекословно. Тренираха с огромно желание, въпреки че бяха аматьорки. Качихме се във II дивизия. Спечелихме и Купата на Франция. А на следващата година ги вкарах в професионалната лига. Имах постоянен договор. Предлагаха ми френско поданство. Не се съгласих. Но ми издадоха 10-годишна резидентска карта. Изкарах десетилетие във Франция и 2002 г. се прибрах в България. Иван Ценов беше изпълнителен директор тогава и ме покани за отговорник на женското направление. Консултант бях на всички отбори за подрастващи. Ценов ме убеди да кандидатствам за треньор на националния женски отбор. Разигра се един цирк и избраха друг на поста. В Европа всички ме познават. Имам толкова опит, дори съдиите се съобразяват с мен, но в собствената ми страна не ме признаха.


Брайън Мей пусна свой парфюм с важна кауза (СНИМКА) - 【Култура и изкуство】• творчески новини и актуална информация | ФАКТИ.БГ\nНов метод за орален секс при женитепреди 2 часа и 4 минути\nЗагинал младеж стана донор и спаси три животапреди 2 часа и 45 минути\n20 и 50€ - най-често фалшифицираните евробанкноти и през 2020 годинапреди 2 часа и 50 минути\nБЗНС: Радев е проект на Кремълпреди 2 часа и 56 минути\nКольо Колев: ГЕРБ няма да удържи властта, но БСП не може да я вземепреди 3 часа и 3 минути\nГЕРБ номинира кандидати за депутати от 26 януарипреди 3 часа и 7 минути\nЛегендарният музикант е взел присърце мисията за опазване на природата\nБрайън Мей пусна свой парфюм с важна кауза (СНИМКА)\nПубликувана: 9 Януари, 2021 16:52\nКитаристът на легендарната група "Куин" пуска собствена марка парфюм, като всички приходи от аромата ще отидат за опазването на дивата природа, пише в. "Сън", предава БТА.\nЗа целта рок музикантът е обединил усилията си с парфюмериста Серджо Момо. Уханието ще носи търговската марка "Save me" на името на един от големите хитове на бандата.\nПарфюмът ще се продава в кървавочервено флаконче. Той ще набира средства за едноименната фондация "Save Me Trust", която си е поставила за цел опазването на дивите животни.\nБрайън Мей се надява феновете му да харесат новия продукт.\nТака той се нарежда до десетките звезди, пуснали свои аромати през годините - Кристина Агилера, Лейди Гага, Бритни Спиърс, Ники Минаж и др.\nТоя какво ли не измисля - само и само да шуми във медиите...\nот теб, който само шумиш, ама за какво ли ?\nГениално е да шиткаш парфюм във стъклена опаковка и пластмаса. Докато твърдиш, че е за опазване на климата.\nИ изкопава какви ли не недоразумения, които да запълнят мястото на Фреди.\nФреди е незаменим, поне от сега световно известните вокалисти. Дори и да се появи някой нов, то пък Браян Мей поостаря.\nШе си го купят той и неговите бажанаци\nТо този дядо за друго вече не става\nСамо кашират от авторските права на песните написани от гениалния\nФреди е гениален ,но относно вокалните му качество вече отдавна е на 3 та линия\nС миризма на тамян!\nДо коментар #8 от "вокалист":\nКато разбирате толкова, обяснете защо почти 30г. не можаха да му намерят заместник? Пробваха с Джордж Майкъл, Пол Роджърс, Адам Ламбърт, но все нещо не се получава.\nДо коментар #7 от "какво друго":\nТи на тоз дядо не можеш сипа вода на малкия пръст. Като ритнеш кофата дали някой въобще ще си спомня за тебе, като единствената полза от теб е да стовариш сутрин един самосвал в тоалетната на двора. Хахахахаха...аман от такива световно неизвестни капъшки като тебе бре.\nБоже, какви неграмотни взели да плюят Брайън.Наистина, не могат да му стъпят на малкия пръст по интелект и талант, за милионите му да не говорим, ама важното е да пишем глупости! Брайън е дал милиони като дарител и ще продължава да го прави! Не му липсват нито пари, нито желание!


Pochivam.BG Боровец Боровец Хотели Месембрия Палас и Месембрия Резорт\nАрда Хотел предишен хотел\nМесембрия Палас и Месембрия Резорт Хотел 71 от 121 в Слънчев Бряг\nСезон Нисък сезон Среден сезон Висок сезон Пиков сезон Висок сезон 2 Нисък сезон 2 Извън сезона\n(цена за 2 възрастни) 77 лв 103 лв 116 лв 129 лв 103 лв 77 лв 77 лв\n(цена за 4 възрастни) 153 лв 191 лв 217 лв 230 лв 204 лв 153 лв 103 лв\nмакс. капацитет 6 възрастни + 1 деца или 7 възрастни) 230 лв 256 лв 308 лв 333 лв 256 лв 230 лв 129 лв\nмакс. капацитет 4 възрастни + 3 деца или 7 възрастни) 103 лв 129 лв 140 лв 153 лв 140 лв 103 лв 103 лв\nмакс. капацитет 6 възрастни + 1 деца или 7 възрастни) 153 лв 179 лв 204 лв 230 лв 179 лв 153 лв 129 лв\nЦената включва безплатно използване на: интернет в хотела, интернет в стаите, фоайе, бебешко легло, детско столче, детска площадка, детски басеин, шезлонги by the pool, чадъри by the pool.\nНамаление за ранни записвания - 20% за настаняване в периода 01.05.2022 - 31.10.2022 , 100% предварително плащане. » Резервирай\nПлати 10, получи 12 нощувки , 12 нощувки в периода 01.03.2022 - 31.10.2022 . » Резервирай\nПлати 5, получи 6 нощувки , 6 - 11 нощувки в периода 01.03.2022 - 31.10.2022 . » Резервирай\nразстояние до банкомат: 100m-near hotel diamond\nразстояние до супермаркет: 100 m-supermarket aldo\nсейф на рецепция: да, срещу заплащане, 40bgn/per week\nTwo bedroom apartment 2 - 3 pax повече\nThree bedroom apartment 4 - 5 pax повече


8.8 Оценка: 40 Ревюта\nРецепция Експресно настаняване Безплатно! Сейф на рецепция Безплатно!\nКомуникационни средства Кабелни канали Безплатно! Сателитни канали Безплатно! Wi-fi в стаите Безплатно! Wi-fi в публични зони, безплатно Безплатно!\nAysel\tпреди 11 месеца (от друг сайт)\nGinka\tпреди 12 месеца (от друг сайт)\ndivotino\tпреди 12 месеца (от друг сайт)\nEmilia\tпреди 12 месеца (от друг сайт)\nДимитрийка\tпреди 12 месеца (от друг сайт)


Отварят центъра за безплатна правна помощ във Варна\nАвтор: Пламена Николова 14:38 / 11.05.2020 Коментари (0) 1198\nЦентърът за безплатна правна помощ във Варна възобновява работа след двумесечно прекъсване. Това съобщават от Адвокатска колегия – Варна. Извънредното положение, въведено на 13 март т.г., принуди ръководството на колегията да затвори звеното за граждани и по най-спешните казуси се даваха онлайн консултации.\nРегионалният център за консултиране към Адвокатски съвет – Варна предоставя безплатна правна помощ на физически лица от уязвими социални групи. Работи от близо 4 години и се намира на улица "Пирот“№8А в морския град.\n"Безплатна правна помощ могат да получат хора с увреждания, приеми семейства, лица, настанени в специализирани институции за предоставяне на социални услуги. Целта е да се осигури достъп до правосъдие и на хора, живеещи в социална изолация, пенсионери-инвалиди или лица без адрес“, посочи Калина Милославова, председател на колегията.\nНуждаещите се граждани трябва да представят документи, удостоверяващи правото им на безплатна юридическа помощ.\n"Правна помощ се предоставя по граждански, наказателни и административни дела. В центъра се осъществяват първични консултации, съдействие при завеждане на дело, подготовка на документи и процесуално представителство и защита по дела от адвокат“, поясни Милославова.\nНужните документи са посочени в специално изработени брошури, както и на сайта на Адвокатска колегия – Варна - http://www.varnalaw.org/