Исабел Алиенде — Портрет в сепия (49) — Моята библиотека\nПортрет в сепия (49)\nДъщеря на съдбата (3)\nПортрет в сепия\nRetrato en sepia, 2000 (Пълни авторски права)\nМаня Костова, 2004 (Пълни авторски права)\n4,5 (× 8 гласа)\nПърва част. 1862–1880\nВтора част. 1880–1896\nТрета част. 1896–1910\nПодозренията ми се бяха зародили преди няколко месеца, но аз ги отхвърлях, отвратена от себе си: приемех ли ги, означаваше, че отприщвам някаква злина в самата себе си. Повтарях си, че тези догадки не са нищо друго освен дяволски измислици, които пускаха корен и разцъфваха като гибелен тумор в мозъка ми; измислици, които трябваше безмилостно да залича. Ала червеят на злото бе по-силен от добрите ми помисли. Всичко започна със семейните снимки, които показах на Иван Радович. Това, което на пръв поглед не биеше на око заради навика да виждаме само онова, което искаме, както ме учеше моят учител Хуан Риберо, пролича черно на бяло върху хартията. Недвусмисленият език на тялото, на жестовете и на погледите полека-лека заговори оттам. Веднъж появили се тези първи съмнения, аз започнах все по-често да прибягвам до апарата. Под предлог, че подготвям албум за доня Елвира, час по час щраках без предупреждение и сетне промивах снимките сама в лабораторията и ги изучавах с извратено внимание. Така натрупах цяла жалка сбирка от нищожни доказателства, някои от които толкова недоловими, че единствено аз, разяждана от мнителност, успявах да съзра, с апарат пред лицето си, подобен на маска, зад която се криех, аз бях в състояние да фокусирам сцената като същевременно запазвах ледена дистанция. Към края на април, когато вследствие на горещините върховете на вулканите се увенчаха с облаци и природата захвана да се спотайва за есента, реших, че съм събрала достатъчно знаци от снимките и пристъпих към противната задача да следя Диего като една ревнива жена. Когато най-сетне осъзнах какво представляват лапите, които ме душеха за гърлото, и ги назовах с точното им име, усетих, че потъвам в тресавище. Ревност.\nКойто не я е изпитвал, не знае колко е болезнена и не е способен да си представи всички лудости, които се вършат в нейно име. През трийсетгодишния си живот съм я изпитвала само тогава, но раната бе толкова люта, че белезите още си седят и се надявам никога да не се заличат, за да са ми като обеца на ухото в бъдеще. Диего не беше мой — не че някой някога принадлежи другиму — и това, че бях негова съпруга не ми даваше никакви права над него и над чувствата му, защото любовта е доброволно споразумение, което се поражда от една искра и може да се разпадне също така неочаквано. Това споразумение го дебнат хиляди опасности и ако двойката го брани, може да оцелее, да израсне като дърво, да се разлисти и да роди плод, но само ако и двамата участват. Диего в никой момент не стори това и затуй нашата връзка е била обречена от самото начало. Днес разбирам това, но тогава бях сляпа — от ярост в началото и от отчаяние след това.\nЩом взех да го шпионирам с часовник в ръка, си дадох сметка, че отсъствията на мъжа ми се разминават с неговите обяснения. Уж тръгваше на лов с Едуардо, а се прибираше няколко часа преди или след брат си; докато мъжете от семейството бяха в дъскорезницата или обяздваха и дамгосваха добитъка, той ненадейно изникваше на двора, а ако по-късно захващах този въпрос на масата, се оказваше, че през целия ден не е бил с тях. Тръгнеше ли на пазар в селото, се връщаше с празни ръце, та как иначе — не бил намерил това, което търсел, макар то да беше нещо съвсем обикновено като брадва или трион. През дългите часове, които семейството прекарваше заедно, предотвратяваше на всяка цена разговорите — неизменно нареждаше нещата така, че да играем на карти или пък молеше Сусана да попее. Ако се случеше тя да е в плен на мигрената, той бързо се отегчаваше и яхваше коня с пушка на рамо. Не можех да вървя по стъпките му, докато беше на излет, без той да ме забележи, или пък без да събудя съмнения у другите, но бях нащрек и го следях, когато беше наблизо. Така забелязах, че понякога става посред нощ и не отива в кухнята да похапва, както предполагах, а се облича, излиза навън, изчезва за един-два часа и после се връща и безшумно си ляга. Да го следвам в тъмнината, беше по-лесно, отколкото през деня, когато няколко чифта очи бяха втренчени в нас — трябваше просто да стоя будна, като за целта не пиех вино на вечеря и не взимах капките опиум преди лягане. През една нощ в средата на май го усетих да се измъква от леглото си и на мъждукащата светлина на газената лампа, която държахме винаги запалена пред изображението на Христос, го видях да си обува панталоните и ботушите, да взима ризата и дрехата си и да тръгва. Изчаках малко, сетне бързо станах и го последвах с готово да изхвръкне от гърдите ми сърце. Беше ми трудно да го различа на тъмното вътре в къщата, но когато излезе на двора, силуетът му ясно се очерта на светлината на месечината, която на моменти блясваше пълна на небосвода. Небето не беше съвсем ясно и от време на време облаци закриваха луната и ни обгръщаше мрак. Кучетата се разлаяха и аз се изплаших, че ако дойдат насам, ще ме издадат, но те не се приближиха — осъзнах, че Диего предварително ги бе вързал. Мъжът ми заобиколи къщата и с бързи стъпки се отправи към един от оборите, където държаха ездитните коне на семейството, които не товареха с полска работа, отмести гредата, с която бе залостена вратата, и влезе. Зачаках в сянката на един бряст, който растеше близо до конюшните; бях с боси нозе и по тънка нощница и не смеех да помръдна, защото бях сигурна, че всеки момент Диего ще се появи отново на кон и няма да мога да го последвам. Мина известно време, което ми се стори доста продължително, без нищо да се случи. Изведнъж съзрях светлина под цепнатината на открехнатата врата — като от свещ или слаба лампа. Зъбите ми тракаха и треперех неудържимо от студ и от страх. Бях на път да се откажа и да отида да си легна, когато видях друга фигура да се задава към обора откъм източната страна — ясно бе, че не идва от голямата къща, — да влиза на свой ред в конюшнята и да затваря вратата след себе си. Измина около четвърт час, преди да се реша, сетне с усилие направих няколко стъпки, тъй като се бях вкочанила от студ и с мъка се движех. Доближих се изплашена до обора — не знаех как ще реагира Диего, ако разбере, че го следя, но бях неспособна да се върна назад. Бутнах леко портата, която поддаде без съпротива, защото гредата бе от външната страна и не можеше да се затваря отвътре, и се промъкнах като крадец през тесния отвор. Вътре бе тъмно, ала в дъното мъждукаше едва забележима светлина и аз пристъпих на пръсти натам, стаила дъх — ненужна предпазливост, тъй като сламата правеше стъпките ми безшумни, а и много от животните бяха будни и се чуваше как се движат и пръхтят на яслите.\nВидях ги на слабата светлина на един фенер, закачен на една греда, който се полюшваше от лекия ветрец, проникващ през дъсчената стена. Бяха метнали няколко одеяла върху куп слама, същинско гнездо, където тя лежеше просната по гръб, облечена с тежко разкопчано палто, под което нямаше други дрехи. Краката и ръцете й бяха разтворени, главата — отпусната настрани към едното рамо, черната й коса — разпиляна по лицето, а кожата й — сияеща като светло дърво на меката оранжева светлина на фенера. Едва покрит с ризата, Диего бе коленичил пред нея и ближеше половия й орган. В позата на Сусана се четеше такова пълно отдаване, а в движенията на Диего толкова стаена страст, че аз мигом проумях колко чужда съм на всичко това. Всъщност аз не съществувах, нито пък Едуардо и трите деца, никой, само те двамата, непоправимо влюбени. Мъжът ми никога не ме бе милвал по този начин. Лесно можеше да се отгатне, че хиляди пъти те са били заедно така, че се обичат от години. Най-сетне разбрах, че Диего се бе оженил за мен, защото му бе нужно прикритие за любовта му със Сусана. В миг късчетата от тази болезнена мозайка се подредиха по местата си и аз можах да си обясня безразличието му към мен, отсъствията, които съвпадаха с пристъпите на мигрена на Сусана, обтегнатите му отношения с брат му Едуардо, прикритостта спрямо цялото семейство и това как все гледаше да е до нея, да я докосва с крак, допрян до нейния, с ръка на нейния лакът или рамо, а понякога, уж случайно, на извивката на гърба й или на тила й — неопровержими знаци, които снимките ми бяха разкрили. Спомних си колко много Диего обичаше децата и допуснах, че може би не са му племенници, а негови синове; и трите бяха синеоки — характерният белег на Домингес. Стоях неподвижно и измръзнах все повече и повече, докато те се любеха чувствено, вкусвайки с наслада всяко докосване, всеки стон, без да бързат, сякаш остатъкът от живота им бе пред тях. Нямаха вид на любовници, които бързат на тайна среща, а на младоженци през втората седмица от медения си месец, когато страстта е все още жива, но вече се е изградило доверие и взаимно познаване на плътта. Аз никога не бях изпитвала такава близост с мъжа си и не бих могла да я сънувам и в най-дръзките си мечти. Езикът на Диего се движеше по вътрешната страна на краката на Сусана — от глезена догоре, задържаше се между краката й и слизаше отново надолу, докато ръцете му пълзяха нагоре по тялото й и мачкаха заоблените й пищни гърди, играейки си с щръкналите и лъскави като грозде зърна. Меко и нежно, тялото на Сусана потръпваше и се извиваше подобно на риба в реката; главата й се мяташе ту наляво ту надясно в отмалата на удоволствието, косите й все така покриваха лицето, устните й бяха разтворени в протяжен стон, а ръцете й търсеха Диего, за да го насочват по красивата топография на нейното тяло, докато езикът му не я накара да избухне в наслада. Сусана се изви назад от наслаждението, което я прониза като мълния, и издаде дрезгав вик, който той заглуши, полепвайки уста до нейната. Сетне Диего я взе в прегръдките си и захвана да я люлее и гали като котка, нижейки шепнешком тайни слова на ухото й с благост и нежност, които не подозирах у него. По едно време тя седна на сламата, отметна палтото си и взе да го целува — първо челото, после клепачите, слепоочията, дълго време устата, езикът й палаво изследваше ушите му, отскочи на адамовата ябълка, докосвайки шията, а зъбите стиснаха леко мъжките зърна, докато пръстите се заплетоха в космите на гърдите. Сега бе негов ред да се отдаде изцяло на ласките й. Той се изтегна по корем на одеялото, а тя го яхна и взе леко да хапе тила и шията му, обходи раменете му с леки закачливи целувки и слезе към бедрата като го изследваше, душеше и вкусваше, оставяйки диря от слюнка по пътя си. Диего се обърна и устата й обхвана изправения и пулсиращ член в безкрайния ритъм на насладата, на най-съкровеното отдаване и получаване, докато той не можа повече да издържа, хвърли се отгоре й, проникна в нея и те се затъркаляха като вкопчени един в друг противници, слели ръце, крака, целувки, задъханост, въздишки и любовни слова, каквито никога не бях чувала. Сетне се унесоха в сън, пламенно прегърнати и покрити с одеялата и палтото на Сусана, досущ като две невинни деца. Отстъпих тихо и поех обратно към къщи, а леденият дъх на нощта неумолимо завладяваше душата ми.\nПред мен се отвори бездна, усетих как ми се завива свят и изкушението да скоча и да се загубя в дълбините на страданието и ужаса ме повлече към дъното. Изневярата на Диего и страхът от бъдещето ме запратиха зареяна в нищото, без опора, изгубена и безутешна; гневът, който ме бе разтърсил първоначално, не ме държа дълго — много скоро ме повали чувство на смърт, на всеобхватна болка. Бях отдала живота си на Диего, бях се доверила на неговата мъжка закрила, бях повярвала от игла до конец на ритуалните фрази на брачната церемония и мислех, че сме свързани до смъртта. Нямах изход. Видяното в обора ме изправи пред една действителност, която бях прозряла от известно време насам, но отказвах да приема. Първият ми подтик бе да хукна към голямата къща, да застана насред двора и да завия като обезумяла, да събудя семейството, селяните, кучетата и да ги направя свидетели на прелюбодеянието и на кръвосмешението. Все пак моята стеснителност надделя над отчаянието и аз мълком и опипом се довлякох до стаята, която делях с Диего, и разтреперана седнах на леглото, а сълзите се застичаха по страните ми, мокрейки гръдта и нощницата ми. В следващите минути или часове имах време да обмисля случилото се и да призная своето безсилие. Не ставаше дума за приключение на плътта; Диего и Сусана бяха свързани с изпитана любов, готова да поеме всякакви рискове и да помете по пътя си всичко, което й се изпречи, подобно на неумолима река от горяща лава. Нито аз, нито Едуардо имахме някакво значение — и двамата лесно можехме да бъдем погубени като незначителни буболечки в необятната страст между неговата жена и моя мъж. Трябва непременно да разкажа на девер ми, си казах, но като си представих какъв жесток удар щеше да нанесе изповедта ми в живота на този добър човек, осъзнах, че нямам сили да го сторя. Някои ден Едуардо сам щеше да разбере или, с повече късмет, можеше никога нищо да не научи. Вероятно се досещаше, както накрая се бях досетила и аз, но не желаеше подозренията му да се потвърдят, за да запази крехкото равновесие на своите илюзии — той все пак имаше три деца, любовта към Сусана и монолитното семейно единство.\nПо едно време Диего се върна, трябва да е било в малките часове на нощта. На светлината на газената лампа ме завари да седя на леглото, задавена в сълзи, неспособна да изрека и една дума и помисли, че отново ме е стреснал някой от моите кошмари. Седна до мен и понечи да ме привлече към гърдите си, както правеше в такива случаи, ала аз се отдръпнах инстинктивно и сигурно на лицето ми се е изписало страшно озлобление, защото той мигом отстъпи. Останахме загледани един в друг той — изненадан, а аз — изпълнена с омраза към него, докато истината не се настани неумолима и неоспорима като някакво чудовище между нас.\n— Какво ще правим сега? — успях да попитам почти нечленоразделно.\nТой не направи опит да отрече, нито да се оправдае. Изгледа ме предизвикателно със стоманен поглед, решен по всякакъв начин да брани любовта си, дори да ме убие, ако трябва. Тогава преградата от гордост, възпитание и добри обноски, която ме бе карала да се сдържам в тези дълги месеци на разочарование, се разпадна и мълчаливите упреци се изляха в безкрайна лавина от обвинения, които той посрещна невъзмутимо и безмълвно, но без да изпусне нито една дума. Обвиних го във всичко, което ми дойде наум, и накрая го помолих да премисли; казах му, че съм готова да простя и да забравя и да отидем надалеч, някъде, където никой не ни познава, и да започнем отначало. Когато не ми останаха повече нито думи, нито сълзи, вече бе съмнало. Диего преодоля разстоянието между леглата ни, седна до мен, взе ръцете ми и спокойно и сериозно ми обясни, че обича Сусана от много години и че тази любов е най-важното нещо в живота му, по-важно от честта, от всички останали в семейството и от спасението на собствената му душа; можел да ми обещае, че ще се раздели с нея, за да ме успокои, но това обещание нямало да е истинско. Опитал бил с престоя в Европа, когато се откъснал от нея за шест месеца, но и това се оказало безуспешно. Прибягнал и до сватбата с мен с надеждата да разкъса ужасната връзка със снаха си, но бракът не само че не помогнал в намеренията му да скъса с нея, а улеснил нещата, понеже притъпил подозрителността на Едуардо и на цялото семейство. Така или иначе, радвал се, че накрая съм разкрила истината, защото измамата много му тежала; нямало нищичко, за което да ме упрекне, била съм много добра съпруга и наистина съжалявал, че не можел да ми даде любовта, която съм заслужавала. Чувствал се като мерзавец всеки път, когато се измъквал и отивал при Сусана, олекнало му, че нямало да се налага повече да лъже. Сега поне нещата били ясни.\n— А Едуардо нищо ли не означава? — попитах.\n— Това, което става между него и Сусана, е работа на тях двамата. Сега ние трябва да изясним нещата между нас.\n— Ти вече си ги решил, Диего. Нямам повече работа тук и затова се връщам у дома — казах аз.\n— Сега това е твоят дом, ние сме женени, Аурора. Това, което Бог веднъж е съединил, не се разделя.\n— Ти си този, който е престъпил божия закон — уточних.\n— Бихме могли да живеем като брат и сестра. Нищо няма да ти липсва, винаги ще те уважавам, ще имаш закрила и ще си свободна да се занимаваш с любимата си фотография и с всичко, което пожелаеш. Моля те само да не предизвикваш скандал.\n— Вече нямаш право да ме молиш за каквото и да било, Диего.\n— Не те моля за себе си. Аз съм силен и нося, мога да издържа като мъж. Моля те заради майка ми. Тя няма да го понесе…\nИ така, останах заради доня Елвира. Не зная как смогнах да се облека, да си наплискам лицето, да се среша, да пия кафе и да изляза от къщи по обичайните домакински работи. Нямам представа как издържах присъствието на Сусана по време на обяда, нито с какво обясних на свекър ми и свекърва ми факта, че очите ми са подути. Това беше най-ужасният ден — чувствах се като пребита и не на себе си, готова да избухна в плач при най-дребния въпрос. През нощта вдигнах температура и ме боляха костите, но на другия ден се почувствах по-спокойна, оседлах кобилата и препуснах към хълмовете. Скоро заваля и продължих в тръс, докато клетото животно остана без сили, тогава скочих на земята и взех да си проправям път през буренаците и калта под дърветата, хлъзгах се и падах, отново се изправях и крещях с пълно гърло, докато водата ме обливаше. Пончото ми подгизна и толкова натежа, че го захвърлих и продължих да вървя, като треперех от студ и изгарях отвътре. Прибрах се по залез-слънце без глас, трескава, изпих един топъл билков чай и се пъхнах в леглото. Почти нямам спомени за случилото се след това, защото през последвалите седмици бях изцяло заета да се боря срещу смъртта и нямах нито време, нито желание да размишлявам за краха на моя брак. Нощта, която прекарах боса и съвсем леко облечена в обора, и галопът под дъжда предизвикаха пневмония, която за малко не ме отнесе. Откараха ме с каруца в немската болница, където попаднах в грижовните ръце на една тевтонска медицинска сестра с руси плитки, и тя ми спаси живота с много упорство. Тази благородна валкирия ме вдигаше като бебе в яките си като на дървар ръце и ме хранеше с малка лъжичка с кокоши бульон, търпелива като бавачка.\nВ началото на юли, когато зимата беше влязла напълно в правата си, а в природата властваше водата — поройни реки, наводнения, разкаляна пръст, дъждове и пак дъждове — Диего дойде да ме вземе с няколко селяни от болницата и ме заведоха в „Калеуфу“ опакована в одеяла и кожи. Бяха нагласили навес от импрегнирана с восък мушама в каруцата, едно легло и дори запален мангал, за да се бори с влагата. По бавния път към дома аз се обливах в пот в топлите си завивки, а Диего яздеше до мен. На няколко пъти колелата затъваха в калта, воловете не смогваха да изтеглят каруцата и мъжете подлагаха дъски и бутаха. През целия път Диего и аз не разменихме нито една дума. В „Калеуфу“ доня Елвира излезе да ме посрещне разплакана от радост, нервно подканяйки прислугата да се погрижи за мангалите, бутилките с топла вода и супата с телешка кръв, която трябваше да ми върне цвета и желанието за живот. Толкова се молила за мен, че Бог се смилил. Под предлог, че се чувствам още много слаба, я помолих да ме остави да спя в голямата къща и тя ме настани в една стая до нейната. За пръв път в живота си се радвах на майчини грижи. Баба ми Паулина дел Валие, която много ме обичаше и беше направила толкова неща за мен, не поощряваше изблиците на нежност, въпреки че всъщност беше много сантиментална. Твърдеше, че нежността — захаросана смес от привързаност и състрадание, която календарите представяли посредством образа на изпаднали в захлас майки пред люлката на своите рожби — била простима, когато ставало дума за беззащитни животинчета, като новородени котенца например, но между човешки същества представлявала върховна глупост. Между нас двете неизменно съществуваше една ирония и привидна отчужденост; почти не се докосвахме, с изключение на нощите в детството ми, когато спях в нейното легло и обикновено поддържахме тон на безцеремонност, която устройваше и двете ни. Аз прибягвах до шеговита нежност, когато исках да я умилостивя и винаги успявах, защото величайшата ми баба лесно се разнежваше, по-скоро за да избегне проявите на обич, отколкото от слабост. Противно на нея, доня Елвира беше едно простодушно създание, което всеки от обичайните сарказми, разменяни между мен и баба ми, би наскърбил. По природа бе мила, вземаше ми ръката и я държеше в своята, целуваше ме, прегръщаше ме, обичаше да реше косата ми, лично ми даваше рибено масло и разни отвари за подсилване, слагаше ми камфорови компреси срещу кашлицата и ми смъкваше температурата, като ме разтриваше с евкалиптово масло и ме загръщаше в топли одеяла. Грижеше се да се храня добре и да си почивам, вечер ми сипваше няколко капки опиум и оставаше до мен, нашепвайки молитви, докато заспях. Всяка сутрин ме питаше дали са ме спохождали кошмарите и ме караше подробно да й ги описвам, защото, като сме ги назовавали, сме се отърсвали от страха. Здравето й беше разклатено, но тя черпеше сили незнайно откъде, за да ме гледа и да е до мен, а аз се преструвах на по-слаба, отколкото в действителност, за да продължа идиличните дни при нея. „Оправяй се, дъще, мъжът ти се нуждае от теб“, ми казваше загрижено, въпреки че Диего все й повтаряше колко по-разумно било да прекарам зимата в голямата къща. Седмиците, които прекарах, възстановявайки се от пневмонията под покрива на свекърва ми, бяха необикновено изживяване за мен. Свекърва ми ме обгради с грижи и обич, каквито никога нямаше да получа от Диего. Нейната нежна и безусловна любов ми подейства като балсам и малко по малко ме излекува от желанието да умра и от озлоблението, което изпитвах срещу моя мъж. Можах да разбера чувствата на Диего и Сусана и неумолимата неизбежност на случилото се — тяхната страст беше като някаква земна стихия, като мощно разтърсване, което ги бе повлякло без връщане назад. Представих си колко ли са се борили срещу това привличане, преди да се предадат, колко ли табута е трябвало да прекрачат, за да са заедно, колко ли бе страшна мъката им всеки ден, когато пред света трябваше да изглеждат като брат и сестра, докато отвътре ги изгаряше желанието. Престанах да се питам как е възможно да не могат да се противопоставят на страстта и как егоизмът им пречи да видят крушението, до което могат да доведат най-близките си, защото прозрях ужасното им раздвоение. Аз самата бях обичала отчаяно Диего, затова можех да разбера чувствата на Сусана към него. Дали и аз бих постъпила като нея, ако бях на нейно място? Предполагах, че не, но беше невъзможно да го твърдя с увереност. И при все че усещането за собствения ми провал беше още живо, успях да се отърся от омразата, да се дистанцирам и да се пъхна в кожата на останалите участници в тази драма. Съчувствието ми към Едуардо се оказа по-силно от самосъжалението — той имаше три деца и беше влюбен в жена си, за него тази кръвосмесителна изневяра би била още по-трагична, отколкото за мен. Длъжна бях да мълча не само заради свекърва ми, а и заради девер ми, но тайната вече не тежеше като воденичен камък на шията ми, защото отвращението от Диего бе намаляло, измито от ръцете на доня Елвира. Благодарността се добави към уважението и обичта, които изпитвах от самото начало към тази жена и аз се залепих като куче за полите й — нужни ми бяха присъствието й, гласът й, устните й на челото ми. Чувствах се длъжна да я защитя от катастрофата, която назряваше в семейството; бях готова да остана в „Калеуфу“ и да преглътна унижението на отхвърлена съпруга, защото, тръгнех ли си и тя разкриеше истината, щях да умра от мъка и срам. Животът й се въртеше около това семейство, около всеки един от обитателите на нейния дом, те бяха нейната вселена. Споразумяхме се с Диего аз да остана, докато доня Елвира е жива, а сетне щях да бъда свободна, той щеше да ме пусне да си тръгна и никога повече нямаше да ме потърси. Трябваше да се нагодя към положението си — обидно за мнозина — на „разделила се със съпруга си жена“ и нямаше да мога да се оженя втори път, но поне щях да съм свободна от задължението да живея с мъж, който не ме обича.\n Полубогиня в древноскандинавската митология. — Б.пр. ↑


Спорт | Български пилот ще участва в Европейския рали шампионат - Dnevnik.bg\n13:03, 07 фев 19 , 1648\nБългаринът Григор Григоров ще участва в Европейския рали шампионат (ERC) през сезон 2019, съобщиха от тима му "Енекод". Пилотът, който е на 24 години, е единственият българин, който до момента е подал заявка и ще застане на старт. Той ще се състезава в категория ERC Junior U27.\nЕвропейският шампионат е последно стъпало преди Световния рали шампионат (WRC). Григоров ще бъде зад волана на "Пежо" 208 R2. В неговия клас се допускат автомобили с коли с турбо мотори с обем от 927 до 1067 кубически сантиметра.\nЗа последно България беше представена в европейския шампионат през 2017 г., когато Екатерина Стратиева участваше при дамите. Тя стартира само в един кръг. Четири години по-рано беше последното участие при мъжете, записано от Крум Дончев.\n"Не е тайна, че всеки пилот се състезава с желанието да спечели, но тъй като това е изцяло ново предизвикателство за мен, трябва да бъда честен към себе си и към екипа си - затова ще си поставим реалистични цели, които ще следваме през цялата година", коментира Григоров.\n"За този сезон основната ни цел е да влезем в шампионата и да покажем стабилно, сигурно темпо, като при всеки покрит пробег ще се стараем да подобряваме цялостното си представяне и ще натрупаме безценен опит и впечатления за сезон 2020."\nЕвропейският рали шампионат включва осем състезания, като първото е рали "Азорски острови" между 21 и 23 март.\nБлизо 40 са заявките за рали "България", Илия Царски се завръща\n20:53, 25 юни 19 / Спорт 25\nРейтинг: 29 13:27, 07 фев 19 Неутрално\nРейтинг: 1504 13:28, 07 фев 19 Неутрално\nРейтинг: 4770 13:47, 07 фев 19 Неутрално\nДано завърши успешно.\nРейтинг: 8 20:17, 07 фев 19 Неутрално\nРейтинг: 10526 23:16, 07 фев 19 Неутрално\nУспех на Григор Григоров!


Млад българин заживя с изкуствено сърце - Здравница\nНачало › Всички от актуално › Млад българин заживя с изкуствено сърце\nЗдравница | Прочетено: 689 пъти | Коментари: 0\nИзкуствено сърце бие в гърдите на 25-годишен мъж, защото неговото е спряло. Той вече е извън реанимация и се възстановява от сложната операция.\nПреди седмица животът на Цветелин висял на косъм. Младият мъж е със сърдечна недостатъчност - в последен стадий. За да живее, болното му сърце трябвало да бъде заменено със здраво. Но донор нямало, съобщи NOVA.\nЗатова и единственото спасение се оказва изкуственото сърце - специален животоподдържащ апарат, който лекарите от "Света Екатерина" поставили в тялото му.\nСега младият мъж има две сърца, но работи само изкуственото. Оттук нататък то трябва да е неотлъчно с него - и винаги със заредени батерии.\nЦената му е много висока – около 200 000 лева, а касата поема едва една четвърт от тази сума. Затова пари за животоспасяващия апарат лекарите поискали от здравното министерство.\nСърцето в раница подарява поне седем години живот. Дотогава пациентът трябва да се надява да се появи донор на истински орган.\nОсвен Цветелин, здраво сърце чакат още 25-има българи.


Какво представляват адаптогените? | Simptomi.bg\n»Какво представляват адаптогените?\nАдаптогените са уникална група от билкови съставки, използвани за подобряване на здравето на надбъбречната система - системата, която отговаря за управляването на хормоналната реакция на тялото при стрес, ” обяснява д-р Франк Липман, автор на книгите “Как да бъдеш добре” и основател на “Бъди добре.” “Те помагат да се засили реакцията на организма към стреса и да се подобри способността на организма да се справя с безпокойството и да се бори с умората.”\nМного от веществата, които се считат за адаптогени, са били използвани в традиционната китайска медицина и в Аюрведа в продължение на векове с цел повишаване на енергията, подобряване на настроението и облекчаване на стреса. Същите тези вещества тепърва се изучават от изследователите - при това с някои обещаващи резултати.\nПовечето адаптогени се предлагат в различни форми: чайове, тоници, екстракти, които могат да се смесят с вода, таблетки, подобни на добавки, или прахове, които могат да се добавят в смути. В крайна сметка как приемате един адаптоген зависи изцяло от вас.\nАдаптогените са склонни да имат минимални странични ефекти и взаимодействия с други лекарства. Те са мощни, но бавно действащи, така че ползите се забелязват след няколко седмици.\n“Наричат се адаптогени поради уникалната си способност да “адаптират” функцията си според специфичните нужди на тялото, ” обяснява д-р Липман. Както при всяка добавка, трябва да се консултирате с вашия лекар преди да приемете адаптоген, особено ако сте бременна или кърмите.\nЕто някои от най-известните адаптогени, с които може да укрепите имунитета си:\n“Panax ginseng, известен също като азиатски женшен, е може би най-известният адаптоген, ” отбелязва д-р Арти Лахани, медицински директор на Интегративната онкологична програма в здравния институт за рак на AMITA. “Често се използва при липса на енергия, особено при възрастни хора, които се възстановяват след заболяване или такива с нарушена имунна система. Има и американски женшен, който се смята за по-успокояващ от азиатския сорт и може да бъде от полза за хората страдащи от тревожност, ” казва тя.\nРодиолата, растение, което расте в Северна Америка и Европа, помага за регулирането на хормона на стреса, кортизол. Д-р Липман вярва, че нивата на кортизола могат да излязат от норма, когато сте стресирани и изтощени. Родиолата може да помогне с това.\nТози адаптоген е наличен както на капсули, така и в прахообразна форма. Повечето лекари препоръчват да се приема сутрин, тъй като има стимулиращ ефект.\n“В продължение на десетилетия учените изучават въздействието на ашвагандата върху стреса, тъй като този адаптоген стабилизира нивата на кортизол и подобрява устойчивостта на стрес при клиничните изследвания, ” обяснява Джош Акс, основател на DrAxe.com. “Различни проучвания установяват, че ашвагандата подобрява паметта и баланса на нивата на щитовидната жлеза и може да помогне дори с плешивостта.“\nПовечето хора приемат ашваганда под формата на капсули, казва д-р Акс.\n4. Свещен босилек\n“Известен още като тулси, свещенния босилек е популярна аюрведична адаптогенна билка, използвана за намаляване на стреса, ” казва д-р Акс. “Три от съединенията в тази билка помагат за понижаване на кортикостерона в кръвта, подобряват функцията на невротрансмитерите и намаляват параметрите на стрес при лабораторни условия.“\nТова е един от малкото адаптогени, които е препоръчително да се приемат като чай.\n5. Индийска канна\n“Канната ви кара да се чувствате добре и облекчава стреса, ” обяснява д-р Джефри Глад, научен съветник в персонализирания сайт за хранене Care / of. Тя може да помогне за предотвратяване на свръхстимулация при хора с високи нива на стрес и да повиши настроението. Но тъй като канната може да има същият ефект като антидепресантите, тези, които вече употребяват антидепресанти, трябва да избягват приемането на добавки от канна преди да го обсъдят със своя лекар.\nТова е популярен адаптоген, използван в китайската медицина, обяснява д-р Акс.\n“Използва се за повишаване на енергията и издръжливостта, повишава имунитета и защитава тимусната жлеза от прекомерно увреждане от кортизол. Що се отнася до намаляване на стреса, коренът от женско биле регулира нивата на кортизол, помага за предотвратяване на язви и намалява високите нива на мъжки хормони (андроген и тестостерон) при жените.”\n7. Корен от астрагал\nАстрагалът произхожда от Китай и е една от най-важните билки в традиционната китайска медицина. Той може да помогне при умора, загуба на апетит, диария и да укрепи имунната система, казва д-р Лахани. “Препоръчва се и за хора, които лесно получават инфекции на горните дихателни пътища.”\nМожете да изсушите корена и да го нарежете в супи и яхнии или го закупите под формата на капсули или като екстракт.\n8. Аконитум напелус\n“Аконитум напелус е цъфтящо растение, което идва от западните и централните части на Европа, ” обяснява д-р Едмонд Сараф, интегративен лекар и медицински експерт за Genexa. Може да помогне при изострен стрес, възбуда и свръхчувствителност, казва той.\n“Коренът Мака се добива от планините Анди в Перу. Той помага за повишаване на енергията, когато тялото е уморено или изтощено, ” казва Шон Маккафри, лекар от здравната клиника Маккафри. “Той помага и за балансиране на хормоналната функция както при мъжете, така и при жените. Установено е, че увеличава броя на сперматозоидите при мъжете и сексуалното влечение както при мъжете, така и при жените.”\n“Пасифлората се използва от години за облекчаване на стреса и при неспокоен сън, ” обяснява д-р Сараф. Пасифлора инкарната може да се приема като тинктура, чай, етерично масло или под формата на капсула.


Стефан Янев готов за избори тази година. Проговори за партията си - Политика — Стандарт Нюз\nСтефан Янев готов за избори тази година. Проговори за партията си\nБившият служебен премиер Стефан Янев, министър на отбраната за кратко в кабинета „Петков”, най-после проговори публично за бъдещата си партия.\nВИЖ ОЩЕ: Стефан Янев каза причината за раздялата с Петков\nДа, търсим партиен проект, правим партия, каза Янев в интервю за БНТ. Той съобщи, че когато проектът е готов ще го обяви публично. Тогава ще говорим „ние”, не „аз”, каза Янев. Той даде пет отговора НЕ на най-щекотливите въпроси около новия си проект:\n- „Развитие” ли ще се казва – НЕ\n- На 16 април ли ще се учредява – НЕ\n- С мандата на партията на Николай Цонев ли ще е проектът – НЕ\n- С Мая Манолова ще си партнирате ли – НЕ\n- Правите ли структури – НЕ, още сме в много ранен етап\nСрещам се с най-различни хора, търсим съмишленици. Опитваме се да намерим съмишленици, каза Стефан Янев и обясин, че това е логиката на живота в страната и съответно на демократичния модел на управление. Ако намерим достатъчно критична маса с общи ценности и идеи, ние ще излезем с лицето си и ще искаме българският народ да ни гласува доверие, за да влезем парламента и да работим за него, категоричен бе бившият премиер.\nСпоред него в момента у нас, а и в целия демократичен свят, има криза в политическото представителство. Това е проблем в много държави, в момента либерализмът, който победи през 20 век, е в криза, коментира Янев.\nЩе се опитаме да възстановим връзката между гражданското общество и партиите. Хората ще могат да са сигурни, че техният глас ще се чува през цялото време, не само по време на избори, обеща бившият министър на отбраната.\nТой критикува кабинета „Петков”, защото не може да запълни дефицита, който съществува в обществото. Има дефицит на благоденствие, свобода, сигурност, и справедливост, каза Янев и увери, че партията му ще работи именно за запълването на този дефицит.\nПълен пакет – готвим се за избори по всяко време, и тази година, и догодина за местните избори, увери Янев.\n95058 15 май\n74471 15 май


НачалоБременностБременност и (не)очакваните промени в кожата\nhttps://s3.gy.digital/babyspace/uploads/asset/data/31946/pregnancy_skin_changes.jpg 470 900\nЕто някои от често срещаните кожни заболявания по време на бременност, както и практически съвети как да се справим с тях.\nПовишеният кръвен поток и производството на мазнини са причините за сиянието на кожата по време на бременност. Това сияние понякога си има цена, тъй като увеличеното производство на мазнини може да доведе до акне.\nТочно както когато сте били тийнейджъри, поддържането на засегнатата кожа чиста и суха може да помогне. Но при грижата за кожата през бременността е важно да внимавате какви козметични продукти или лекарства използвате.\nПредписаните лекарства против акне изотретиноин и третиноин могат да причинят вродени дефекти и никога не трябва да се използват по време на бременност. Избягвайте абразивни ексфолианти, тъй като те могат да раздразнят чувствителната кожа.\nОбикновено повечето препарати за почистване и лечение на акне без рецепта са безопасни за употреба по време на бременност, но първо трябва да се консултирате с вашия лекар. Добрата новина е, че акнето обикновено изчезва малко след раждането.\nЕстественото увеличение на меланина по време на бременност е отговорно за области с потъмняла кожа, особено по лицето. За да сведете до минимум тази „маска на бременността“, наречена хлоазма:\nне забравяйте да носите слънцезащитни продукти или шапка, докато сте на слънце.\nизбягвайте пиковите часове между 10:00 и 14:00 ч., когато слънчевите лъчи са най-силни.\nПовечето от тези кафеникаво оцветени области избледняват с течение на времето, често в рамките на няколко месеца след раждането.\nПовечето жени очакват да се появят стрии единствено по корема по време на бременност, затова много от тях са изненадани да открият тези розови или червени ивици и по гърдите, дупето и бедрата.\nВсъщност стриите могат да се появят навсякъде, където има бърз растеж и разтягане на кожата. За съжаление не са доказани методи за предотвратяване или заличаване на следите от стрии, въпреки изобилието от рекламирани лосиони и кремове.\nДобрата воина е, че белезите ще избледнеят с времето и всяко дразнене може да бъде намалено с помощта на овлажнител.\nПаякообразни вени и разширени вени\nПаякообразните вени идват от хормонални промени и увеличен обем на кръвта по време на бременност. Те се появяват като малки червени вени по лицето, шията и ръцете. Зачервяването обикновено избледнява след раждането на бебето.\nРазширените вени се получват поради теглото и налягането на матката, притискаща вените. Това намалява притока на кръв от долната част на тялото. Вените в краката стават подути, болезнени и сини. Разширените вени могат да бъдат открити и върху вулвата, влагалището и ректума (хемороиди). Обикновено разширените вени са козметични и се изчистват след раждането.\nСърбежът на кожата е често срещан особено през зимата, когато кожата е суха и лесно се раздразва. Някои жени развиват обрив или сърбящи подутини причинени от различни състояния. Въпреки че повечето са по-дразнещи, отколкото опасни, винаги е препоръчително да попитате вашия лекар, ако сърбежът се обостри значително.\n''Бременен мозък'' - защо се случва и...\nЩе се влюбя ли в бебето си от пръв по...


Фактори, влияещи върху цената на златото - EMBASSY NEWS\nФактори влияещи върху цената на златото. Има четири основни категории фактори, които влияят върху стойността на златото:\nрастеж на благосъстоянието и икономическа експанзия;\nпазарен риск и несигурност;\nинерция и позициониране.\nПървите два фактора са особено важни в дългосрочна цена на златото и формират основата на стратегическите причини за покупка и инвестиране в злато.\nИма връзка между цената на златото и икономическия растеж. Ръстът в благосъстоянието на населението предизвиква увеличаване на потреблението на бижута, търсенето на технологичния сектор се увеличава, инфлацията насърчава инвеститорите да инвестират в злато и златоносни активи. В САЩ, Индия и Китай златото е луксозен предмет и магазин за стойност.\nВ случай на пазарни, геополитически и други рискове, инвеститорите разглеждат златото като силно ликвиден актив, сигурно убежище, което ги предпазва от обезценяване на валутата. Цената на златото се влияе значително от политиките на централните банки и борсовото позициониране, което може да доведе до значително увеличение или намаляване на цената на благородния метал.\nСъществуват и работят многофакторни модели за оценка на перспективите за цената на златото, които с висока точност позволяват да се предскаже посоката на цената. При такива модели цената на златото се определя от взаимодействието на шофьорите. Сложността на тези модели обаче, както и липсата на навременна и надеждна информация, не позволяват те да се прилагат при ежедневни търговски или инвестиционни решения. Точността на тези модели не осигурява увеличаване на математическите очаквания за положителен резултат с увеличаване на разходите за труд при проектирането. Винаги има неизвестни променливи, които могат да опровергаят хипотезата и да попречат на реализирането на прогнозата. Следователно се нуждаем от прост инструмент, базиран на някои предположения, който с голяма степен на вероятност ще помогне да се създаде правилна прогноза за Forex злато.


Откриване на сезон 2014/15 Програма „СТУДИО „РЕПЛИКА" - theatre.art.bg\nТеатър "Реплика" Новини\nОткриване на сезон 2014/15 Програма „СТУДИО „РЕПЛИКА"\nпроект на Театър "Реплика", “Демокрация.док” осъществен в пространството на I AM STUDIO\nПресконференция на 24.11.2014 от 14.00 ч. I AM STUDIO,София, ул. „Раковски” 149\nСкъпи приятели и колеги!\nЩастливи сме да Ви съобщим, че на 24.11.2014 г. стартира нашата Програма "Студио Реплика" в I AM STUDIO.\nВ стремежа си да открива нови театрални естетики и територии екипът на театър „Реплика” ще поднесе неочакван подарък на своите зрители - откриването на нова програма за театър - „ Студио „Реплика”. Подготвили сме много представления, премиери, ателиета, лаборатории. Нашата нова програма ще се фокусира върху съвременни пиеси, документални, интердисциплинарни проекти, както и в откриването и даването на шанс за реализация на млади актьори, режисьори, сценографи, драматурзи. Пространство за млади, радикални артисти, които търсят нов театрален език.\nЩе открием нашата нова програма с представлението "Ние.бг" на режисьора Георг Жено, руския психотерапевт Елена Марго и актьорския колектив на Театър "Реплика".\nНяколко думи за интерактивното представление "Ние.бг"\nВ "Ние.бг" активна роля взимат не само "актьорите", но и публиката. Този процес е ръководен от двама актьори от нашата група. В това представление творческият и актьорски колектив кани публиката да изследва собствените си отношения с демокрацията и всичко свързано с България, което ги тревожи. Участници от публиката са изправени срещу въпроси, свързани с тяхното разбиране за демокрация и процесите, случващи се в България; как те преживяват всичко това в ежедневието си. Това е деликатен въпрос. Често води до силни конфликти на сцената и създава определени сътресения в културната среда. В общество, в което много чувствителни теми са потиснати и игнорирани, театърът заема важна и отговорна позиция. Той (Театърът) дава глас на хора от различни социални групи, особено на тези, които са маргинализизрани и изхвърлени в периферията. В "Ние.бг" всъщност няма актьори, в смисъла на обичайното разбиране на тази дума. Няма рецитиране или припомняне на текст, нито претенция за копиране или пресъздаване на реалността. "Ние.бг" създава пространство за участниците си, където те могат да артикулират свои чувства, останали неизказани или неизследвани. Точно пред очите ни обикновени хора се превръщат в зрители, актьори, режисьори и всичко това едновременно. В програмата на този ден зрителите ще имат възможност да разгледат фото - изложба и да видят документален филм за този проект.\nПрез сезон 2014/2015г. в програмата "Студио Реплика” ще бъдат представени редица премиери:\n- "Фитнес" - вербатим представление за живота на хигиенист във фитнес център в София; проект на Ирина Андреева и Тони Карабашев\n- "Престъпление и наказание" - 7 дневен маратон от представления по романа на Фьодор Достоевский, реж. Георг Жено, с участието на актьорския колкектив на Театър "Реплика"\n- "Атлас София" - документално представление за съвременните паметници в София, реж. Михал Кмечик (Полша), с участието на актьорския колектив на Театър "Реплика"\n- "До теб" - документално представление за домашното насилие в България, реж. Маргарита Мачева, с участието на актьорския колектив на Театър "Реплика"\n- "Георги Марков" - документално представление за Георги Марков, реж. Благой Бойчев, с участието на актьорския колектив на Театър "Реплика"\n- "Да купиш история" - единственият начин да въздействаш върху механизмите на консуматорското общество е да провокираш хората към потребност от лично отношение и позиция. А това може да се случи само чрез личния ти пример. Проект на Борис Зафиров, Силвана Илиева, Мария Пунина и Благой Бойчев\n- "Plovdiv killer - Fichterstrassen Prozess" - документален спектакъл за съдбата на нашата съученичка, осъдена до живот за убийството на 3 деца в Дортмунд; проект на Ирина Андреева и Весела Бабинова\n- "За възрастните хора" - интерактивен проект на Георг Жено, с участието на актьорския колектив на Театър "Реплика" за положението на възрастните хора в България.\n- "Обърни се е гняв назад" - пиеса за "сърдитите млади хора" или за това как общественото статукво довежда едно младо поколение до цялостна духовна и интелектуална апатия. Режисьор Ана Батева, сценография Мартина Варийска, участват: Ованес Торосян, Милена Ерменкова, Юлиян Петров\nПрограма „NEDRAma. Документални дни”\nДокументалните дни е продължение на програмата която в продължение на 4 години е основна програма в московския "Театър.док", с куратор Георг Жено. Чрез тази програма се развиват много известни проекти на "Театър.док" като "1:18" и др. Веднъж месечно в нашата програмата на ще се презентират идеи за нови документални и интердисциплинарни представления и ще се дискутират с публика. Водещи на дискусиите ще бъдат младите театрални критици Доротея Белчева и Борис Зафиров.\nВ рамките на програма „NEDRAma. Документални дни” сме планирали:\n- четене на пиесата "Diary of Maidan" на украинския драматург Наталия Воражбит\n- майсторски класове посветени на вербатим техниката с Наталия Воражбит и Михаил Дурненков (артистичен директор на фестивала за млади драматурзи "Любимовка") в "Театър.док", Москва, експерт на Биеналето за съвременни пиеси във Висбаден (Германия),\n- лекция на Ксения Перетрухина за ролята на съвременната сценография (сценограф и арт директор на легендарния театър "Таганка" за юбилейния сезон 2013/2014 в Москва).\nРазбира се, ние ще продължим да организираме интердисциплинарния фестивал NEDRAma на различни места в София. Ще има много и различни по-малки акции и "голямата" NEDRAma през май 2015г.\n- да поканим за представление реж. Талгат Баталов ( Москва, автор и режисьор на пиесата "УЗБЕК", Театър "Йозеф Бойс"; който заедно с Михаил Угаров бе режисьор на представлението на "Театър.док", Москва "Двама в твоята къща", за което са номинирани за престижната награда "Златна маска" в Москва)\n- премиера на проекта "Do you listen to the driver" на швейцарския режисьор Жозефин Де Век. Този проект беше развит в нашата NEDRAma лаборатория и имаше премиера тази година на международния фестивал SOPOT NON FICTION, Полша.\n- "Лице на чужденец" - документално представление за Димитър Гочев. Проект на Крис Шарков, Георг Жено, Ирина Андреева, Красимира Кузманова и Елена Димитрова.\nПрограма за месец ноември 2014, начало 19.30 ч.\n24 ноември – „Ние.бг”, реж. Георг Жено\n26 ноември – „Заполярная правда”, реж. Георг Жено\n27 ноември – „Животът се получи”, реж. Алексей Ершов (Русия)\n28 ноември – Програма „NEDRAma. Документални дни”\n30 ноември – „Хубава си мила моя”, реж. Благой Бойчев\nЕкип на театър „Реплика”\nвсички новини от Театър "Реплика" »\nпрофил на Театър "Реплика" »\nПоследно търсене: емилия коп


Експерт: Американските провокации нямат ефект върху Русия, но наливат опасно масло в огъня\nГлавна > Европа > Експерт: Американските провокации нямат ефект върху Русия, но наливат опасно масло в огъня\nНапрежението в региона на Прибалтика продължава да расте. Според военния експерт от Федерацията на американските учени във Вашингтон Ханс Кристенсен има тънка граница между насърчаване на съюзниците от НАТО и провокиране на противника в лицето на Русия.\n„Докато приятелските бомбардировачи В-1 на САЩ над Балтийско море могат да ободрят хората в страните от Прибалтика, същите тези бомбардировачи само на няколко мили на изток се разглеждат като знак за нарастваща заплаха от страна на НАТО“, каза експертът.\n«Въпреки че, според теорията за сдържането, подобни мисии могат да предотвратят хипотетична руска атака, те не само нямат ефект върху военната дейност на Русия на границата, но могат да налеят масло в огъня към тези действия.»\nТова съобщи Forbes.\nРадев: Нека правителството се вслуша в препоръките на САЩ!\nСЗО прогнозира края на пандемията до началото на 2022 г. » « Радев: Нека правителството се вслуша в препоръките на САЩ!


В реликвария са мощите на св. Йоан Предтеча - Фактор Нюз В реликвария са мощите на св. Йоан Предтеча\nВ реликвария са мощите на св. Йоан Предтеча\nВ реликвария има части от ръка, лицева част и зъб, на които предстои да бъде направен антропологичен анализ\nДнес в Археологическия музей в Созопол в бе отворен реликварият, намерен на остров Св. Иван. “Мощите са на Свети Йоан Предтеча и Кръстител”, заяви проф. Казимир Попконстантинов по време на пресконференция.\nРеликварият беше отворен при изключителни мерки за сигурност. Преди отварянето мощехранителницата, беше осветена от Сливенския митрополит Йоаникий.\nРеликварият е близък по форма на саркофазите от Античността. Най-важното е това, че за първи път се открива на българското крайбрежие на осторв св Иван. Един такъв е открит в Поморие, но той е в музея за изкуство в Атина.\nВ реликвария има части от ръка, лицева част и зъб, но които предстои да бъде направен антропологичен анализ. Реликварият е от алабастър, а не от мрамор, както предполагаха предварително археолозите.\nЗаедно с него е открита и каменна кутийка, в която са пренесени светите мощи, за да бъдат положени в реликвария. Върху нея има надпис на гръцки език, от който знаем кой е приносителя. На 24 юли са пренесени мощите, в деня в който е роден.\nМощите са предадени на Българската патриаршия, която трябва да реши къде ще бъдат изложени. Според проф. Божидар Димитров най-подходящото място за това е църквата „Св. Георги” край Созопол.\nПо думите му, този манастир е един от най-големите манастири на полуострова. Той е царски, патриаршески манастир и с това се обяснява, че има мощите на светеца. В този манастир се е омъжила и византийската принцеса Теодора за цар Светослав Тертер.\n„Лично за мен това е голямо удовлетворение, тъй като аз започнах разкопките на този манастир. Смешно е, но го открих далече от родината. Открих го по документ във Ватикана. Островът беше недостъпен тъй като беше военна зона и първите разкопки бяха с военни моряци", обясни министърът без портфейл Божидар Димитров.


10/01/2022 10/01/2022 RT Caribrod\t0 коментара\tВреме, Времето, Димитровград, Прогноза за времето\nОблачно и студено със сняг ще е времето утре в повечето райони в страната, като се очаква снежната покривка да се увеличи. На места в източните и североизточни части ще вали леден дъжд, а на югоизток ще има условия за лапавица. Вятърът ще е умерен до силен северозападен. Температурите през деня ще са без големи колебания, главно между -3 и 2 градуса. Вечерта на север валежите ще спират.\nВ Цариброд утре ще е предимно облачно, с временни превалявания от лапавица и сняг и с умерен североизточен вятър, който в следобедните часове ще отслабне. Температурите през деня ще са между 0 и 2 градуса.\nВ сряда ще е облачно, сутринта със сняг, и с температури през деня между -3 и 0 градуса. В четвъртък сутринта ще е доста студено, с температури между -15 и -5 градуса, през деня променливо облачно с температури от -4 до 0 градуса.\n← НОВА ЗАПОВЕД НА РЕПУБЛИКА БЪЛГАРИЯ – Сърбия остава в оранжевата зона\nНА ВЧЕРА ПРОВЕДЕНОТО ОТКРИТО ПЪРВЕНСТВО НА БЕЛГРАД НА ЗАКРИТО, СЪСТЕЗАТЕЛКАТА НА КЛУБА ЛЕКА АТЛЕТИКА БАЛКАН (ЦАРИБРОД) МАША МИЛИЧ СЕ КЛАСИРА НА ТРЕТО МЯСТО И СПЕЧЕЛИ БРОНЗОВ МЕДАЛ →\nСНОЩИ БЕ ПРЕМИЕРНО ПРЕДСТАВЕНА КНИГАТА „ОТ ЛЕКСИКАТА НА ДИМИТРОВГРАД” НА АВТОРА ДИЯНА ЙЕЛЕНКОВ\nПИЕСАТА „МИХАЛ” В СЪБОТА НА ДИМИТРОВГРАДСКА СЦЕНА\nБРОЙКИТЕ СЕ УВЕЛИЧАВАТ И В БЪЛГАРИЯ


4 Ипотечни Кредити Без Превод На Работна Заплата 4 Ипотечни Кредити Без Превод На Работна Заплата\nТърсите ли жилищни и ипотечни кредити без превод на работна заплата? На тази страница ще Ви представим 4 такива. Задължително обезпечение на ипотечните кредити е учредяване, вписване на първа по ред ипотека върху недвижим имот. Тя внася сигурност и гаранция при изпълнение на договорните задължения и възвращаемост на предоставените пари от кредитора по ипотечния кредит.\nСредствата се отпускат за продължителен период от време, размера им е голям. За някой банки и финансови дружества ипотеката не е достатъчна, те искат допълнителни обезпечения, превод на доходите на кредитополучателите по сметка в съответните финансови институции, отпуснали заема. Ще Ви запознаем с предложения на банки, предлагащи ипотечни кредити без превод на работна заплата.\nИпотечни кредити без превод на работна заплата.\nПредназначение – за удовлетворяване на различни финансови нужди, за кредити за строителство или кредит за покупка на къща, за ремонт, рефинансиране на ипотечни кредити, погасяване на съществуващи задължения.\nНеограничен размер на кредита, до 100% финансиране от пазарната стойност на имота. Валута – лева или евро.\nОбезпечение: закупувания или друг недвижим имот /в жилищна или административна сграда/, УПИ, земеделска земя до 6 категория.\nПолучавате проект за договор, може да вземете решение за сключване до 14 дни.\nАтрактивни лихви съобразени с кредитния рейтинг. За първата година – фиксиран годишен лихвен процент, за останалия период – променлив /референтен, изчислен по методика на банката плюс надбавка/. Лихвени отстъпки при ползване на допълнителни услуги и пакетни програми на банката.\nНяма такси за кандидатстване, отпускане, управление или ангажимент. Има такса за оценка на имота. Няма комисионна за предсрочно погасяване на ипотечен кредит след изплащане на 12 погасителни вноски. Може да договорите гратисен период.\nПри рефинансиране на кредит от друга банка, ПИБ заплаща нотариалните и държавни такси за учредяване на ипотека.\nИма възможност за сключване на застраховка за допълнителна защита от непредвидени събития.\nСрок за погасяване: до 35 години при закупуване на недвижим имот, до 30 години при останалите случаи.\nЗа финансови нужди от всякакъв тип – многоцелеви, за покупки в лева и евро, за жилище, ремонт и довършителни работи.\nРазмер: до 120 000 лева /60 000 евро/ срок за изплащане до 20 години, до 250 000 евро /500 000 лева/ срок за погасяване до 30 години.\nПроменлива лихва /референтен лихвен процент и надбавка за банката/; фиксирана лихва за първите три години и променлива за останалия период.\nОбезпечение: ипотека върху жилищен имот или ипотека върху друг недвижим имот.\nИма такса по сметка обслужваща кредита, такса за оценка на имота, за кредитна оценка, за заличаване на ипотеката.\nСключване на застраховка „Имот”. Предложения за застрахователни програми за защита на дома и семейството.\nПредварително одобрение до 1 ден /дори без да представяте документи за имота/, отивате в удобен клон на банката с лична карта и документ за доход.\nБонуси, отстъпки, кредитни карти, промоции по различните ипотечни кредити.\n3. ПРОКРЕДИТ БАНК\nИпотечен, жилищен кредит без превод на работна заплата – Нов Дом.\nВалута: лева или евро, максимален размер на кредита до 250 000 евро; до 80% от пазарната стойност от предложения за обезпечение имот, срок за погасяване до 20 години.\nФиксирана лихва за първите 10 години /може да планирате дългосрочно и спокойно разходите си/, или плаващ лихвен процент, който се определя на всеки шест месечен период.\nНяма такса при отпускане на кредита, за предсрочно погасяване след 12 –тия месец, има такси: за разглеждане на искането за кредит, за промяна в условията на кредита, за оценка и застраховка на обезпечението, за учредяване и заличаване на ипотека.\nОбезпечение: ипотека върху новозакупеното жилище или друг недвижим имот с възможност за избор на отговорността – ограничена или пълна имуществена.\nОнлайн искане за кредит, получавате предварително одобрение, възрастта на клиентите не трябва да превишава 65 години за срока на договора.\nДопълнително финансиране, ако Вашето жилище има нужда от енергийно ефективни подобрения.\nИпотечни кредити без превод на работна заплата, нови перспективи и желания, за реализиране на идеи и мечти.\nРазмер от 1 000 лева /500 евро/ до 200 000 лева /100 000 евро/, срок за погасяване до 20 години.\nКонкурентни лихвени условия съобразени с индивидуалния финансов профил. Фиксирана лихва за първата година, плаващ лихвен процент /6 месечен Софибор, Еурибор и фиксирана надбавка/ след това.\nТакси: за разглеждане на документи, месечна за обслужване на пакет Комфорт, такса за откриване и месечна за обслужване на разплащателната сметка.\nОбезпечение – недвижим имот.\nМоже да направите примерни изчисления с предоставен електронен калкулатор.\nЗастраховка на кредитните вноски с пакет Сигурност ПЛЮС.\nПреференции: пакет Комфорт с дебитна карта с безплатни, неограничен брой плащания към ПОС и безплатни тегления от банкомати на банката.\nВъзможност за издаване на кредитна карта с предварително одобрен лимит и без такса за обслужване на първата година.\nРегистрация за Райфайзенбанк ОНЛАЙН.


"Българска традиция и обредност" - стр. 1 - БЪЛГАРСКА ТРАДИЦИОННА МАГИЯ - Магия\n"Българска традиция и обредност"\nАвтор Тема: "Българска традиция и обредност" (Прочетена 25100 пъти)\n« -: 25 Януари 2014 00:07:42, Събота »\nМисля,че дойде времето да опиша практиката която предложих.\nСлед дълго годишни наблюдения ми направи впечатление че ние българите не познаваме традициите си и обредностите към тях.\nЗаради което се впускаме в търсене да задоволим духовните си потребности в практики и философии далечни и непознати, които не успяват да задоволят нуждите ни поради тяхната географска и философска отдалеченост, обикновено те не отговарят на нашите нужди и разбирания или го правят частично. Така след дълго следване на разни пътища ние отново сме в изходна позиция на "Пусти и Празни".\nМисля че ако имаме солидна основа върху която да стъпим, ще сме в състояние да надграждаме и да се самоусъвършенстваме много по-успешно и с много по-високо качество. Но,за целта е необходимо да опознаем наследството си оставено ни от нашите деди.\nС тази практика предлагам да направим едно пътешествие във времето и премахвайки слой след слой да открием корените на нашите традиции. Но, за целта първо трябва да се запознаем с тях.\nЕто защо ще започнем от най-горния слой,този който е най-познат и близък до нас.\nЦелта на практиката е не само да опознаем тази част от културата ни,но и да опишем чувствата и емоциите които изпитваме след като вече сме на ясно какво всъщност представляват нашите обичаи и какъв е смисъла им.\nПоради естеството на материята която засягам, практиката ще е дългосрочна в продължение на една година.\nТъй като живеем в различни фолклорни региони на България, ще помоля всеки от участниците да описва обредите към празниците характерни за региона.\nТака в последствие ще открием общите черти на обредите,а това ще ни помогне да открием общият корен на празника и обреда към него.\nТова ще е първата част от практиката,втората част ще започне от другата година.\nМежду временно,ще публикувам поредица от постове в които ще представя славянската митология и българската космология.\nКакто и близки на тях митологии и религии с което ще се даде възможност на участниците и наблюдателите на практиката, да си създадат по-широка представа за нас и нашето място в световната култура.\nЩе се постарая да бъда обективна и задълбочена в изследванията си и да Ви предавам максимално достоверна информация,тъй като съзнавам отговорността която носа за написаното от мен.\n« Отговор #1 -: 26 Януари 2014 21:24:31, Неделя »\nЩе се опитам да намеря подробна информация за символите в народните носии.\n« Отговор #2 -: 27 Януари 2014 15:04:46, Понеделник »\nДобре дошла Delta, .\nЗа мен ще е удоволствие да работим заедно.\n« Отговор #3 -: 27 Януари 2014 18:58:53, Понеделник »\nАз също ще се включа, ако изскочи нещо и от митологията на прабългарите и траките ще се радвам много.\n« Отговор #4 -: 27 Януари 2014 19:14:21, Понеделник »\nniksi, радвам се че се включваш. За мен ще е удоволствие да работим заедно.\n« Отговор #5 -: 28 Януари 2014 21:52:46, Вторник »\nТрадиции и символи в българските народни носии\nТрадиционното българско облекло присъства във всекидневния живот - в ежедневния и в празничния бит, в системата на културата. Облеклото съпътства човека винаги и навсякъде от момента на раждането, когато се облича първата ризка, до погребението, за което задължителни са новите, или венчалните дрехи. В миналото,тя е била като вид\nдокумент за самоличност. По отличителните й белези се е разбирало от коя област идва даден човек, от кой род е, дали е семеен или не, материално му състояние, дори са изразявали временни настроения и преживявания.\nТрадиционното народно облекло е най-пълноценният източник за разкриване на етническото eдинство и многообразие на традиционната българска култура. То е преди всичко дело на домашното производство - на женския усет и творчество. Мястото на мъжете в този процес е незначително: в отделни случаи те участват в обработването на кожи,\nили при съшиването им в части от облекло. Традиционните текстилни материали за изработка на тъкани за облекло са ленът, конопът, вълната, коприната и памукът, който навлиза масово в домашното тъкачество през втората половина на 19 в. Кожата заема сравнително ограничено място – за калпака, ногавиците, цървулите. Тя традиционно присъства главно в състава на мъжкия костюм, разпространен във високите планински области. Структуратана българските\nнародни носии е сложна. Променя се в зависимост от конкретните условия на труд и начина на живот в патриархалното българско село.\nТри са основните компонента на българската шевица - ритъм, симетрия и контраст.Те са общовалидни по цялата етническа територия.Шевичните композиции в сравнение с тьканите са по-разнообразни,благодарение на техниката на\nорнаментиране.Отделните елементи на облеклото функционират като семейни и възрастови знаци, а тяхната комбинация в продължение на векове ни дава богата информация за определени обреди и обичаи, за социален и икономически статус. Правото да притежава на всяка отделна част от облеклото – риза, горна дреха,\nвръхна дреха, се придобива при преминаване в по-горна степен на социалната йерархия. Ризата се придобива след кръщението на детето. До навлизането му във фертилна възраст и придобиването на горна дреха, която ще го отличава по пол, децата са облечени само с ризки и опасани от кръста надолу с престилки. При встъпване в брак, идва следващата придобивка – връхната дреха. Същото важи и за украсата на дрехите. При малките деца такава липсва или е бедна, но рязко се увеличава при готовите за брак младежи. Дрехи с най-пищна украса носят младите жени и мъже, вече встъпили в брак. Дрехите им показват тяхната значима роля във възпроизводството. Липсата на украса при старците е белег за отпадането им от, този процес. Дрехите са един вид степенуване на социалния статус: още не – вече\nда – още да – вече не.Костюмите най-общо се разделят на вътрешни – конопена или ленена риза и външни – вълнена горна дреха и/или най-външно кожено облекло. По\nотношение на кройката не се допуска никаква закръгленост; всички части на дрехата са във формата на правоъгълник, трапец, ромб/ квадрат.\nОсновни типове и разновидности на женската носия: двупрестилчена,сукманена,саяна и еднопрестилчена женска.\nОсновният състав на женската двупрестилчена носия се определя от риза,двепрестилки (закрепени на кръста - една отпред и една отзад) и колан. Ризата е предимно от вида на бърчанките, с преден и заден отвесен плат, които оформят набори и дипли по горната част - почти открита под горните дрехи. Фина, гъста и дребна везбена орнаментика оформя значителни полета по ръкавите, предницата и гърба на ризата. Двете на поясни завески са приготвяни от домашна декоративна тъкан: задната е релефно оформена с дипли и набори, а предната е едноплата или двуплата, с хоризонтален или отвесен шев. Първоначално тази старинна женска носия е повсеместно разпространена, но по-късно се запазва само в Дунавската равнина.\nЕднопрестилчената женска носия отличава отделни селища в Дунавската равнина и в Родопската област. Тя има опростен състав: дълга, туникообразна риза и запасана върху нея тясна едноплата или широка двуплата престилка с много пестелива ивичеста украса двуцветна или многоцветна или пък тъмно поле с бледо очертани квадрати. Понякога полето е рамкирано с низ от геометрични орнаменти, както и бордюр. До края на първата четвърт на 20 в. еднопрестилчената носия продължава да се използва главно от ислямизираното българско население в Западните и в Източните Родопи. Причина за това е нейната практичност и пригоденост по състав към поминъка на населението.\nСукманената женска носияе най-масово разпространена: планинските областина централните български земи, както и крайморските райони по Черноморието и Югоизточна Тракия. Има туникообразна форма с дълбоко изрязана пазва. Най-често сукманът е без ръкави, а по-рядко - с късо ръкавче. На определени места сукманът е и с дълъг ръкав. Обикновено към ръкавните отвори са прикачени „опашки" - ивици от тъканта на сукмана. Украсата на тази дреха е съсредоточена по полите, по пазвите и по краищата на ръкавите. Състои се от пъстроцетно везмо, декоративна тъканна апликация и обтоки, които са различни по размер и стил на орнаментите.\nСаянаносия–саята е постоянна горна дреха, отворена отпред, с различна дължина на полите - до коленете или до глезените и на ръкавите - къси или дълги. Тъканите за изработка на саите са различни по материал и колорит.Преобладават саите от едноцветна бяла, черна, синя или тъмнозелена (памучна или вълнена) тъкан. Украсата на саята е съсредоточена по пазвата и по края на ръкавите. Саяната носия е разпространена главно в южните и в югозападните области на българската етническа територия. В югозападните земи доминират червените нюанси на тъканта, както и плътността на везмото - отново в червено, предпазващо от уруки според народните поверия. Саяната носия се отличава със сравнително дълга жизнена устойчивост.\nОсновни типове на мъжката носия: белодрешна и чернодрешна.\nДо средата на 18 в. белодрешната мъжка носия е била масово разпространена,. След това тя е почти изцяло изместена от чернодрешната. Белите дрехи се запазват предимно в западните и северозападни области. Носиите се различават по цвят и по обем на използвания материал. Тъй като чернодрешните носии са се изработвали масово по шаблон, започват да се появяват знаци, които да разкриват материалното благосъстояние. Знаците за престиж са широки облекла от скъпи материи, кожа от дивеч, богата украса с гайтани. Горната част на мъжкото облекло е ризата. Тя е бяла и при двата вида носии. Надолу вариантите са два: бели беневреци (дреха с крачоли, тип панталон) или широки черни потури. Колкото по-провиснало и широко е дъното на потура, толкова по-заможен е неговият притежател или има висок социален статус. За най-старинен образец се приема костюмът, оформен от цяла дълга риза със свободно пуснати поли над белите мвълнени илипамучни гащи, препасани с пояс или колан. Това е мъжки костюм с подчертано консервативен стил.Запазването му се дължи на неговата пригодност към условията за основния поминък - земеделие и животновъдство. Гащите са в две разновидности:беневреци - с тесни и дълги, плътно пристегнати към тялото ногавици (в долната част), и димии – с широки и къси крачоли.Белодрешното мъжко облекло е с доказан славянски произход и характер, разпространено из цялата етническа територия на българите. Обособяването на втория вид мъжка носия - чернодрешната - е част от общия за страната процес на потъмняване на мъжкото облекло, най-изявен през епохата на Възраждането. То е продукт на новите обществени,стопански и културни условия. От края на 18 в. Докъм средата на 19 в. мъжкото облекло вече не се приготвя от бяла аба (вид вълнен плат). Шие се от черен шаяк (вълнен) с променена кройка на гащите и на горните дрехи. Гащите (потурите) са широки,с обилна украса от черен гайтан.\nГорните дрехи (елек, аба, антерия) са с прави очертания и къси до кръста. Поясът е плътно завит около кръста: вълнен, червен, забележителен с широчината си. Останалите части на облеклото - колан, типичен кожен калпак,цървули – са принадлежности и на белодрешния костюм.\n« Отговор #6 -: 28 Януари 2014 22:28:31, Вторник »\nЗначение на видовете части на облеклото\nРизата – първата сред дрехите. Ризата с шевица е първата и може би най-важна дреха от облеклото на българина. Тя непосредствено докосва кожата и е първият пласт, който предпазва човешкото тяло от външни вредни влияния, зли сили и т.н. Ризата е свещена. От кръщението до погребението тя присъства неизменно в облеклото на човека. Изработва се лично, от жената в семейството и е обреден дар – знак за родство. За нейната свещеност говорят и материалите, от които се изработва – лен и коноп. Смятало се е, че тези материи имат предпазваща сила, а невъзможността нишките в ръкава да бъдат преброени се приема за сигурна защита срещу уроки. В своята риза българката изобразява представите си за света, като използва богата везбова орнаментика. Конструкцията на тази дреха няма разклонявания, а наподобява кръст, следвайки кръстообразността на човека с разперени ръце. Преобладават три цвята: бяло,\nчервено и черно. Бялото и червеното представят мъжкото и женското начало, а тяхното преплитане – българската мартеница, символизират живия живот. Те са в опозиция на черното – символ на загубата на тялото. Първата си риза детето получава при своето кръщение. Докато формата е еднаква за всички, то украсата е богата и разнообразна и е носител на определена информация. След кръщението, с нова риза се отбелязва всяко по-важно събитие от живота на човека – първото зъбче, прохождането, периода на полова зрялост, венчавка. Момичето само изработва украсата на своята риза и въобще на дрехите си. При извезването се спазва строго определен образец на селището или района и не се допускат отклонения. Този образец се съхранява на парче плат от най-знаещата жена в селото. Уменията и способностите на девойката във везане са основните и „оръжия” за конкуренция на брачния пазар.Бракът е върхово събитие в живота на българина. Затова и брачната риза е с много пищна орнаментика и с по-качествена тъкан. Тази риза\nвнимателно се съхранява до старостта като облекло за рая. Вярвало се е, че в рая, по ризата ще се познаят мъжът и жената и ще се съберат.За жената ризата е нещото, което оформя нейната идентичност и единствената и лична собственост. В българската традиция жената е нямала право на наследство, самата тя и децата и принадлежат на семейството н мъжа. За мъжа ризите са дар, създаден от жените, които принадлежат на мъжкия род – майка, съпруга, снахи. Шевиците в мъжката са белег за разграничаване на статуса на мъжа в обществото. Богатата орнаментика е символ на преминаване в период на полова зрялост и готовността на момчето да стане мъж. Младите мъж и жена имат право да носят ризи с богата украса. Възрастните мъже и жени са лишен от червения цвят и присъствието на шевици. Отсъствието на тези елементи показва, че те вече не участват в процеса на възпроизводство на рода.\nГорните дрехи – полово разделено облекло.\nДокато ризата е с кройка, еднаква и за двата пола, горният плат дрехи са съвсем различни. Докато ризата е бяла, останалата част от облеклото на българите е контрастно по цвят. Жената приготвя основната част от дрехите, които ще облича през живота си, докато е неомъжена. Видът на горната дреха дава точна информация за положението на жената – неомъжена, но готова за брак, млада булка, невеста ( утвърдена, родила едно-две деца), старица. При замятането на полите чрез захващане на краищата назад в колана се отбелязва най-активния период на жената. Използва се\nпри престилчени, сукманени и саяни носии.Полите се украсяват отдолу. Полово зрелите жени носят предимно червени сукмани с богата украса, а възрастните – предимно черни или тъмни с бедна орнаментика или липса, на такава. Правото да се обуе панталон настъпва с определена възраст – 7-8 години, като в някои райони това е съпроводено с обичай. Тази е възрастта, в която момчето се включва в трудовата дейност на семейството, която пък е разделена за половете. От този момент детето излиза от кръга на майката, бабата и започва да придобива типични мъжки умения и знания, свързани с дейността, с която ще изхранва себе си и бъдещото си семейство. Докато не усвои всички умения и знания, никой не се смята готов за брак и няма право да ползва знаците в облеклото на възрастните. Порасналият младеж, който е готов за брак носи облекло, богато украсено с гайтани и нашивки. Добавят се израстъци в края на крачола, „като не петел”. Сравнението не е случайно. Петелът е символ на мъжката потентност и символизира полово зрелия мъж. Докато облеклото на децата се изработва от стари и употребявани дрехи, облеклото на порасналото момче е ново, богато украсено. Елекът е без ръкав и разтворен върху ризата, която пък е с красиво оформена пазва. Противоположно на дрехите на стареца, които са притворени и по врата.\nПрестилката. Женската престилка е дрехата за преход. Те са неизменен елемент от облеклото на лазарките – младите девойки, готови да встъпят в брак, както и във венчалното облекло. Когато за първи път постави престилка, девойката показва, че е достигнала полов разцвет и може да приема предложения. Престилките на младите момичета са ярки, с много бройни звънтящи монети. Различаване на омъжените жени от девойките става и чрез вида и цвета на връзките на престилката. Девойките връзват на ключ връзките си в ляво, а омъжените жени – в дясно. При стариците престилките са по-широки, често от два плата, както при бременните. Тук съвпадението идва от вярването, че както родилката, така и старицата е на границата между два свята.Те са рамкирани по ръба със съединителен шев и прикачени връзки. Имат\nспецифична украса: цветове, орнаменти или допълнително пришити монети, пайети, мъниста, ширити и т.н. Знаците по престилките в отделните селища са строго определени и са белег за разпознаване произхода на жената. По значение престилката не отстъпва по важност на ризата. Символите, заложени при везане на ризата са заложени още по-ярко и в престилката. Подчертано е присъствието на ромба, символизиращ световното дърво. Това е фигурата, която предизвиква сексуалността и плодовитостта. Вярвало се е, че престилката подпомага жената в преходни моменти от живота и – сватба, раждане, смърт. Особено по време на раждането. Популярни практики за облекчаване болките при раждане или стимулирането му, за прогонване на злите сили и предаване на допълнителна сила са докосването, удряне през кръста или прекъсване с престилка – тази на бабата-акушерка или на свекървата. Друга практика е смъкването на престилката от родилката по време на раждане, както и смъкване на престилките на всички присъстващи жени, включително и тези, които не са в пряк контакт с родилката и случайно са научили за започналия процес на раждане. И понеже новороденото идва от друг свят, светът на прадедите, то се поема задължително в престилка. Така символично се осъществява въвеждането му в семейството, в рода, в общността. Тя е важен елемент и при обратния процес, когато настъпи времето да си заминем от този свят. Последното премитане на гроба се прави с престилка на най-близката на покойника жена в семейството: майка, съпруга, сестра. Присъстващите жени отново свалят престилките си.\nВръхни дрехи. Представлява кожух при жените. Материалите за изработка са предимно кожа или фин плат с подплата от агнешка кожа и украса от дивечова кожа. Кожата е символ на животинското, на чуждото – признаци, които изразяват преходното състояние на младоженката в новото семейство. Връхната дреха е обозначаваща. Ризата, като задължителен сватбен дар, се изработва от жената, бъдещата булка. А връхната дреха, също задължителен сватбен дар, се купува от страната на мъжа, от свекървата и е символ на изобилие и богатство. С нея се отбелязва приключването на брачните преговори. За първи път се облича на венчавката, на обратно, с косъма на вън. Носи се постоянно и задължително в определен период от време от младоженката, независимо от атмосферните условия. Носенето на връхната дреха се свързва със зачеването, с детето и е право и притежание на мъжкия род; затова и се подарява от него на сватбата и се носи от жената като символ на принадлежността и към новото семейство. Дрехата се съблича в строго определени за това дни, като се окачва на дърво. От този момент тя става празнична. При обръщане на дрехата с косъма на вън се търси връзка с отвъдното, с цел черпене на нови сили. Преобръщането на облеклото се наблюдава във всички преходно моменти и състояния – задължително е при родилката и по време на траур. Обикновено връхната дреха се носи постоянно от младата булка до Гергьовден.Отсъствието на връхна дреха също е ясен знак, но за неомъжената жена.\nТрадиционна връхна дреха при мъжа е ямурлука. Изработен е от специална тъкан – вълна с козина от коза или от чисто вълнен, дебел плат. Правото на притежание и носене на тази дреха отново разграничава мъжете – женени от неженени. Тя се пази като най-скъпа вещ и се облича при особени случаи. Кожена мъжка дреха или ямурлук са притежание на главата на семейството,шият се и се поръчват специално за него. От останалите членове на семейството се използват при определени случаи – по работа, за път. Всеки дом има такава семейна дреха вземането и и даването и за ползване в сватбения обред е знак за принадлежност към рода и пожелание за благополучие. Дългите кожуси или дрехите, подплатени с кожа не се носят от неженени мъже. На коледуването се вземат на заем, но не се обличат, само се намятат. Притежанието на такава дреха отличава от останалите женения мъж, който е достигнал достопочтена възраст. или е много имотен.\nДруги част на костюма:\nПокритие на главата, украси за главата и кръста. Важна част от облеклото на българина е покритието на главата или липсата на такова. Строги са правилата за носене на косата и при двата пола. Косата е символ на здравето и половата сила на жената. Прическите и забраждането са знаци за социалния и статус. Грижата за женската коса започва от ранна възраст. Тя не се реже, за разлика от мъжката, която трябва да е добре подстригана. Готовите за брак девойки носят косите си открити, сплетени на многобройни плитки. Елемент от украсата на главата е и косичникът – изкуствени плитки, имитиращи коса, които придават допълнителен обем, символ на женската сила. Украсата покрива гърба, а задължителната дължина на косата е под кръста. Косичниците са изработени от разнообразни вълнени и текстилни ивици, предимно в червено с нанизани по тях мъниста, парички, пискюли. Целта на изобилието от малки предмети, накичени по косата е да се предпази откритата коса от лоши погледи. Китката – този вековен елемент от украсата на главата е свързан с демонстрацията на любовни отношения. Неомъжената жена носи китката си от лявата страна, а младежът, който я грабне, я поставя от дясно на шапката си. При омъжената жена китката стои от дясно. Друг важен елемент от украсата на главата е пауновото перо, което също е символ, че момата е готова за брак. Откритата коса и оглеждането и е право на неомъжената жена. За омъжената това е абсолютно забранено. Свалянето на забрадката е равносилно на разтрогване на брака. Освен със забрадка, главата може да се покрива и с шапка. Външният вид на шапките – цилиндрични и конусовидни, символизират Великата Богиня Майка. Подчертава се изразяване на сексуалната потенция. Веднага след сватбения ритуал, булото се сваля и жената се забражда ритуално. Косичникът вече отпада. След раждането на едно-две деца прическата се опростява. При достигане на определена възраст, за да покаже, че вече не участва активно в социалния живот и възпроизводството на рода, жената се забражда, като плътно покрива косата и части от лицето си. Мъжете – теса винаги добре избръснати, с оформени мустаци и с калпак на главата. Всяко отклонение от тези норми е символ за ненормална житейска ситуация. При траур например, мъжете не се бръснат и ходят без шапки. Основно внимание се отделя и на бръсненето. То е знак за началото на полов живот и не се извършва преди брака. Старците, чиято мъжка сила е изчерпана, пускат дълга брада. Бръснещият се мъж принадлежи на групата на активните мъже, към която ергените и старците не принадлежат. Като знак за мъжественост при българина недокоснати са само мустаците. Абсурдно е мъжът да ходи гологлав. На главата се носи шапка или кожен калпак, като преобладава употребата на агнешка или овча кожа. Различния социален статус предполага и различно носене на калпака. Неженените оставят калпаците си с издаден, заострен връх, а при женените дъното е вмъкнато. По време на полска работа, когато температурите са високи, шапката се заменя с бяла кърпичка, увита и завързана около темето. Характерна е много за жътварите от Добруджанския край.\nПояс,колан. Поясът е важен елемент от облеклото на българина, свързан с представите му за света. Най-популярната версия за възникване на човешкия род у българите е тази, че сегашните човеци изникват след несполуките с великани и джуджета. Човеците са средни на ръст и най-пригодни за средния – земния свят. Затова хората са задължени да носят знак за това – пояс при мъжете и колан при жените. При всички видове женски носии като част от коланите присъстват многобройни цветни вълнени пискюли и помпони, които падат отзад или се спускат странично. Техният символ е, че притежателката им е готова да има деца. Основно предназначение на колана е да пази притежателя си от всички видими и невидими злини. Съществен момент от изработването на колана са неговото начало и край. В началото и края на коланите се натрупват втъкани ивици, ресни. Коланът/ поясът е своеобразна линия на живота с начало, среда и край и оформя спирала около тялото. Вярвало се е, че колкото по-дълъг е коланът, толкова по-дълго ще живее притежателят му. По време на бременността, жените са се опасвали по особен начин с цел да запазят плода и да го износят до край. Някои от вариантите на опасване – прилагане към колана на специално изпредена нишка или нарисувани икони. За особено силна защита се е използвал колан от змийска кожа, обвита в плат. С него родилката остава до раждането и го пази за следващата бременност. Масова практика през бременностт е носенето на металния колан, т.е. пафтите до края на бременността, подарени на сватбата от мъжката страна. Пафите наподобяват две очи и основават въздействието си на връзката с човешкото лице. На пафтите жените закачат различни метални предмети – ножчета, копия, меч... металът със способността си да отразява се възприема като защита за отблъскване на злото. Тесният,дълъг колан с ресни и пискюли е присъщ за младата девойка, която с него иска да съблазни, да привлече вниманието и да покаже, че е готова за брак и зачатие. Обратно на нея омъжената жена носи широк колан/ пояс или колан с пафти, който осигурява благополучна бременност.При мъжете препасването около кръста става с пояс. Поясът предпазва, лекува, той е магичен. Вярата, че тази част от облеклото предпазва се дължи на кръга, който поясът сключва около кръста на човека, а кръстът е центъра на неговия живот, той разполовява тялото на две. Опасването означава още и сродяване, побратимяване, осиновяване или осигуряване на семейната цялост при погребение ( при загуба на член от семейството, останалите живи се опасват заедно за сплотяване и запазване на рода). И обратното – ритуалното разрязване и разкъсване на пояса означава отчуждаване или прекратяване на родствена връзка, на разтрогване на брака или на побратимяването. Мъж без пояс не е мъж. Още един символ на половата зрялост при младия мъж е поставянето на пояс. Това обикновено е свързано с първото коледуване на младежа. Основният цвят във всичките му нюанси при младите неженени и женени мъже е червеното. Както и в женското облекло, в поясът присъстват множество ресни, спускащи се от краищата в ляво или в дясно, в зависимост от семейното положение. Несемейните – с ресни от ляво, а младите женени мъже – от дясно. При младежките пояси се наблюдават допълнителни елементи за съблазън и полова сила – пъстри коланчета с много пискюли. Голяма част от връзките, които украсяват младежките пояси са изработени от техните любими девойки. Младежите ги приемат, понякога ги крадат и ги връзват на кръста си като знак, че са част от общността и вече имат избраница. Допълнителна украса са забитите войнишки копчета, метални пластинки с форма на кама или пушка, които висят към бедрата.С настъпване на старостта, белезите за полова зрялост и възпроизводство се заличават – както в поясите, така и в цялото облекло по принцип. Цветът става тъмно червен, кафеникъв или съвсем тъмен, няма ресни и метални украшения. Поясът като част от облеклото, за разлика от другите дрехи, не изразява по никакъв начин материалното благополучие на собственика си, а е символ само на полово-възрастово обозначение.Художественото оформление на традиционните български костюми е едно от най-ценните и с непреходна стойност достойнство. То е най-убедителното свидетелство за богата душевност, за високо художествени заложби, за нестихващ стремеж към красота.Украсата на облеклото - дело на българката - носи отпечатъка на семейно-родовите традиции, на мирогледа и нравите. Именно тя се отличава с най-пълноценна етническа натовареност с роля на социален регулатор.\nИзползвана литература: "Носиите на българите - символи и традиция" от Радослава\n« Отговор #7 -: 28 Януари 2014 22:36:03, Вторник »\nИзвинявам се за ужасното оформление на текста, но нещо не ми се получава подравняването... опитах 4-5 пъти, все на никъде. Ако някой има възможност, време и желание да го оправи, моля. И благодаря.\nСледващото ми писание ще е по-конкретно за символите в престилките и килимите.\nПфуу... пооправих го.\nОбщо взето всичко около облеклото( и не само ) е свързано с половата зрялост и възможността за продължение на рода. Тези, които се размножават имат право на привилегии така да се каже... и в поведение и в облекло. На младоците и старците това не се полага. Което си е и смисъла на живота изобщо. И предполагам подобни явления се наблюдават и при други народи.\nПредаването на гените и продължаване, запазване и съхранение на живота - това е главното.\n« Отговор #8 -: 28 Януари 2014 23:09:33, Вторник »\nБлагодаря ти Делта,много интересно четиво .\nПонеже това е практика,ще помоля всички които не участват в нея,но искат да споделят своите впечатления,мнения или просто желаят да се изкажат по темата да го направят в "ПО ПОВОД ПРАКТИКАТА" .\nНека тука пишат само участниците в практиката,а именно: Лилит\nБлагодаря предварително за разбирането .\nМнението и коментарите на останалите е важно и аз бих се радвала ако го изразите .\nЕ,пожелавам на всички успех.\n« Отговор #9 -: 28 Януари 2014 23:35:49, Вторник »\nА няма ли да е по-добре тук да се публикуват постовете с информация, а всички, и участващи и не, да си изразяваме мнението и впечатленията в другата тема, която си пуснала?\n« Отговор #10 -: 29 Януари 2014 00:53:15, Сряда »\nИдеята ми е практикуващите да се отделно от наблюдателите за да може да си следим работата.\nНо,разбира се че ще коментираме и участваме в дебати/ако възникнат такива/в другата тема.\nИскам мненията на наблюдателите да са отделно от тези на практикуващите в противен случай ще настъпи хаус\n« Отговор #11 -: 30 Януари 2014 21:42:37, Четвъртък »\nОще малко за облеклото\nНеслучайно имаме сходство с орнаментите в индийските и китайскиподобни знаци в народните им мотиви\nДори цветовете и изказът им е близък или много сходен. Прабабите ни носели задължително\nдълга бяла риза, чиито поли и ръкави собственоръчно украсявали с разноцветни\nшевици. Народът ни приписвал математически способности на везмото. Самото\nвезане било съпроводено от редица забрани и символични действия. Работата по\nшевицата започвала на „добър ден” – понеделник или четвъртък, девойката се\nпрекръствала три пъти, преди да хване иглата. В много краища на България\nвръзвали на едната ръка на везачката червен конец – да я пази от зли сили и да\nй спори работата. Шевиците били символ на девическа чистота, непорочност и\nнравствени добродетели. Затова присъствали само върху дрехите на момите, които\nне са познавали мъжката ласка. Всяка чертичка, фигурка, цвят и вид на конеца си\nимали своето символно значение.\nНай-често използваният конец например бил вълненият – символ набогатство и плодородие\nСвилата и златната или сребърната нишка били смятани в древността за присъщи на\nбоговете. Народът мислел, че те даряват дълголетие и безсмъртие. Сред\nорнаментите най-разпространен бил ромбът, с всичките му разновидности. Той бил\nсимвол на женското начало, на плодородието. Стръкчето цвят пък означавало\nжизнена сила, безсмъртие, стремеж към плодородие, показвало култ към дървото на\nживота. Растенията присъствали като украса най-вече в облеклото на невестите в\nнай-активната им възраст, когато раждат деца.\nОт фигурите на птици най-разпространен във везмото е петелът,\nпак предимно в моминските и невестинските ризи. Тази домашна птица носела\nсимволиката на вечно възпроизвеждащия се живот. Ако някое момиче имало извезани\nотпред на гърдите върху ризата си петли или пък по цялата дължина на полата,\nтова означавало, че то вече е годно за семейство и потомство. Шевицата, в която\nбил вплетен образът на паун, пък се правела върху дрехите на моми и млади булки\nда ги пазят от уроки.Кодове за родова принадлежност са били втъкавани в престилки от жените в златоградските\nсела Старцево и Ерма река. Мотивите са геометрични символи и са подбирани така,\nче всеки род да е с различен код и се знаели помежду си в селската общност.Шевицитеказвали “стоп” на ергените, когато задиряли моми, че са роднини или статусът им\nе несъвместим.Втъканитешевици помагали и на хората в селата да се разпознават, тъй като са насилствено\nпомохамеданчени и е трябвало да ходят забулени.Местнаташевица се е тъкала. Жените от един род са имали точно определена украса на\nпрестилката - това е било като герб на рода.Момците,като се събирали на хоро, по тази украса разбирали коя мома от кой род е.\nДнес няма документално записано коя шевица на кой род е принадлежала. Десенът е\nедин и същи.\n« Отговор #12 -: 30 Януари 2014 21:54:30, Четвъртък »\n« Отговор #13 -: 30 Януари 2014 22:04:07, Четвъртък »\n« Отговор #14 -: 30 Януари 2014 22:10:25, Четвъртък »\n1. МАКАЗ – ГОДЕЖ . Този знакпредставлява интерпретация на двете части на Ромба на тялото на\nкостенурката, разделен на два триъгълника, които се образуват от тялотона костенурката. Допирането на двата триъгълника е съприкосновение, начало на контакта,тоест годеж в половата символика.Когато двата триъгълника са допрени със широката си страна, символът означава Сродство, Сродяване.\nТъй като Маказът е базов знак в семантичното изграждане на символите на Семейството и Сродството, трябва да сме наясно с неговата символика в българското съзнание. МАКАЗ на български означава:\n2. Подкосни греди при дървена покривна конструкция;\n3. Древен символ по килими – два триъгълника, свързани с острите си\nвърхове, знак на мъжкото и женското начало, на божественото и земното, на\nхармонията и уравновесеността в природата;\nКогато раждането в едно семейство има своето развитие и се осъществява многократно, поколенията са осъществили вече своето полово семейно тайнство, идва ред на Символа, регистриращ нарастването на семействата до родове. Затова основният символ Канатица – Семейство се разраства с още по един триъгълник, които означават, че Първото поколение деца вече имат свои деца. Така символът Голяма Канатица символизира плодността и благоденствието на един род във времето и раждаемостта до неговото естествено разрастване в род (или коляно). (символът Голяма Канатица)\nВиждаме една още по-висока степен на разрастването на рода, която символизира създаването на народност, на един генетически свързан в родове и общо битие народ или племе. Велика Канатица показва утроеният символ на раждаемостта – триъгълниците произлизащи от предишните два, но принадлежащи на основния символ на Бащата и Майката – Сватбата. (знакът Велика Канатица) Имаме вечеедин етнос, един народ, една генетически и кръвно свързана група от хора, принадлежаща на своята кръвна връзка. Този народ е изграден от родове и родове. Те влизат естествено и логично в нови полови тайнства, тоест Сватбата се прониква напълно и изгражда отново основното тяло на Костенурката, но този път в неговия двоен символ в нивото Сродство. В сродството двата триъгълника не регистрират двама души, а два рода, затова се допират по големите си страни и изграждат знака на единството на родовете, в които членовете не са съпричастни по полов път, а чрез някой от роднините на младоженците, наричаме ги още Сватове – членовете на Сватбата, роднините до последното коляно по линията на сродството. Затова знакът Сродство става основа на следната символична фигура, изразяваща сродяването на родовете – Бабица. ( Сродство и Бабица)\n(сродени семейства - с два сочещи навън триъгълника)\nВ символа Бабица виждаме интерпретация на знака Канатица, но с триъгълници илюстриращи раждането, поколенията насочени навън от тялото на основния символ. Обърнати са обратно на тези в канатицата. Сега триъгълниците илюстрират не децата от семейството, а членовете на рода, които са осъществили сродяване, създали са семейства с членове от друг род. Имаме символ на междуродово полово сливане на ДНК на българите. Насочените навън триъгълници означават напускане на родовото коляно, на родовата генетика и присъединяване към друго такова. 7. ГОЛЯМАБАБИЦА ИЛИ СРОДЕНИ РОДОВЕ Бабица – с два по два сочещи навън триъгълника. Тук вечечленовете на родовете напуснали своя род и присъединили се към други родове са много – удвоеният триъгълник означава точно това.\n7. СРОДЕНИ ПЛЕМЕНА.\nВ този знаксимволиката нараства значително и комплексно. Той носи много планова символика, отразяваща следните идеи: Ромбът в средата – полово тайнство на Сродството, тоест сродяване на родове и повече от такива – племена. Двата вертикално разположени един до друг макази, символизиращи двойката мъж и жена, и мъж и жена от двете племена, дали плод в раждането на деца. И двата триъгълника символизират децата, раждането на деца от двете племена, двата вътрешни етнически структури на единния народ. Виждаме колко находчиво и сакрално са изразени тези идеи в двата триъгълника – те лежат по равно върху двата маказа, символизиращи двете двойки от различните родове. И отново утвърдените полови възможности на това раждане – момче или момиче. И отново виждаме брилянтната символика – не отразяваща половете, а възможността за тяхното раждане. Когато булката е дарявала своите сватбари – членовете на двете семействата и всички техни сродници, тя е давала символично такива дарове, които да отразяват личното й отношение към роднините. Ако например, младоженецът има три сестри, от които Първата е омъжена вече и има семейство, Втората е сгодена, но няма лично семейство, а Третата е още девойка, то тя ще подари престилки на трите, но с различни по съдържание и символика украсни орнаменти, които да отразят нейните лични пожелания и отношение към тях.\nНа Първата, която е вече омъжена и има деца ще подари престилка със символите на Канатица, Голяма канатица и Велика канатица, защото тези символи изразяват нейното пожелание семейството й да се разрасне в голям род и народ. Това е пожелание за плодородие, за раждаемост и символично безсмъртие на рода.\nНа Втората, която е сгодена, но още не е станала съпруга, ще подари престилка със символите на Сватба и Канатица, което ще изрази нейното пожелание годеницата да стане булка като нея и да създаде семейство.\nНа Третата сестра на младоженецът ще подари престилка, в която преобладават символите Маказ и Голям маказ, защото те означават Годеж и Сватба, тоест ще й пожелае стане като нея булка и съпруга. Тези три символични дарения са строго ориентирани към семейното състояние на сестрите и онова, което им предстои да развиват в своя живот на съпруги и майки.\nАко на Сватбата присъстват високопоставени хора – боляри, багаини и т.н. от рода или племето, булката ще им подари дарове със символите на Великата Канатица и Великата Бабица, които отразяват социалното им положение и родоначалието им в народа, тяхната роля на Бащи и Майки на родове. По носията, по украсните елементи по нея е можело да се разпознае социалният статус на човека, който носи дрехата. Моми, ергени, годени или женени – всички са носели своите дрехи, на които са били бродирани символите на тяхното социално положение. А на някой от тях, Канът или Ан Колобърът, например, ще сложат и знака на Костенурката – Планетната Бабица със знака Годеж, която виждаме на тъканите от Котленските килими.\nФолклорното изкуство не е продукт на личностна естетика и творческа интерпретация, а предаване на родова памет – СЕМАНТИКА – на древно знание, предадено чрез културните традиции на етноса. Днес ние разгледахме само частица от БЪЛГАРСКОТО НАРОДНО СЕМАНТИЧНО ЗНАНИЕ.


Вила Деси - Град: м.к.Златни пясъци - Цена на човек: 130-130лв.\nВила Деси Назад\nТелефон: 052 343283\nМобилен: 0887 325785\nЦена на човек: 130 - 130лв.\nВили "Деси" се намират на 3 км от известния черноморски комплекс Златни пясъци, само на 50 м от морския бряг. Капацитетът на двете сгради е разпределен в 4 двойни стаи. Функционално обзаведените помещения ползват телевизор, климатик и общ санитарен възел на етаж. На разположение е приветлива всекидневна, с телевизор. Оборудвана, с всичко необходимо кухня предоставя удобства за самостоятелно приготвяне на храна. В лятната градина има градена пещ, барбекю и приятни места за почивка. Цената е за наемане на цялата вила.\nТагове: почивка на море, на морето, на море 2012, Вила, Вила в м.к.Златни пясъци, Вила м.к.Златни пясъци, м.к.Златни пясъци


Karat-Service TIS Производство\n> Софтуер>Karat-Service>Karat-Service TIS Производство\nМодул Производство за Karat-Service TIS Ви позволява да организирате производствени дейности във Вашия търговски обект. Създаването на рецепти за производство по разходни норми в Номенклатурата от Стоки Ви дава възможност по-лесно да организирате производствения процес и да формирате себестойност на произвежданите стоки.\nЧрез операция Производство програмата автоматично увеличава наличността на произведените стоки и намалява наличността на вложенитепродукти, като операцията приключва с издаването на Протокол Производство. Ако работите със серийни и партидни номера при операция Производство имате възможност да изписвате вложените продукти със съответните им серийни или партидни номера и да съзадавате нови такива за произведените стоки.\nВ модул Производство има заложена възможност да създадете Производствена калкулация, която Ви информира за необходимите вложени продукти/суровини в производството с техните количествата и себестойности. В операция Производство можете да изпечатате или разгледате производствената калкулация за предстоящо производство преди да потвърдите/приключите операцията или от Дневник Производство да разгледате и изпечатате такава на вече произведена стока.\nЗа сваляне (781.36k)


Baxter - Essenza\nНачало / Партньори / Baxter\nИталианските мебели с марка Baxter са плод на страстта, която през годините прераства в бизнес план, тясно ориентиран към обработването на един единствен материал - кожата.\nВ екипа на компанията работят изключителни специалисти, които са посветили своите умения и познания именно на обработването на кожа и благодарение на тях се появяват уникалните колекции и интериорни решения на Baxter. Кожата е опорната точка, формите, в които се преобразява и цветовете, в които се представя са мебелите на Baxter.\nМоделите на компанията са предназначени за хора, които обичат удобството, оценяват качеството и търсят тези понятия в живота си. Baxter е едно изражение на провокативното и изтънчено пространство на дома. Мебелите задоволяват копнежа за величие, а кожата те приканва, със своята мекота и чувство за блаженство.