« Източни Родопи – Перперикон, Каменните гъби (2)\nЕвропейски пейзажи – Моят Страсбург »\nКъм Източни Родопи – Перперикон, Каменните гъби (2)\nСлучвало ли ви се е гвоздеят на програмата ви да се окаже пълно фиаско? Е, на мен ми се е случвало преди и се случи отново.\nВ дните преди пътуването, центърът за лешояди в Маджарово ми беше станал фикс идея. Прегледах сайта на центъра, който обещавa незабравимо преживяване сред природата. Проглуших ушите на близки и познати какви лешояди има, орли, какви наблюдения и походи са организирани и тн и тн…\nПовечето хора ми се струваха обидно незаинтересовани от описваните от мен чудеса. Няколко души успяха да ми кажат, че самото Маджарово е изоставен миньорски град, но аз пропуснах да се вслушам в техните предупреждения. До такава степен се бях самонавила и убедила в „страхотното“ място, че само реалността можеше да ме изтръгне от заблудата, в която живеех. Така и стана.\nСлед като разгледахме Перперикон се отправихме към отдалеченото от всичко Маджарово.\nПо пътя преминахме покрай скулптура в чест на Петър Жеков (носител на Златната обувка – 1969г.), издигната през 2010г., със спорна художествена стойност.\nСкулптура в чест на Петър Жеков\nПейзажът се промени. В далечината се появиха остри зъбери, подходящи за гнездящите на непристъпни места лешояди. Наближавахме целта! :)\nПреди Маджарово се намира т.нар. Кромлех – тракийски мегалитен паметник, оприличаван на Стоунхендж. На отиване реших да го пропуснем, за да имаме време да се настаним в Маджарово и да разгледаме центъра за лешояди, а до Кромлеха да отидем на следващия ден.\nТуристически обекти в района на Маджарово\nМаджарово е разположено в котловина, която е кратер на отдавна угаснал вулкан, през която красиво се вие Арда.\nКотловината- кратер на угаснал вулкан\nВеднага след моста над реката, в ляво е прословутият „Природозащитен център Източни Родопи“. Пуст и заключен. Същото важи и за механа „Картал“, в която се бях наточила за „специалитети от родопския край“. Добре, че си хапнах в Момчилград, поне да не ме е яд. Бреййй, каква беше тази работа? Реших, че е случайност.\nЗадният двор на центъра\nПродължихме към центъра на градчето, което е второто най-малко след Мелник, но в наши дни може и да е най-слабо населеният град в България.\nПриликите с Припят, изоставения след Чернобилската авария град, са огромни. Град- призрак. Разруха и тишина. 3-4 етажните блокчета са обитавани от по 1-2 семейства, за които предположихме, че избират най-малко разрушения апартамент, в който да се настанят. Тук-таме се мотаеха местни хора, с вид на зомбита и няколко групи нещастни туристи.\nЕдинственият хотел е „Рай“. Доста претенциозно име за това, което представлява, а именно реновиран блок. Тризвездният хотел реално може да се бори за 2 звезди и предлага стаи по 60 лв. (контрастът с хотела в Момчилград боде очите), с изглед към продънения покрив на предния изоставен и рушащ се блок.\nСтая в хотел Рай\nМомичето на рецепцията беше любезно, не мога да си кривя душата, но това не компенсира начина, по който безсрамно ни метна, че центърът за лешояди си работи. Ивайловград ни се стори далече, заоблачи се и решихме да останем да преспим в хотела. Оставихме багажа и отново отидохме до центъра. Там сварихме семейство, което се луташе наоколо в търсене на човек от персонала. Полутахме се и ние, но всичко си оставаше заключено. Никъде нямаше табела с работно време. Проверихме, но и в сайта им нямаше. Обезпокоително беше, че и кръчмата не работеше.\nМасите и чадърите са там, но къде е персоналът?\nНосехме си бинокъл (едно прозорливо нещо да ми хрумне), макар че от описанието на центъра, човек остава с впечатлението, че разполагат с апаратура за наблюдение на птиците.\nПтица от неопределим вид\nИзкачихме се до едно от убежищата за наблюдение и наистина видяхме няколко лешояда, но за съжаление бяха доста далеч и не можахме да ги снимаме добре.\nУбежище за наблюдение на птиците\nОбиколихме района и снимахме един от най-живописните завои на Арда, т.нар. меандри, които сте виждали на безброй снимки. Знам, че добрата снимка зависи от светлината, от сезона и от програмата за обработка :)), но понякога не е зле да се показва действителността, каквато наистина е.\nЗаваля и решихме да потърсим кафе в Маджарово. През цялото време, през което циркулирахме напред назад, минавахме покрай центъра за лешояди, който си остана заключен и пуст дори и на следващия ден.\nНамерихме един магазин, който работеше, седнахме заедно с две баби и няколко алкохолизирани бивши миньори на пустото площадче и почнахме да умуваме на какво се дължи това огромно разминаване между рекламираното и действителното състояние на нещата.\nНа центъра. Много лошо гледам\nВметвам, че бях толкова разочарована от обстановката наоколо, че не направих нито една снимка на самото Маджарово. Това само щеше да ми доразвали настроението.\nРазсъжденията ни доведоха до извода, че по някое време в разцвета на центъра за лешояди и скоро след откриването на хотела, градчето е било в подем. За това говореха и няколкото новопостроени и изоставени къщи, табелата „платен паркинг“ :)), бензиностанцията, въпреки 5-те коли, една от които нашата, движещи се по улиците.\nНо явно средствата са свършили. Субсидиите са секнали и всичко се е върнало в печалния си вид. Убого място, казвам ви!\nТогава ми хрумна, че навикът ни да не резервираме предварително хотели в непознати места, се изплати в Маджарово. Ако бях резервирала стая в „Рай“ за 2 -3 дни, какво щяхме да правим ?!? Мъжът ми се помайтапи, че с парите за 3 нощувки в хотела, спокойно може да си купим апартамент в някой от блоковете :)))) и това ми се стори напълно възможно.\nНай-сетне дойде нощта и си легнахме. На следващата сутрин, след закуската в хотела- компле, което и кучето ми не би вкусило, с радост напуснахме Маджарово и се отправихме към Кромлеха. Заваля пороен дъжд.\nМъгла се стеле в котловината\nОтказахме се да вървим из калта (по предварителна информация Кромлеха е на 20-30 мин път пеша от шосето) и потеглихме към скалните ниши Пчелен камък (Кован кая).\nОбичайна гледка из Родопите\nПчелен камък е най-големия комплекс от издълбани в скалата ритуални ниши (над 100) в Източните Родопи и се намира в село Долно Черковище, на самото шосе.\nНишите в Пчелен камък\nИ така, вместо 3 дни, отделихме на Маджарово 1 и пак беше много. Нито си събрах полускъпоценни камъни, както бях намислила, нито намерих откъде да си купя. Назря въпросът :“Ами сега накъде?“\nКъм Студен кладенец, Златоград (4)\nПубликувано в категория: И-О, П-У . Тагове: vulturecenter.com, Арда, белоглав лешояд, Долно Черковище, Източни Родопи, Кован кая, Кромлех, лешояд, Маджарово, меандрите на Арда, механа „Картал“, наблюдение на лешояди, наблюдение на птици, Природозащитен център Източни Родопи, Пчелен камък, център на лешоядите Коментарите и trackbacks са забранени.\nТази статия бе прочетена 9,361 пъти.\nИзпратен 12.06.2013 на 12:05\nАх, какви прекрасни спомени ми се върнаха от Центъра на лешоядите, Маджарово и околността. Всътщност вече 7 години не съм посещавала това място, но спомените ми за това райско кътче са всякаш беше вчера…\nИзпратен 26.02.2013 на 11:08\nНе съм била в тази част и не знаех, че Маджарово се намира т.нар. Кромлех – тракийски мегалитен паметник, оприличаван на Стоунхендж. Прекарали сте си страхотно дори ви завидях като ви гледам от снимките и историите които чета,благодаря че ги споделихте с нас.Тази година може и аз да планувам нещо подобно на тези места и съм сигурна че ще остана доволна и от природа и от обслужването както вие пишете.В България имаме разкошни кътчета за почивка с чист въздух и невероятна природа.\nИзпратен 05.09.2011 на 23:50\nМиналата година 6 души за една седмица се настанихме в Центъра на Лешоядите. Обиколихме целия регион около Маджарово и по-далеч. Стигнахме до Мезек и до Крумовград. Беше незабравимо приключение. Не само ни хареса, но станахме и членове на дружеството за защита на грабливите птици (не ми е подръка картата, за да посоча точното му име, но това не е толкова важно). Разгледахме крепости, светилища, лешояди, преживяванията по река Арда бяха вълнуващи. Събрахме аметисти, ахати, ясписи и опали.\nТази година през септември отиваме 17-20 души за десет дни.\nЦентърът на Лешоядите не е хотел-ресторант. Има места за нощувка и възможност за хранене, но основната му функция е друга! Много често екипът му е зает с работа, свързана с грабливите птици…\nЗатова и препоръчвам задължително предварителна справка и резервация! Освен това, там има само 3 стаи, но също така има и място за безплатни палатки, към центъра има и още два апартамента в Маджарово, както и много други възможности (извън хотел “Рай”) – примерно има поне 4 къщи за гости в с.Горно поле, което е само на 3-4 км. от Маджарово.\nЖивеем в ХХІ век, комуникациите за всички ни са нещо нормално, затова ви препоръчвам – изяснете си като правите нещо, къде отивате, при кого, какво точно искате да ви се случи. Тогава и разочарованията ще бъдат по-малко:)))


Колоните на моста по пътя към Рилския манастир вече са готови\nРемонтирането на пътя Рила-Рилски манастир се превърна в сага и продължава вече две години. При последния ремонт правеше впечатление огромен скален къс, който стърчеше от укрепеното срутище. Съвсем естествено, той падна няколко месеца по-късно. Тогава печалният ремонт струваше 6.5 милиона.\nПродължава работата по изграждането на мост под двете укрепени срутища на пътя Рила-Рилски манастир, от които през януари падна 40-тонна скала, предаде кореспондентът на БГНЕС. В момента се надстройва с още метър част от 150-метровата джоб-стена, между нея и издигнатите колони ще се излее плоча. Движението се регулира от светофар. Укрепването на двете съседни срутища се осъществяваше от държавната агенция "Автомагистрали" и започна през пролетта на миналата година като стойността бе 6.5 милиона лева.\nДо края на 2020 г. бе изградена 150-метвова джоб-стена с височина 4 м., а върху нея бе опъната стоманена мрежа, висока 3 м. В скалата бяха набити анкери, а на тях бе надяната лесозащитна рогозка, върху които легна метална мрежа. При завършването на обекта на доста работници и не до там толкова специалисти, очите вадеше огромен скален къс, който стърчеше от укрепеното срутище. За беля точно под него джоб-стената минаваше плътно до ската. „Нямаме техника да премахнем скалата, обясняваха тогава строителите. Малко над месец след това, в началото на януари скалата взе че падна върху пътя. По чудо заради ранния час,тя не смачка автобуса до Светата рилска обител. От тогава до днес са излети 5-метрови колони, а джоб-стената се надгражда с още метър, за да се изравни с височината на колоните. Върху тях ще бъде излят бетон. Така двете ленти под срутището ще бъдат с покрив над тях. В момента в участъка, от който се откъсна огромната скала, отново се анкерира, тъй като мрежите са разкъсани. Преместването в участъка ще направи излишна издигнатата вече 3-метрова стоманена мрежа.


4smarts Magnet Cover ALO-X - алуминиев магнитен кейс за iPhone Xs Max (червен) , на ТОП Цена — Sim.bg\n4smarts Magnet Cover ALO-X - алуминиев магнитен кейс за iPhone Xs Max (червен)\n4smarts Magnet Cover ALO-X ... - 39.00лв\nМодел: Magnet Cover ALO-X\nФабричен номер: 4S469285\nПодчертава красивия дизайн на вашият телефон, като същевременно предлага отлична защита\nУдароустойчив хибриден кейс, съставен от алуминий и закалено стъкло\nВътрешната част е изработена от тънко закалено стъкло, което обхваща изцяло задната част на смартфона\nВъншната алуминиева част, разполага с 16 магнита разположени, така че да ''затворят'' здраво бъмпера и задната стъклена част\nДопълнителна подсилена защита по ъглите\nПокрива американските военни стандарти за здравина\n• Съвместим с падове и поставки за безжично зареждане\nТова е качествен продукт с продуктов номер 37768 произведен от фирма 4smarts. Марката 4smarts се е доказала с времето като изключително качествена и креативна. Може да откриете 4smarts Magnet Cover ALO-X - алуминиев магнитен кейс за iPhone Xs Max (червен) листнат в категория iPhone Xs Max Аксесоари, на цена 39.00лв. На онлайн магазина ни в този раздел Аксесоари за телефони, iPhone Xs Max Аксесоари ще откриете разнообразие от продукти на цени за всеки вкус, започващи от 3.99лв до 299.00лв. Голяма част от продуктите - iPhone Xs Max Аксесоари са специално изработени за конкретния мобилен телефон или таблет.\nПродукта 4smarts Magnet Cover ALO-X - алуминиев магнитен кейс за iPhone Xs Max (червен) е добавен в сайта на 12 Декември 2018\n4smarts iPhone XS Max Dummy - макет на iPhone XS Max (сребрист)


Гешев отхвърли слух за снимка с Живков и Борисов: Поредната анархолиберална атака, чакам следващата | glasove.com Новини Гласове\n29.06.2020 17:46 3023 преглеждания 28 коментар/а\nГлавният прокурор Иван Гешев опроверга пореден фалшив слух, който се разпространява в социалните мрежи, пише "Правен свят". Този път става дума за снимка отпреди 30-тина години, на която се виждат бившият Първи Тодор Живков, който е придружаван в съда от настоящия премиер Бойко Борисов и мъж в полицейска униформа. Снимката се разпространи в почивните дни в мрежата Фейсбук със светкавична скорост заради твърдението, че мъжът в униформа приличал "удивително" на главния прокурор Иван Гешев.\nТой обаче напълно отрече присъствието си на подобен фотос, като написа в профила си в Twitter, че се касае за поредната "хибридна атака".\n"За добро или за лошо, никога не съм имал такава униформа. А и когато е правена тази снимка, съм бил още на студентска скамейка. Поредната анархолиберална хибридна атака, чакам следващата", коментира Иван Гешев в профила си в Twitter.\nОт биографията на главния прокурор става ясно, че той е роден на 19 декември 1970 година. Завършва висше образование във факултета "Полиция" към Висшия институт на Министерството на вътрешните работи през 1994 г. Придобива юридическа правоспособност през 1996 година.\nИзточници: "Правен свят", "Епицентър"\nЗа първи път виждам тая снимка на 29.06.2020 в 13:02\nДа не си си я пуснал сам?\nСмешното е, на 29.06.2020 в 13:17\nче Каскетът говори за "анархолиберална атака", той да не би да се смята за борец срещу неолиберализма???...\nрър на 29.06.2020 в 13:19\nБорисов работил за престъпници?\nТарильома на 29.06.2020 в 13:25\nДоколкото знам прокуратурата е деполитизирана. Изказването на гешефт, че това е "анархолиберална атака", показва политически пристрастия на гладния прокурор. Което пък е несъвместимо с позицията, която заема.\nГешефтар е същият боклук на 29.06.2020 в 14:53\nКато мутрата тиквата мафиота крадеца българоубиеца "антикомуниста" вярващият боклук БМБ .I. почетен привет и за двамата и най вече на простата путка.\nбаба мара на 29.06.2020 в 14:54\nняма лошо като студент да е заработвал да си помогне на следването колкото по бързо си признае толкова по добре за реномето му ако държи на него\nУмен на 29.06.2020 в 15:01\nКое е обратното на "анархолибералите", които обер-прокурорът си е избрал за безопасни противници? Трудно е да се каже. Двете неща могат да бъдат съединени само в птичи мозъци и в. Труд . Но обратното на анархизъм е краен консерватизъм и конформизъм, а обратното на либерализъм е безправие. Добавяме и "националист", какъвто местният Велик инквизитор несъмнено е, и се получава описание на някакъв щам фашист. Впрочем, Гешев надали е имал предвид това.\nЩо да чиниш на 29.06.2020 в 15:51\nГестапурата сама си пуска този компромат. Клин-клин избива. Овъртявянето на Боко около ушите на бай Тошо навремето беше шроко коментирано,но Гестапуров тогава никой не го е ебавал за слива. На вичкото отгоре тоя човек със свинска глава с цялото си безочие се изкарва борец с либерастията! Да се смееш ли ,да плачеш ли?\nHelleborus на 29.06.2020 в 16:30\nНякои хора заседнаха в коловоза на компроматите и тотално се филмираха, направиха същото с цялото общество, което е свикнало някой да му подава дневния ред. Поне на медиите да напомним, че политиката е много по-обширна тема. Но като се хвърля прах в очите на обществото, те могат ли да видят нещо друго изобщо.\nСнимката глупава на 29.06.2020 в 17:00\nЗа коментарите да не говорим. Нивото вече е под нулата.\nHelleborus на 29.06.2020 в 17:01\nКолкото до либералните анархисти, всички трябва да се борим с тях, не само Гешев. Причината е ясна, обичат да рушат всичко, реда, правилата, културата, цивилизацията. При това не питат и отдавна не са демократични, а фанатици. Те не са вече част от демокрацията, затова искат да я премахнат, не понеже се е провалила, а понеже ги ограничава, те се явяват нарушители на реда и закона, т.е. демокрацията е прекалено добър ред за тях, а не лош. По-пропадналите хора имат нужда от по-пропаднала форма на управление, за да не бъдат черните овце в едно общество с правила.\nШопен на 29.06.2020 в 18:41\nУниформеният е служител от конвойната структура на тогавашното Софийско градско управление, тогава той е сержант, а по късно и офицер. Така, че всичко е пунта мара\nmxk на 29.06.2020 в 19:18\nСнимката е красноречиво доказателство, че борисов е марионетка на организираната престъпност в и около бкп.\nИ снимката глупава, и ченгето си е на мястото, на 29.06.2020 в 19:47\nосвен това целокупният народ я е гледал тази снимка роне 1000 пъти. А най-големият пресъпник на снимката - другарят Тодор Живков, който продаваше българските национални интереси на СССР и се навеждаше на Москва непрекъснато, който си затвори очите и подари българския златен резерв на СССР, който поиска да станем 16та република, а когато се обсъждаше въпросът за Пражката пролет" единствен от ръководителите на Източна европа предложи да се окупира Чехословакия от войските на Варшавския договор /може прсто той да беше предложен да изплюе камъчето като най-послушен/ - този продажник беше оправдан от демократичното ни правосъдие, а разни артисти ходеха на делото и го целуваха по темето, че им подарил апартаменти. Жалка смешна и отчайваща българска действителност.\nHelleborus на 29.06.2020 в 19:55\nна 29.06.2020 в 19:47 И ти смяташ, че главният подривен елемент на опозицията, Костя Копейкин ще бъде по-добър от другаря Живков? Не мога да ви разбера, отричате нещо от миналото, което ви тропа на вратата днес, готови сте да я отворите. Не виждате ли, че отново се говори за народна власт и народен съд? Дежа вю не ви ли се случва? Няма никакво значение как точно са били лагерите в миналото, някои комунисти са надраснали миналото си, а някои станаха по-лоши и от предишните. Това, което е показателно е поведението.


Цяла година е Коледа! – News 20\n„Тази Ковид-Коледа може да усмири консуматорската стихия, която обикновено се развихря по това време на годината. И ако Ковид не съществуваше, трябваше да го измислим, би казал Волтер днес“ Това сподели проф. Ивайло Дичев в своите празнични размисли, пише Дойче Веле. Ето какво още заяви Дичев: Цяла година е Коледа! Вирусът прокара граница между тези, без които […]\n„Тази Ковид-Коледа може да усмири консуматорската стихия, която обикновено се развихря по това време на годината. И ако Ковид не съществуваше, трябваше да го измислим, би казал Волтер днес“\nТова сподели проф. Ивайло Дичев в своите празнични размисли, пише Дойче Веле. Ето какво още заяви Дичев:\nЦяла година е Коледа! Вирусът прокара граница между тези, без които не можем, и всички останали – точно както го прави този празник. Семействата са заедно ден след ден, преживяват една неподозирана интимна близост, понякога до байгънясване. По чудодеен начин той извади на бял свят истината за двойките: едните се сплотиха, та дори и деца решиха да направят, други изпаднаха в нетърпимост един към друг, стигнаха до побоища, депресии, самоубийства.\nЗа ужас на търговците, Ковид–Коледата тази година рискува да усмири консуматорската стихия, която обикновено се развихря по това време на годината – ще се подарява по-малко, с повече мисъл за това от какво точно има нужда другият човек. Някои вярващи отдавна усещат, че модернизираното Рождество се е отдалечило безвъзвратно от смисъла на религията им: наместо жертва – подаръци, наместо изтерзания Исус – самодоволният, възпълничък Дядо. Здравното бедствие може би ще върне сериозността на този ден и без помощта на митологията: хората ще мислят за самоотвержените медици, които загубиха живота си; за учените, които денонощно работиха, за да имаме ваксина; за доброволците, които се подложиха на тестове; за полицаите, учителите и всички останали наши светски герои.\nПо ценностната граница днес се водят ожесточени спорове за истината. Преди време се забавлявахме с градските легенди – че самолетите ни ръсят с химикали и че Ванга предсказала разпада на Европейския съюз; разглеждахме фалшивите новини като димна завеса на новите популисти. И ето че когато хората около нас почнаха да умират, въпросът за истината стана драматично важен. Има ли вирус или това си е един грип? Да се ваксинираме ли, щом може ДНК-то ни да бъде променено?…\nНа фона на кичозното патриотарство, боравещо с фантазии от миналото, си дадохме сметка за един друг, много по-дълбок патриотизъм – този на мигрантите, които се връщаха да боледуват, недай боже да умират у дома. Родината е и социална система – добра или лоша, но твоя; тя е място, където има кой да се погрижи за теб и за когото да се погрижиш. Емоционалното очакване на тези хора се сблъска с тъжната действителност у нас, а това породи невиждания изблик на недоволство. Е добре, размина се идеалната им България с реалната територия, но не е ли добре това, че я има поне в главите им? Ето ви още една разделителна линия: тези, които на нещо се надяват и тези, които са се примирили. Кои са истинските патриоти, оставям да прецените.\nКризата раздели и публичните мислители: всички изглежда са съгласни, че светът няма да е вече същият, но за едни това е апокалипсис, за други – необходим рестарт на системата. Борсата се срути през март, борсата подскочи нагоре през октомври; ЕС се стъписа, ЕС деблокира грандиозен спасителен план… Няма да ви занимавам с моите мисли по въпроса; иска ми се по всички тези позиции, които се радикализираха благодарение на кризата, най-сетне да започнем да разговаряме за ценностните координати, в които искаме да живеем.\nPreviousПроф. Красимир Гигов: Расте броят на желаещите да се ваксинират у нас\nNextПремиерът Бойко Борисов проверява доставените ваксини (ВИДЕО)


Villa Bel Horizon - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com\nVilla Bel Horizon64 Boulevard des Korrigans, Le Pouliguen, Льо Кроасик, Франция - Покажи на картатаИзключителен10,0Въз основа на2отзивиVilla Bel HorizonВижте повече снимкиВижте повече снимкиВижте всички24снимки\nАко това, което търсите е хотел с добро местоположение в Льо Пулигуен, не се колебайте, а изберете Villa Bel Horizon. Оттук гостите имат лесен достъп до всичко, което този оживен град може да предложи. С удобното си местоположение хотелът предлага лесен достъп до всички градски забележителности, които задължително трябва да се видят. Предлагайки висококачествени услуги и широка гама от удобства, Villa Bel Horizon Ви осигурява възможно най-комфортния престой. Гостите на хотела могат да ползват съоръжения като безплатен WiFi достъп във всички стаи, паркинг, летищен трансфер, барбекю съоръжения, велосипеди под наем. Всички стаи се отличават с грижливо замислени удобства, което гарантира неповторимо усещане за комфорт. Независимо от това, дали сте фен на фитнеса или просто търсите начин да отпочинете след уморителен работен ден, в хотела ще намерите най-висококачествените съоръжения, такива като голф игрище (в радиус от 3 км), гмуркане, риболов, градина, водни спортове (немоторизирани). Villa Bel Horizon е най-подходящото място за Вас, ако търсите качествен хотел в Льо Пулигуен.


Лъч от щастие | Развъдник на английски булдог Русе\nБулдозите са прекрасни кучета с невероятен характер, те са невероятни личности и притежаването им може да добави към вас величие на вашия социален статус.\nБулдозите са прекрасни кучета с невероятен характер, те са невероятни личности и притежаването им може да добави към вас величие на вашия социален статус. Тези домашни любимци са може би най-скъпите кучета за притежание. Поради уникалния си вид и доминиращи личности булдозите винаги са на върха на списъка на най-популярните породи кучета, въпреки това да се грижите за булдог не е евтино. Може би това е една от причините поради което булдозите не са за всеки. Булдога не е най-скъпото куче, но струва много повече от много други породи.\nТрябва да ни посетите преди да си вземете кученцето. У дома ще ви обясним как трябва да бъде поддържано, хранено и пазено кученцето. Още контакти с вас и кученцето ще бъдат важни за нас.\nНие се чувстваме отговорни за тях при целият им живот.\nЩе попитате защо? Защото обичаме тези кученца.\nТе поеха първия си дъх в нашите ръце. Животът ни наруши нормалния си ритъм, спяхме по-малко, но се погрижихме кученцата да се превърнат в добри и здрави кучета Ще отбележа че майката и таткото на вашето кученце е любим член на нашето семейство. Всяка снимка, всяко съобщение и всяко обаждане ще ни направи много щастливи дори и след години. Ние не сме станали развъдници защото сме отегчени, ние поехме по този път защото обичаме тази порода и защото изпълняваме една ваша мечта- Мечтата за кученце! Тази любов и тази мечта не могат да бъдат осребрени. Кучетата от развъдник Лъч от щастие са от личен характер и всеотдайни към семейството все пак да не забравяме, че освен генетично заложените черти и характер правилното развитие на кучето зависи главно от стопаните и в средата на отглеждане, затова внимателно подбираме новите стопани за всяко наше куче. Не забравяйте, че отглеждането на куче е огромна дългосрочна и много скъпа отговорност. Не действайте импулсивно, обмислете внимателно дали можете да посветите необходимите средства и време на кученцето.\nПо този път възникват прекрасни приятелства които много ни радват и със сигурност за съжаление ще има и други които просто ще изчезнат от живота ни и ще забравят, че всъщност някога сме им дали сърцето си точно за тях са тези редове.\nРазвъдник на английски булдог Русе\nТелефон 0877 050 503


Пюре от печена тиква с мед и орехи | Рецепти Framar.bg\nНачало › Хранене › Рецепти › Десерти › От плодове › Пюре от печена тиква с мед и орехи\n600 грама тиква\nНарежете тиквата на средно големи парчета (заедно с кората), подредете ги в тава върху пергаментова хартия и изпечете във фурната за 35 минути на 180 градуса.\nОхладете готовата тиква, с лъжица издълбайте меката вътрешност и я намачкайте до получаване на пюре или блендирайте. Добавете малко мед, разбъркайте и оставете за 10 минути. За това време ще се отдели сок, отцедете го.\nИзпечете ореховите ядки в сух тиган за три минути, като разбърквате. Когато се охладят, смесете с меда, изсипете върху пюрето и поднесете десерта.\nПълнена тиква с кайма и боб\nПечени ньоки с тиква и градински чай\nпреди 148 дни, 11 часа и 34 мин.\nпреди 535 дни, 4 часа и 38 мин.


Стимулиращ шампоан за интензивно изтъняваща коса Redken Cerafill Retaliate Shampoo 290ml - ARLEN - Подари си красота\nНачало Шампоани За сгъстяване на косата Стимулиращ шампоан за интензивно изтъняваща коса Redken Cerafill Retaliate Shampoo 290ml\nСтимулиращ шампоан за интензивно изтъняваща коса Redken Cerafill Retaliate Shampoo 290ml\nШампоан за стимулиране на скалпа и сгъстяване на косата Redken Cerafill Retaliate Shampoo 290ml\nCerafill Retaliate Shampoo е шампоан за нежно почистване на скалпа и подхранване на косата. Отстранява замърсяванията по косата и фоликуло-запушващия себум по скалпа. Формулата е базирана на комплекса Cerafill, който видимо подобрява външния вид на изтъняващата коса. Осигурява здрава, сгъстена и уплътнена коса с освежен скалп с ментово джиджифилов аромат.\nНачин на приложение: Нанесете на мокра коса и нежно масажирайте. Изплакнете обилно с вода. За максимален резултат използвайте с балсама от серията Redken Ceratill Retaliate Conditioner.\nза боядисана коса за сгъстяване на косата против косопад\nRED-19749 / 1830039


Затлъстяване при деца – дългосрочни прогнози за здравето - Calorex\nЗатлъстяване при деца – дългосрочни прогнози за здравето\nПреди се е смятало, че нашите деца не са застрашени от негативните последици на опасното затлъстяване. Причините за това са били две. Първата, че в миналото проблемът с детското затлъстяване не е бил дори наполовина толкова сериозен, колкото е в наши дни. Втората, че е нямало данни за влиянието, което оказва прекомерното натрупване на мастна тъкан върху по-нататъшното здраве на малчуганите.\nНауката вече е достатъчно напреднала и е ясно, че детското затлъстяване крие редица опасности. Специалистите дават ясни прогнози за това какви здравословни проблеми биха могли да застигнат засегнатите деца в по-късна възраст.\nЗатлъстяване при деца – здравни рискове и дългосрочни последствия\nИма голяма вероятност децата със затлъстяване да останат такива и в зряла възраст. Това ги прави предразположени към редица здравословни проблеми. Ето и основните дългосрочни последствия:\nсиндром на хиповентилация (задух, лесна уморяемост, много нисък толеранс към физическо натоварване)\nНачини за трайно намаляване на дългосрочния здравен риск при деца, които страдат от затлъстяване\nПостигането на здравословно тегло е основната крачка към подобряване здравето на децата със затлъстяване и трайно намаляване на риска от здравословни проблеми в бъдеще. Важно е да се има предвид, че борбата за сваляне на излишните килограми при малчуганите, трябва да започне още от ранна възраст. Нужно е да се хранят здравословно и балансирано. Препоръчително е да приемат по-малко сол, наситени мазнини, трансмазнини и добавени захари. Желателно е да консумират повече плодове и зеленчуци. Добре е да се движат повече и да спортуват.\nНадеждна природна помощ за деца със затлъстяване\nПроцесът на отслабване при децата със затлъстяване може да се подпомогне с помощта на качествените природни продукти с марка Калорекс:\nВсеки един продукт от продуктовата линия Калорекс съдържа добре проучени и доказано ефективни съставки. Те благоприятстват поддържането на здравословен режим на хранене и влизането във форма. Приемът на продуктите има благоприятен ефект при изгаряне на мазнините, потискане на апетита, сваляне на излишните килограми и поддържане на здравословно тегло.\nОсвен че са ефективни, продуктите от фамилия Калорекс са напълно безвредни. Няма данни за странични реакции. Имат отлична поносимост и са подходящи за продължителен прием. Добре е дозировката да бъде определена от лекар според индивидуалните нужди на детето.\nГамата продукти Калорекс са налични в страницата на онлайн магазин МоМо – www.momo.bg, в магазини „Здраве и природа“ и в аптеките в цялата страна. Съотношението цена-качество е перфектно!\nЕтикети: движение, затлъстяване, килограми, мазнини, отслабване, тегло, хранене, храни, хранителен режим\nПредишнаОчаквайте на 5-ти и 6-ти април Звездни Стажанти по Нова ТВ\tСледващаОтслабване – вижте как влияе на качеството на нашия сън!


Автентично сирене и вино ни приканват към природонаучния музей : Chronicle.bg\nchronicle.bgРецептиПромоМузика Автентично сирене и вино ни приканват към природонаучния музей 23 август, 2014 21:00 | от chronicle.bg\nТази вечер посетителите в Националния природонаучен музей могат да опитат автентично българско сирене, кашкавал и вино, произведени от планински ферми в района на Западна Стара планина. Това заяви за БГНЕС Мирослава Дикова от Българско дружество за защита на птиците, която е и ръководител на проекта „За Балкана и хората“.\nВсички желаещи да се включат в дегустацията, която ще започне в 19.00 часа в музея ще могат да вкусят няколко вида българско, бяло саламурено сирене, козе и овче, прясно и старо сирене, както и овчи кашкавал и такъв от краве мляко. Сиренето се различава не само по това от какво мляко е направено, кой фермер го е направил, но и колко отлежало е то. Дикова поясни, че всички продукти са изследвани и са направени ръчно по старите технологии, така както бабите и дядовците ни са ги правили.\nОсвен сиреното и кашкавала ще се представя и българско вино от винарна в село Боровица, намиращо се под Белоградчишките скали. Подходът на винарите там е автентичен, те правят партида от грозде от едно лозе, тоест виното не се меси от различни лозя. Правят се много малки партиди, всяка една от тях е автентична и има собствен вкус и оттенък. Не се слагат консерванти, разчита се на доброто затваряне и вакуумиране на бутилките и бързата им консумация.\n4 ферми в района на Западна Стара планина ще представят продуктите си във вечерта на дегустацията. Едната е до гр. Берковица, в село Балювица, село Репляна, село Меляне и още няколко земеделски производители от района, които имат интерес и работят усилено.\nМирослава Дикова обясни, че в изброените ферми има и потомствени овцевъди, каракачани, които работят във фермата като семеен бизнес. Има хора, за които животновъдството е ново, но след ранно пенсиониране са се обърнали към него и го практикуват вече 10 години. Има и млади хора, за които това е първа работа и става тяхна съдба и призвание.\nСпоред Дикова, всяко едно промишлено производство няма как да бъде ръчно. Това е така, тъй като ръчната изработка предполага едни условия на производство, промишленото производство съвсем други. Ако вземем, например киселото мляко, това, което влиза в мандрите е от много ферми, то се хомогенизира, преработва, свежда се до определен процент масленост. Всяка мандра и производител имат различна технология, подчерта тя.\nДикова е категорична, че не е трудно за малките ферми да пробият на пазара, особено ако продуктът е качествен и има огромно търсене, сравнение с предлагането. Все още предлагането на този род продукти е много по-малко в сравнение с търсенето. Виждаме това и на фестивали и на други събития, търсенето определено е голямо, каза тя и добави, че, според нея всеки, който иска да произвежда качествен продукт и не се страхува от работата ще намери качествена реализация.\nПроектът „За Балкана и хората“ е финансиран от Българо-Швейцарската програма за сътрудничество и представлява програма, която се изпълнява от 10 неправителствени организации- 6 български и 4 швейцарски, една, от които е и Българско дружество за защита на птиците. Той започна в края на 2012 г. и основната му цел е да демонстрира на практика как опазената природа и дейностите за опазването и поддържането включително на местообитанието на застрашени видове животни и птици може да бъде съчетано с устойчивия бизнес и устойчивото развитие на тези райони. /БГНЕС\nАвтентично сирене и вино ни приканват към природонаучния музей


Зорница Линдарева покори друг известен мъж\nНачало Взаимно Зорница Линдарева покори друг известен мъж\n21 юни 2014 0 коментара\nЗорница Линдарева отново предизвика огромен интерес!\nЗорница Линдарева покори друг известен мъж, след като преди това стана популярна на общественото внимание с краткия си, но скандален романс с Тачо – любимият мъж и баща на детето на Жени Калканджиева. Тогава това скандализира целия живот на Жени, припомня Kliuki.bg.\nЗорница Линдарева с нов популярен мъж\nНаскоро се публикува нейна снимка, където тя стои в скута на Тодор Славков или Малък Тошко, както го наричат, пишат и от изданието Лайфстайл. бг.\nНо пък Зори явно сама няма нищо против популяризирането на новия й флирт, защото не отрече нищо. Приближени пък казвали, че Славков отделял много внимание на Зорница, след като разбрал за края на любовната афера между Стефан Манов – Тачо и неотразимата Зорница Линдарева.\nЗорница Линдарева смути отношенията между Жени Калканджиева и Тачо\nОсвен че бил много заинтригуван от красавицата, Тодор Славков я ухажвал с най-различни изненади и подаръци, за да се чувства щастлива, след разочарованията в любовта си преди това.\nСлед като Зорница Линдарева преживя влюбването си към Тачо, беше публично обявено случилото се. Тя разказваше в интервюта, че е била влюбена в него, но Жени Калканджиева, шестата в света по красота, бързо се намеси, опита да защити брака и семейството си. Не е сигурно към момента каква е ситуацията при тях, но пък очевидно третият човек – Зорница Линдарева, фаталният фотомодел, е преживяла този период и вече е сияйна и щастлива, в обятията на друг не по-малко популярен човек в публичното ни пространство.\nЕтикети: new, Жени Калканджиева, Зорница Линдарева, Любов, Тачо, Тодор Славков


Човек със специална мисия: за какво мечтаят хората, които правят системите за ПВО - Russia Beyond България\nЧовек със специална мисия: за какво мечтаят хората, които правят системите за ПВО\nЗенитният комплекс "Тор" е на въоръжение вече над 25 години. Някои от хората, които сглобяват руските системи за противовъздушна отбрана (ПВО), се занимават с това цял живот. В репортажа на Russia Beyond ви разказваме как живеят те.\nСряда е, около обед, паркингът е пълен, а снегът е почернял. След 10 метра е входното помещение. Вътре няма никого. Тук стените са лилави и тюркоазени, таваните – ниски и е толкова тихо, че дори чувам бръмченето на старите луминесцентни лампи на тавана. При двата банкомата от време на време се появяват хора в гащеризони. Между мен и тях е будката на контролно-пропускателния пункт и тесен проход с турникет.\nНеотдавна електромеханичният завод "Купол" в Ижевск (1200 км от Москва) започна да организира PR-турове - развежда журналисти по "секретните" цехове и повдига "завесата на тайната". Засега обаче промишленият туризъм е на стадия на преодоляване на съветската традиция да се крие всичко, което може да се скрие. Дори и когато това не е необходимо.\nСергей е слабоват тъмнокос мъж в джинси, яке и обувки. Той казва, че нито един чуждестранен журналист досега не е посещавал завода, защото "предприятието е със специален режим". Сергей е от службата за сигурност и когато входната стая се пълни с руски журналисти, демонстрира силата си: "А какво прави тук Руският съюз на биатлонистите? И "Съветски спорт" … И какъв спорт въобще, другари? Вие не можете да минете", в недоумение разтваря ръце Сергей.\nДве момичета остават от другата страна на КПП-то. Останалите бързо, забравяйки момичетата, преминават през вътрешния двор зад тежката желязна врата.\nМантрата на регулировчика\nЗад железните кутии-стелажи са масите на работниците, но зад тях няма почти никой. Всички са се разпръснали из огромния цех-хангар с размерите на две футболни игрища. Зад дебело стъкло са струговете, където металните детайли се заливат с някакъв разтвор.\n"Тук е металообработката, но ние няма да снимаме нищо", рапортува Сергей.\nОтпред има още една врата и още една, и още една. А след това са те: "сензациите на "МАКС-2017", строени в две редици. Зенитно-ракетни комплекси (ЗРК) "Тор-М2" на части. Кабели, метални пластини, винтове, болтове. Работниците, също като хирурзите, отварят, вадят, завиват и поставят обратно. Равномерно, без да бързат, почти като медитация.\n"Сега при вас ще доведат Човека".\nЧовекът бързо се появява. Набит, нисък на ръст и усмивката не слиза от лицето му. Той прилича повече на добродушен виладжия, когото бих попитала за пътя, отколкото на инженер на военни машини.\n"Тук [в цеха] винаги е имало "Тор"-ове и аз цял живот работя по тях, всичките 35 години. Откакто "Тор" е измислен, ние го модернизираме. Министерството на отбраната, специални възложители, доставки в чужбина. Работим 24 часа на две смени по различни задачи", казва Александър Чирков и се усмихва на арктическата версия на "Тор-М2", която е без самоходната част. "На нея беше нарисувана мечка, когато я показахме на парада на 9 май на Червения площад. Ето това е тя, красавицата".\nЧирков, който е на 59 години, разказва за зенитния комплекс като за живо същество. "Опознава се дълго. Аз цял живот я опознавам от различни страни, с нея никога не ми е скучно". А самия себе си той нарича регулировчик: пристига в 8 сутринта, раздава задачите, контролира настройката, минава с приборите по изделията и изпраща "красавицата" в камерите за изпитания: +50С, -50С, тресене.\n"Машина е предназначена да работи по нисколетящи и нискоскоростни цели. Именно по тези, които са слабо забележими. Това е най-сложната цел. Лети над земята, над гората като птица. Може и наистина да е птица, а може да е противник".\nТой не казва колко струва една машина: ЗРК винаги е обект на търг, ако е за износ. Разликата може да бъде колосална. Чирков се кълне, че освен това "честно, ама честно" не знае каква е цената.\nНа голям плакат в цеха е написано: "Съвършената техника – надеждна защита". През всичките години работа в завода "Купол" положението е било наистина зле само веднъж –през 1990-те: "Нямаше поръчки, но издържахме", отсича Чирков.\nНаблизо минава отговорникът по сигурността Сергей. Върти глава наляво и надясно и търси журналистите, които са се пръснали сред "Тор"-овете.\n"Разказах всички тайни", подмята му шеговито Чирков.\nСергей се смее, но някак си нервно. Макар че това би бил най-малкият повод за тревога. Чирков по военному мери думите си, прави паузи преди да отговори. Например, попитай за шпионите и шпионофобията и ще чуеш: "Шпиони не е имало. Да са ми предлагали? Не е имало такова нещо. Колеги да са говорили? Не".\n"Има ли неща, за които не бива да се говори дори пред най-близките?"\n"И как се справяте с това?"\n"Никак. Аз не говоря. Ако цял живот прекараш . . .", започва той и замлъква. "А защо?"\nЧирков си има правило: "Не дрънкай излишно. Това е главното". Просто мантра.\nЗа доброто с юмруци\nТой пристига в "Купол" по разпределение веднага след техническия институт. Според съветската практика това означавало, че ще работиш там, където те изпратят. В справочника за заводи само в Ижевск те са над 20 – тръбен, металургичен, леярски, керамичен, завод за пластмаси . . .\n"След завършването на института можеше да се работи само в завод. Цялата история на града е свързана с тях. Удмуртия е отдалечен район, това е идеалното място и тук никога нищо друго не е имало. Градът не е голям. Сигурно вече 30 години няма промяна – близо 650 000 души. Цялото ми семейство от революцията живее тук и е заето в промишлеността, и аз, и моите деца".\n"И за 35 години нито веднъж не ви се е приискало да опитате друга работа?"\nИскало му се е на Чирков. Там дори плащат повече. Само че Ижевск не го пуска. Защото тук са децата, внуците, апартамента . . . Защото е "кореняк ижевчанин". И в действителност обича работата си.\n"Мечтая само за едно нещо. Да пътешествам. Още пет години след пенсия няма да мога да пътувам до нито една капиталистическа страна. Цяла Европа е затворена за мен. А аз това много го обичам. Когато бях на Червено море, такива неща видях! Въобще! Супер! После качих в YouTube как пипам мурена".\nОчите на Чирков заблестяват, усмивката му е като на чеширски котарак, той жестикулира на фона на "Тор"-а и ми показва с ръце колко голяма е била неговата мурена. Серьожа най-после успява да събере всички в една група.\nОтново преминаваме през цех №133 - металообработка. По някаква причина, след един час, тук вече може да се снима.\n"А да съжалявате за нещо?", питам Чирков, който замислено гледа някъде в далечината.\nОтговаря наистина моментално:\n"Да", това е всичко. Макар че по-късно, след като диктофонът ще бъде изключен, той допълва, че има неща, които са по-важни от личните съжаления. Има императиви, че доброто трябва да има юмруци, а той е това, което ги крепи.\nИскате ли да видите всичко, на което е способен "небесният ювелир" – ЗРК Тор-М2 в едно ВИДЕО? Кликнете тук!


Тониране 2 — ПорталУики\n"Отче наш" "Бог е Любов"\nЩе ви прочета първите десет стиха от Посланието към ефесяните, пета глава. Това се отнася до една далечна епоха. Това е писано до светиите. Тук авторът се занимава с отрицателната страна на живота. Той се повръща към останките, много пъти човек се повръща към тях. Някои неща са останки. Те трябва да се изяснят на един съвременен език. Богатите хора не обичат да ядат трошици, парченца, а все меки хлябове. Но когато богатите закъсат и нямат топъл хляб, започват да търсят трохи из торбата. Като осиромашее човек, започва да търси трохите. Отрицателните страни на живота, това са окрухите*, останали от някакво минало богатство на хората. И когато се оцапва хлябът на обед, той изгубва своята първоначална чистота поради нечистите ръце, от човешката мазнина, и хлябът тогава не е чист. Когато се мине много време, образуват се остатъци от човешкия живот. Това послание апостол Павел го пише до светиите, а не до обикновените хора. (Учителя чете стиховете от цитираната глава.)\nОпасността в живота не седи е сиромашията, но в богатството. Опасността не седи в невежеството, но в знанието. Опасността не седи в безсилието, но в силата. Богатият, при всичкото изобилие, което има, не се учи. Единственото нещо, което богатият може да научи, това е свещеният мързел. Той всякога има една фантазия, че има всичкото знание, че нищо не му трябва, пари си има, на които уповава. Той си мисли: "Като си имам пари, лесно минава животът." Работа не му трябва, мисъл не му трябва. Така мисли богатият. Той разчита на богатството си. Силният пък, и той мисли по същия начин. Знаещият, и той мисли по същия начин. Има различие, както в музиката всеки тон се различава от другите.\nСега за пример често ме питат: "Ти знаеш ли да рисуваш?" Аз обичам рисуванието, но ме е страх да рисувам. Знаете ли защо не рисувам? Защото досега не съм намерил съответните типове, които да рисувам. Не искам да рисувам, за да не осакатя себе си. Чертите на лицата в сегашните хора са съвсем изопачени. Нито ръката му е ръка, нито ухото му е ухо, нито кракът му е крак. Не прилича на човек. Като сравняваме този човек с първоначалната форма, има голяма разлика. Какъв художник ще бъде тогава? Карикатурист. Понякога се въздържам да рисувам прави линии. Понеже една крива линия, като я направиш, трябва да я направиш на свят*. И правата линия също така. Понякога и правата линия не я правиш права, но изкривена. При кривата линия всички точки трябва да са на еднакво разстояние от една вътрешна точка. Не е лесна работа това. Мярка е това.\nКазвам, значи в изкуството трябва да имате един калейдоскоп. Като рисувате една карикатура и като я гледате в калейдоскопа, да се показва като една сведена фигура. Линиите се нагаждат. Всички вие живеете в един век на свещените науки на остатъците. Вие изучавате човешката аналогия. Като влезете в някой музей, ще видите там изостанали животни, кости от далечното минало изостанали. Те се пазят като скъпоценни работи. Там няма нищо настояще, а представят свещеното минало. Какво е било това свещено минало? Нито помен няма днес от него. Само кости се срещат. Същественото обаче го няма. За пример посещават се костите, останките на някой светия. Докато е бил жив, никой не му е обръщал внимание. Докато е бил жив, всички хора са били слепи спрямо него, а сега всички му обръщат внимание. Знаете ли какъв е бил светията, когато е бил жив? Докато е бил жив на земята, той е бил свещ в къщата си, светил. Тогава никой не му обръщал внимание. Един ден той излязъл от къщата си, цъкнал една кибритена клечка и запалил къщата си. Къщата започнала да гори. Всички хора започват да се стичат около нея и казват: ето светията. Не, това е къщата му. Човекът от недоволство е запалил къщата си и заминал. И сега гори къщата му. Всички хора се въртят около къщата му и чакат, дано да получат някакво благословение.\nСега аз ви представям една крива идея, която лежи в умовете на хората. Такова понятие имат те. Една свещена религия на останките е това. Казвам, това е моралът на човека. Казват за някого: морален човек е той. Морален е, че дава на просяка оцапания хляб от торбата си, за да се освободи от него. Съдраните си дрехи дава и минава за голям благодетел. Разправяше един български светия, така го наричаха в Сливен, една своя опитност. Той беше около осемдесет години, с доста правилно лице. Приличаше малко на светия, имаше светийски черти. Правите и кривите линии в него бяха доста правилни. Това лице, дядо Димитър, ми разправяше една случка в своя живот. Той отишъл в един манастир да се покалугери. Там го впрегнали на работа. Като работил, скъсали се по едно време цървулите му. Той не се обличал като монах, но още като оглашен. Приготовлявал се. Един ден идва при него игуменът, поглежда го от горе до долу, харесва му се, приличен е, мязал малко на светия. Казва: "Дайте му едни нови цървули." Дали му нови цървули и като взел новите, старите си не искал да хвърли. Но погледнал един свой събрат с по-скъсани от неговите цървули и му казал: „Хайде, на тебе ще ти дам моите скъсани цървули." И дядо Димитър казал: "Мислех, че направих добро." Но една вечер сънува, че го занесли на оня свят. Той казал: "Не искам да отида на оня свят. Ще поживея още тук." Казал му един: "Не, ще отидеш на онзи свят." И той разказва: "Виждам наредени хора на маса и пред всеки един поставена чиния." И му казали: "Тук ти е мястото." "И гледам пред себе си на масата сложени два скъсани цървула. Зададоха се по едно време някои, които носят ястие. На всичките сипаха в хубавите, в чистите чинии, а на мен в цървулите. Аз казах: "За мене няма ли чиния? В цървул не съм ял досега. Оставете." Казали му: "Кой каквото е изпратил от онзи свят, в това ще му сипем." И в тази мъчнотия се събудих, върнах се от онзи свят. Та аз разбрах едно нещо: скъсани цървули не давай никому, понеже ще ги намериш в другия свят." Това е една негова опитност. Слушайте сега да ви кажа: понеже аз съм художник, искам да рисувам, поукрасих малко разказа. Той съвсем другояче ми го предаде. Аз притурих тук-там нещо, покоригирах тази картина. Представих картината малко оригинално. Той не ми я предаде така. Не е така оригиналът, както аз ви представих. Той ми я предаде малко научно, а пък аз ви я представих по-достъпно. Ако ви го представя, както той на мене, няма да ме разберете. Но и онзи, който го чуе от мене, ще прибави няколко украшения и ще излезе така, както не е. Аз ви казвам, че главните линии ги турих така, както са. Че дядо Димитър е бил в манастир, вярно е; че прилича на светия, вярно е; че е работил добре, вярно е; че е скъсал цървулите си, вярно е; че игуменът решил да му даде нови цървули, вярно е; че е ходил в онзи свят, вярно е – всички тия работи са верни.\nНие не можем да сравняваме небесния живот със земния, понеже земният живот е останки от нещо в сравнение с небесния. Земният живот в сравнение с небесния, това са останки, костите на светиите. Какво ще разправяш за костите на един светия, който е изгубил мускулите и прочее? От него са останали само костите на главата, на краката, на ръцете и пр. Някои питат: "Прилича ли небесният живот на земния?" Разликата между планината и долината е грамадна. Те са несъвместими неща. По какво се различава планината от долината? Грамадна е разликата по стремеж. Долината нависоко не се качва, а планината на ниско не слиза. И ако кажете на планината: "Слез долу", тя ще каже: "По никой начин." Тя не слиза. И ако кажете на долината да се качи, тя ще каже: "Не, не се качвам." Несъвместимо е. Планината и долината са две несъвместими неща, но живеят една до друга. Долината винаги живее при краката на планината, и планината живее близо до главата на долината. Те имат две характерни черти. Планината е чрезмерно щедра, тя дава даже и това, което не трябва, а пък долината е такава егоистка, че събира и това, което не трябва. Има един анекдот за Плюшкин. Вие знаете какво се говори за Плюшкин.\nЧертеж I представя минералното царство, чертеж II – растителното, чертеж III – животинското, чертеж IV – човешкото царство. Това са стенографски бележки в природата. В природата съществува стенография и онзи, който разбира законите, той може да знае по какво се отличава минералното царство. Минералното царство е дало най-хубавите скъпоценни камъни. Един малък къс от скъпоценните камъни струва милиони в човешкото царство. В този камък само по себе си няма никаква разумност, той не говори, а пък цена има. Един камък, който не говори, има най-голяма цена, отколкото един човек, който мисли и говори. Един скъпоценен камък може да струва десет, петнадесет, двадесет милиона и повече, а пък за един човек не зная колко биха дали днес. Кое оценявате в скъпоценните камъни? Та казвам, един минералог изучава произхода на минералите, как са се образували те. Как са се образували минералите, ни най-малко не е засегнат този въпрос всъщност. Минералогът засяга остатъците, които са изостанали. Това е една фаза, как са се образували минералите, това е една наука дълбока и незасегната. След това идат растенията. И растенията са пак един остатък. След това иде животинското царство, което е пак остатък. И после иде човекът. Ние изучаваме само остатъците. Човек не е това, както той е бил създаден. Де е онзи човек, когото Бог е създал? И после казвате: това са форми. Вие носите форми, не които Бог е направил, а формите, които Адам е направил. Като излезе от рая, Адам създаде човек по образ и подобие свое. Той роди синове. Те са направени по подобие на Адама. Вие казвате: "Чада Божии сме." Не, вие сте това, което Адам е направил. Всички вие носите модата на Адама. Той имаше двама синове: първият, Каин – човек на силата, който направи първото престъпление, че уби брата си. Вторият е бил овчар. После на Адама се роди третият син – Сит. Какво означава Сит? Сит е на ядене, наситен е, няма какво да яде повече. Това значи Сит. Сит е той. Какво означава гладът? Човек, който е гладен, той глади, маже, а като е сит, не глади, не маже. Всеки, който глади и маже, той е гладен, а пък всеки, който е сит, той не глади. Онази жена защо маже къщата? За да донесе мъж хляб, ядене. Като не маже, няма ядене. Или тя се облича хубаво. Защо? Защото ако не се облече тя, той нищо няма да донесе. Казвате: той много хубаво се облича. Това са архаически работи. В какво се облича тя? Чудни са хората. Казвате за някоя жена: "Тя е много хубаво облечена, с копринени дрехи." Кой направи коприната? Бубата. И тя се облякла, значи, с дрехите на бубата. И казват след това, че философ ще стане. Ще стане подобен на буба. Като се облече с копринени дрехи, ще се научи да пъпли като буба. Или някой се е облякъл с ленени дрехи. Ще прилича на дърво. Или с вълнени дрехи се е облякъл. Ще прилича на животно. Кажете ми, в какво седи хубостта на една дреха? Казват: ленени, копринени и вълнени дрехи. Като ви говоря по това, вие мислите, че е голяма наука. Казвате: топли вълнени дрехи. Това са останки. Който разсъждава така, той светия не може да стане. Всички хора носят остатъци от дрехите, които някога са носили другите. Вие носите старите дрехи на вашите предци, но нито един още от вас не е носил една райска дреха. Адам, като съгреши, видя, че е гол. Вие считате Адама за много културен. Как може Адам да бъде културен: като съгреши, видя, че е гол. И тогава много културен ли беше Адам?\nСега има много нудисти. На някои се поревне* това, но не им се позволява. Мисля, че в Париж има едно такова общество. Турили са ги на един остров. И в Германия има такива. И в България има такива някъде. Навсякъде има такива. Когато отидете на баня, всички сте нудисти. Когато отидете на плажа на морето, пак сте нудисти. Моят език сега е архаически. Говоря за изостанали неща. Голи сте значи. Адам се видял гол. Какво разбираме ние под думата голота? Той видял своята голота, но в Писанието не се описва каква голота е била неговата. Като се видял гол, той се засрамил, понеже Господ щял да му дойде на гости в градината. Той се засрамил, замълчал и се скрил. Той си казал: "Досега бях облечен, а сега ме е срам." Дотогава не го било срам да види лицето на Господа, но като направил едно престъпление, той се скрил, не смеел да излезе пред лицето на Господа. Защо го викал Господ в райската градина? Значи градината била голяма и той бил скрит някъде. Защо Господ не му каза: "Адаме, какво си се скрил там?" Казва се, че Господ ходил из райската градина, но не му казвал: "Адаме, какво си се скрил, какво направи?" Така не се говори. Господ не може да говори по този начин. Той търси праведния Адам, Той казва: "Адаме, праведни Адаме, къде си?" Той не търси грешния, потърси праведния. Ако отиде там, ще намери грешния. Той търсеше праведния Адам. Питам тогава, къде отиде праведният Адам? И как от праведния Адам излезе грешният? Кажете ми това. Господ направи един праведен Адам и от този праведен Адам се излюпи един грешен Адам. Изяснете ми това философски. Нали сте ученици, нали знаете много. Признавам това. Обяснете ми това. Как ще го обясните? Планината седнала да мъти и родила мишка. Какво разбирате от това? Аз не разбирам този език. Как може планината да измъти мишка? Или другите казват: замъчила се планината и родила мишка. И това не разбирам. Как ще роди планината мишка? Често, когато не искат да дадат нещо на човека, го залъгват. Вас всички все ви залъгват. Вие не сте дошли още дотам да ви се каже нещо. Не сте готови да ви се каже нещо. Искате все да ви залъгват. А там, дето залъгват човека, никога ме може да му се каже нещо съществено. Искате да ви дадат една дреха, едно бонбонче. Това е залъгване, една строфа: "Планина висока, долина дълбока". Това е поетическа форма. В какво седи височината? Дълбочината какво е? Във височината е вложеният капитал. Що е планина? Вложеният капитал. Що е долина? Капиталът, който е дал приходи. Долините са обработеният капитал. Вложеният капитал ще търсите в планините, в тази банка. А пък приходите ще търсите в долината. Що е планина? Там, дето се влага капиталът. Що е долина? Долината е там, дето се влагат приходите от обработения капитал. Тогава се задава въпросът: защо са планините? Защо са високите работи в живота? Те са поле за обработване, дето се влага капиталът. Що са долините? Места, дето можете да спечелите. Някога вие правите погрешка. За да добиете нещо, вие се качвате на планината. Качвате се по планината, какво сте добили? Колкото пъти се качвате на планината, вие само влагате там и след това се връщате с бележка, че сте вложили нещо, тоест вложили сте толкова и толкова. Така и чиновникът отбелязва в една чекова или в една спестовна книга, че сте вложили толкова и толкова. Къде ще търсите приходите след една година? Този капитал турят в обръщение. И вие ще дойдете и ще вземете една десета част, колкото ви се пада.\nСега виждам, че у вас има любопитство и нетърпение. От една страна има любопитство, а от друга страна – нетърпение. Както аз разбирам въпроса, това е една печена кокошка. Вие сте гладни, аз ви разправям как се е родила кокошката, как се е хранила, кои са баща и майка, как са я заклали, как сме я опекли, а вие седите и слушате. И аз ви разправям, а вие казвате: "Кажи да ядем вече." Мога, без да ви разправям за кокошката, да ви кажа: "Заповядайте да ядете." Вие ще кажете тогава: "Отлична е вашата кокошка." По какво познахте, че е отлична кокошката? Вие имате само едно впечатление на вашия език, че тя е вкусна. И какво сте добили? Преди да ядете кокошката, вие сте били малко омърлушени, а сега, като изядохте кокошката, имате малко самообладание, едно микроскопическо обнадеждване и казвате: "Пътя, който ми предстои от двайсет километра, мога да го извървя." И смисълът на яденето е, че след всяко ядене ние можем да извървим двайсет километра. Като ви дам да изядете кокошката, ще извървите двайсет километра. А пък това е една печалба, една придобивка. Ако не ви дам, нищо няма да извървите.\nТа казвам, вие трябва да излезете от областта на това знание, което имате сега. Много работи има, които са ви потребни. Но вие трябва да имате знанието на растението. Минералите бяха способни, те достигнаха своята култура в златото и в скъпоценните камъни. Минералите се научиха да пречупват светлината, не само да я пречупват, но и да я разлагат. А това е способност, това е цяла наука. Наука е да използват слънчевите лъчи, цветовете на слънцето. Учени бяха на времето си, а сега това са останки. Едно време бяха учени, а сега са останки. И те знаеха неща, които хората едва сега учат. И по какво се отличаваха растенията? Растенията пък събраха хубавите, сладките и горчивите работи. Те разложиха тази светлина и отидоха още по-далеч. Минералите само разложиха светлината и показаха нейната красота на света, а растенията събраха тази светлина и показаха какво се крие в нея. Събраха своите сокове, сладки и горчиви. Та когато някой човек носи скъпоценни камъни, аз разбирам защо ги цени. Той казва: да имам знанието на този камък, на неговите предци. Той иска да стане такъв. И когато вие ядете плод, кажете: "Да имам това знание, което растенията имат, да мога от светлината да изваждам сладкото." Както сега виждате растенията, това са остатъци. Гледаш една круша, ябълка, гледаш плода. Знаете ли колко атавистически идеи са се родили от плодовете? Ще ви представя един пример. В едно училище един учител по възпитание внася една пълна кошница с ябълки. Той има тридесет деца в отделението. Отделението му е смесено, момичета и момчета. Като раздал на всяко дете, на най-последното останало една ябълка. Последното момиченце, като видяло, че останал малък плод за него, казало на учителя: "Аз не обичам да ям плодове." То останало недоволно. Защо е недоволно? Изобщо децата много наблюдават. У тях конкретният, обективният, ум е силно развит. Ще погледнат дали ябълката е голяма, после дали е хубава, шарена, гледат големината и цвета на ябълката. Децата имат стремеж към големината. Те искат да вземат голяма ябълка, да е жълта или червена, цветът да е хубав. И понеже на последното момиченце се паднало малка ябълка, то не искало да я вземе. То прави различие, има ум. Други взели по-големи, а на него оставили малка ябълка, затова казва: аз не ям такава малка ябълка, няма да добия това знание от нея, което ви е потребно. Така тълкувам аз постъпката на това дете. Втори път учителят става по-умен. Той увива всички ябълки поотделно в книжки и ги туря в кошницата. Така ябълките не се виждат. На всяка ябълка било написано името на учениците. Скрити били ябълките. Детето не може да познае каква ябълка му се дава, голяма или малка. Те били обвити в кошницата. Не може да се прави никаква разлика. Всички ученици тогава остават доволни. Защо? Защото всички били увити в книжки.\nДеца и вие, живеете в света. Едно време се сърдехте, че ябълките били открити, а сега ябълките са увити и не се сърдите. И учителят казва: "Всеки от вас трябва да държи ябълката скрита в книгата, и като отиде вкъщи, тогава ще си я изяде." Та вие сте от учениците, на които учителят е дал ябълки, завити в книга. Щом се сърдите, аз разбирам, че ябълките не са завити. Тогава само има сръдня, недоразумение. Тогаз аз ви турям във фазата, когато ябълките се виждат. Не са ви дали голяма ябълка, не е узряла, зелена е, малка е, може да е червива, някой червей може да е влязъл. Този пример се дава, за да разберете отношенията в сегашния живот.\nВие седите и казвате някой път: кажете ни нещо тайно от окултната наука. Всички неразбрани работи са тайни. Тайни работи няма защо да ви казвам, а явни работи трябва да ви казвам. Направите някакво престъпление. Вие сте таен вече, вие тогава сте сериозен. Като не знаете, седите и минавате за умен. Не знаете нещата, седите, не говорите, защото, ако говорите, ще се издадете, че не знаете. Кое е по-хубаво сега: да говори човек или да мълчи? Кое е по-хубаво: да носиш най-малкия живот в себе си или да носиш остатъците на най-великия живот? Да носиш един скъпоценен камък или да носиш най-малките остатъци от живота? Идвате при мене и постоянно казвате: окъсали ми са се обущата. Аз казвам: че кога ли са били здрави? Казвате: окъсали ми се дрехите. Казвам: че кога ли са били здрави дрехите ви? Според мене всички дрехи, които хората носят, са все скъсани. Нищо повече. Той иска да ме убеди, че обущата му са се скъсали, дрехите му. Какво ще разберете сега? Докато разсъждавате така, вие нищо няма да разберете. В това отношение вие трябва да знаете, че дрехите на животните никога не се късат по естествен начин. На животното късат ли се дрехите? Скъсват се. Кога? Когато се похаби кожата на животното, тогава неговата дреха се къса. Там не може вече да израсте нова козина. Или някоя птица, когато се повреди кожата, пера не израстват вече. В културно отношение птиците и животните седят малко по-горе от човека. Не че седят по-горе, защото всъщност казват, че човек седи по-горе от животните. Човек мисли, че седи по-горе от животните. Това е вярно само в известни отношения. Човек се е учил при минералите. Там той е бил ученик. Човек е бил ученик и при растенията, бил е ученик и при животните. Сега е ученик в човешкото царство. И там няма да остане. Той ще влезе в ангелското царство. И така ще прогресира.\nТа казвам, така, както сега седите и както сега мислите, как ще постигнете? Някой ме пита: "Аз прогресирал ли съм, как ме виждате?" Каквото и да кажа сега, вие няма да ме разберете. Една сестра ме пита: "Как ме виждате сега?" Аз си казвам: виждам те гола. На тази сестра казвам: "Имаш доста заложби, доста дарби от дядо ти и от баща ти, ще отидеш да работиш, да печелиш. Ако работиш, ще печелиш. Така ще се развиваш. Ако не работиш, оставеното от дядо ти, баща ти и от баба ти, ще го заложиш тук-там, докато един ден няма какво повече да залагаш и ще заминеш за там, дето не знаеш, ще си вървиш." В какво седи сегашният живот на земята? Залагаш един път, втори път, трети, четвърти, пети, шести път, все залагаш. И все растеш. Като дойдеш до тридесетгодишна възраст, станеш левент красив. По едно време работата се обърна бамбашка*. Като си вървиш с главата нагоре, обръщаш се с главата надолу. И гледам, в американския Холивуд, като нямат какво да правят там артистите, измислили следното нещо: издигнали краката си нагоре, мъже и жени, с главите надолу, опрени върху ръцете си, взимали яденето с устата си. И ние, като тези американци, в окултната школа, някой ученик вдигне краката си нагоре и минава за много учен. Казваш: може ли? Може, как не. Не е голямо изкуство. Ще ви кажа следното. Преди милиони години, като си бил растение, ти си бил с главата си надолу и в това положение си се хранил. Онзи американец мисли, че е измислил нещо ново. По атавизъм му е дошло на ума, че едно време, като е учил при растенията, като растение е ял с главата надолу. И сега въпросът е: как ме харесваш така? Казвам му: стига да ядеш. Ако хората почнат да ядат в положение с главата надолу и краката нагоре, ще станат по-добри. Тогава поне по-малко ще ядат. И действително, тези американци, като си турят краката нагоре и ръцете надолу, и с устата си взимат яденето, за да прекарат храната си нагоре, много малко храна ще употребяват, по-малко ще ядат. И понеже краката ще са нагоре към слънцето, хората ще имат повече енергия и ще бъдат по-здрави. Хубаво е някой път умствено да си представите, че взимате обед с главата надолу и с краката нагоре. Вие ще кажете, ще дадете едно възражение: каква култура е тази? Ако ви кажа: вземете обеда си с главата надолу. Вие ще кажете: "Това е цяло безобразие." Но като кажете една дубара, една лъжа, питам: това не е ли десет пъти по-лошо, отколкото да ядете с главата надолу? Ние се сърдим като онзи мирови турски съдия. Това било в турско време. Казва му един, който имал дело при него, че ако реши делото в негова полза, ще му донесе прясно масло. Той знаел слабостта на съдията, че обичал прясно масло и му казал: "Сади ефенди, ако отсъдиш делото в моя полза, ще ти донеса едно гърне прясно краве масло от най-хубавото." Изведнъж съдията решил делото в негова полза. Този, който завел делото, бил умен. Той взел конски тор, напълнил гърнето с него, четири-пет кила тор, а отгоре на гърнето турил четири пръста масло. Съдията искал да бръкне до долу на гърнето, да види. Като бръкнал, какво да види? Той се обидил, извикал клиента си и му казал: "Ти не знаеш ли, че аз съм съдия? Ти мене с конски тор ли ще ме храниш?" "Господин съдия, ти още оня ден изяде конския тор, като реши делото в моя полза."\nСега извода вземете го много обективно. Аз искам да се научите да мислите. Вие ще кажете: "Защо се говорят тия работи?" Най-първо се научете да очистите вашия ум. Докато не се научите да чистите ума си, вие не можете да имате ясна представа за чистотата. Чистотата започва от очистване на съзнанието. Трябва да се очисти съзнанието. Не трябва да допущаш нито една нечиста мисъл в ума си. Това е цяло изкуство. Ако се отвориш, хиляди същества ще дойдат и ще налеят нещо нечисто в тебе. Знаете ли какво ще стане? Ще стане като онзи поп, който имал шише и като четял Евангелието, пълнел го с вода, разхождал се с водата. Един ден попадията донесла ракийца, и то бистра, вместо вода. Попът, като започнал да чете, вдигнал шишето, защото гърлото му било засъхнало, и пил, като се чудил как стана това, че водата да се превърне в ракия и си казал: "Божия работа е тази." Не, тази е женска работа. Не е Божия работа, а е женска работа. Като пълнила шишето с ракия, попадията си казвала: "Нашето попче обича да си пийне ракийца." Някоя жена ще влезе във вашия ум и ще ви налее малко ракийца вътре. Вие ще четете Евангелието и като видите ракийцата в шишето, ще кажете: Божия работа е тази. Никаква Божия работа не е тази, но е женска работа. Разсъждение трябва.\nВие очаквате и си мислите, че като умрете, като отидете на онзи свят, ще ви посрещнат ангелите, ще ви посрещне и Христос. Това е съвсем лъжливо схващане за живота. И Бог иска да работите във вашите мисли, чувства и постъпки. Четири свята има, в които трябва да работите. Най-първо, като станете, трябва да работите в света на вашия дух, да работите в света на вашата душа, да работите в света на вашия ум и да работите в света на вашето сърце. Аз изразявам това на един прост език. Вие трябва да разбирате законите на вашия дух, законите на вашата душа, законите на вашия ум и законите на вашето сърце. И ако разбирате това, животът ще потече по друг начин. Това, което дотук съм говорил, наричам го стивасване*. Какво нещо е стивасар, дръндарин? Той си има лък, има си и бухалка и удря памука. Това е стар модел. Сега нямаме дръндари, а даракчии. Тези нишки, от които трябва да си направите преждата, трябва да се разединят, за да могат да се предат. И човешкият ум е присинясал някой път. В него всичко се е сбило на едно място, така че трябва да извадите конец по конец, за да бъде преждата хубава.\nКазвам, ако вие не разбирате законите на миналото, не обичате златото, без да знаете защо. После, обичай растенията и животните, и най-после обичай и себе си. Но понеже живеете в човешкото царство, трябва да знаете на какво се основава вашата любов. Ти обичаш някого. Защо? Дойде някой при мене и казва: "Ти не ме обичаш." Казвам: "Какво подразбирате под думата да обичам?" Как ще развиете темата "Обичта"? Тема върху думата обич. Кои са съществените качества на обичта? На български език думата любов не е силна. "Лю" – това е днешното обулване, а частицата "бов" – нещо се е коригирало. "У" е един груб звук, звукът "у" е доста груб. Това е гърлен знак, който се среща и в животните. Когато някое животно е недоволно, то издава този звук. Чували ли сте как ръмжат недоволните животни? Чували ли сте какъв звук издават тогава? У кучето има едно ръмжене. Коя гласна буква то издава? Припомнете си това. Недоволните животни издават един особен звук. Когато кучетата баучат, у тях се среща често гласната "у". Нещо зловещо звучи тогава у кучето. И този глас трябва да се омекоти. Трябва да знаете как да го превърнете, понеже звуковете на "у"-то са смъртоносни. Този звук "у" трябва да се преобърне, да се трансформира. Когато произнасяш звука "у", трябва да знаеш как да го произнесеш. Ако не го произнесеш добре, сам можеш да си създадеш нещастие за себе си. Много пъти ще кажеш една дума и от тази дума ще зависи твоето нещастие. Известни звукове са смъртоносни, ако не знаете как да ги произнесете. Тогава те ще бъдат като един силен удар. Писанието казва: "Ако човек не знае как да контролира своя език, той действа смъртоносно." При произнасяне на думите, съзнанието трябва да бъде будно. Не е въпрос да говориш, каквото искаш. Опасно нещо е това. За всяка празна дума, за всеки празен слог хората ще бъдат съдени. Ще бъдеш съден. Какво право имаш ти да се гневиш, я ми кажи сега? Вие се гневите. Можете ли да обосновете вашия гняв, че имате право да се гневите? Че някой човек ви срещнал и не ви поздравил или че не ви погледнал, както вие мислите, какво от това? Че как трябва да ви погледне той? Представи си, че аз съм дошъл вечер и съм те посрещнал с една свещ, а пък ти искаш да те посрещна с такава голяма лампа, като тази в салона. Колко свещи има тази лампа? ("Повече от триста.") И тогава вие сте недоволни. Вие започвате от много високото, от големите величини. Започнете първо с малки величини. Вие давате на себе си царски права. Не започвайте с царски права. Започнете в живота си с най-малкото право, което ви се дава. И в науката е същият закон. Започнете с най-малкото знание, не с голямото знание.\nЗа пример голямо знание е какво казват звездите за човека. Нищо не казват звездите за човека. Една звезда не мисли нищо за човека. Тя не обръща внимание на човека. Една голяма звезда, като Сириус в пространството, какво щяла да каже за някой си човек на земята, Иван Стоянов? И астрологът сам е възприел това знание. Той гъделичка тщеславието и гордостта на човека. Той казва: "Чакайте да видим какво говорят звездите за човечеството." Нищо не говорят звездите. И слънцето не говори нищо. Слънцето се занимава с велики работи. Предназначението на слънцето е велико. То обръща малко внимание на земята. Погледне я оттук-оттам, както някой момък поглежда момата, и вижда, че Земята е млада мома и казва: "Бива я." И оттам слънцето си изпраща своята усмивка. Светлината е изпращане на неговата усмивка. Но Бог го е турил толкова далеч, че то постоянно пише любовни писма на земята. И земята пише любовни писма на слънцето. Слънцето ще каже: „Как преживявате долу на земята? Аз изпращам все по нещо до вас." Земята казва: "Някога сме добре, а някога сме зле. Някога ни е студено, някога ни е топло." Слънцето казва: "Чудя се. Аз доста гориво изпращам на земята. Че как така?" Земята казва: "Не знам." Как ще обясниш това? Слънцето изпраща достатъчно гориво на земята, а пък на северния полюс има до две хиляди метра планини високи от ледове, от хиляди години натрупани.\nСега аз не искам да ви говоря по това. Не искам да ме разбирате криво. Един наш приятел разправя с жестове на някого, и онзи му казва: "Защо ми се сърдиш, защо ме хукаш?" "Не, обичаят ми е такъв." Какво има да му се доказва? Това не е човекът. Тихо и спокойно ще се разправяте. Понякога вие се вълнувате. Някой ви обидил преди хиляди години, и сега сте намерили някой, който прилича на него и го хукате. Вашата философия често прилича на следното положение: отива един вълк да пие вода от коритото на една чешма. Едно агне пие вода под него. Вълкът се обръща и му казва: "Слушай, ти миналата година защо ме псуваше?" "Че миналата година още не бях родено. Нямаше ме тогава." "Защо ми мътиш водата?" "Как ще ти мътя водата, когато ти пиеш горе, от главата, а аз под тебе долу?" "Ти ще се оправдаваш ли още?"\nПитам сега, какво знание е това? И всички тия хора имат тапии за знание. Някой казва: "И аз имам тапия." Имал тапия, защото бил свършил. Свършил по зоология, по ботаника, по минералогия, свършил по физиология, по анатомия, по астрономия. И казват: той е астроном. Какво ли разбира от астрономия? Аз съм срещал астрономи и питам някои от тях какво има на слънцето? Той казва: има азот, кислород, водород и пр. Казвам му: "Не, тези работи и аз ги зная, но питам, има ли живот на слънцето?" Какви данни имат за това? "При такава температура, каквато слънцето има, там не може да има живот." Температурата е на повърхността на слънцето. Слънцето има кора, температурата на която е 4000 градуса. Но тази топлина е толкова естествена там, както за нас е естествена 37 градуса. Така и за едно слънчево същество е естествена тамошната температура. Съществата на слънцето са другояче организирани. Тяхната материя е по-ефирна, има по-бързи трептения. Следователно тамошната висока температура е съгласна с високите им трептения. А трептенията на нашата земя съответстват на температурата на 37 градуса. За нашето тяло е несъвместима температурата от 40 – 42 градуса. Тя нарушава хармонията на неговите трептения. Така че от наше гледище, земята не е меродавна, понеже земната материя трепти по-слабо и се разлага от слънцето. А пък на слънцето материята е по-устойчива. За слънчевите същества даже и от 10 000 градуса до 16 000 градуса топлина изпитват приятност, а пък един човек, попаднал при тия условия, веднага ще се превърне в газ, нищо няма да остане от него. Но като слънчево същество той може да живее там. Астрономът казва: "Това са въображаеми работи." Казвам му: "Ти не си ли въображаем, че ти си седиш тук и оттук си въображаваш. В какво седи твоята наука? Колкото е вярна твоята наука, толкова е вярна и моята. Аз мога да ти докажа това." Ако един човек се постави при 200 градуса, той ще изгори. Но ако поставим един човек при 200 градуса и не изгори, как ще си обясните това? Ще кажете: има нещо. Ако турим човек при 400 градуса и не изгори – има нещо. Ако го турим при хиляда градуса и не изгори, как ще обясните това? Има нещо значи. По този начин ние идваме в стълкновение и казваме: "Значи знанието, което имаме сега, нищо не струва."\nТова знание, което сега имате, е натрупано знание, като прах върху кожата на един тъпан. Не считайте това за обида. Но като дойде пръчката на барабана и го удари, нищо няма да остане от този прах. Ще остане само кожата на барабана, но прахът ще се дигне. Та като дойдат умните, всичкото ваше знание ще изчезне и ще остане само същественото, вложено в човека. Кое е същественото, вложено в човека, с което той трябва да започне своето знание? За пример кажете ми една дума от езика на растенията? Като бяхте при растенията, какъв беше техният език? Когато бяхте при минералите, какъв беше техният език? Когато бяхте при животните, какъв беше техният език? Можете ли да ми кажете нещо от това? Вие ще кажете: това са детински работи. Младата мома не иска да каже, че е била малка, тя се срамува да каже, че е била малко детенце, но и сега още не е поумняла. Като беше като малко дете, тя беше много по-умна, отколкото е сега. Аз мога да докажа това. Най-умната мома е толкова глупава. Тя е глупава като фасул. И най-умният момък е глупав като грах. Аз да ви изтълкувам това сега. Тя е умна като боб. Умна е, тя е вече поумняла, че като даде сладко на момъка, запалва му чергата. Като боб е умна тя. От боба изкарва малко сладко и като му даде от медеца, той полудява и тръгва подир нея. И казва: "Дай ми още малко от този мед." И той пише писмо: "Моля, дай ми още от онзи сладък сок, от който ми даде по-рано." Тя казва: "Върви си, моята фабрика още не е изработила от този сок. Трябва да почакаш още малко." Това е език. Казват: тя е проста като фасул. Какво разбираме под думата "прост"? Какво значи прост човек? Простият ни най-малко не е прост. Тази мома знае обаче, там, дето е сладкото, има и горчиво. Тя е почнала със сладкото, но ще дойде и горчивото. И тогава ще има обратни резултати. Сега вие се смеете, но тази работа не е за смях. За какво е? Тя е за мисъл вече. Тази мома, която може да изкара сладко, тя е умна, но тя е още във втората фаза. Тя трябва да мине през царството на животните. Какво трябва да добие тя от животните? В животните тя ще се научи да работи. И после, като дойде при човека, тя ще се научи да мисли. Най-първо ще се научи да разлага светлината, а после ще се научи как да добива сладкото и горчивото. След това, в животинското царство, тя ще се научи да работи. Момата ще стане търговец в животинското царство. А пък в човешкото царство – един банкер. Като банкер тя си прави годишния баланс: толкова продадено, толкова печалба, толкова дивиденти. И раздава дивидентите. Човек е един завършен кръг, който ще даде на своите клиенти дивиденти от вложения капитал. Така че всеки трябва да си направи отчет на своята банка. Сега всички си правят сметки: дадено толкова, спечелено толкова. И на всички клиенти ще дадете дивиденти. И ще кажат: това е една честна и почтена банка, която не е фалирала и не трябва да фалира.\n(Учителя се обърна към една сестра.) Сестра, какво разбрахте вие? Вие се усмихнахте малко. Когато Господ говореше на Сара, че ще роди, тя се усмихна малко. Често смехът произтича от това, което не може да стане от човешко гледище. Щом човек се поусмихне, иска да каже: то може да стане, но може и да не стане, я стане, я не. Работите стават, само когато Бог е казал, и никога не стават, когато хората кажат. Когато нещата не стават по човешки, ние плачем. Щом плачеш, значи обещаното е по човешки направено и затова не е станало. Радваш се, весел си. Значи обещанието е по Бога, и нещата са станали. Радостен си, значи нещата са станали, както Бог е казал. Плачеш, понеже нещата не са станали тъй, както хората са обещали. И ако плачете, вие плачете, защото нещата не са станали, както хората са обещали. И радвате се, понеже нещата са станали, както Бог е казал, както Бог е обещал.\nСега кое е същественото, което трябва да остане във вас? Това, което досега говорих, беше за кокошката. За историята на кокошката повече няма да говоря. Наближавам вече към края. Кое остана сега същественото? Какво разбрахте? Направете ми сега едно резюме. Едно резюме на онова, което досега говорих. Кой може да направи такова резюме само в десет думи? ("Човек трябва да свикне да говори в своя ум, сърце, душа и дух.") Вие можете дълго време да сте гледали как грънчарят приготовлява глинени съдове, и най-после се удостоявате да купите една стомна или една чиния, но това още не е важно. Ти носиш празна стомна, празна паница. Онова, което ще ти се сипе в паницата, това е важно. Та важното засяга и съдържанието. Вие сте ходили при грънчаря, гледали сте и знаете много работи. Това са специални работи за грънчаря. Аз не съм като грънчаря, нямам онова знание, но е важно за мене онова, което грънчарят е направил, да си служа с него. Аз мога да отида със стомната си за вода и с неговата паница мога да си взема ядене. Мога да употребявам неговите съдове.\nТа вие имате много работи, които се изработват, но не знаете как са изработени. Вие знаете да ги употребявате, но не знаете как да ги изработвате. Вие не знаете как са изработени вашите очи, вашите уши, вашия мозък, ръце и крака, но произходът и историята им не знаете. Обаче вие имате способности да употребявате вашия мозък, вие имате знанието да си служите със своите очи. Вие можете добре да ги използвате. А пък един ден ще дойде, когато ще се занимавате с устройството на човешкия мозък. Тогава вие ще приготовлявате мозъците на другите същества, които седят под вас, и вие ще им предадете мозъците. Други пък са работили върху вашите мозъци, те са ви ги направили и са ви ги изпратили. Вашата глава е отлично радио. По-хубаво радио от човешката глава не съм виждал. Тя може да се занимава с дълги и къси вълни. Човешкият мозък се занимава с вълни от десетмилиардна част от милиметъра дължина. Сегашното радио приема с колко метра дължина вълни? ("Шестнадесет метра.") А пък мозъчното радио – десетмилиардна част от милиметъра дължина. Това важи за онзи, който разбира от костите на нещата.\nЗначи виждате каква област на знание ще имате за бъдеще. Човек възприема възприятия от всички страни, но това знание не ви е още достъпно. Много работи ви вълнуват, но те са извън земята, не са от мира сега. Искате да ги реализирате на земята. Вие мечтаете за идеална любов. Те са трептения на един свят далечен, далечен. Тупти сърцето ти и мислиш, че тази любов може да се реализира на земята. Ако ви кажа, че няма да се реализира, какво бихте казали? Във вселената – да, но на земята не може. Отчасти – да, предвкусване може да има, но да я имате сега, невъзможно е. Трябва да знаете кое е възможно и кое е невъзможно. Някой казва: "Ти не ме обичаш." Че не го обичам, не го обичам. Тъй както иска да го обичам, не мога да го обичам. Не мога да го обичам, понеже ръцете ми не са съгласни. Аз искам да го обичам, но ръцете ми казват: не. Искам да го обичам, но краката ми не го обичат, не искат да отидат при него. Искам да го обичам, но очите ми не искат да го гледат, ушите ми не искат да го слушат. И сърцето ми не иска да го приеме. С всичко това трябва да се справим. Сега няма Народно събрание. В моя парламент депутатите вътре са на особено мнение. А пък демократическа работа е това. Ти не можеш да приложиш един закон, който не е минал през камарата. Трябва да си дадат мнението всички депутати. Иначе е произвол. Че любовта е най-демократическото нещо. По-демократическо нещо от любовта няма. Но и по-непостижимо нещо от любовта няма. И по-аристократическо нещо от любовта няма. Всичката мъчнотия е в демокрацията, в демократизма. И всичката хубост е в демокрацията. Какво нещо е царизъм? Търсете отде е произлязла думата "цезар"? Цезар беше първият. Защо го наричаха Цезар? От какво произлиза думата "цезар"? В латинския език как е тази дума? Вие не сте отишли толкова далеч.\nОставете сега това. Любовта е една всеобемаща сила, която има предвид благото на всички същества. Следователно ти не можеш да обичаш кого и да е, ако едновременно не всички. Несъвместима е тогава любовта. Да обичаш само едного, в любовта това е несъвместимо. Майка, която обича само своите деца, това показва, че тя е достигнала само до известна степен на любовта: да обича само своите деца. Но един ден любовта на тази майка трябва да се разшири. Една майка трепери за двете си деца и е готова да пожертва живота си, но тя няма да пожертва живота си за другите.\nПитам тогава, кой трябва да носи човешкия ум? Ако вашият ум не мисли, кой трябва да го носи? И законът "Да мислим за Бога", това е закон за тониране. Вие и досега още не знаете защо трябва да вярваме в Бога. Вие вярвате и досега в Бога за това, което не е. Ние сме сега в епохата на тоническите средства. Ти трябва да мислиш за Бога, за да се тонира духът ти, душата ти, умът ти и сърцето ти. Това са най-елементарните работи, които имат различно приложение. В света ти не можеш да имаш никакви успехи, никакви постижения, ако умът ти не е тониран, ако не мислиш за Бога. Но за да бъдеш успешен, за да мислиш за Бога, твоят дух, твоята душа, твоят ум и твоето сърце трябва да бъдат тонирани. Ако умът ти, сърцето ти, душата ти и духът ти не са тонирани, ти не можеш да имаш никакви успехи. И в края на краищата ще имаш най-големите разочарования.\nТа трябва да остане у вас мисълта, искам да ви избавя от едно заблуждение. Вие мислите сега: какво ли има още да се говори? Та вие още не сте работили. Нямате изкуството на любовта. Вие не разбирате какво нещо е любовта като изкуство. И музиката като изкуство не знаете. А аз още онзи ден загатнах какво нещо е органическа музика. Образци трябва. Тя трябва да се пее. Трябва и опити. Вземете за пример съвременната музика. Вземете един тон. Ако вземете за пример тона "до" в "до" мажор, или в другите гами нагоре, ще видите, че в тях има едно различие. Във всяка гама "до" не се изразява по един и същ начин. В обикновения строеж на сегашната музика, тоновете са еднакви. Но що е тон? Това са първите организирани трептения на живота, това са първите организирани трептения, които са в хармония. Единственото нещо, което не прави пакости в света, това е музиката. Има една музика, една гама има, която разрушава. Има едно пение, което разрушава. То не е още организирано. Музиката е начин за правилно организиране на материята, за правилно организиране на човешките мисли и за правилно организиране на човешките чувства и за правилно организиране на човешките постъпки. Тези тонове съществуват. Достатъчно е да вземеш "до", в тебе вече се организира нещо. Като пееше, в тебе се тонира нещо. Защото хармонията съществува в природата.\nДумата "музика" какво изразява сама по себе си? Аз не харесвам сричката "му". Тя е груба сричка. Казвам му-зи-ка. "Му" е мучене, "му" е близо до животинското. Ние казваме: музикален човек. Думата "музика" е много проста. Сричката "му" е много проста. Волът казва "му". Не че е лошо, но този звук "му" е много груб. Звукът "лю" е също така груб. "К-к-к", и то е грубо. Змията съска. Някой паток също така съска. И в български език има съскане. И на турски има тази сричка "със". В едно училище най-първо ще се научите как да говорите. За пример англичаните не знаят да изговарят "р". И те имат този звук, но не го изговарят като нас. За пример думата "мистер", "р"-то не го изговарят. Те го избягват. Англичаните са го произнасяли по-рано, но понеже е гърлен звук, те са го изоставили. Звукът "р" е до известна степен животински звук. Кучето за пример издава звук "р-р-р". Англичаните, понеже знаят, че е животински звук, то го избягват. Те не казват "сър". В тази дума не се произнася буквата "р". Българинът казва "с-с-с". Какво значи този звук "с-с-с"? На турски "с-с-с" значи "мълчи". Англичаните избягват някои знаци по звукове. Вземете после звука "у". Германците имат още гърлени звуци. Германецът е още груб. Той не се е справил още с грубите гърлени звукове. И всички народи отиват постепенно към меките тонове. И славяните, и българите са употребявали буквата "у", но сега са заменили тази буква с "о". Този звук "о" е по-висш. Думата "буден" трябва да се измени. Русите употребяват "будет". С "будет" не върви. Тогава от "буди" е станало "боди". Значи частицата "бу" се е превърнала в "бо". Звукът "у" се е превърнал на "о". Значи у хората има един закон за трансформиране на твърдите звукове в меки. И в музиката съществува това нещо. И в музиката "у"-то се е превърнало в "о". Нотите са с хубави звукове. Това представя едно от благоприятните условия в музиката.\nЗа пример "до" е хубаво, "ре" също. В "ре" е хубаво "е"-то, в "до" – "о"-то. После, хубави са "ми" и "фа". Те са отворени тонове. Също хубави са и "сол", "ла", "си". Сега аз ви разхвърлих цялата азбука на музиката. Те представят разхвърляни мъртви кости. Вие не знаете какво трябва да правите с тях. Тези кости трябва да се съберат и да им турите живи мускули и нерви и след това да им духнете, за да оживеят. Сегашната музика възкресява мъртвите хора. Аз съм слушал в операта музиката, и там не намирам никаква музика. Но радостното е, че отиваме към музиката. В операта няма никаква музика, понеже там са турени звукове, които никак не съответстват на думите. Всеки звук си има свой тон. Между думите и звуковете, между думите и музиката трябва да има хармонично съотношение. Всякога човешкият говор трябва да бъде музикален език. Всички трябва да се учите да говорите музикално. Сила Божия е това. Как ще кажете запример "моля"? Моля, моля, моля... (Учителя произнесе тази дума по няколко начина: грубо и меко, силно и слабо, тихо и силно.) В думата моля, звукът "о" е хубав, но звукът "л" е слабост. Каквото "о"-то придобива, "л"-то ще го изгуби, всичко ще отиде.\nИ ще ви докажа защо. Вие излизате от една рудница, очернели като някой арапин, и казвате: "Я ме нарисувайте." Казвам: "Че какво ще ви рисувам? Ти не си човек. Измий лицето си няколко пъти със сапунена вода и тогава ще те рисувам." Аз не искам да рисувам хора, които са излезли от рудницата. Ще премахнете всички дрязги, всички лоши чувства в сърцето си, лошите мисли от ума си, от душата си, от духа си, и като ви нарисувам такива, каквито сте били, това значи като художник да ви дам една такава картина, че да видите какво нещо е изкуство. Тогава ще ви рисувам. Не е въпрос да ви рисувам със сегашния ум, сърце и пр. Тогава ще видите какъв художник съм и какво изкуство владея. Аз имам много хубаво ръководство за изкуство. Не съм прост художник. Гениален художник съм. Засега съм карикатурист, много голям простак. Като рисувам, казвам: "Добре че съм такъв голям простак." Че какво ще му рисуваш на днешния човек?\nСега всички трябва да рисувате хубаво, да говорите право. Художество трябва да имате. Всички. Разбиране трябва да имате всички. Сега вие можете да кажете: "Ние се забъркахме." Че вие никога не сте се оправяли. Някога аз ще се спра на въпроса какво разбирам под думата морал. Казват за някого, че е щедър, а за друг – че е скържав*. Аз не съм срещал щедри хора. Аз съм много скържав. Аз имам едно сито, такова скържаво, че водата я прекарвам по десет пъти през него. И тогава я давам на другите. Благото на живота не седи в изобилието, но малкото, което знаете, трябва да е чисто. В мене има знание, с което всякога мога да си послужа. У мене има клечка, с която мога да запаля целия свят. И съм дошъл до това положение, че като кажа: "запали се" – запалва се, "изгасни" – изгасва се. Това е изкуство. Някой път казвам: "Я да ме заболи кракът." И болестта веднага дохожда. Да видя колко мога да търпя. Искам да видя доде съм дошъл. До едно място търпя, седя хладнокръвен, но по-нататък не съм спокоен. Почват да мърдат очите ми, сълзите ми протичат и казвам: потече водата, счупи се съдът. И после пак започвам да пека това гърне, в което ще турям търпението. И виждам, че пак мога да търпя. После казвам на болестта: ти ме хвана едва за крайчето. Това е цяла наука: да можеш да изтърпиш страданието.\nЩо е страдание? Само едно голямо същество може да ти причини страдание. Не се самозаблуждавайте. Аз мога да ви пробода с един нож. Но ножът не ти е причинил страданието. Зад всеки нож седи едно разумно същество. Зад всяка болка се крие друга някаква причина. Зад всички работи седи нещо разумно. Зад всяка болка седи друго същество. Ако ти не изтълкуваш страданието правилно, ако го изтълкуваш криво, тогава от едно страдание ти ще си създадеш друго, по-голямо страдание. Някои мислят, че Учителят няма страдания. Не, не, най-големи страдания имат Учителите, но те ги търпят. Учителят се разговаря със страданието и му казва: "Какво искаш?" "Никъде не ме приемат. По мой адрес такива неща пишат. Какво ли не е писано. Цяла хайка от лекари се образува против мене. И като вляза някъде, не мога да си изляза. Турят отрови, бомбардировка има. Какво ще правя сега?" "Хвани лекаря." Дошла е някоя болест при мене и ми се смее, като ми казва: "Вчера хванах един лекар, който е свършил медицина, и го прострях на земята."\nКаква глоба ще ми наложите сега, че ви задържах повече? Каква глоба ми се пада? ("На цигулка да свирите.")\n"Да просветне Божията Любов в нашите души" (три пъти)\n21 лекция на Общия окултен клас 12 февруари 1936 г., сряда, 5 ч. сутринта, София, Изгрев\nНебето чисто, звездно. Студен вятър. Снежна покривка.\nВзето от „http://www.beinsadouno.com/wiki/index.php?title=Тониране_2&oldid=29231“.


764 000 лева струват светофарните уредби по ремонтираната част на бул. "Руски", много от тях не работят - Под Тепето - Новини Пловдив\n28 януари, 2021 Ивайло Дернев2 коментара за 764 000 лева струват светофарните уредби по ремонтираната част на бул. “Руски”, много от тях не работят\n764 000 лева с ДДС. Толкова струват светофарните уредби и прилежащите им пътни принадлежности по бул. „Руски”, ремонтиран основно с 30-милионния кредит в мандата на кмета Иван Тотев. Това излиза от отговора на зам.-кмета Пламен Райчев на питане, внесено от съветниците от Демократична България Добромира Костова и Веселка Христамян. Той бе получен на провелата се този вторник сесия на Общински съвет, а цифрите в документа се споменаха някак мимоходом, тъй като по тях дискусия нямаше.\n„ Как ви се струва тази цена? Завишена с много проценти, които са отишли не по предназначение? И на нас така ни се струва. Подготвяме нова серия въпроси и сигнали до общината, за да ги накараме поне да изпълняват законовите задължения и да гарантират безопасността на участниците в движението”, коментират похарчените пари за светофари съветниците от Демократична България.\nОсобеното в случая е, че голям процент от въпросните съоръжения, не работят. Става въпрос за общо 8 уредби по продължението на цялата ремонтирана отсечка, от кръговото на Гарата до „Шести септември”. Всъщност светлинните секции по тях функционират, но само на режим „жълто мигане”, тъй като ако се пуснат на работен режим ще бъдат създадени „големи задръжки на транспортните потоци”, както се изразяват в отговора си от администрацията. Такива са общо четирите уредби на развръзките с улиците „Преслав” и „Данаил Николаев”, двете на ул. „Петьофи” и двете на „Велико Търново”. Изводът е, че десетки хиляди левове са хвърлени в кошчето, за изграждане на очевидно непотребни и нефункционални съоръжения.\n„ Няма нужда да обяснявам пространно колко точно е опасно за пешеходците и велосипедистите светофарите да работят в т.н. режим “жълто мигане”. Същият резултат би се получил, ако светофарите въобще не бяха монтирани”, коментира неработещите секции Добромира Костова.\nТя и колегите й очакват да получат техническите спецификации на съоръженията, в които общината е вложила над 750 хиляди лева, за да ги сравнят с пазарните цени.\nКак да се придвижим с колело по Руски четете тук\nВелоексперимент на Под тепето: Абсурден 14-минутен слалом по алеята на бул. „Руски”\nРайон „Тракия”: Документите преброители и контрольори, ще важат и за новия период\n2 коментара за “764 000 лева струват светофарните уредби по ремонтираната част на бул. “Руски”, много от тях не работят”\n31 януари, 2021 в 5:59 pm\nЕдинствено светофарът на хотел „Лайпциг” е настроен така че да не пречи на автомобилното и на пешеходното движение. Всички останали са нагледно доказателство за качеството на градското управление в последните 10 години – безполезно, неразумно, разхитително и вредно за нормалните обществени процеси.\n29 януари, 2021 в 9:56 am\nСветофарите, както и безбройните кошчета за боклук бяха сложени, за да се надуе цената, то си е ясно. Но пък е добре, че светофарите не работят, тоест само мигат. Иначе пътят от гарата до 6-ти септември с кола щеше да трае колкото да се измине пеша.