Борисов казал на дъщеря си да мисли как ще кръсти сина си, защото "инкасаторите идват често" - Бойко Борисов - Дневник\n13:56, 23 дек 19 /\nВ последния работен ден преди коледните празници премиерът реши да посети Родопите и да провери как е ремонтиран третокласният път Кричим - Михалково - Смолян. Той се срещна и с кметове от района и в типичния си стил коментира както текущите и належащи инфраструктурни проекти, така и теми от личния си живот и дори разказа защо дъщеря му Венета е решила да кръсти първородния си син Бойко.\n"Когато се роди внукът и моите казаха, че са мислели за име, аз нищо не казах. Казах: "Мислете, утре инкасаторът като дойде, пак ще мислите. Те идват за ток, за вода, идват често, всеки месец идват. Да видиш как бързо, бързо и казаха "Много ти е хубаво името". Да, аз си знам", заяви Борисов.\nЗа какво още разговаря Борисов с представителите на местната власт гледайте във видеото.\nРейтинг: 6747 13:59, 23 дек 19 Неутрално\nТова беше тъпо!\nРейтинг: 5206 14:04, 23 дек 19 Неутрално\nМного несвързано. Борисов да не е дишал софийски въздух с много прахови частици напоследък. Както казват мръсния въздух съчетан с годините води до деменция\nРейтинг: 2589 14:10, 23 дек 19 Любопитно\nАко няма друг разбрал да попитаме Пената.\nРейтинг: 2604 14:11, 23 дек 19 Весело\nТоя се побърка и вече не му се разбира какво иска да каже! За какво открадна милиарди долари и евро,като вече почна да му "хлопа дъската" и губи връзка с реалността!!! Има Господ,както викат старите хора.\nПод "инкасатор" да не би да има предвид Бог?\n14:11, 23 дек 19\nРейтинг: 411 14:12, 23 дек 19 Весело\nРейтинг: 619 14:14, 23 дек 19 Неутрално\nЗад трудноразбираемият изказ на Чичо Пенчо се крият мъдри мисли, но зад елементарните приказки на Боко - само тъпотии.\nРейтинг: 8 14:18, 23 дек 19 Гневно\nОт Варна до Калотина хората дадоха друга оценка за България и питат!\n1. Къде е магистралата Хемус?\n2. Какво стана с т.н. "Гьол" краѝ Белене?\n3. Защо "Южен поток" – НЕ, а "Турски поток" - ДА?\n4. Защо за амерканските ЕФ-ки има пари и откъде, а за учителите и мед. сестрите НЯМА?\n5. От къде всъщност се управлява пътническият Влак "България" - от Хамерика или от Рашън Федерашън?\n6. ДО КОГА БЪЛГАРИТЕ ЩЕ ТЪРПЯТ ТОВА?\nРейтинг: 1671 14:20, 23 дек 19 Неутрално\nТази е случила на любящ родител\nРейтинг: 2424 14:21, 23 дек 19 Разстроено\nКръсъл прост@к . Не пожали и дъщеря си . Сигурно му целува ръка като плати сметките...\nРейтинг: 2424 14:24, 23 дек 19 Разстроено\nИма предвид ,че ако не кръстят внука на него няма да им плаща сметките\nРейтинг: 264 14:24, 23 дек 19 Неутрално\nНякой може ли да ми го обясни? Ако няма друг разбрал да попитаме Пената.\nМоля, моля! Чичо Пенчо е гений пред този!\nРейтинг: 264 14:26, 23 дек 19 Неутрално\nДо коментар [#4] от "deaf":Има предвид ,че ако не кръстят внука на него няма да им плаща сметките\nИли, че ние няма да Му ги плащаме по-скоро!\nРейтинг: 814 14:35, 23 дек 19 Неутрално\nЗа неразбралите - това е намек, че няма да я финансира, а да се оправя сама ако не носи неговото име.\nРейтинг: 4535 14:51, 23 дек 19 Неутрално\nПокъртително е да изнудваш собственото си дете !\nРейтинг: 2589 14:56, 23 дек 19 Неутрално\nМоже и да са го кръстили на него, но не може да бъде Борисов.\nОсвен с перверзията "Евгения Живкова".\nРейтинг: 1313 15:01, 23 дек 19 Весело\nБойко = дебеловрат охранител от СИК => инкасаторите бягат.\n15:04, 23 дек 19\nРейтинг: 1156 15:27, 23 дек 19 Весело\nВеднага си предстваих следната картинка:\nПристига инкасаторката, звънкат на звънеца и Баце цъфва по халат и чехли на вратата и пита:\n- Какво ти дължа булче?\n- Нищо, нищо ... само един автограф :)\nУ нас не помня от кога не са идвали инкасатори ... всеки месец аз им ходех на крака да си шлатя, ама вече не ходя ... през телефона :)\nРейтинг: 619 15:39, 23 дек 19 Неутрално\n... и Баце цъфва по халат и чехли...\nПо потник и анцуг....\nРейтинг: 4303 15:43, 23 дек 19 Весело\nТъпо, тъпо, но типично за автора! 😂🤣\nРейтинг: 4303 15:45, 23 дек 19 Весело\nБаце може и да е на път, но още доста филии с мас трябва да изяде докато стигне Пената!\nРейтинг: 3048 15:47, 23 дек 19 Неутрално\n"5. От къде всъщност се управлява пътническият Влак "България" - от Хамерика или от Рашън Федерашън?"\nСтрахувам се, че сме в електронна игра с тройно управление. Вашингтон, Москва и Брюксел пускат команди, ние изпълняваме.\nНещо като ролята на помияра пред блока.\nПредпочитах да сме с Вишеградците. Дори ни каниха хората.\nРейтинг: 523 16:16, 23 дек 19 Неутрално\nВишеградците са от грешната страна на историята поне от век насам, не знам колко е добра идеята.\nРейтинг: 8 16:25, 23 дек 19 Неутрално\nДавай, Реди, мачкай врага! Зер малцина останахте тук защитници на боко. Почти няма кой да каже добра дума за него.\nКараш ли мотора? Бъди внимателен. Може да сме всякакви, но ти мислим само доброто.\nРейтинг: 273 16:27, 23 дек 19 Неутрално\nБаце е уредил и пра пра внуците си. Най-много да мислят за Коледа дали да идат на Малдивите или Карибите. Сметките за ток и вода са проблем само за простосмъртните.\nРейтинг: 233 16:35, 23 дек 19 Весело\nДневник, може ли да ни занимавате с половинчасов монолог на този тъпоъгълник!?...\nРейтинг: 2528 16:55, 23 дек 19 Неутрално\nГлупости на търкалета и евтин правешки хумор...! Дъщерята и внуците на Борисов изобщо не живеят в България. Не ги вълнуват ни инкасатори ни сметки. Всичко е платено за 200 години напред...\nКъщи и имоти да искаш. Кеф ти във Флорида, кеф ти в Барселона... ;)\nРейтинг: 1900 17:05, 23 дек 19 Неутрално\nПътища да се правят е супер! Поздравления!!! Ама хвалбите и простотийката са малко в множко.\nРейтинг: 2350 17:28, 23 дек 19 Неутрално\nАз съм инструментът във властта, който разпределя порциите на финансирането в държавата. В мене е концентрирана властта, а не е във вашите депутати, искам да го знаете това!\nРейтинг: 3964 17:39, 23 дек 19 Неутрално\nБойко като продукта на българската посткомунистическа мафия се радва на медиен комфорт , осигурен от обслужващите мафията български медии. Нито дума за неговите роднини , баща , майка , дядо, жена, деца , зетьове , братовчеди и прочее. Той е сам , сякаш спуснат от Бог да оправя България. А толкова много пикантерии могат да се намерят или да се измислят около неговата рода с цел злепоставяне , стига медиите да искат или да им е поставена такава задача. Само , ако сам Бойко заговори за дъщеря и внуци , тогава медиите пишат за тях. Иначе не смеят. Автоцензура. Медиен плурализъм по български.\nРейтинг: 400 18:05, 23 дек 19 Неутрално\nСиганин по душа.\nРейтинг: 1511 18:18, 23 дек 19 Неутрално\nТози още живеее в соц-а. Тогава хората нямаха право да избират име на детето си. Това бе “задължение” (всъщност произвол) на родителите на бащата. Тези, които не се съобразяваха ги дамгосваха като пройдохи. Както постъпва Борисов с дъщеря си. Но вината си е нейна, че предпочита мръсните пари на баща си, пред свободния си живот.\nРейтинг: 413 18:43, 23 дек 19 Неутрално\nИ КВО СА ТИКВА ЛИ СА ГО КРЪСТИЛЕ ИЛИ НЕ РАЗБРАХ , ЗАБРАВИ ТАЯ МЪР ША ГА ОБИКАЛЯШЕ БАНКЯ С КАРУЦАТА ДА СЪБИРА ПОМИИТЕ , СА Е ГОЛЕМ ОТВОРКО..............,\nРейтинг: 2350 18:53, 23 дек 19 Неутрално\nА инкасаторът с бухалка ли е?\nРейтинг: 2182 19:10, 23 дек 19 Неутрално\nКазано пред кметовете на родопските села, има предвид, че ако крепостните селяни не гласуват за Царя-слънце на парламентарните, ще си останат на черен път и дворен кенеф\nРейтинг: 264 19:13, 23 дек 19 Неутрално\nНай простия човек управлвявал тая жалка държава.\nРейтинг: 5206 19:36, 23 дек 19 Весело\nНеговият “инкасатор” има много имена - Сотир, Ахмед, Делян, Владимир :) Наскоро се появи още един псевдоним - Иван :)\nРейтинг: 541 19:46, 23 дек 19 Весело\nЕми прав е Бате! Рекнал е като истински стратег и геополитик. Кажете честно, някой инкасатор на ВиК или на ЧЕЗ ще посмее ли да се дърви на Бойко Джуниър?\nЩе посмее, ама друг път! Това да не ви е Прокопи?\nРейтинг: 1067 20:15, 23 дек 19 Неутрално\nБойко БЕШЕ хубаво име до скоро. Вече е много негативно натоварено\nРейтинг: 8 20:20, 23 дек 19 Неутрално\nТая тиква защо не обявява предварително къде ще ходи да наглежда?!?!\nИскам да му кажа колко много го обичàм...\nРейтинг: 804 20:36, 23 дек 19 Весело\nЕдин се преименува на Манчестър Юнайтед, аз мисля се кръстя Винету! И ще приема Великия Маниту в сърцето си:)\nРейтинг: 418 20:38, 23 дек 19 Весело\n1. акъл, за да върже подобна фраза;\n2. няма смелост, да я изрече.\nРейтинг: 316 21:13, 23 дек 19 Неутрално\nСтрахотна новина! Снощи не спах, мира не ми даваше мисълта, как бойковата щерка ще си кръсти отрочето! От мен- да е живо и здраво и дано не се метне на дядо си!\nРейтинг: 612 21:14, 23 дек 19 Неутрално\nИ Калина мисли... и роди Симеон - Хасан! :)\nРейтинг: 1809 21:27, 23 дек 19 Неутрално\nВинаги съм мислил за доста идиотско когато дядовците и бабите настояват внуците да се кръстят на тях. А още по-идиотско става когато дядото и бабата от бащината страна не искат да се кръстят на име на родителите на майката (говоря за второто дете).\nРейтинг: 8 21:31, 23 дек 19 Неутрално\nТъпа мутра... как не те инкасира някой по-бързичко..\nРейтинг: 550 21:52, 23 дек 19 Неутрално\nБаце спирка няма. Простотии на мах. Ама е още е вървежен. Народе???????????????????????\nРейтинг: 796 22:11, 23 дек 19 Неутрално\nЧувство за хумор, достойно за богатир, разкъсван между червената партийна книжка и притегателната сила на маркуча\nРейтинг: 472 22:26, 23 дек 19 Неутрално\nЗдравословните проблеми на важния човек се задълбочават\nРейтинг: 418 22:41, 23 дек 19 Весело\nНеговият Инкасатор се казва Путин. Владимир Путин. (Той го прави, да се нас.ра от страх.)\nРейтинг: 3746 22:52, 23 дек 19 Неутрално\nДадох си труда да изгледам отделни моменти от интервюто с премиера и нищо ново откакто го помня....Пак народния човек с шеги тип " всеки ни иска пари", пак обяснения как " правителството на Радев ( ? !?)" било дало за 17 км не знам колко си милиона, а сега за 47 км. ( по памет цитирам) изграден път били дадени само 48 милиона, та не било ли това корупция,пита премиера пред камерите, сякаш главните прокурори той не си ги е избирал и като има данни за корупция не трябва да се възбуди започне наказателно преследване по съответния ред....Нищо ново, всичко си е все същото, за съжаление.....\nРейтинг: 3746 22:53, 23 дек 19 Весело\n" За неразбралите - това е намек, че няма да я финансира, а да се оправя сама ако не носи неговото име."\nКолкото и да се опитвах да си го преведа, ако някой не ми го беше обяснил по тоя начин, нямах никакъв шанс да го схвана ! Наистина !\nРейтинг: 3860 23:51, 23 дек 19 Весело\nИска да го кръстят на него?! Въригъзко тогава!\nРейтинг: 1053 02:19, 24 дек 19 Неутрално\nКолкото и да се опитвах да си го преведа, ако някой не ми го беше обяснил по тоя начин, нямах никакъв шанс да го схвана ! Наистина !"\nБлагодарско за обясненията! Такова мислене е над моето интелектуално ниво. Пък и инкасатори отдавна няма. Бойко Борисов изобщо плаща ли някакви сметки?\nРейтинг: 1224 02:55, 24 дек 19 Неутрално\nдъртата пунтамара що не скокна до Перник да си пробва тъпите вицове?\nРейтинг: 1702 03:04, 24 дек 19 Неутрално\n"За какво още разговаря Борисов с представителите на местната власт гледайте във видеото."\nКак ли пък не, да си го гледат по гербаджийските клубове.\nРейтинг: 2547 06:39, 24 дек 19 Неутрално\nДобър е , въпроса е колко от добрите олигарси са припознали името му като защита от "инкасатори". Кой разбрал - разбрал.\nРейтинг: 8 09:18, 24 дек 19 Неутрално\nЩо за простотия !\nРейтинг: 283 14:03, 24 дек 19 Неутрално\nХубаво критики, че човека има дебелашки подход - няма спор че е така. Обаче икономиката се развива, има разтеж - според вас това става просто от самосебеси или и правителството има някаква роля в подпимагането на предпоставки за разтеж и добра бизнес среда ? Ниските данъци и подобряването на инфраструктурата са ключови за разрежа у нас и за износа от БГ към ЕУ.\nРейтинг: 2354 15:22, 24 дек 19 Любопитно\nСъщо и намек за населението- да споменават името Му (най-важното, на избори), че инак няма ремонт на третокласни пътища. Щото г-н Борисов и на дъщеря си няма да прости...\nДали мисълта е била толкова дълбока или аз търся под вола теле, а всъщност г-н Борисов е искал да покаже на селяните, че "и той е прост, и те са прости и за това се разбират"?\nРейтинг: 264 02:01, 25 дек 19 Неутрално\nИсстина е, че от него нещо интересно няма да научиш.


Дата и час: Пон Дек 09, 2019 6:44 am\nЗаглавие: GeoBase - AddOn към Autodesk, пакет с програми за геодезисти\nПубликувано на: Нед Окт 28, 2007 10:17 pm\nТук накратко ще дам някои разяснения относно този изключително полезен AddOn.\nДиректният линк за даунлоуд е ТОВА.\nВ сваления архив има двa *.exe файла: GeoBase v2.1.exe и GeoBase v4.5.exe.\nСтартирате първо GeoBase v2.1.exe и следвате кратката инсталация, като най-накрая няма смисъл да launch-вате програмата. Веднага след това стартирайте GeoBase v4.5.exe - следва също така кратка инсталация.\nВ резултат на горните операции в START->PROGRAMS би трябвало да ви се появи фолдъра GeoBase. Стартирайте приложението оттам. Следва диалог, в който трябва да посочите, върху кой от автоматично откритите AutoDesk продукти искате да се инсталира допълнителното меню. Логично е да изберете всички. Без значение на кои версии и дали става дума за чист AutoCAD, MAP, Land или който и да друг вариант - менюто работи без проблем.\nПри следващото стартиране на AutoCAD-a ще забележите вече появилото се меню GeoBase.\nОставям Ви да го разучавате сами, ако все пак някой има въпроси - да пита.\nВъзможно е при някои специфични потребителски настройки на АутоКад, менюто да не се зарежда коректно със стартирането на нов файл. В такъв случай трябва "ръчно" да заредите програмите от C:\_Program Files\_GeoBase, като стартирате командата "appload".\nПубликувано на: Пет Дек 07, 2007 8:35 pm\nРегистриран на: Пет Дек 07, 2007 12:35 pm\nЗдравейте на всички и от мен. За да заредите по-новата версия на GeoBase не е необходимо преди това да сте качили старата. Това е един проблем(по-скоро наш пропуск) който е отстранен в последната версия. След като го инсталирате трябва от APPLOAD да се зареди файла "GEO.VLX". Това е достатъчно за да работи целия пакет. За да се стартира продукта и при следващото стартиране на аутокад трябва да се добави въпросния файл "Geo.vlx" и в CONTENTS менюто. Това е всичко. Приятно ползване на програмките. Ако имате ракламации, имайте предвид, че не е комерсиален продукт и е предназначен за лично ползване, а не за разпространение. Все пак сме отворени за ГРАДИВНА критика .\nПубликувано на: Пон Дек 10, 2007 3:26 pm\nИма ли "help" програмата?\nПубликувано на: Пон Дек 10, 2007 4:30 pm\nНе, но всичко е повече от очевидно.\nПубликувано на: Вто Дек 11, 2007 12:28 pm\nИскам да разбера по какъв начин от подменю "Точки" и "Изход във файл" мога да извадя във файл всички точки от даден слой автоматично с координатите им , а не да ги избирам ръчно точка по точка. Затова се интересувах от "Help".\nХубаво е, че най-накрая някой се сети да направи такъв сайт!!!Поздрави!!!\nПубликувано на: Вто Дек 11, 2007 4:31 pm\nАми това меню е направено да вади регистър на точки, които се създават като блокове с атрибути непосредствено - onscreen.\nАко вече си вкарал(а) точките като блокове или просто така си ги получила, ето решението:\nАко точките ти са обект "point", нямаш спасение.\nДай повече информация.\nПубликувано на: Вто Фев 12, 2008 12:56 pm\nКой го разработва този Адд-он.. досега не го бях виждал. След един бърз преглед останах много приятно изненадан . Чак немога да повярвам че някой е вложил толкова труд и го е пуснал из интернет без пари.\nнаистина много улеснява работата, поздрави на хората които работят над него\nПубликувано на: Пет Фев 15, 2008 2:18 pm\nРегистриран на: Вто Фев 05, 2008 12:38 pm\nАз също ползвам програмата и съм доволен.Едно питане - След като са вкарани точките в чертежа като блокове , после не мога да им променя scale фактора , или при промяна стават изкривени и не съразмерни.Като се промени фактора по Х , по Y става някакъв , какъвто то си реши.\nНякакво мнение по проблема\nПубликувано на: Пет Фев 15, 2008 4:13 pm\nРегистриран на: Чет Ное 08, 2007 11:42 am\nНе работя с програмата, но предполагам, че си с АКАД 2006. Просто при вмъкването на блока е зададен кофти скалния фактор. Поне при мен се получава когато с лисп програма вкарвам блок.\nПубликувано на: Пет Фев 15, 2008 4:43 pm\nkrivoto, този проблем се получава и при мен понякога. В геобейса, обаче си има команда Block Scale - BS, стартираш я, селектираш целия чертеж и задаваш желания от теб мащаб. Програмата прихваща всички блокове и ги премащабира според желанието ти.\nПубликувано на: Пет Фев 15, 2008 5:32 pm\nГотово ... мерси за помощта\nЗаглавие: GEOBASE Проблем\nПубликувано на: Вто Мар 11, 2008 4:49 pm\nРегистриран на: Вто Мар 11, 2008 4:40 pm\nС Autocad 2008 и Windows Vista съм и не се получава.\nС appload успешно се зарежда .VLX файла, но после иска .CUI файла, който не намира.\nНякой ако се е сблъсквал?\nПубликувано на: Вто Мар 11, 2008 5:44 pm\nA, пробва ли да смениш типа на търсения файл в диалога където ти го иска?\nTip of the day: *.mnu\nПубликувано на: Вто Мар 25, 2008 12:52 am\nСлед uninstall менюто GeoBase остава, но естествено неработи. Аз съм с Land Desktop 2006\nПубликувано на: Вто Мар 25, 2008 9:28 am\nАми явно трябва "ръчно" да го разкараш:\n, избираш го в диалога и му даваш unload. Това би трябвало оконачателно да те разведе с него.


ГНЕЗДОТО НА ВЛАСТТА: Зам.-министърка на спорта и кумица на Цветанов...\n10 Декември 2019, вторник, 0:09\nГНЕЗДОТО НА ВЛАСТТА: Зам.-министърка на спорта и кумица на Цветанов му е съседка в луксозната сграда на "Артекс"\nОще един човек от властта е с апартамент от строителна фирма „Артекс” на цени под пазарните. Заместник-министъра на спорта Ваня Колева ще е съседка на Цветан Цветанов в сградата на улица "Латинка" в престижния столичен квартал „Изток”, съобщава Би Ти Ви.\nЦветанов е кум на Колева. Тя е купила апартамент от над 230 квадратни метра и гараж за общо 665 хиляди лева, показва справка от Агенцията по вписванията. Сделката ще се финансира с банков кредит.\nМамина сладка, душичка, Цвъчко и нея уредил! Ква е тая фирма бе, губи ли губи пари, благородно помага на бедни политици. Имам две гардониери в Люлин, заменен ги с малко доплащане за такава в блока на Цуцко. Чакам обсъждане от фирмата.\nтая му приятелка и кумица от нищото - изтипосана за министЕрка ! И тя с апартамент !\n...че откъде и разбрахте че е цена под пазарната...над 1000 евро на кв.м.,и особено ако е платено на груб строеж! Само давате повод на помиярите да лаят!\nПредседателят на БСП Корнелия Нинова е успяла да закупи апартамент от близо 90 квадрата на столичната улица „Боряна“ в квартал Овча Купел на цена от 241 лева на квадратен метър. Общата цена, която Нинова и съпругът й Митко са платили е 21 514 лева, според имотната декларация на лидерът социалистите, съобщава телевизия „Европа“. Покупката е извършена през 2004 г., по времето когато Нинова все още е изпълнителен директор на „Техноимпекс“ АД. Според официалната статистика на НСИ за 2004 г. средната цена на имотите в София през годината е била 1095 лв. или четири пъти по-висока от платената от Корнелия Нинова. През 2004 г. друг червен депутат – Валери Жаблянов, се сдобива с апартамент с квадратура от 96 квадрата. Обявената в имотната му декларация цена на придобиване е точно 31 000 лева или 322 лева на квадрат. Цената е малко по-висока от тази на Нинова, но все пак близо четири пъти по ниска от средната за София. Жаблянов също така е собственик на луксозна къща със застроена площ от 300 квадратни метра в столичния квартал Драгалевци, придобита през 2013 г. на стойност 360 000 лв. Не по-малка е разликата между средната пазарна цена на имотите в София и апартаментът на друг виден социалист – депутатът Жельо Бойчев. През 2006 г. Жельо и съпругата му Зорница придобиват апартамент с внушителна квадратура от 175 квадрата. Цената, която семейство Бойчеви плаща е 57 100 лева или цена от 326 лева на квадратен метър. Отново по данни на НСИ за първото тримесечие на 2006 г. средната цена на квадратен метър в София е била 1313 или четири пъти по-ниска цена. На по-ниска от средната пазарна цена е придобила апартамент в София и депутатът от ДПС Нигяр Джафер. През 2003 г. тя е закупила апартамент от 107 квадрата на цена от 65 000 лева. Сметката показва, че цената на квадрат е 607 лева. По данни на НСИ средната цена на квадрат за апартамент в София е била около 850 лева. От необичайно ниски цени на имотите в София се е възползвал и депутатът от Патриотичния фронт Борис Ячев. Той е закупил апартамент от 50 квадратни метра в София през 2009 г. за 37 500 лева. Сметката показва, че имотът е придобит за 750 лева на квадрат. По данните на НСИ средната цена на апартаментите в София през четвъртото тримесечие на 2009 г. е била 1585 лева.\n2019г е година на свинята,но Свинята Импексова няма да стане Министър Председател!МилиЙончева прехвърля парите на БСП към Виджин\nТака например председателят на БСП Корнелия Нинова е успяла да закупи апартамент от близо 90 квадрата на столичната улица „Боряна“ в квартал "Овча Купел" на цена от 241 лева на квадратен метър. Общата цена, която Нинова и съпругът ѝ Митко са платили е 21 514 лева според имотната декларация на лидерът социалистите. Покупката е извършена през 2004 г., по времето когато Нинова все още е изпълнителен директор на „Техноимпекс“ АД. Според официалната статистика на НСИ за 2004 г. средната цена на имотите в София през годината е била 1095 лв. или четири пъти по-висока от платената от Корнелия Нинова.През 2004 г. друг червен депутат – Валери Жаблянов, се сдобива с апартамент с квадратура от 96 квадрата. Обявената в имотната му декларация цена на придобиване е точно 31 000 лева или 322 лева на квадрат. Цената е малко по-висока от тази на Нинова, но все пак близо четири пъти по ниска от средната за София. Жаблянов също така е собственик на луксозна къща със застроена площ от 300 квадратни метра в столичния квартал Драгалевци, придобита през 2013 г. на стойност 360 000 лв. Не по-малка е разликата между средната пазарна цена на имотите в София и апартаментът на друг виден социалист – депутатът Жельо Бойчев. През 2006 г. Жельо и съпругата му Зорница придобиват апартамент с внушителна квадратура от 175 квадрата. Цената, която семейство Бойчеви плаща е 57 100 лева или цена от 326 лева на квадратен метър. Отново по данни на НСИ за първото тримесечие на 2006 г. средната цена на квадратен метър в София е била 1313 или четири пъти по-ниска цена. На по-ниска от средната пазарна цена е придобила апартамент в София и депутатът от ДПС Нигяр Джафер. През 2003 г. тя е закупила апартамент от 107 квадрата на цена от 65 000 лева. Сметката показва, че цената на квадрат е 607 лева. По данни на НСИ средната цена на квадрат за апартамент в София е била около 850 лева, показа справка на телевизия Европа.\nАми честито им на овцете които ги избират а бъди сигурен че тя фирмата нищо не губи - губим всички ние включително и овцете които им целуват задниците !!!\nЩом и тая герберска шушумига, никуму неизвестна и тя се е докопала до заветната лукс сграда със скъп апартамент наистина шайката си притежава цялата кооперация. А стана ясно, че и великия алхимик, префасониран на банкер отпуснал кредит от 28 милиона на същата шуробаджанашка фирма се е облагодетелствал в замяна с апартамент. После се чудете защо банковите такси са толкова високи у нас!!! Абе само Кьовеши ще ги оправи, няма кой друг...\nОколо 1400 евро на квадратен метър е под пазарна цена ? Само идиоти могат да потвърдят горе написаното,аз смятам,че тази цена е над пазарна в момента,особено ако е на шпакловка и замазка.\nЕй, пичове от ГЕРБ? Срам нямате ли бе хора? Някога Диляна Грозданова разчекваше Милко Балев, че купил на синовете си по една ХОНДА, а някаква си пикла /но кумица на Цв.Цв./, си купува апартамент за 665000 лв. Значи като го обзаведе, ще са над милион. Умът ми не го побира. Та на мене и жена ми - три живота няма да ми стигнат за да го постигна това. Отвратително. Цвъкиииииии - не искам да те виждам повече по събранията на ГЕРБ. Отвращаваш хората. Иди си в партията, която те е отгледала...\nГеш до 4 и 5\nАми и те са ги купили още в земята и после в груб строеж бе тъпанар !!!\nЕй, физкултурникът наистина е факир! От къде ги намира тези калинки, че и ги пласира във висшите етажи на властта?! Създали са си едно крадливо змийско гнездо и се чудят от къде и колко да лапат, а българите тънат в мизерия, болести и неграмотност. След като и криптомилионерката Ружа Игнатова е огласила, че Цветанов я е притискал за снасяне няма какво повече да се каже. Колкото си по-неграмотен, толкова си по-безскрупулен и по-нагъл и не ти пука от нищо и за нищо\nТи правиш ли рззлика , между над 1000евро на кв.м., и 120 евро на квадрат! Определението го оставям на тебе!\nОКОТО до ..5..Е БАНИЯ,даже трол не можа да стане от теб..Както всичко останало в скапания ти живот..ХАХАХАХАХАХАХАХАХАХАХ\nдо 3-те трола на ГРОБ\nзащо се напъвате , като че ли и на вас ще дадат евтини апартаменти ?\nАз травестита Адолфина,след историята с тировете,наричана още Е-БАНИЯ,Баро,Коко,ОКОТО,Питека и так дале, бях булка без сватба\nЗавистниците от БСП, ДПС и всякаква друга паплач ще се скъсат от яд. Ами да си купят и те бе. Да не би Цветанов да е крал апартамента\nКОЙ АКО НЕ МИНИСТРИТЕ И ДЕПУТАТИТЕ?\nДРУГАРИ РУБЛАДЖИИ, СТАНЕТЕ МИНИСТРИ И СИ КУПУВАЙТЕ ГОЛЕМИ И СКЪПИ АПАРТАМЕНТИ. КОЙ ДО СЕГА ИМАШЕ ТАЗИ ВЪЗМОЖНОСТ? СТРУГАРИ, СЕРВИТЬОРИ, БОРЦИ, МУТРИ И ДРУГАРИТЕ С КУФАРИТЕ ОТ ЛУКАНОВ, ПРИВАТИЗАТОРИ, ОЛИГАРСИ, КОНТРАБАНДИСТИ И НАРКО ТРАФИКАНТИ? ЦУМ КОЛКО СТРУВА?\nEEEE, докога, докога, докога\nКато СВИНСКИ ЧЕРВА СА СЕ НАВЪРЗАЛИ КРАДЛИВИТЕ ГЕЙберасти, МАЙКАТА ДА ИМ EБA.\nПикофци откога минахте на левия бряг, че ви почервеня ГЪ3А. Защо не покажете любовното гнездо на Клепоухия Каун, където назначи една селянка като пиар любовница на две държавни заплати, за да си я плющи през работно време. Защо не покажете и любовното гнездо, на СС Момата и крадливата Милиончева, когато татарката му лижеше сладоледа на Момата!! Или пък, любовното гнездо на Импексовата Барсала, когато лижеше сладоледа на Мавъра!?!\n1500 евро/кв м за 2017 г в кв. Изток е над средната пазарната цена за тогава\nВие и в момента може да си купите на тази цена. Не знам, от коя година е сделката на жената, но това прави по 1478 евро на квадрат. И ако предварителният договор й е от 2017 година, просто не знам на кое казвате евтино, вие журналистите, кой знае, какви скъпотии си купувате тогава ...Сделките се вписват в агенцията по вписванията, чак когато се изповядат, а изповядането може да стане мнай-рано на Акт 14. Жилищата се продават на зелено - години преди да се стигне до изповядане. И всеки предварителен договор е функция на пазарните цени към момента на подписването му.\nТо да ти е кум Цветанов и да си му любовница е много сладко. Най-накрая и тая скандална шаврантия да "министърката" както се афишира, да лъсне на светло. Това й е трети пореден апартамент на Колева, закупен от Артекс. И трите апартамента са в квартала и на съседни улици. Комплекса на малката незадоволена женица е огромен. В същия луксозен блок на Цветанов, на втория етаж /апартамента е обзаведен супер луксозно с дизайнерски мебели/ дали е според възможностите й?/, така по съседски, да да им е удобно и спокойно без хорските погледи на двете самозабравили се семейства. СРАМОТА!!! Как така със зам.министерска заплата и досега винаги на държавната хранилка ,"бизнеса" на мъжа й с колела, Колева има възможност да закупи 3 /три/ апартамента - не един, от Артекс в скъпарския квартал? Ами ако се погледне и луксозния и лъскав автопарк на ненаситното семейство? Горката, да я ожали човек тая дребна и изключително комплексирана женица. Ами да се видят и почивките и воаяжите на двете съседски семейства в чужбина? Голям РЕЗИЛ! И за какъв морал говорим? Отврат....


Десетки служители от Агенцията за борба с градушките в област Монтана се събраха на протест в село Долно Церовене. Хората са недоволни от ниското заплащане и лошите условия, при които ...\nСлужителите от Старозагорската регионална дирекция за борба с градушките отмениха протеста, предвиден за 18-ти април. Директорката Диана Иванова обясни, че техните искания са ...\nОткриха уран във водата в Първомай. След проверка на ВиК замърсената вода е спряна и няма опасност за здравето на ...\nСъс заповед на служебния министър на здравеопазването започва изследване на питейната вода в Хасково. Целта е да се установи има ли опасни за здравето стойности на уран и алфа ...\nОбявен е оранжев код за обилни валежи в Пловдивска област. Нивата на река Марица и на река Въча са се покачили повече от обичайното, като причината е и обилното ...\n700 хиляди лева финансова санкция грози община Поморие. На такава стойност е наскоро реализиран проект за енергийна ефективност в общинската болница. Нейното съществуване е поставено на карта, а ...\nТърговищката общинска администрация се класира на първо място по достъпност на информацията за 2017-та година в конкуренцията на 10-те държавни и местни структури, разположени на територията на ...\nОт началото на месец март в Плевен действат две репатриращи коли, тип „паяк“. Общината е подписала петгодишен договор с частна фирма, чиято собственост са паяците. Оказва се обаче, че работниците от ...\nТрадиционно и тази година в цялата страна ще се проведе полицейска операция „24 часа контрол на пътя”, информират от пресцентъра на МВР. Тя е организирана от Европейската мрежа на службите на Пътна ...\nОт 18-ти април до 2-ри юни тази година ще е в сила забраната за улов на пролетно-лятно размножаващите се риби в рибностопанските обекти, намиращи се до 500 м надморска височина. Това е разпоредено ...\n605 години от въстанието срещу османския военачалник Муса Челеби отбелязва парк музея Владислав Варненчик във Варна. В нея са показани средновековно оръжие и предмети от бита. Изложени са над 100 ...\nНовият волейболен шампион на страната Нефтохимик ще заяви участие в шампионската лига. Ръководството е поставило нова цел пред отбора - спечелване на турнира за купата на ...\nZапочва Светлата седмица. През нея не се извършват венчавки, тъй като това са празнични дни, посветени на Христовото възкресение и никакви други тържества не са редни. През Светлата седмица се ...\nОбщина Кърджали обещава, че ще ремонтира 5 училища и една детска градина на територията на града. На последната общинска сесия бе прието ,че тези детски заведения няма да бъдат закривани 5 години ...\nИ тази година ще внасяме кадри от чужбина, за да се отговори на интензитета на новия туристически сезон, като се очаква голям брой туристи, а в същото време има остра липса на човешки ресурс. Украйна ...\nКомисия от специалисти избира проект за кафе и фоайе на „Музея на розата” в Казанлък. До момента са класирани три проекта, които бяха подложени на обществено ...\nОще един масов български занаят в миналото – сарачеството, е на път да бъде изгубен. Ръчната и трудоемка изработка на кожени амуниции за впрегатен добитък и за езда след броени години ще може да се ...\nБългарският патриарх Неофит отслужи празнична Великденска литургия в катедралния храм „Света Неделя“ в столицата. Той благослови българския народ със светлия християнски ...\nАрменската църква отбелязва Великден както в ранното християнство. По канон най-светлият празник настъпва след съботната служба, която се провежда в късния следобед. С какво още се открояват първите ...\nАгенция „Пътна Инфраструктура” отново извършва ремонт на отсечката на Е79 Димово – Медовница - Ружинци, която беше превантивно ремонтирана и готова в края на септември миналата година. Този път ...


Мисията в Мали е бойна школа за младия лекар | Информационен център на Министерство на oтбраната\nв Армия, Вестник Българска Армия, Интервю\nЛейтенант д-р Петко Гинев от Клиниката по травматология и реконструктивна хирургия на ВМА смята, че за краткото си професионално CV съдбата му е поднесла много разнообразна и „сгъстена програма”. И най-различни професионални предизвикателства. От опит се учиш много по-ефективно, макар и по трудния начин, казва младият лекар сега. Запомняш го завинаги.\nСлед няколкомесечна работа в клиниката той заминава като национален командир на контингента в Мали, начело на българския военномедицински екип, който подсигурява медицински мисията на ЕС за обучение на силите за сигурност в столицата Бамако. Екипът ни е като семейство и как се постига това, не се преподава в университета или в училище, казва след пристигането на българския екип д-р Гинев. Бил е благодарен, че до него е била старшина Мая Димитрова, с опит от две предишни мисии. Относно служебните ни задължения беше предизвикателство и приключение споделя младият лекар.\nФранцузин с откъснат нокът, чех с абсцес на крака, малийче с откъсната част от пръста, на които е правил превръзките в Роля 1, това са само част от пациентите на д-р Гинев в Мали. Имали и „стандартни” заболявания като респираторни инфекции, диария и мускулно-скелетни травми като навяхвания, дискови хернии, болки в кръста и във врата. Срещат се с предизвикателството ковид и най-много от пациентите на българския екип са с тази диагноза, някои от тях евакуирани. Но над 50 остават на лечение и при пика на заболяването в контингента на мисията през ден извършват тестване в цялата база. Д-р Гинев обикаля пациентите си, карантинирани в стаите. Имал два сериозни тежки случая, наложила се евакуация, а по-късно единият от тях, французин, се върнал и изказал благодарността си.\nТой самият се разболява преди да замине за мисията в Мали и опознава симптомите на заболяването като пациент.\nПитаме на какво го научава четиримесечната му медицинска практика в Мали, след като лекарската му практика в клиниката във ВМА след дипломирането му е със също такава продължителност. Реално половината си лекарски опит той придобива в Африка… А сега вече мисли и мечтае за мисия в Афганистан.\nКатегоричен е, че мисията в Мали може да даде много на един млад лекар. Там си сам с тримата си колеги, сам вземаш решения, лекувате цялата база и ако направиш грешки, те са твои. Времето в първия месец го подложило на голям стрес при влизането в кабинета на всеки пациент. Впрягаш целия си опит, знания и интуиция да определиш диагнозата. Няма ги колегите от клиниката и болницата зад гърба ти, за да „вдигнеш” телефона. В Мали си старши национален представител, командирован в щаба на мисията и съветник на командващия като единствен лекар, докато, както днес споделя, началникът по медицинската част няма „медицинско мислене”.\nМоменти от мисията в МалиФото личен архив\nИмал и случаи, когато работи с лекар-медицински съветник в началото на времето на служба в мисията: той – с по-висок чин, подполковник. И сблъсъкът идва, когато се разминават вижданията им за начина на лечение при различните пациенти. Защото под документите стои подписът на лейтенант Гинев… При разговора с него той се научава, когато се диагностицира пациент, кога трябва да се вслушва и кога „да отстоява своето” като лекар и пред по-високия чин. Школата, която се изкарва в мисия е и в организационната работа, в отношенията в екипа, учиш се да си началник. А д-р Гинев заминава там на 26 години. Срещу мен са, споделя той, например двойно по-възрастни хора, с опита от голям брой мисии зад гърба си. А аз съм „зелен” като мангото в Мали през януари – много зелен. А трябва да работиш наравно с хората от екипа си, да даваш пример. „На по една бира” преди вечеря после обсъждали работния ден. Като екип се разбирали много добре, сработили се, наистина се чувствали като в семейство, като добре смазана машина. А времето лети, когато имаш много работа и си казахме – защо да не изкараме още 4 месеца, спомня си днес д-р Гинев. И може би това обосновало предложението им. Но напрежението си се натрупва, спомня си той, като лекар отговаряш за десетки хора, и може би стана добре, че ръководството ни не прие предложението.\nХората, които са ти пациенти, не разбират, обаче, дали си добър или лош лекар, но те оценяват дали си добър или си лош човек. И като помогнеш, казват че си най-добрият лекар. В медицинската практика винаги се налага да вземаш решения, но там се научаваш да ги вземаш сам. А като лекар представяш и себе си, и България.\nНаистина, остава най-ценен медицинският опит, който надгражда над опита си на травматолог, и опитът да ръководи хора, което си е истинско предизвикателство. Затова д-р Гинев смята, че мисията в Мали е едно от най-хубавите и полезни неща, които са му се случвали, истинска бойна школа за младия лекар. Затова и сега мисли как „да разположи” във времето си следващата мисия, тази в Афганистан, според времето за вземане на специалност. За да може още по-нататък да има опита и да замине в хирургичен екип. В този смисъл Мали е добра, полезна мисия за млад лекар. И сравнява с опита, който навремето колегите му са получавали от практиката си след дипломиране да работиш известно време по разпределение. Е, мисията в Мали може да се мисли и като неговото „разпределение”. През тези месеци той е бил и гинеколог, и педиатър заради молба от чешките колеги да прегледа малък пациент от семейство на местния персонал. Проблемът бил само, че говори английски и немски, но не и френски, за да разпита пациента… Наложило се да действа и „на ръба“ на медицинската практика, почти като чакръкчия, спомня си с усмивка д-р Гинев. А за дерматологичните проблеми се консултирал с колеги от ВМА.\nЗа екипа им е признание, че и германците се консултирали с него. Най-голямата награда за нас беше това, че цялата база излезе, за да ни изпрати, споделя днес д-р Гинев.\nСега се радва, когато се връща към работата си в клиниката, казва, че е щастлив да може с колегите си да помагат на пациентите с травматологични проблеми. С неговия опит от лечението на толкова много хора с ковид в Мали знае, че ще бъде полезен и в някоя от преобразуваните в ковид-клиники на ВМА в момента. Ще се учи на клиницизъм, макар и повечето болни в неговата клиника „да не са лесни” – много от тях, възрастни, със счупени крайници и с неизбежните съпътстващи заболявания. Намира думи за колегиално възхищение от уменията, които имат инфекционистите и които в ковид-пандемията сега се доказаха и станаха обществено видими и оценени. Младият лекар казва, че у нас има много хирурзи ортопеди с опит, има добра и стара, и нова школа в травматологията. Старата е с поливалентна хирургия, докато по-младите хирурзи са по-високоспециализирани, работят на много високо ниво. Но във ВМА се лекуват всякакви пациенти, така че и д-р Гинев се сблъсква и с ендопротезиране, и с травматология. Но първата стъпка е четене и работа, смята той. Грижите, които получава българския пациент, са като в най-добрите клиники в Европа, разликата е в цената за пациента – в пъти по-скъпо в западните клиники. И казва, че са преувеличени претенциите към здравната ни система: у нас можеш достъпно да получиш консултация от най-добрите специалисти, включително при светилата на медицината ни. България не е лошо място да се лекуваш, обобщава д-р Гинев. Остава да се остойности и лекарският труд, макар че стресът в лекарската професия да е неизбежен. Случва се с тези лекари, за които работата им е страст. Смята, че това са хора, готови на саможертви, когато искат да са добри в това, което правят. И ковид пандемията го доказа буквално…


Задкулисни впечатления - Кино/Театър - Форум "Наука"\nЮни 3, 2007 in Кино/Театър\nПубликува Юни 3, 2007\nНе претендирам да съм критик, а просто влюбен и верен почитател на изкуството в тази му форма особено. Мненията ми не винаги са рационално претеглени или емоционално издържани, но винаги съм уверена в тях. Приемам всякакви критики и похвали.\nПървата театрална премиера на едноименният филм на Артър и Боб Фоси успя да се похвали с целенасочената си рекламна стратегия, със сериозни спонсори и партньори и зад името на Народния театър "Иван Вазов". Това бива напомнено на зрителя в 15-минутен филм от стандартните кино прожекции. Балет "Арабеск" допринася до голяма степен с красотата и изяществото си, както и с прекрасните костюми, дело на Петър Митев. За съжаление, играта на актьорите не можа да се похвали с особени аплодисменти, тъй като голяма част от публиката след антракта напусна залата или демонстративно преди това. Аня Пенчева в типичния си кряскащо-сексапилен / последното го изразява по нейния странен и неразбираем никому начин, особено като имаме предвид напредналата й вече възраст за поведение от типа - млада наивна девойка / стил не успя да покори публиката нито с изящния си костюм, а още по-малко с актьорските си умения. Джо Гидиън и Ники Сотиров не са успели да влезнат в ролите си достатъчно задълбочено и на това се дължи и невъзможността им да привлекат публиката и да я направят съпричастна - да я разплачат, зарадват или дори развълнуват. Нети Добрева в типичния си младежки стил и красота е единственият елемент от тази доста помпозна постановка, която привлича публиката. Елена Петрова също е от актрисите, които могат да получат аплодисменти, но пък ролята на Кръстю Лафазанов буди не малко учудване в усещането, че не му принадлежи по сърце и душа. Разбира се, винаги има зрители, които бурно аплодират актьорите и труда им, но на поопразнената зала това сякаш бледнее.\nШест приятелки на възраст между 30 и 36години на прага на кризата на екзистенциалната възраст се събират една петъчна вечер, за да направят парти-изненада на една от тях по случай забременяването й. Постановката в стил известния по цял свят сериал "Секса и града" разглежда по интелигентен и трагикомичен начин проблемите в любовните отношения на жените, преминали прага на младостта си, в 21ви век. С привкус на лек, незлобен феминизъм "Красиви тела" е подходящо и приятно занимание за група модерни момичета и жени. Искра Ангелова е в ролята на музикантка, авантюристка, бунтарка, жена със стремеж и желание към силни усещания. Въпреки лошото си финансово състояние, тя решава да остави детето си от почти непознат. Нона Йотова е типичната умна, самостоятелна и финансово независима жена, леко цинична и вулгарна, непукистка относно думите и действията си, тя обича да използва мъжете като сексуални обекти без да изпитва срам от това. Кристина Янева успешно се е превърнала в тъжната и трогателна роля на жената, която след дълги години любов и премеждия изоставя мъжа си, заради изневерите му. Силвия Лулчева е в ролята на разведена писателка, която живее в мечтите си за уютен дом и семейство. Най-големите противоположности, които се сблъскват най-забележимо, са две жени в ролите на Нети Добрева и Стефания Колева. Нети - красив модел, по детски наивна тя вярно и непреклонно чака една година любовника си, който я е изоставил, да се върне при нея. От друга страна Стефания Колева - с невероятния си талант тя е лицето на тази постановка играе най-преуспялата от тях - собственик на агенция за недвижими имоти. Тя е деспотична, крайно практична, еснафка, досадна, нетактична. Но накрая се оказва, че въпреки различните характери и проблеми на шестте приятелки, техните съдби се срещат. Постановката може искрено да ви разсмее, а след това и също така и да ви разплаче. "Красиви тела" твърдо говори за мисълта, че красивите тела не винаги правопропорционално носят ... грозни души.\nНосителите на наградата "Аскеер" Христо Гърбов и Иван Бърнев се събират в тази разплакваща и очароваща до сълзи комедия за човешките съдби, любовта, приятелството и най-вече с неподправения си хумор тя не само ще разсмее, на моменти може дори и да подразни публиката, но и може да остави оттенъка на това какви хора не трябва да бъдем и че всичко в живота ни се връща чрез странното иронично, че дори и силно саркастично чувство за хумор на съдбата. Христо Гърбов е блестящ в ролята си на преуспял собственик на издателска къща с прекрасен дом и красива жена в лицето на прекрасната Ани Вълчанова, която той не зачита и не уважава особено, поставяйки я винаги след собствените си желания и прищевки. Всичко започва със седмичната традиция на Гърбов и приятелите му да намират по един глупак всяка Сряда, да го канят на вечеря и да му се подиграват. Тази Сряда глупакът е най-колоритният и най-забавният актьор в цялата постановка - Иван Бърнев - обикновен чиновник в министерството, който се занимава с правенето на макети от клечки и по глупашки тъгува за избягалата си съпруга с негов приятел. Но след като се сецва още преди "глупакът" да дойде да го вземе от дома му и невъзможността му да изпълни плана си принуждава Гърбов да прекара цялата вечер с тази обобщаваща фигура на глупостта. Заплитат се сериозни проблеми и трагедии на фона на шеги и закачки, от които публиката е в умиление и смях, които в края си карат зрителя да се замисли кой от тях всъщност е идиотът.\nТеатралната пиеса в изцяло мъжкия актьорски колектив е мъжкият отговор по повод всички женски феминизми и техните прокламации - от световноизвестния сериал "Секса и града" и Бриджит Джоунс през огромното количество книги, посветени мъжете и тяхното поведение та чак до приказките за женската вагина и оргазма. Цялото действие се развива в ресторанта, в който младоженецът - Захари Бахаров - е трябвало да продължи веселбата по случай собствената си сватба. Но в църквата неговата любима вместо да каже дългоочакваното "Да!", тя се нахвърля на Малин Кръстев с думите "Сърцето ми принадлежи на друг.", който бива жестоко пребит от младоженеца и неговите приятели. Така се събират осемте мъже с разказите за техните съпруги, приятелки и любими жени - братът на младоженеца - Добрин Досев, баща му - Филип Трифонов, колегата на булката - Стефан Денолюбов, приятелят му - Герасим Георгиев и сервитьорът - Васил Сумрачки. Всички те се събират и пиейки достатъчно количество алкохол, разказват за неволите си с жените и с тънка ирония и сарказъм осмиват типичните им качества, хвърляйки обиди върху поведението и действията им. "Тестостерон" е театрална пиеса-блаженство за мъжкото самочувствие и по невероятен пейоративен начин забавлява публиката чрез сексуалните взаимоотношения на всеки един от героите с другия пол.\nВсеизвестният и невероятно талантлив актьор Велко Кънев отново е поставен пред поредното си творческо изпитание - на малката и уютна Камерна сцена на Народния театър "Иван Вазов" с постановката "Даскал". Той напълно оправдава очакванията за актьорските си умения и напълно отхвърля обвиненията на някои критици, че моноспекталът е трудeн по своята същност за забавление, а още по-малко за предизвикване на искрени и проникновени емоции у зрителите. "Даскал" представлява един странен хибрид, дело на Жан-Пиер Допан, между комедийност и песимистичен възглед към бъдещето. Кънев се претворява в ролята на учител по литература, който обожава професията си и боготвори литературната наука, но е принуден да се справя с омърлушените си, неуки, мързеливи и невъзпитани ученици, които не само че не се интересуват от обучението си, но и демонстрират своя нихилизъм към часовете в училище чрез арогантно и непристойно поведение. Разказът на "даскала" е изпъстрен от типичните учителски неволи в опита им да обогатят знанията на децата, подсилен от цветущи сравнения, които разплакват публиката от смях. Но това не е разказ, който може да бъде погледнат само от смехотворната и весела страна. Учителят не издържа на цялото неразбирателство, глупостта и бездуховността и застрелва почти всички от своя дванадесети клас. Наказанието му е всяка вечер да разказва своята чудата история. И тя със сигурност заслужава да бъде чута най-вече заради непукизма, с който приемаме ужасите на ежедневието си.\nВелко Кънев ми е любимец от едно време, трябва най-накрая да се размърдам и да отида на театър, че не се е случвало от понедесетина години.


ИЗХВЪРЛЕН | ПЕНТИМЕНТО.БГ\nПлощадката не беше висока. Бях броил стъпалата до нея хиляда пъти, и при изкачване, и при слизане, но числото ми се губи от паметта. Никога не съм бил наясно дали трябва да кажа „едно’, когато кракът ми е на тротоара, и „две’ – на първото стъпало, и тъй нататък, или пък тротоарът не бива да се смята. Горе се натъквах на същата дилема. В обратната посока, тоест отгоре надолу, беше същото, без преувеличение. Не знаех откъде да почна, нито къде да приключа, право да си кажа. И тъй, получавах три съвършено различни числа, без никога да съм сигурен кое е точното. И като заявявам, че числото ми се губи от паметта, имам предвид, че ми се губят и трите числа. Вярно, че ако открия в паметта си, където то със сигурност се намира, едно-единствено от тези числа, ще открия само него, без да мога да изведа останалите две. И даже да извлека две, третото ще липсва. Убийствена работа са спомените. Ето защо не трябва да се мисли за някои неща, за тези, които ти лежат на сърцето, или по-скоро трябва да се мисли, понеже ако не ги мислиш, има опасност те полека-лека да изплуват в паметта ти. Та значи трябва да ги мислиш известно време, доста време, всеки ден, и то по няколко пъти, докато калта ги покрие с непроницаем слой. Това е положението.\nВ края на краищата бройката стъпала няма никакво значение в случая. Важното беше да се упомене, че площадката не беше висока – упоменах го. Дори и за дете не беше висока в сравнение с другите площадки, познати му от това, че ежедневно ги вижда, качва се и слиза, играе по стъпалата до тях на ашици и разни други игри, за които ще забрави дори как са се наричали. Та какво остава тогава за един изграден, та чак преизграден човек?\nТа значи не паднах лошо. Докато падах, чух как се затръшва вратата, което ме поутеши, макар и в разгара на летежа ми надолу. Защото това означаваше, че няма да ме погнат с тояга до улицата, за да ме пердашат пред очите на минувачите. Защото ако такова е било намерението им, нямаше да затворят вратата, а да я оставят отворена, та хората, събрани в преддверието, да се радват на побоя и той да им бъде за урок. Значи тоя път се задоволяваха да ме изхвърлят, и толкоз. Преди да се приземя в канавката, имах време да развия горните разсъждения.\nПри тия условия нищо не ме заставяше да се изправя веднага. Облакътих се – странен спомен – на тротоара, вместих ухото си в шепа и се заех да разсъждавам относно положението си, колкото и то да ми беше свойско. Но шумът, по-слаб, но несъмнен, от повторно захлопнатата врата, ме изтръгна от унеса, в който вече се очертаваше прелестна картина – с глогини и див трендафил, просто мечта, – и надигнах глава, положил длани върху тротоара и изопнал прасци. Оказа се обаче само шапката ми, която кръжейки, се рееше към мен през пространството. Улових я и си я нахлупих. Ония бяха съвсем свестни, според своя си Бог. Можеха да задържат шапката, но тя не беше тяхна, а моя, та ми я връщаха. Но магията бе разрушена.\nКак да опиша тази шапка? И защо? Когато главата ми достигна – бих казал не окончателния, но оптималния си размер, баща ми каза: Ела, сине, ще идем да ти купим шапката, сякаш тя съществуваше предварително, открай време, на определено място. Той се насочи право към шапката. Аз нямах думата по въпроса, нито пък шапкарят. Често съм се чудил дали целта на баща ми не е била да ме унижи, дали не ми е завиждал, задето бях млад и красив, е, най-малкото свеж, докато той вече беше стар, нашишкавял и морав. От този ден нататък вече не ми бе позволено да излизам гологлав и вятърът да развява хубавите ми кафяви коси. Понякога, в странична уличка, я махах и стисках в ръка, но треперех. Сутрин и вечер трябваше да я четкам. Моите връстници, с които волю-неволю бях принуден да общувам сегиз-тогиз, ми се подиграваха. Аз обаче си виках: Работата всъщност не е в шапката, те просто окачат на нея своите остроти като на най-острата смеховитост, понеже не са особено умни. Винаги съм се изненадвал на малкото ум у съвременниците ми, а на мен душата ми се гърчеше от тъмно до тъмно само защото търсеше себе си. А може и да беше мило отношение, както присмех към гърбушко заради големия му нос. След смъртта на баща ми можех да се отърва от шапката, вече нямаше никакви пречки, но не го сторих. Как обаче да я опиша? Някой друг път, някой друг път.\nИзправих се и тръгнах да движа. Вече нямах представа на колко съм години. Нямаше причина това, което току-що ме бе сполетяло, да остави белег в битието ми. То не бе ни люлката, ни гробът на каквото и да било. По-скоро приличаше на тъй много други люлки, на тъй много други гробове, че се обърквам сред тях. Все пак едва ли ще преувелича, ако кажа, че бях в разцвета на силите си – ако не се лъжа, употребява се също и думата пълноценен. Ами да, съвсем пълноценен. Прекосих улицата и се обърнах към къщата, която току-що ме беше изплюла – обърнах се аз, дето никога не се обръщах на тръгване. Колко хубава беше! На прозорците имаше мушката. Години наред се занимавах с мушката. Хитри са мушкатата, но накрая ги въртях на малкия си пръст. Винаги съм се възхищавал силно от вратата на онази къща, там горе при тясната площадка над стълбите. Как да я опиша? Беше тежка, боядисана в зелено, а лете я обличаха в своего рода калъф на зелени и бели черти, с дупка, от която стърчеше прекрасно чукче от ковано желязо; и с прорез, съвпадащ с този на пощенската кутия, която медна пластина с пружина предпазваше от прах, буболечки, синигери. Та така. От двете й страни имаше пиластри в същия цвят, на десния се намираше звънецът. Завесите излъчваха най-изискан вкус. Дори димът, който се виеше от единия измежду комините – на кухнята, -сякаш се протягаше и разсейваше във въздуха по-меланхолично отколкото съседните, а и повече се синееше. Погледнах на третия, последен етаж собствения си прозорец, обидно разтворен. Чистенето беше в разгара си. След няколко часа щяха да затворят прозореца, да дръпнат пердетата и да напръскат с формол. Знаех си ги. На драго сърце бих се споминал в този дом. Привидя ми се как вратата зейва и излизам с краката напред.\nГледах без притеснения, защото бях наясно, че не ме дебнат иззад завесите, както биха могли, ако искаха. Знаех си ги обаче. Всички те се бяха прибрали в кутийките си и всеки се бе заел със своите дела.\nА не им бях сторил нищичко.\nНе познавах добре града, където се бях родил и направил първите си стъпки в живота, наравно с множеството други, нескопосано размили дирята ми. Тъй рядко излизах! От време на време отивах до прозореца, открехвах пердетата и се взирах навън. Скоро обаче се оттеглях обратно в дъното на стаята, там, където беше леглото. Изпитвах несгода пред толкова въздух и се чувствах загубен пред прага на безбройни и смътни възможности. Но тогава все още ме биваше да действам, когато се налагаше. Първо отправях очи към небето, откъдето ни идва прословутата помощ, където пътищата не са очертани, където бродиш на воля, сякаш си в пустиня, където нищо не спира погледа в никаква посока, освен границите на зрението. Ето защо вдигам очи, когато всичко върви на зле -донякъде е еднообразно, но няма как, – към небето, което отморява от бъркотията и заслепението на града, природата и земята, дори и да е облачно, дори и да е навъсено, дори и да е забулено от дъжд. Като бях по-млад, си мислех, че би било хубаво да се живее посред равнината, и отидох в лунебургските ланди. С мисълта за равнината отидох в ландите. Имаше и други ланди, много по-близки, но някакъв глас ми нашепваше: Лунебургските ланди ви трябват (рядко си говоря на „ти’). Навярно заради лунната съставка. Е, лунебургските ланди изобщо не ми допаднаха, ама никак. Върнах се разочарован и същевременно облекчен. Да, не знам защо, никога не съм бил разочарован, всъщност отначало се разочаровах често, но заедно с това или миг по-късно изпитвах неоспоримо облекчение.\nТръгнах. Каква осанка, какъв стоеж. Скованост на долните крайници, като че ли природата ме е лишила от колена, необикновена раздалеченост на ходилата отляво и отдясно на оста при вървежа. Но пък туловището, сякаш за противодействие, по силата на компенсаторен механизъм, притежава мекостта на небрежно напълнен с парцали чувал и бурно се лашкаше насам-натам, според непредсказуемите трусове на таза. Често съм се опитвал да поправя тези недостатъци, да изпъна торса си, да превия колена и да местя стъпала едно пред друго, последователно, понеже имах поне пет-шест такива, но нещата винаги приключваха по същия начин – тоест със загуба на равновесието, последвана от падане. Трябва да вървиш, без да мислиш какво вършиш, тъй както дишаш; аз обаче, вървях ли, без да мисля какво върша, вървях както току-що описах, а почнех ли да се самонаблюдавам, правех няколко доста сносни крачки, а сетне падах. Ето защо избрах да се оставя на произвола. Според мен тази стойка се дължи поне отчасти на известна моя склонност, от която никога не съм успявал да се отърва изцяло, и която, разбира се, ми се отрази отрицателно през впечатлителните ми години, онези от първостепенна важност за изграждането на характера -,имам предвид периода, простиращ се в пълен обхват от първите препъвания в проходилка до последната прогимназиална година, бележеща края на образованието ми. А тя се състоеше в досадния ми навик, че след като се напишквах или нааквах в гащите – кажи-речи редовно, сутрин между десет и десет и половина, – непременно държах да продължа и завърша деня си, все едно нищо не е станало. Само мисълта да се преобуя или да се доверя на мама, при все че тя жадуваше да ми помогне, ми беше непоносима, не знам защо, та докато не станеше време за лягане, аз се тътрех така, с вгнезден между детските ми кълки или слепнат към дупето плод на своите излияния – парлив, хрущящ и смрадлив. От това се породиха предпазливите ми движения, сковаността и широко разкраченият стоеж, а също и неистовото клатене на торса, целящо навярно да заблуждава, да внушава, че съм безгрижен, весел и бодър, и да придаде достоверност на обясненията ми относно вдървеността на долните ми части, която приписвах на наследствен ревматизъм. Юношеският ми плам, доколкото имах такъв, се изхаби, без време станах кисел, подозрителен, любител на скришни места и на хоризонталното положение. Жалки младежки способи, които не предлагат никакви обяснения. Та няма място за притеснения. Нека умотворчестваме без страх, мъглявостта ще устои.\nВремето беше хубаво. Напредвах по улицата, възможно най-близо до бордюра на тротоара. И най-широкият тротоар никога не е достатъчно широк за мен, когато се задвижвам, а мразя да създавам неудобства на непознати хора. Един полицай ме спря и каза: Платното е за превозните средства, тротоарът – за хората. Прозвуча ми като Стария завет. И тъй, качих се на тротоара, почти с извинения, и се задържах там, сред неописума блъсканица, в течение на цели двайсет крачки, до мига, когато ми се наложи да се хвърля на земята, за да не прегазя някакво дете. Помня, то носеше малък хамут със звънчета, сигурно си въобразяваше, че е пони, или пък впрегатен кон, защо не. С радост бих го прегазил, ненавиждам децата, впрочем така само щях да му сторя добро, но се боях от наказателно преследване. Всички хора са родители, това възпира всякаква надежда. В пешеходните участъци би трябвало да има отделни ленти, предназначени за малките гадинки, за техните колички, обръчи, близалки, тротинетки, летни кънки, деденца, бабенца, бавачки, топки, изобщо – за цялото им тъпо щастийце. Та значи се строполих, при което съборих на земята някаква възрастна дама, цялата в пайети и дантели, с тегло някъде около сто кила. Силно се надявах да си е счупила бедрената кост, стариците си чупят бедрените кости лесно, но все пак недостатъчно, недостатъчно. Възползвах се от суматохата, за да се измъкна, брътвейки неразбираеми проклятия, сякаш жертвата бях аз, то си и беше така, но не бих могъл да го докажа. Никога не биват линчувани деца, бебета, каквото и да правят, те предварително са оневинени. Аз бих ги линчувал с наслада, не собственоръчно, не, не съм насилник, но бих насърчил другите, а свършат ли работата, ще ги почерпя по едно. Но едва-що бях възобновил кълченето си, съставено от настъпателни пориви и странични залитания, ме спря втори полицай, досущ подобен на първия, дотам, че се зачудих дали не е същият. Той ми обърна внимание,че тротоарът бил на всички хора, сякаш не беше очевидна непринадлежността ми към тази категория. Дали бихте желали, попитах го, без дори за миг да се сетя за Хераклит, да сляза в канавката? Слезте където щете, каза ми той, но не заемайте цялото място. Прицелих се в горната му устна, плътна, поне трисантиметрова, и духнах връз нея. Смятам, че го сторих доста непринудено, все едно бях човек, жестоко притиснат от обстоятелствата, който въздъхва дълбоко. Онзи обаче не трепна. Навярно бе привикнал с аутопсии или ексхумации. Ако сте такъв левак, че не ви бива да се движите като хората, рече, по-добре се прибирайте у дома. Това, че ми приписваше дом, не ми беше неприятно. Тъкмо тогава мина погребално шествие, както се случва понякога. Настъпи голяма суетня на свалени шапки в съпровод с пърхане на хиляди и хиляди пръсти. Лично аз, ако бях заставен да се прекръстя, щях да подходя добросъвестно: основата на носа, пъпа, лява гръд, дясна гръд. Те обаче, със своите припрени и неопределени докосвания, очертават своего рода кълбовидно разпнат, лишен от пристойност, с колене под брадичката и преплетени ръце. Най-усърдните застинаха неподвижни и забърбориха тихичко. Що се отнася до полицая, той се закова на място, със затворени очи, и козирува. Във файтоните от шествието съзирах личности, които беседваха с плам, навярно припомняха събития от живота на покойния или покойната. Май съм чувал, че украсата на катафалката не е една и съща в двата случая, но така и не разбрах в какво се състои разликата. Конете пърдяха и сипеха фъшкии, като че ли бяха тръгнали на събор. Никой не падна на колене.\nАла у нас последният преход протича бързичко, колкото и да ускоряваш крачка, най-задният файтон, на прислугата, скоро отминава и тогава отминава и отсрочката, хората пак оживяват, пак трябва да се пазиш. Та спрях за трети път, по своя воля, и спрях един файтон. Явно бях дълбоко впечатлен от току-що съгледаните, претъпкани с пламенно разговарящи хора. Файтонът е голям черен сандък, поклаща се върху ресорите си, прозорчетата са тесни, свиваш се в ъгъла, мирише на застояло. Усещах как шапката ми се опира о тавана. Подир малко се наведох напред и вдигнах междинното стъкло. После отново заех първоначалното си място, обърнат в посоката на движението. Вече задрямвах, когато ме стресна глас, беше на кочияша. Беше отворил вратата, несъмнено поради невъзможност да го чуя през стъклото. Виждах само мустаците му. Накъде? – попита. Слязъл бе от капрата само за да ми зададе въпроса. А аз си мислех, че вече сме далеч! Впуснах се в размишления, търсех в паметта си име на улица, на паметник. Файтонът за продан ли е? – осведомих се. И добавих: Без коня. За какво ми е кон? Ами файтон за какво ми е? Можех ли поне да се изтегна вътре? Кой ще ми носи храна? Към зоологическата градина, отвърнах. Рядкост е в столица да няма зоологическа градина. Допълних: Не карайте твърде бързо. Той се засмя. Явно бе развеселен от предположението, че може да стигне до зоологическата градина твърде бързо. Или от изгледите да се окаже без файтон. Или чисто и просто от мен, от моята особа, чието присъствие във файтона навярно го преобразяваше, до такава степен, че виждайки ме вътре, с глава сред сумрака под тавана и долепени до междинното стъкло, кочияшът сигурно се бе запитал дали това действително е неговият файтон, дали действително е файтон. Стрелна с очи коня, успокои се. Но дали сам знаеше защо се смее? Тъй или инак, смехът му прозвуча за кратко, явно нямаше общо с мен. Той затвори вратата и се качи обратно на капрата. Миг по-късно конят потегли.\nАми да, по онова време все още имах някакви пари. До ден днешен се чудя дали не ми е била открадната скромната сума, която наследих от баща си след неговата смърт, просто като подарък, без никакви условия. Защото по-късно вече нямах нищичко. Независимо от това животът ми продължи, и то както аз го разбирах, до известна точка. Основният недостатък на състоянието, което може да се определи като пълна невъзможност за покупки, е че те заставя да се размърдаш. Например, ако си съвсем безпаричен, е почти изключено да си уредиш доставки на храна в убежището си, от време на време. Та си принуден да излизаш, да се размърдваш, поне веднъж седмично. При подобно положение естествено нямаш постоянен адрес. Ето защо със закъснение разбрах, че ме търсят във връзка с въпрос, който ме засягал. Не знам по какъв път сведението стигна до мен. Не четях вестници, а нямам и спомен да съм разговарял с когото и да било години наред, освен в три-четири случая, свързани с препитанието ми. Тъй или инак, явно съм подочул нещичко, по един или друг начин, инак нямаше да се явя в кантората на адвоката Нидер, странно как някои имена никога не се забравят, а и той нямаше да ме приеме. Пожела да удостоверя самоличността си. Това отне доста време. Показах му металните инициали откъм вътрешната страна на шапката ми, те не бяха никакво доказателство, но укрепваха вероятността. Подпишете, каза ми той. Подмяташе в ръка си цилиндрична линия, ако с нея халосаше по главата вол, щеше да го усмърти. Пребройте ги, рече. Млада жена, може би за продан, присъстваше на срещата, навярно в качеството на свидетел. Мушнах пачката в джоба си. Грешите, отбеляза той. Помислих си, че трябваше да ме накара да броя, преди да ми даде да подпиша, щеше да е по-редно. Как да се свържа с вас, продължи той, в случай на нужда? В подножието на стълбището се сетих за нещо. Ето защо се качих обратно да попитам откъде ми идват тези пари, добавяйки, че имам право да знам. Той спомена някакво име на жена, което съм забравил. Може да ме е гушкала, когато съм бил още в пелени, а аз да съм й правил цуни-гуни. Понякога това е достатъчно. Ясно заявявам, в пелени, понеже по-нататък за цуни-гуни би било късно. Та значи благодарение на тези пари все още ми се намираха малко. Съвсем малко. Разпределени за предстоящия ми живот, те бяха несъществуващи, освен при проява на крайно черногледство в предвижданията за неговата продължителност. Почуках по преградата в съседство до шапката ми, точно при гърба на кочияша, ако изчисленията ми бяха точни. От тапицерията се вдигна облак прах. Измъкнах от джоба си камък и продължих да тропам с него, докато файтонът спря. Забелязах, че не забави ход предварително, както е при повечето возила. Не, просто закова от раз. Чаках. Файтонът се тресеше. На капрата си кочияшът навярно седеше заслушан. Виждах коня сякаш с истинските си очи. Той не бе заел грохналата стойка, както при кратките престои на място, беше нащрек, наострил уши. Надзърнах през прозореца, отново се движехме. Пак се заех да хлопам по преградата, докато файтонът не спря отново. Пустосвайки, кочияшът слезе от капрата. Свалих стъклото, за да не вземе пак да отвори вратата. По-бързо, по-бързо. Той беше по-зачервен, направо морав. От гняв или от вятъра, брулил го при пробега. Казах му, че го наемам за целия ден. Той отвърна, че в три часа имал погребение. Ах, покойниците. Рекох му, че вече не искам да ходя в зоологическата градина. Да не ходим в зоологическата градина, рекох. Той отговори, че му било все едно къде отиваме, само да не било прекалено далеч, заради хаиванчето. И ни говорят за особеностите на словото у първичните люде. Осведомих се дали знае наблизо някое ресторантче. Добавих: Ще хапнете с мен. На такива места предпочитам да съм с някой редовен посетител. Имаше дълга маса, а от двете й страshy;ни също толкова дълги скамейки. През масата той ми говори за живота си, за жена си, за хаиванчето, после пак за живота си, ужасен живот бил неговият, най-вече заради собствения му характер. Попита ме дали ми е ясно какво представлява да си навън при всякакво време. Разбрах, че все още се намирали кочияши, които си прекарвали деня на топличко, в спрелия файтон, очаквайки появата на клиент. Това било възможно по-рано, но сега били нужни различни подходи, ако човек искал що-годе да си уреди живота. Описах му положението си, какво съм загубил и какво търся. И двамата се стараехме да схванем, да обясним. Той схващаше, че съм загубил стаята си и че ми трябва друга, но всичко останало му убягваше. Въртеше му се в главата и вече нищо не можеше да го избие оттам, че търся обзаведена стая. Измъкна от джоба си вечерен вестник от прежния ден, или дори от по-прежния, и се зае съвестно да преглежда обявите, огради пет-шест с мъничко моливче, същото, което навярно трепереше по фишовете за конни залагания. Сигурно ограждаше онези, които би оградил, ако беше на мое място, или пък които бяха наблизо, заради хайванчето. Само щях да го хвърля в смут, ако му кажех, че откъм покъщнина не допускам в квартирата си друго освен легло, и че трябва да се махнат всички останали мебели, дори и нощното шкафче, преди да склоня да стъпя там. Към три часа събудихме коня и отново потеглихме. Кочияшът ми предложи да седна на капрата, до него, но аз от доста време вече си представях с умиление вътрешността на файтона и се настаних пак там. Обходихме последователно и, надявам се, методично, оградените адреси. Краткият зимен ден преваляше. Понякога ми се струва, че съм познавал само такива дни, по-точно онзи най-прекрасен отрязък от тях, който предшества нощното изличаване. Адресите, които бе оградил, или по-скоро отбелязал с кръстче, по обичая на хората от народа, той зачеркваше диагонално, щом се окажеха неподходящи. По-късно ми даде вестника и ми прикани да го пазя, за да съм бъдел сигурен, че не ще търся повторно там, където вече съм бил на оглед напразно. Въпреки вдигнатите стъкла, скърцането на файтона и шума от уличното движение го чувах как си пее самичък, там високо на капрата. Предпочел ме беше пред погребение, това бе нещо действително, което вечно щеше да пребъде. Пееше: Далече е тя от земята, где спи мъртвият неин герой, само за тези думи се сещам. Всеки път, когато спирахме, той слизаше от мястото си и ми помагаше да сляза от своето. Звънях на вратата, която той ми указваше, и понякога се озовавах вътре в къщата. Помня, беше ми странно, че отново, след толкова време, осезавам около себе си къща. Той ме изчакваше на тротоара и ми помагаше да се кача обратно във файтона. Вече ми идваше до гуша от този кочияш. А той пак се покатерваше на капрата и продължавахме нататък. По някое време стана ето какво. Той спря. Аз се изтръгнах от вцепенението и заех стойка за слизане. Ала той не дойде да ми отвори и да ми подаде ръка, та се наложи да се измъкна навън сам. Той палеше фенерите. Обичам газените лампи, при все че освен небесните тела те и свещите са първите зракове, които съм съзрял. Попитах го дали може да запаля втория фенер, понеже той вече бе запалил първия. Той ми връчи кибрита, аз отместих изпъкналото стъкълце на панти, запалих и мигом го прихлупих обратно, та фитилът да гори безметежно и ярко, на топло в къщичката си, заслепен от вятъра. Да, изживях тази радост. Макар фенерите да грееха, ние не виждахме нищо освен, и то смътно, снагата на коня, но хората ги съглеждаха отдалеч – две жълти, обособени петна, които се рееха бавно. Когато впрягът завиваше, се открояваше едно око, червено или зелено, според случая, изпъкнал ромб, прозирен и искрящ като във витраж.\nСлед като посетихме и последния адрес, кочияшът ми предложи да отида в някакъв известен нему хотел, където щяло да ми бъде добре. Връзва се, нали, кочияш, хотел, съвсем правдоподобно е. Той щял да ме препоръча, та нямало нищо да ми липсва. Всички удобства, каза той и ми смигна. Тоя разговор го водехме на тротоара, пред къщата, от която току-що бях излязъл. Помня хлътналия, влажен хълбок на коня, под фенера, а върху дръжката на вратата – пръстите на кочияша във вълнена ръкавица. С цяла глава стърчах над покрива на файтона. Предложих му да се почерпим по едно. А конят нито беше ял, нито пил. Изказах тази забележка пред кочияша, а той ми отвърна, че конят му щял да бъде нахранен едва след като се прибере в обора. Ако по време на работа хапнел каквото и да било, даже ябълка или бучка захар, щял да го заболи коремът и да получи колики, а те пък щели да му попречат да се движи и дори можело да го убият. Ето защо се налагало да пристяга челюстите му с ремък всеки път, когато поради една или друга причина не го държал под око, та да не си изпател той от добрината на минувачите. След няколко чашки кочияшът ме помоли да окажа честта, на него и на жена му, да пренощувам у тях. Не било далече. Като размислям сега, от прословутото отстояние на времето, смятам, че той цял ден само бе обикалял около дома си. Те живееха над някакъв склад в дъното на двор. Много приятно разположение, напълно би ме задоволило. След като ме представи на жена си, надарена с изключително обемист задник, той ни остави. Личеше си, че й е неловко да е насаме с мен. Разбирах я, а в подобни случаи подхождам ребром. Няма причина да се тъпче на място, да се протака или да се сложи край. Тогава да се сложи край. Кочияшът се върна. Рекох, че ще сляза да си легна в склада. Той възрази. Аз настоях. Той насочи вниманието на жена си към една гнойна пъпка на темето ми – понеже бях свалил шапката си, от вежливост. Трябва да махнете това нещо, каза тя. Кочияшът спомена името на някакъв лекар, високо тачен от него, защото го отървал от голям мазол в областта на седалището. Щом иска да спи в склада, обади се жената, нека спи в склада. Кочияшът взе от масата газената лампа и тръгна пред мен надолу към склада, по стълбата, стръмна, скована от две дъски с напречници, оставяйки жена си в мрак. Просна един чул в ъгъла, върху купчина слама, и ми даде кутия кибрит, в случай че ми потрябва да си светна нощес. Не помня какво правеше конят междувременно. Лежах в тъмнината и чувах звуците, които издаваше, докато пиеше, бяха много особени; чувах стремителното топуркане на плъховете, а над себе си – приглушените гласове на кочияша и жена му, които ме одумваха. Стисках в ръка кибрита, голяма кутия ветроупорен кибрит. Изправих се сред безпрогледността и драснах една клечка. Краткото пламъче ми позволи да видя файтона. Прищя ми се, после ми се отщя, да подпаля склада. Пипнешком намерих файтона, отворих вратата, оттам се шмугнаха навън плъхове, качих се. Още докато се настанявах, забелязах, че файтонът беше килнат назад, а и нямаше как да е иначе, тегличите лежаха на земята. Така бе за предпочитане, имах възможност хубавичко да простра краката връз отсрещната седалка, да ги вдигна по-нависоко от главата. През нощта неведнъж усещах през прозорчето погледа на коня, а също и дъха от ноздрите му. При положение, че беше разпрегнат, на него навярно му се струваше странно присъствието ми във файтона. Забравил бях да взема чула, та ми беше студено, но не чак дотам, че да ида да го взема. През прозорчето на файтона виждах това на склада, все по-хубаво се получаваше. Излязох от файтона. В склада леко просветляваше, бегло съзирах яслата, решетестите прегради, провесения хамут и какво още… кофи и четки. Пристъпих до вратата, но не успях да я отворя. Конят ме следеше с очи. Нима конете никога не спят? Според мен кочияшът трябваше да го върже, пред яслата например. Та значи принудих се да се измъкна през прозорчето. Не беше лесно. Но какво ли е лесно? Първо проврях главата си, положих длани върху земята в двора и продължих да извивам таза си, заклещен в черчевето. Помня снопчетата трева, в които се вкопчих с две ръце, за да се изскубна. По-лесно щеше да е, ако предварително бях свалил палтото си и го бях метнал в двора, ама не ми беше дошло наум. След като се озовах извън двора, се сетих за нещо. Чак тогава, от умора. Мушнах една банкнота в кибритената кутия, върнах се в двора и сложих кутията върху перваза на прозорчето, през което току-що се бях измъкнал. Но подир няколко крачки по улицата пак се върнах в двора и си взех банкнотата. Кибрита оставих, не беше мой. Конят си стоеше зад прозорчето. До гуша ми беше дошло от тоя кон. Едва-едва се зазоряваше. Не знаех къде съм. Поех по посока на изгрева, поне по моя преценка, за да бъда осветен възможно най-скоро. Петимен бях за морски или пустинен хоризонт. Когато сутрин съм навън, вървя към слънцето, а когато вечер съм навън, го следвам, докато умре. Не знам защо разказах тази случка. Спокойно можех да разкажа друга. Навярно друг път ще мога да разкажа друга. Хора, ще видите, че ще си приличат.\nАвтор: Самюел Бекет\nПубликувано в Начална, Проза с етикети Самюел Бекет от Самюел Бекет. Постоянна връзка.


Омекотител за варовита вода CS Ecomulti 36 — Евроматика\nОмекотител за варовита вода CS Ecomulti 36\nКод на продукта: ECOMULTI36\n1 580.00лв. 1 400.00лв. с ДДС\nБез ДДС: 1 166.67лв.\nCS Ecomulti 36 e иновативно решение за пречистване на водата във вашия дом. Отстранява от водата примеси като: желязо, манган, амоняк, твърдост, естествени органични вещества. Устройството е базирано на леглото ECOMIX A (йонообменна, абсорбираща смес от различни компоненти). Смола, работеща в широк диапазон на pH.\nСтанцията е предназначена за подобряване на качеството на водата от кладенци в еднофамилни къщи. Предпазва водната система от прекомерни количества желязо, манган, котлен камък, които разрушават домакинските уреди и санитарните инсталации, а също така се утаяват върху кранове и душ кабини и подобряват вкуса и миризмата на водата.\nОмекотяването на битовата вода в домовете дава измерими икономически ефекти: консумацията на прахове за пране или почистващи препарати се намалява с 50%. Меката вода не изсушава кожата, предпазва от пърхот и алергии. Подобрява вкуса на приготвените в него ястия и напитки.\nМногофункционалното легло Ecomix A е композиция от пет висококачествени компонента с йонообменна и адсорбционна функционалност. Той е отлична среда за отстраняване на твърдост, желязо, манган, амоний и органични замърсители при пречистването на питейната вода в жилищата и в технологичните процеси. Работи ефективно с вода от всеки източник. Той едновременно премахва всички форми на замърсяване с желязо. Ефективността на отлагането е висока в много широк диапазон на pH и в присъствието на органични замърсители и сероводород.\nОсновните предимства на използването на системи с легло Ecomix A:\nПет основни замърсители могат да бъдат отстранени от водата\nВисока ефективност и капацитет на леглото\nФилтърът е по-ефективен от традиционните препарати за отстраняване на желязо\nДобивът не зависи толкова от нивото на pH, наличието на органични замърсители или сероводород\nНиски оперативни разходи\nИзключително ниска консумация на сол по време на регенерация\nПредимства на уреда ECOMULTI 36L:\nикономичен в експлоатация\nщадящ здравето и околната среда\nедно устройство елиминиращо пет проблема във водата\nмалък домакински уред с естетичен вид\nлесна инсталация и удобна работа\nлесен за избор, цветен дисплей с лесно меню\nглава, оборудвана с байпас\nОбем на леглото: 36 литра\nБутилка (общ капацитет): 10 x 44/50 литра\nМакс. дебит: 1,3 m3 / h\nМакс. капацитет между регенерациите: 2.1 m³/h\nЕлектрозахранване: 220/240/50 - 60 Hz\nПриблизителна консумация на сол за една регенерация: 6,5 kg\nПриблизителен разход на вода за една регенерация: 160-190 L\nРаботен температурен диапазон: 4-40°C\nМин./Макс. работно налягане: 1.7 / 8 bar\nКонсумирана мощност по време на работа/регенерация: 3/15 W\nДиаметър на свързване: 1"\nВисочина: 135 cm\nШирина: 33,4 cm\nДълбочина: 57 cm\nСиликонова гривна с EM4100 (125KHz) чип за достъп Yli\nMPPT соларен контролер за зареждане 15А MT1550EU\n132.00лв. (с ДДС)\nMPPT соларен контролер за зареждане 20A MT2010\nMPPT соларен контролер за зареждане 30A MT3010\n216.00лв. (с ДДС)\nОмекотител за варовита вода CS Ecomulti 36 × 1 бр.\nЦена: 1 400.00лв.


Областният управител на Хасково д-р Стефка Здравкова бе гост на тържествата по повод 25 години от създаването на Спасителен център за диви животни в Стара Загора\n17 Октомври 2020 | 22:00 | Агенция "Фокус"\nСтара Загора. Областният управител на Хасково д-р Стефка Здравкова бе гост на тържествата по повод навършването на 25 години от създаването на Спасителен център за диви животни на Федерация на природозащитни сдружения „Зелени Балкани“ в Стара Загора. Това съобщиха от Областна администрация - Хасково в страницата си във „Фейсбук“.\n„За мен е чест да Ви поздравя по повод 25-годишния юбилей на Спасителен център за диви животни Стара Загора. Вълнувам се, защото виждам как една обща цел - спасяването на диви животни, събрала млади хора от различни места, успя да устои на времето, да се разрасне и вече 25 години да помага на бедстващи животни от цялата страна. Превърна се в един от най-големите и най-добрите центрове за лечение, рехабилитация, размножаване и връщане в природата на редки и застрашени от изчезване диви животни на Балканския полуостров“, заяви в приветственото си слово д-р Стефка Здравкова.\nТя допълни, че има прекрасни спомени от доброволческите години, прекарани в Центъра. „Аз съм един от първите членове на сдружение „Зелени Балкани“, а в Спасителния център съм била доброволец в част от ученическите и студентските си години. В последствие, по време на ветеринарната си практика, неведнъж сме си сътрудничили. Затова зная, че тук се намират едни от най-добрите професионалисти, които се грижат за животните и им оказват необходимата помощ, за да продължат вида си“, посочи д-р Здравкова.\nПо време на събитието бе дадено и началото на проект „Живот за белошипата ветрушка LIFE 19 NAT/001017”, изпълняван от „Зелени Балкани“ по програма LIFE на Европейския съюз. Церемонията завърши с освобождаването на птици от спасителния център.\nОфициални гости на честването бяха още заместник областният управител на Стара Загора Красимир Червилов, зам.-кметът на Община Стара Загора Красимира Чахова, деканът на Ветеринарномедицинския факултет към Тракийски университет - Стара Загора доц. д-р Тодор Стоянчев, директорът на Националната професионална гимназия по ветеринарна медицина „Иван Павлович“ в Стара Загора д-р Камен Ябълкаров, идеоположникът на центъра Симеон Марин, членове на управителния съвет на „Зелени Балкани“, ръководители на спасителния център, доброволци и гости.


Формула 1 тази неделя по БНТ2 • Цриттенден автомобил библиотека\n16 март 2012 г., 13:39 ч.\nЗрителите на БНТ2 ще видят всичките 20 старта на световния шампионат - Формула 1. Началото е тази неделя в 10: 30 ч. по БНТ2 с Гран При на Австралия и пистата "Албърт Парк" в Мелбърн. По традиция сезонът ще завърши на 26 ноември с Гран При на Бразилия в Сао Пауло.\nКоментарното студио на БНТ2 ще започне с подробна информация от кухнята на отборите. Коментаторите в студиото Атанас Марков и автомобилният състезател Димитър Илиев ще направят професионален технически анализ преди и след всеки старт. БНТ2 ще предложи на зрителите си и богат арсенал от актуални видео обекти за отборите и света на Формула 1. Непосредствено преди ефир зрителите ще научат повече за пистата, интересни моменти от историята на състезанието и прогноза за развитието на сезона. Тази година той обещава да е уникален не само защото Себастиан Фетел има шанс да стане поредният трикратен шампион след Шумахер, но и с това, че за пръв път ще има цели 20 състезания.\nСветът на Формула 1 e в тръпнещо очакване на една необикновена година с изравнени сили на водещите отбори – Ред Бул, Макларън и Ферари. Предстои да наблюдаваме един специален сезон, с шестима световни шампиони на стартовата решетка, носители на общо 14 титли. Себастиан Фетел е устремен към трета поредна титла с Ред Бул, Михаел Шумахер вече се чувства уверен в развитието на Мерцедес и шансовете си за осма титла, двукратният шампион Фернандо Алонсо е традиционно силен в своето Ферари, звездните съотборниците в Макларън са Люис Хамилтън и Дженсън Бътън, и не на последно място, завърналият се във Формула 1 Кими Райконен с Лотус.\nСпециално за предаването БНТ2 изгради ново модерно студио, в което зрителите ще видят пилоти като Себастиан Фетел, Фернандо Алонсо, Люис Хамилтън, Марк Уебър и Дженсън Бътън в реален ръст.\nВсичко това и още интересни новини от света на Формула 1 можете да проследите тази неделя от 10: 30ч. само по БНТ2!


Каменната пластика от Средновековно Търново представят Диана Косева и Константин Тотев – Радио Велико Търново\nКаменната пластика от Средновековно Търново представят Диана Косева и Константин Тотев\n19.03.2018 19.03.2018 Олга Карова\tКоментарите са изключени за Каменната пластика от Средновековно Търново представят Диана Косева и Константин Тотев\nМонографията „Каменната пластика от Средновековната българска столица Търново 1185-1393” представят във Велико Търново д-р Диана Косева-Тотева от Регионалния исторически музей и проф. Константин Тотев от търновския филиал на Националния археологически институт при БАН. Изданието ще бъде презентирано пред публика от 17:30 часа днес в читалнята на Регионалната народна библиотека „П. Р. Славейков”. „Това е книга, която опитва да запълни една празнина в изследванията на средновековното изкуство, тъй като до сега липсваше такова обобщително издание за каменната пластика от Второто българско царство и паметниците от Средновековната столица Търновград”, коментира в интервю за Общинското радио д-р Диана Косева.\nПроучването на двамата изследователи обхваща периода от 1185 до 1393 г., а неговата цел е да реконструира, доколкото е възможно, картината за скулптурните паметници, открити в столичния град. „Каменната пластика е представително изкуство, което е предназначено за декорация на архитектурни структури. Такива нямаме в средновековно Търново изцяло запазени, откритото е в много фрагментарен вид. Целта на тази книга е да покажем, доколкото е възможно, това разнообразие на каменната пластика от Търново, както и на нейната стилова принадлежност към традицията на източната скулптура и тази на западноевропейската”, допълни д-р Косева-Тотева.\nИзданието е богато илюстрирано и включва подробен каталог, в който са събрани 61 паметника, представени по номера и групи. Творенията на древните автори, освен с фотоси, са описани по обекти, разположени в различни части на столицата – цитадели, укрепени и неукрепени квартали. Към тях са изложени всички данни по отношение на местонамиране, размери, състояние и художествени достойнства. Някои от скулптурните творби са придружени и от графични реконструкции. Паметниците са разделени на функционален принцип – фигурални релефи, надгробни паметници, каменни надписи и др. Отделено е значително място и на едни от най-многобройните паметници в Средновековно Търново – капителните.\nПовече за изданието чуйте от д-р Диана Косева-Тотева в прикачения звуков файл.\nНай-новият състав „Нежен пламък“ ще разпалва сърцата с шлагери\nСъстав за стари градски песни има вече във Велико Търново от вчера. Състои се от шест дами и трима мъже. Ще носи името „Нежен пламък” и е част от групите при Читалище „Пламък 2016”. Техен ръководител ще е Станимир Демирев, преподавател по музика в СУ „Ем. Станев”. Съставът ще изпълнява добре познатите шлагери, създадени и […]\nМестността „Света Марина” и чешмата с целебна вода край Дряново и село Царева ливада проучва етнологът д-р Илия Вълев от Регионалния исторически музей във Велико Търново. За него разказва, че това е специфично „свято място” и притежава почти всички белези на старите традиционни оброчища, разпространени в балканджийките села. „Интересното е че до ден днешен паметта […]\n16.07.2018 Радио Велико Търново\nПиеса на популярния френски драматург Пиер Шено репетират усилено артистите от Музикално-драматичен театър „Константин Кисимов” във Велико Търново. Постановката е с работно заглавие „Да си богат не е лесно”. В нея участват актьорите от драматичния състав Иван Митев, Милен Иванов, Стефка Златкова, Силвия Шекилова, Стефка Петрова, Стоян Борисов и Алфидин Раифов. С тях работи известният […]\nДоброволци дариха кръв в МОЛ-а


СТРАШНА болест ПОРАЗЯВА Запада! ЦИТАДЕЛИТЕ се СРУТВАТ! Ето НЕВЕРОЯТНИТЕ факти! - Истината - Новинарският портал\nНачало > Свят > СТРАШНА болест ПОРАЗЯВА Запада! ЦИТАДЕЛИТЕ се СРУТВАТ! Ето НЕВЕРОЯТНИТЕ факти!\nСТРАШНА болест ПОРАЗЯВА Запада! ЦИТАДЕЛИТЕ се СРУТВАТ! Ето НЕВЕРОЯТНИТЕ факти!\n30.11.2018 2042Leave a Comment on СТРАШНА болест ПОРАЗЯВА Запада! ЦИТАДЕЛИТЕ се СРУТВАТ! Ето НЕВЕРОЯТНИТЕ факти!\nПреди няколко дни, агенция Ройтерс съобщи, че министърът на финансите в сянка, от партията на лейбъристите, Джон Макдонъл заяви в прав текст: „Във Великобритания трябва да се събори неизлечимо болната капиталистическа система и да се изгради социалистическо общество“.\nА в цитаделата на глобализма САЩ, най-смайващото на последните президентски избори, бе главоломния възход на социалиста Бърни Сандърс, който за малко не стана президент на Америка.\nТези факти очертават една зловеща за западните глобалисти тенденция. Все по-бързо и все по-неумолимо капитализмът ражда своя антипод. И то не къде да е, а точно в страните на така наречените „неограничени възможности“. В цитаделите, в крепостите на капитализма.\nИ антиподът вече не е някаква класа или прослойка. Антиподи са почти целите народи. По простата причина, че „системата“ концентрира все по-големи богатства, в ръцете на все по-малко хора.\nВ САЩ обществото непрекъснато говори за единия процент олигарси и 99-те процента, които все по-бързо обедняват. В Британия е същото. Хората поискаха Брекзит, за да се отърват от олигархичния капитализъм на ЕС.\nА външните проявления на този процес започват да плашат дори свръхбогатите. Най-фрапиращият пример е, че в САЩ, на изборите за президент, на които бе избран Доналд Тръмп, неговият опонент, социалистът Бърни Сандърс едва не го детронира.\nСамо появата на Сандърс пред множеството избиратели в различните щати, критиката му на провалената капиталистическа система и заявката му за общество на социалната справедливост и благоденствие, взривяваха хората в уж най-богатата капиталистическа страна на света.\nИ поразяващото бе, че популярността му толкова бързо нарасна, та явно се е наложило политическо и изборно инженерство, за да спрат невероятния възход на социалиста Бърни Сандърс.\nДори сега действащият президент Доналд Тръмп бе принуден да признае, че изборите в САЩ не са били честни. И то не за друго, а понеже и по отношение на самия него, бяха приложени същите методи на охулване, окалване, демонизиране и заплахи със съд, импийчмънт и каквото още се сетите, с една цел – президент да стане вярната на глобалния либерализъм Хилари Клинтън.\nСамо че Хилари не стана президент. Понеже, колкото и да е чудно, дори хората в САЩ ненавиждат глобализма. Разбира се, сега Тръмп играе по свирката на глобалистите, а може и да е бил тяхно подставено лице – кой знае?\nНо за нас това не е важно. Важно е огромното желание, на уж най-богатия народ в света, да се раздели с капитализма. И да построи социализъм.\nОще по-зловещ е случаят с другата голяма капиталистическа икономика – Великобритания. Там, както отбелязахме в началото, агенция Ройтерс съобщи, че министърът на финансите в сянка, от партията на лейбъристите, Джон Макдонъл заяви в прав текст: „Във Великобритания трябва да се събори капитализма и да се изгради социалистическо общество“.\nБез да се свени или плаши, той обеща масова национализация, мащабна реформа на банковата система, която предвижда рязко съкращаване броя на банките. Както и много по-високи социални разходи.\nВ интервю за Ройтерс, Джон Макдонъл заяви, че капитализмът вече е изчерпан, неизлечимо болен и не може да даде нищо повече на обществото. А социализмът, според него, е еволюция, по-нататъшно развитие на обществото към онова равенство, демокрация и справедливост, каквито хората искат и заслужават.\nМакдонъл добави още, че социалното недоволство във Великобритания, което подхрани шокиращото решение за излизане от ЕС, е много по дълбоко. Понеже избирателите се чувстват изоставени от многото десетилетия на необуздан капитализъм. И, на всичко отгоре, те са изключителните потърпевши, от продължаващото десетки години орязване на публичните разходи.\nЕто защо, според него, те ще се обединят зад призивите на лейбъристите за събаряне на капитализма и построяване на социалистическо общество.\nИ няма да е за чудене, ако в един прекрасен момент, прозренията на големия философ Карл Маркс се сбъднат. Тогава Източноевропейските държави няма повече да ги дамгосват като „бивши комунистически страни“. Защото ние вече бяхме направили това, което Западът се кани да направи след нас.\nВ този смисъл, много актуални и разбираеми стават думите на руския президент Владимир Путин, че „крахът на Съветския съюз е най-голямата геополитическа катастрофа на 20 век“.\nЗащото в Съветския съюз бяха вперени очите на народите от Западна Европа, САЩ и целия свят. А сега са вперени в Русия. Защото Русия и руският народ, въпреки че сега са в капиталистическа държава, са олицетворение на свободата, братството, равенството и справедливостта, към които се стреми цялото човечество.\nTagged великобритания джон макдонъл капитализъм сащ срутване западни глобалисти\nБорисов ГОТВИ нов АПОКАЛИПСИС за хората! Вижте МРЪСНИТЕ игри с БЪДЕЩЕТО на България!\nДПС: Искате, не искате, избори ще има!\nСТРАШЕН сън за САЩ: Русия и Саудитска Арабия НАНАСЯТ антидоларов УДАР!\nСтава ОПАСНО: И Северна Корея се оказа на една крачка от САЩ! Янките получиха ШАХ и МАТ!\nЙелоустоунският супервулкан в САЩ зловещо се РАЗМЪРДА!\nТеменужка Петкова обсъжда АЕЦ „Белене“ с…Няма да познаете с кого!\nНаглост! Местан си поиска шофьорската книжка обратно! А съдът му я върна!\nРумен Радев обясни ще прави ли военен преврат и защо. Вижте изказването му!\n01.02.2018 02.03.2018 13\nroyal river casino commented on Съдят Лиляна Павлова в Брюксел! Направи нещо непростимо!: royal river casino55\nroyal river casino commented on Как празнувахме Великден по време на соца? Поп-милиционер, поп-милиционер? Изключване от партията, или…: royal river casino90\nprairie meadows casino commented on Съдят Лиляна Павлова в Брюксел! Направи нещо непростимо!: prairie meadows casino29\nprairie meadows casino commented on Как празнувахме Великден по време на соца? Поп-милиционер, поп-милиционер? Изключване от партията, или…: prairie meadows casino5\ndakota sioux casino commented on Съдят Лиляна Павлова в Брюксел! Направи нещо непростимо!: dakota sioux casino55


Дихателен тренажор „Медбио+“ - Zdravini.bg\nДихателен тренажор „Медбио+“\n39.90 лв. 39.10 лв.\nУредът е средство за лечение на високото кръвно налягане /есенциална хипертония/чрез дихателна гимнастика. Изработен е от специални материали и по технология, която задава оптимален обем, геометрични размери и форма.\nКатегории: Апарати и уреди, Уреди за въздух\nРедовните дихателни тренировки с дихателния тренажор водят до нормализиране на кръвното чрез:\nнамаляване кислородния глад на клетките;\nоптимизиране на съотношението кислород/въглероден диоксид; въглеродният диоксид има ключова роля за осигуряването на кислород в клетките;\nподобряване на газообмена в организма, необходим за храненето на клетките;\nестествено разширяване на кръвоносните съдове и подобряване на кръвотока и храненето на тъканите;\nувеличаване на компенсаторните и адаптационни възможности на организма.\nТренажорът е подходящ за хора с хронично високо кръвно налягане /есенциална хипертония/ и:\nнапрегнато ежедневие и хроничен стрес;\nкато подпомагаща терапия при всички хронични заболявания.\nТренажорът е лесен за поддържане и самостоятелна употреба.\nДихателният тренажор „Медбио+“ смесва издишвания и вдишвания въздух, като по този начин променя газовия състав на вдишания от човека въдух – той обеднява на кислород и се обогатява с въглероден диоксид. Сместа оказва благотворно влияние на организма, подобно на това, което се получава при физическо натоварване. Увеличеното съдържание на въглероден диоксид разширява кръвоносните съдове и осигурява повече кислород на клетките.\nДихателният тренажор „Медбио+“ е създаден по методика, която лично препоръчва и използва руският професор д.м.н. д-р Иван Полунин, ръководител на катедрата по Нормална физиология в Астраханската държавна медицинска академия /Русия/.\n– дихателна тръба – 1 бр.\n– мундщук – 1 бр.\n– инструкция за употреба – 1 бр.\n– опаковачен полиетиленов плик – 1 бр.\nИнструкцията за употреба можете да прочетете и ТУК\nТеоретични основи на метода\nХипоксията е една от основните причини за най-разпространените хронични заболявания. Тя представлява недостатъчно снабдяване на клетките на всички органи с кислород и ако това продължи с години, води до нарушаване на нормалния метаболизъм в организма и увреждане на органите.\nЗа да достигне достатъчно кислород до клетките в организма, трябва в кръвта да има и достатъчно количество въглероден диоксид. Той помага за улеснено достигане на кислорода. Затова намаляването на въглеродния диоксид в организма води до намаляване усвояването на кислорода от клетките.\nОптималното съотношение между кислорода и въглеродния диоксид в организма е жизненоважно и един от най-лесните начини за поддържането му е чрез физическа активност и стимулиране на дишането.\nПри съдържание на въглероден диоксид (въглероден двуокис) в кръвта от 6,5 – 6,0% /това е зададената от природата норма/, кръвоснабдяването на клетките е възможно -доброто. При недостатъчна концентрация на въглеродния диоксид в кръвта проникването на кислорода от кръвта в клетките на тъканите намалява няколко пъти. Клетките започват да изпитват значителен кислороден глад. Ако този процес не бъде предотвратен, той става хроничен. А хроничното лишаване на клетките от кислород води до тяхното увреждане и неефективно функциониране.\nВ момента, в който клетката започва да изпитва кислороден глад, се активира защитен механизъм съгласно закона във физиологията на Вериго-Бор /последвай линка и виж в страницата „Статии“ статията „Ефект на Вериго – Бор“/. Същността му се изразява в това, че за да спре кислородния глад, организмът започва да взема интензивни мерки за задържане на въглеродния диоксид, тъй като той е необходим на клетките за нормалното усвояване на кислорода. Това става чрез рефлекторен спазъм (свиване) на съдовете, за да се намали кръвотока и съответно – загубата на въглеродния диоксид. Това е основната причина за есенциалната хипертония /високото кръвно налягане/. Ако този процес не бъде прекъснат и продължи с години, той се превръща в хроничен и постепенно довежда до увреждането на органите и техните функции.\nПопулярното мнение е, че е важен само кислородът.\nДа, той безспорно е важен, но неговото усвояване зависи в много голяма степен от въглеродния диоксид. По тази причина въглеродният диоксид е жизненоважен за организма и концентрацията му в кръвта трябва да се поддържа в необходимите граници.\nОсновната причина за нарушаването на функционирането на дихателния център при възрастни хора е хиподинамията – недостигът на физически натоварвания. Хроничното недостатъчно физическо натоварване с времето довежда до все по-голямо несъответствие на дихателния ритъм и начина на дишане с потребностите на организма от кислород и въглероден диоксид, които са необходими за поддържането на жизнените процеси в клетката.\nИзследванията показват, че съдържанието на въглероден диоксид в кръвта може да се повиши от 3,5 – 4,0% до нормалните 6,0% с редовни физически упражнения за около три години.\nС дихателна гимнастика чрез дихателен тренажор това може да стане значително по-бързо – за 2-3 месеца.\nПроизводител: „Медбио комерс“ ЕООД, България\nМасажор – акупунктурен апликатор „Шанс“ – стъпка 6.2 сребро\n42.45 лв. 41.60 лв.\nМасажор – акупунктурен апликатор валяк „Голям М“ – стъпка 5,0 – сребро\n70.78 лв. 69.36 лв.\nМасажор – акупунктурен апликатор „Вълшебна лента Здраве“\n83.92 лв. 82.24 лв.