Черно-бели снимки - Мама Нинджа\n19 Ян, 2020\nТя стоеше сама в стаята. Погледът ѝ се рееше из мебелите и предметите, без да се спира на нищо конкретно. Чувстваше се самотна и искаше да послуша нещо или по скоро някой. Искаше да поговори с жив и интересен човек, но наоколо такива нямаше. Всички, с които можеше да общува, отдавна ѝ бяха скучни, а и за разлика от нея те се бяха превърнали в старци. Тя също изглеждаше стара, скоро щеше да навърши 72 години, но сърцето ѝ беше младо и туптящо. Нито един човек в света обаче не знаеше това. Децата ѝ бяха заети със своите съдби, внуците ѝ изживяваха преображенията на юношеството и тя беше оставена сама със себе си. Роднините ѝ естествено идваха да я посещават, но те нямаха представа за нейните чувства и мисли. За всички тях тя беше баба Лида, за която най-важното и смислено нещо е да прави буркани със сладко за зимата. Те я обичаха, но не я познаваха, нещо за жалост твърде типично при роднинските отношения. Тя също много ги обичаше, но знаеше, че не може да им сподели вълненията си, нито горчивината от скучния живот. А животът на село можеше да бъде много скучен, особено за човек, който все още има желание да открива нови занимания и развлечения.\nДните там минават монотонно и еднакво. Всяка сутрин Лидия трябваше да нахрани кокошките, да полее растенията в градината, да измете двора, да си побъбри с баба Тонка, живеeщa отсреща и да се прибере да закуси. Преди обяд гледаше малко телевизия, но там също нямаше нищо интересно, но поне чуваше гласове, които бърборят. На обяд обикновено се развихряше в кухнята. Кулинарията беше едно от малкото занимания, които все още ѝ доставяха удоволствие. Преди обичаше да готви за съпруга си, защото той винаги оценяваше вкусните ѝ ястия. След като той почина любимото ѝ занимание в кухнята беше да приготвя лакомства на своите внуци. С порастването си обаче те все по-рядко ходеха при нея, а и вече не се радваха толкова на нейните кексове, палачинки и бухти.\nДокато се чудеше какво да си сготви и оглеждаше наличните продукти чу, че кучето на двора лае. Лидия погледна през малкия прозорец в кухнята и видя, че пред входната врата е баба Пенка. В момента не ѝ беше много до гости, имайки предвид, че беше започнала да огладнява, а още нищо не беше сготвено. Все пак нямаше какво да направи и отиде да посрещне баба Пенка. Още преди Лидия да е стигнала до нея тя почна да говори нещо с треперещ глас:\n- Какво е станало? Какво каза, не можах да чуя? – попита разтревожено Лидия.\n- Гинчето е умряла, ей сега научих.\n- Гинчето бе, сестрата на Тошко. Толкова ми е болно. Почина, а беше само на 70.\n- Аа, сестрата на Тошко – каза Лидия, кимайки с глава – Ти защо толкова си се разтревожила, та ние почти не я познавахме. Идвала е в селото два, най-много три пъти.\n- Е, как бе, Лиде, как да не ми е болно, познавах я, говорили сме си, сестра на Тошко е.\nЛидия изгледа баба Пенка неодобрително, но не каза нищо. Знаеше, че тя обича да драматизира и да се вайка за какво ли не. Помисли си, че трябва да обвини по-скоро себе си, че се подлъга по треперещия ѝ глас, въобразявайки се, че се е случило нещо сериозно.\n- Горкият Тошко, какво ще прави сега, тя му беше единствената сестричка.\n- Хайде, хайде, ще се оправи все някак. Няма какво да се тревожиш толкова. Знаеш на нашата възраст се случват такива неща.\nЗа разлика от баба Пенка, а и от повечето баби в селото, Лидия не обичаше темата за смъртта на един или друг да е основна в разговорите.\n- Аз ще тръгвам – каза баба Пенка избърсвайки очите си – стана късно, а и имам работа. Може после да намина пак.\n- Айде тогава, до после.\nЛидия си отдъхна. Не очакваше гостенката ѝ да си замине толкова бързо. Като я изпрати се върна в кухнята и видя от прозореца, че баба Пенка влиза в съседната къща - на баба Стефка. „Наистина много работа има“, помисли си Лидия, „трябва първа да съобщи новината за смъртта на тошковата сестра“. След като кимна неодобрително с глава и съпроводи с поглед влизането на баба Пенка в съседната къща, тя продължи с приготвянето на обяда.\nЗарадва се като видя, че ѝ е останало цвекло, защото искаше да си направи от него супа. Беше гледала по телевизията рецептата и се чудеше дали ще стане вкусно. Тъкмо беше обелила няколко картофа и глава лук, когато кучето на двора отново се разлая. „Ох, дано да не е Пенка, че не ми е до нея сега“, помисли си Лидия и погледна през прозореца. За нейна изненада там видя сина си с двамата ѝ внука. Зарадвана от неочакваните гости, тя набързо си изми ръцете и излезе да ги посрещне.\n- Здравейте, скъпи деца.\n- Здрасти, бабо – казаха в един глас Ася и Боби.\nАся беше на 14 години с права руса коса и пъстри очи, а Боби беше на 17 слаб, висок, с тъмен перчем, който постоянно падаше върху едното му око.\n- Виждаш ли нещо под тази коса – попита шеговито Лидия.\n- Много смешно, бабо – каза язвително Боби, който никак не обичаше шеги със самия него.\n- Здрасти, майко.\n- Здравей, сине, как си? Изглеждаш ми уморен.\n- Добре съм, просто в работата имам много задачи и затова сигурно ти изглеждам така. Идвам да ти оставя за два дни децата, че ме пращат в командировка и няма кой да ги гледа?\n- Чудесно, тъкмо не са ми гостували от толкова време. Теодора с теб ли ще идва?\n- Да, затова ти ги оставяме на тебе.\n- Добре, хайде да влизаме, да видя дали имам с какво да ви почерпя.\n- Те децата вече влязоха, а аз трябва да бягам. Дойдох само да ги оставя и веднага се връщам в града.\n- Няма ли да останеш поне за малко?\n- Не мога, като идвам да ги взема ще остана. Това ще е след два или три дни. Те и без това са във ваканция.\n- Добре, хайде, щом бързаш.\n- Чао, майко, ще се видим след няколко дни.\nЛидия целуна сина си по бузата и той потегли.\n- Бабо, какво готвиш? – попита Ася докато оглеждаше продуктите на кухненския плот.\n- Щях да си правя борш от цвекло, но щом вие сте тук ще направя нещо по-вкусно. Искате ли кюфтенца с пюре и салата от домати и краставици.\n- О, да – каза Ася, която обичаше да си похапва, макар да беше доста слабичка.\n- Може – отвърна нехайно Боби, чиито мисли явно бяха другаде. Решението на баща му да ги прати на село не влизаше в плановете му и той беше сърдит.\nЛидия предположи, че той иска да бъде със своите приятели в града и реши да изчака да му мине. Знаеше, че внукът ѝ не може дълго време да се сърди и до края на дена настроението му ще се оправи.\nТя беше много щастлива, че Ася и Боби са при нея. Те бяха най-свежото и интересно нещо в живота й. Всеки път, когато ги видеше, имаха нови интереси, нови занимания, нови идеи. Лидия слушаше с интерес всичко, което ѝ разказваха, защото искаше да е в крак с младите, да знае какво ги вълнува и какво правят. Животът на село можеше да се изчерпи с няколко изречения, които тя знаеше наизуст, и които ни най-малко не отговаряха на жизнения ѝ дух.\n- Бабо, знаеш ли, че от тази година в нашето училище има СИП по фотография? – попита Ася.\n- Така ли? И ти записа ли се?\n- Не за жалост. Още съм малка. Ще мога да се запиша догодина. Трябва да си поне 9 клас, за да можеш да се запишеш. Но батко се записа и вече доста пъти е ходил.\n- Харесва ли ти този СИП, Боби?\n- Да, горе-долу. Не е кой знае какво.\n- Да, бе не е кой знае какво! За това ли накара мама и татко да ти купят апарат, който постоянно мъкнеш със себе си?\n- Ти, малката, да мълчиш. Аз знам по-добре от теб.\n- Добре, добре, ама защо не покажеш на баба снимките. Взел си апарата нали?\n- Би трябвало да е в раницата ми. Но сега не ми се занимава да го търся.\n- Хайде де, дай да покажем на баба какво си снимал, а има и някои мои снимки.\nС привидно негодувание Боби извади апарата. Той обичаше да показва снимките си затова като го включи се поразведри и застана до баба си, за да може тя да види какво е снимал.\n- Това са снимки от един излет, който правихме с класа в парка. Учителят ни каза да се опитаме да снимаме определени обекти като дървета, птици, камъни и да ги направим център на нашата снимка, все едно са нещо много важно.\n- Тази снимка много ми харесва.\n- Коя – любопитно попита Ася – дай да видя. А тази с катеричката ли, да и на мен много ми харесва. Като свършат снимките от парка ще видиш и няколко мои снимки, които направих пред блока.\n- Чакай малко първо ще покажа на баба моите снимки – скара ѝ се Боби.\n- А как мога да видя снимките по-големи. Вече не ги ли правите на хартия.\n- Някои ги правят, ама само най-хубавите си снимки. Аз ги записвам на компютъра си, защото не ми се дават пари да ги проявявам на хартия, а и ми е по-удобно всичко да е на едно място.\n- Може докато си тук също да снимаш. Край реката сигурно ще се получат добри снимки – предложи Лидия.\n- Може наистина. Така ще се упражнявам и като свърши ваканцията ще ги покажа на моя учител.\n- Искам и аз да поснимам – обади се Ася\n- Купи си апарат – отвърна Боби, но бързо съжали за грубостта си и сковано се усмихна – добре и ти ще поснимаш, но аз повече.\nЛидия много хареса новото занимание на внука си. Тя самата никога не бе имала фотоапарат и малката машинка, която можеше да запечатва всичко наоколо я удивляваше и привличаше. Искаше ѝ се да я опипа и разгледа, но се страхуваше да не я повреди.\nСледобед тримата отидоха до реката. Боби искаше да снима, Ася да се топне във водата, а Лидия да ги погледа. Денят беше чудесен за разходка и речен плаж. Водата беше топла и бистра. Ася предвидливо си беше взела банския и щом видя реката веднага изтича към нея, съблече си роклята и бързо се гмурна.\n- Какво ще снимаш сега? – попита Лидия.\n- Не знам още, бабо, трябва да огледам и ще реша.\n- Виж там онова дърво в реката, струва ми се, че е подходящо.\n- Да, май си правa, ей сега ще го щракна – каза Боби и снима - Виж какво се получи.\n- Хубаво е, но може би трябваше малко по-близо, нали каза, че апаратът имал нещо, което да приближава, все едно си близо.\n- Това се нарича варио, ето виж сега ще приближа дървото.\n- Така трябва да го снимаш според мен – каза Лидия, докато гледаше на апарата приближеното дърво.\n- Права си стана много добре. Ето виж.\nБоби беше изненадан, че баба му му предложи добра идея за снимка. Той мислеше, че тя няма много да се заинтересува от фотоапарата, а камо ли да му дава съвети.\n- Защо не снимаш и онази птица там, която е кацнала върху камъка?\n- Не мисля, че ще стане добре, бабо. Птичката е много малка.\n- Но нали апаратът може да увеличава.\n- Да де, но този апарат е обикновен и не може да прави добри снимки на толкова дребни и отдалечени неща. За да стане добре трябва да е с професионален апарат, а този е просто за туристи или любители като мен.\n- Не знаех, че има професионални апарати или по-скоро не съм се замисляла. Те сигурно да доста по-скъпи от този, който имаш.\n- О, да много по-скъпи. А и са доста по-трудни за употреба, защото имат много настройки и копчета. Трябва да си минал курс, за да можеш да ги използваш. Ние в часа по фотография учим как да ги използваме, имаме учебник с основни правила и обяснения, но за жалост едва ли скоро ще имам такъв апарат. Нашият учител обаче има и ни е обещал в края на учебната година всеки от нас да направи по няколко снимки с него.\nСледобедът край реката мина бързо. Ася почти през цялото време беше във водата, а Боби обясняваше на баба си какво ги учат в часа по фотография. Интересът на Лидия към фотографията не само, че не стихна след цял следобед разговори, а и се разпали. Тя беше като омагьосана. Харесваше ѝ да оглежда света около себе си и да си мисли какво точно би снимала и от какъв ъгъл. За първи път, откакто беше починал съпругът й, селото не ѝ се виждаше скучно и еднообразно, а цветно и подходящо за снимки.\n- Бабо, не очаквах фотографията да ти стане толкова интересна – каза Боби, докато вечеряха.\n- Ние си имаме модерна баба – допълни Ася с гордост.\n- Абе, не съм модерна аз – въздъхна Лидия – но наистина са ми интересни новите неща, особено тези, които вълнуват вас двамата. То фотоапаратите не са нови, но аз така и не съм имала досега. С дядо ви сме се снимали във фото студия или пък някой фотограф ни е снимал на някой повод. А пък откакто той почина, аз не съм имала нови снимки.\n- Тогава трябва да те снимам. Може още сега или пък май по-добре утре, защото апаратът ми не прави много добри снимки на изкуствена светлина.\n- Може, макар че май съм твърде стара да се снимам.\n- Глупости, бабо – обади се Ася – човек винаги може да се снима. Утре Боби ще те снима и като се върнем в града ще проявим снимката, а като пак ти гостуваме ще ти я дадем.\nКак да правим хубави снимки с телефон\nСнимката пристигна по пощата няколко дни след като децата си бяха заминали. Двамата нямаха търпение да покажат на баба си нейната снимка, а и другите, които Боби направи по време на престоя им в селото. Лидия много се зарадва и изненада. Получаването на писмо беше рядкост в селото и бързо се разчу.\n- Получих писмо от внуците със снимки – отговори Лидия на любопитната баба Пенка.\n- Какви снимки, да не се е оженил някой?\n- Не, бе, просто снимки. Нали ми бяха на гости и докато бяха тук Боби снима.\n- Че какво има тук за снимане, снимки се правят на сватби, на кръщенета. Тук в наш‘то село няма какво да се снима.\n- Има то, ама... – Лидия не продължи. Нямаше какво да обяснява на баба Пенка за фотографията, тя и без това нямаше да разбере.\nСлед получаването на снимките дните на Лидия продължиха в старите си релси. Не се случваше нищо интересно, а нейните занимания бяха все същите. Кокошките, дворът, яденето, телевизията и накрая сън. Всяка вечер тя стоеше сама в стаята и слушаше щурците. Харесваше тяхната песен, приятно беше да я слуша, но искаше и тя да прави нещо, не искаше нейната песен да е изпята. Имаше сили, енергия и желание, в такъв случай трябваше да ги използва, а не да ги пропилява.\nВ първия момент, когато ѝ хрумна да си купи фотоапарат, тя отхвърли идеята като глупава и невъзможна. „Как така ще си купувам апарат, нито знам как се ползва, нито знам от къде да си го купя. А и в селото ще ме помислят за луда, да се размотавам тук и там с тази машинка и да щракам все едно съм фотограф. Не, не е за мен тази работа“, мислеше си тя, опитвайки се да завинаги да отхвърли хрумналата ѝ идея. Това обаче не стана толкова лесно. Въпреки че ѝ се виждаше смешно и неподходящо, купуването на апарат все повече я блазнеше. Сещаше се за това всеки ден, а и няколко пъти се хвана, че обмисля как би снимала едно или друго нещо в двора. „Странна работа“, каза си Лидия, „на стари години такова желание, може би се побърквам. Ама пък какво да правя по цял ден? Скучно ми е, а не трябва. Остават ми още някоя и друга година живот и не искам да ги прекарам по този начин. Пък ако стана за смях, стана, другото да не би да е по-добре. Знам ги аз моите съседки, в началото ще се смеят, ама после ще ги заяде любопитството и ще искат да знаят какво точно правя. Вече ги виждам наредени пред вратата, за да видят, а и да се снимат. Със сигурност и те като мен от години не са се снимали.“\nНа сутринта решена, сресана, облечена и развълнувана, тя хвана автобуса за града. Той беше син, малък и раздрънкан. Отвеждаше хората от селото до града за половин час. Лидия седна на втората седалка от страната на шофьора и се загледа в пейзажа, който бързо се променяше пред очите й. Имаше план, който не беше съвсем избистрен, но същността му беше ясна. Първо трябваше да се обади в къщата на сина си.\n- Ало, здравей сине, как си?\n- Майко, ти ли си, от къде се обаждаш?\n- От града, дойдох малко, за да си купя разни неща.\n- Та какво толкова имаш да купуваш, че си дошла чак от село?\n- Не е толкова далече, само за половин час се стига, както знаеш.\n- Да, де, но все пак. Не очаквах да дойдеш днес.\n- Не се притеснявай, знам че си зает. Всъщност искам да говоря с Боби, той върна ли се от училище?\n- Да, тук е, но за какво ще говориш с него? Искаш ли като приключиш да те откарам обратно на село?\n- Не, сама ще се върна. Дай ми сега Боби.\n- Добре – отвърна объркано синът й\n- Ало, бабо.\n- Здрасти, Боби, какво правиш?\n- Ами... пиша си домашните.\n- Съмнявам се, ама хайде – каза закачливо Лидия – искаш ли да се видим след малко на центъра.\n- Ами добре, аз така или иначе почти приключих. Ти сега къде си?\n- Аз съм до онази голяма книжарница, която е близо до общината.\n- Ще трябва обаче да ме изчакаш около трийсетина минути и тогава ще дойда. Трябва да се облека и да хвана автобуса.\n- Добре. Аз ще разгледам книгите и ще те чакам в книжарницата.\n- Добре, бабо, до след малко.\n- Какво искаше баба ти – попита Кирил още преди синът му да е затворил телефона.\n- Иска да се видим до общината.\n- Много странно. Че за какво ще иска да се виждате.\n- Ами не знам. Може би просто така.\n- Странно – каза Кирил и се върна към предаването, което гледаше по телевизията – като се върнеш ще ми кажеш.\nДокато чакаше внука си, Лидия разглеждаше рафта с книги за фотография. Хареса си няколко и след като се консултира с продавача реши да си ги купи. Младежът, който я посъветва, доста се учуди от нейния интерес, но си го обясни с желание да направи подарък на син или внук. Все пак не се срещаха бабички с интерес към фотографията, особено такива от село.\n- Здрасти, бабо.\n- Разгледа ли книгите?\n- Да, дори си купих няколко. Ето виж – Лидия подаде книгите на Боби.\n- Но това са книги за фотография. Не трябваше да ми ги купуваш, аз си имам достатъчно.\n- Те не са за теб, а за мен. Реших да си купя фотоапарат и да се науча да снимам.\n- Да, бе. Наистина ли? – попита Боби, поглеждайки с изненада към баба си.\n- Да, съвсем наистина. Затова те извиках, искам да ми помогнеш при избора, защото не искам да е някакъв обикновен, а професионален, нали така се наричаха хубавите апарати.\n- Ама ти не се шегуваш. Не мога да повярвам, баба ми ще си купува фотоапарат и то професионален.\n- Дълго мислих и накрая реших да го направя. Надявам се да ми помогнеш.\n- Ще ти помогна разбира се, щом така искаш – каза все още невярващият Боби. Той гледаше баба си с почуда, удивление и радост. Хареса му, че тя е способна на нещо толкова неочаквано и нетипично за бабичките. Дори се гордееше с нея, макар все още да не го осъзнаваше. – Но помислила ли си за всичко, например къде ще проявяваш снимките, защото предполагам няма да си купуваш и компютър.\n- Не, баба ти все още не си е изгубила напълно ума. Аз и с апарата трудно ще се справя, камо ли с компютър. А за снимките, засега мисля от време на време да идвам в града и да ги проявявам в някое фото. Нали ти ми беше казал, че в самия апарат могат да се съхранят много снимки. Ще снимам, ще си запазвам най-хубавите и тях ще проявявам.\n- Не мога да повярвам. Това е много странно, но и яко в същото време. Не съм го очаквал. Нямам търпение да кажа на приятелите си, те направо ще пощуреят.\n- Предположих, че ще ти се стори странно, но понякога и бабите правят странни неща. Освен това ти толкова разпалено и интригуващо ми говореше за фотографията. Така че до голяма степен това е твоя заслуга. Пък и знаеш, че на село няма много занимания, а с апарата ще имам какво да правя.\n- Еха, баба ми ще си купува фотоапарат и ще се учи снима. Браво, бе, бабо – каза Боби и я прегърна - Хайде сега да изберем кой точно ще е.\nВсъщност познанията на Боби за фотографията и апаратите не бяха кой знае колко големи или поне не толкова колкото му се искаше. Все пак той добре знаеше марката и модела фотоапарат на своя преподавател и препоръча него на баба си. Осланяйки се на познанията на своя внук Лидия купи това, което той ѝ каза.\n- Само че, бабо, трябва да отидем до вкъщи, за да ти дам моите записки за това как да ползваш този апарат. Те са много подробни и добре е обяснено какво трябва да правиш, за да се получат добри снимки. Само трябва да ги преснема в книжарницата и готово.\n- Сигурен ли си, че трябва? Тези книги, които си купих няма ли да ми свършат работа?\n- Не, бабо, те не са специално за този апарат, а за снимането изобщо. Така че трябва да ти дам записките. Но не се притеснявай ще стане бързо и няма да си изпуснеш автобуса за обратно.\nЛидия се съгласи макар и с неохота. Тя не искаше да ходи в дома на сина си, защото очакваше неговата негативна реакция от новата ѝ придобивка. Той беше консервативен, дори скучен и не харесваше подобни неочаквани и ексцентрични прояви. За него майка му беше просто възрастна дама, която трябваше да си стои на село и да върши „бабешки“ неща. Отдавна той не я приемаше като пълноценен човек, чиито дни имат значение и предназначение. За него най-важни бяха децата му, после той и жена му, а майка му, както и родителите на съпругата му трябваше само да им помагат с каквото могат.\n- Вие се върнахте – каза той като видя Боби и Лидия да влизат.\n- Тате, знаеш ли какво направихме с баба, купихме професионален апарат Канон – Боби беше въодушевен и усмихнат.\n- Купила си му апарат?! – попита ядосано Кирил.\n- Не, не съм, а и да съм, какъв е проблемът?\n- Проблемът е, че фотографията е поредното му хоби и не е нужно да се влагат толкова пари в него.\n- Но, тате, апаратът не е за мен, а за баба.\n- Какво? - Кирил повиши тон.\n- Да, баба го купи за себе си, за да се научи да снима – Боби говореше с въодушевление, с което не успя да зарази баща си.\nЛидия мълчеше и гледаше с тъга към сина си. Той никога не я беше разбирал. Имаше чувството, което не отмина с детството му, че нейният живот е предназначен, за да е в услуга на неговия.\n- Но това е лудост! Майко, какво те е прихванало? Що за идиотщина си направила?\n- Нищо не ме е прихванало, а и не съм длъжна да ти давам обяснение. Боби, ако обичаш донеси записките да ги преснемем и аз да тръгвам.\nБоби не очакваше гневната реакция на баща си. Предполагаше, че и той ще се учуди като него, но не и че ще се ядоса. Не разбираше какво го ядосва и защо. Наистина решението на баба му беше странно, но неочакваните неща бяха интересни и очарователни, поне така мислеше той.\n- И какво ще снимаш? Кокошките из двора ли? Или някое от бабичките в селото? Страхотни снимки ще станат, няма що.\n- Кириле, престани. Не искам да говоря с теб сега, ще изчакам Боби и се връщам на село. Това са моите пари, моето решение какво да правя с тях и моя фотоапарат. Съжалявам, че ти се ядосваш, макар и да го очаквах.\n- Нормално е да си го очаквала, как няма да се ядосам като си направила нещо толкова ненужно - синът ѝ не продължи, не знаеше какво да каже. Решението на Лидия му се струваше глупаво и безсмислено. „Та тя е старица, как така тепърва ще започва да се учи да снима с професионален апарат. Това е нелепо и смешно“, мислеше си той. „Сигурно е превъртяла, иначе нямаше да ѝ хрумне подобна идея. Имайки предвид колко е скъпо подобно оборудване.“ Синът ѝ не беше съгласен толкова пари да се инвестират и за Боби, тъй като това най-вероятно беше негово временно увлечение, но му се струваше още по-неподходящо такава сума да се похарчи за фотоапарат за майка му.\n- Не искам да говоря – отвърна спокойно Лидия и обърна леко главата си в другата посока, опитвайки се да откаже сина си да продължи своя оскърбителен монолог.\nБоби изтича до стаята си и се върна възможно най-бързо. Той чу какво каза Кирил на Лидия и му стана много неприятно. Колкото го очарова и впечатли нейната постъпка, толкова го разочарова и отврати неговата. Не очакваше баща му е да такъв „бастун“, както по-късно го нарече пред Ася, която също не вярваше, че е реагирал така. После двамата на дълго и нашироко си поговориха колко „яка баба“ имат.\nСлед като взе преснетите записки Лидия хвана автобусът на обратно и се прибра в селото. Когато остана насаме с покупката си, думите на сина ѝ сякаш повече я засегнаха. Тя се запита дали наистина постъпката ѝ не беше глупава и ненужна. „Та аз съм вече на 72 години, кога ще се уча да снимам с фотоапарат? Още утре може вече да ме няма. Може би Кирил беше прав да се ядосва. Ама пък него какво толкова го засяга, това са си моите пари, нали като умра ще получи всичко, което имам, още от сега ли иска да му давам всичките си спестявания? Та аз съм си ги спестявала за мен. Не че и на тях не съм давала. Те всичко си имат, млади са, аз стоя сама на село, но въпреки това нямам право да правя нищо. Правилно ми казваше майка ми, че не е честен животът, когато остарееш, но тогава не я разбирах, а и как бих могла?“ Лидия хвърли поглед към фотоапарата и книгите, които беше оставила на леглото. „Ще прочета всичко, по няколко пъти ако трябва и малко по малко ще се науча. Колко пък да е сложно, а и дори да е много, имам време, ще успея или поне ще опитам. Пък за Кирил, той няма да се промени. Надявам се другия път като се видим да не ми говори за апарата.“\nТя, моята дружинка\nДа се научиш сам да снимаш с професионален апарат не се оказа особено лесно. Имаше толкова много копчета, настройки, цифри и режими. Лидия беше малко изпрашена, но и много мотивирана. Беше ѝ интересно, понякога забавно, понякога безнадеждно, понякога разочароващо. Въпреки че беше убедена, че спазва написаното в записките на Боби, снимките ѝ не се получаваха така, както трябваше. В началото тя избърза да се върне в града и да ги прояви. Предполагаше, че не са много хубави, защото ги виждаше макар и в умален размер на екранчето на апарата. Когато ги видя големи на лист хартия обаче много се разочарова, но не се отказа. Знаеше, че може да успее. Върна се в селото с още по-голямо желание да подобри уменията и знанията си. Всяка вечер четеше книгите по фотография, правеше си експерименти, подреждаше си композиции от домакински предмети, които снимаше от всевъзможни ъгли. Искаше ѝ се да снима навън, но се ограничаваше само с двора и то в тези му части, които нямаха видимост към пътя. Не искаше някоя от любопитните ѝ съседки да види с какво се занимава. Не че щяха да разберат, но със сигурност щяха да я разпитат. Откакто си купи апарата Лидия беше по-доволна от себе си. Въпреки че не се получаваше както пишеше в книгите, тя се гордееше, че върши нещо смислено и влага силите си, за да се научи на ново умение. Лягаше удовлетворена и се събуждаше ентусиазирана. Желанието ѝ да се научи беше толкова голямо, че успехът витаеше около нея, в очакване да разцъфне върху хартията и върху лицето й.\nВторият път, когато прояви снимките си, отново не беше особено доволна, но усещаше, че се приближава към целта. Несъвършенствата и грешките в снимките я разстройваха, защото полагаше големи усилия, но желанието ѝ не я напускаше. Имаше надежда, защото имаше и подобрение, макар не толкова, колкото искаше. Изгаряше от желание снимките да ѝ дадат това удовлетворение, което заслужаваше трудът и старанието й. Надяваше се третият път, когато ще отиде до града да е, за да прояви сполучливи и красиви картини, както сама ги наричаше.\nВъпреки че все още не беше доволна от уменията си с апарата, Лидия реши, че вече не трябва да се крие и може да отиде да снима където си поиска. Още първия ден, когато излезе под ръка със „странната машинка“ за няколко часа всички в селото знаеха новината, а до края на деня вече ѝ казваха Лидия фотографката. По-близките ѝ приятелки нямаха търпение да я разпитат какво прави и какъв е този фотоапарат и фотоапарат ли е въобще. Както обикновено баба Пенка беше първата, която я срещна и разпита. Лидия не се подразни от нейното любопитство и надълго и нашироко ѝ обясни за новото си занимание. Когато разбра за какво става въпрос баба Пенка само сбръчи нос и изпуфтя. Не ѝ се стори особено смислено или интересно, разбира се, беше много доволна, че първа е научила всички подробности, но въобще не можеше да разбере защо нейната приятелка се занимава с такива младежки безсмислици. След като задоволи любопитството, породило се заради нейното ново занимание, Лидия продължи да снима из селото, а другите вече не се учудваха. От време на време само обсъждаха, че „явно Лидия си няма друга работа, та тръгнала да прави снимки“, но това беше нормално за такова малко и затворено общество. Повечето от съселяните ѝ дори нямаха желание да видят какво е направила. „Че какво да гледам снимки от селото, нали всеки ден го виждам“, коментираха незаинтересованите.\nЗа Лидия обаче фотографията продължаваше да е изключително интересна и привлекателна. Тя отново се беше приготвила да хване автобуса, за да прояви последните си снимки. Много се надяваше този път да са съвсем успешни.\n- Здрасти, бабо – казаха Боби и Ася.\n- Здравейте, дечица, нямате ли да пишете домашни, та сте дошли да ме посрещнете?\n- Не особено, а и като знаем, че днес ще проявяваш новите си снимки, как да не дойдем. Да ти помогна ли с торбата, бабо – попита Боби.\n- Не, тя е лека. Хайде сега да отидем към фотото, после ще се разходим и след това ще видим какво е станало.\n- Според мен ще са много хубави – каза Ася ентусиазирано.\n- Да, и аз така мисля.\n- Ще видим, надявам се – отвърна Лидия, която не искаше да ги разочарова. Тя беше казала на Боби, че ще идва в града, но не очакваше той и Ася да я посрещнат. Зарадва се на тяхното внимание към нея и към новото ѝ занимание, но се и притесни за снимките.\nВъв фотото им казаха, че ще трябва да почакат няколко часа и тримата се отправиха към парка. Там Боби и Ася разказаха на Лидия, че баща им все още не одобрявал нейната постъпка и че бил малко сърдит, но сякаш му минавало.\n- Той е добър и ще му мине, а вие не му се сърдете, че не одобрява моето занимание. Понякога възрастните хора са по-консервативни.\n- Ти също си възрастна, но не си такава – каза Ася.\n- Е, не всички са такива, Асичке. Хайде да се оправяме към фотото, че почти стана време.\nДвама юноши и една баба и тримата развълнувани като малки деца изкараха от хартиената торба куп снимки. Всеки грабна някаква част и започна да разглежда.\n- Вижте, вижте, тази е много хубава – каза Ася, показвайки една от снимките.\n- И тази – отвърна Боби също със снимка в ръка.\nОказа се, че почти всички снимки са станали много хубави и тримата радостно разглеждаха първо по отделно, а после заедно. Лидия си отдъхна, щастлива, че старанието и желанието не са я подвели. Внуците ѝ сипеха похвали и се радваха, че имат такава баба.\nЛидия знаеше, че няма смисъл да показва снимките на жените от селото, но много ѝ се искаше да ги видят колкото се може повече хора, за да споделят нейната радост. Баба Пенка и останалите никак не бяха въодушевени от това, което видяха, но всички до една я похвалиха. Лидия знаеше, че похвалите им не са съвсем искрени, но това не я разстрои, тя беше доволна от себе си и нищо не можеше да промени това.\n- Какво ще кажете сега след като се научих да боравя с фотоапарата да снимам вас? Сигурно и вие като мен не сте се снимали от години.\n- Какво? Да се снимаме ли? – попита невярващо баба Пенка.\nЖените в стаята се спогледаха мълчаливо. Не знаеха какво да кажат, не знаеха и какво да мислят. В началото тази идея ги стъписа, но само след няколко минути желанието и те да се включат в новото занимание на тяхната приятелка започна да ги примамва. Всяка от тях мълчаливо си представи как я снимат и това не ѝ се стори никак неприятно.\n- Защо пък не – първа се престраши баба Кица – права си, че не сме се снимали от години. Всъщност последната ми снимка е от сватбата на сина ми, която беше преди 15 години. Вярно, че вече не сме красавици, никак даже, но защо пък да не ни снимаме.\n- Да и аз съм съгласна – обади се баба Дора, събрала смелост от изказването на своята приятелка.\n- Аз пък не искам, че защо ми е да се снимам, какво ще си гледам, бръчките ли? – намеси се баба Пенка, която искаше да гледа и да приказва за другите, а не и себе си.\nКъм нея се присъединиха и доста други баби от селото, но Лидия беше доволна, че поне пет жени бяха изявили желание да се снимат. Тя не се надяваше и на толкова.\nДните, които предстояха, бяха определени за снимки, като всяка желаеща бабичка имаше свой ден. Лидия не искаше да ги снима на веднъж, а да отиде на гости на всяка, да ѝ отдели време и да я запечата там, в нейния дом. Накрая планираше да събере всички, които желаят и да им направи обща снимка.\nЗа първи модел беше определена баба Кица, тъй като тя първа поиска да се снима. Лидия пристигна в дома ѝ малко след обяд. Снимките продължиха няколко часа, по време, на които двете си пийваха кафе и си говореха. Лидия искаше да я снима във всякакви пози, докато домакинства из къщата, из двора, докато просто си стои, докато се сресва. Беше много старателна и направи доста снимки, част от които изтри след като няколко пъти ги прегледа. Въпреки първоначалния си ентусиазъм, в началото баба Кица беше притеснена и се чувстваше неловко. Не можеше нормално да си поеме дъх, а камо ли да се отпусне. Всеки път когато сядаше, все едно беше на тръни, а когато извършване някакво действие изглеждаше сковано и нервно. Затова Лидия предвидливо реши да ѝ направи много снимки, докато се отпусне, а после просто да изтрие несполучливите. Планът ѝ проработи и след един час снимане нямаше как баба Кица да не посвикне с апарата. На третия час нямаше и следа от нейното притеснение, а снимките ставаха все по-добри.\nГоре долу същата процедура се повтори и при другите жени от селото, които се бяха съгласили. Лидия отиваше след обяд и оставаше за няколко часа. Накрая беше събрала във фотоапарата си над 300 снимки, повечето, от които трябваше да изтрие, но поне около 100 сполучливи. Когато снима всички желаещи тя прегледа фотографиите много пъти, подбра най-хубавите според нея и замина за града. Този път беше решила да ги разгледа чак като се върне в къщи.\nПътят до дома ѝ се стори много дълъг, но когато седна на стола, с пакета в ръка, беше много доволна. Първоначално снимките надминаха очакванията й. След това, когато свърши поне двайстото им разглеждане започна да се колебае дали наистина са хубави. На следващия ден отново ѝ харесваха, а след това отново не. Лидия не можеше трезво да ги оцени и мнението ѝ се лъкатушеше ту в едната, ту в другата посока. Въпреки че не беше сигурна трябваше да ги покаже на бабичките, защото те постоянно я разпитваха дали са готови и кога ще им ги видят. Кметицата на селото предложи да ги окачат в основната зала на кметството, като истинска изложба. Всички се съгласиха и Лидия, заедно с помощта на баба Кица, нареди снимките с кабърчета по стените.\nИзложбата беше истински фурор в умален размер. Всеки от селото се изреди да види снимките и почти всеки ги хареса. Имаше и недоволни критици, които не харесаха цялата идея за фотографирането и изложбата, но дори те се появиха да я разгледат. В рамките на селцето събитието предизвика повече коментари и дискусии от изложба в Лувъра. Бабичките, които бяха отказали да се снимат горко съжаляваха, но малко от тях си го признаха. Повечето предпочитаха да мляснат и да се престорят на незаинтересовани. Няколко обаче споделиха с Лидия, че са сгрешили като не са се снимали и тя реши да посети с фотоапарата си и тях. Така се започнаха нови снимки и този път всички се изредиха. Цялото село беше полудяло, всеки извади от гардеробите си най-хубавите дрехи, въпреки убежденията на Лидия да са с нормалните си облекла, всеки се среса, всеки се усмихна.\nНовата изложба съдържаше както новите, така и старите снимки. Всички в селото бяха горди със себе си. Дойдоха роднини от близките селища, за да разгледат снимките. Боби и Ася бяха едни от първите дошли, баща им обаче се беше заинатил и отказа да отиде. Лидия очакваше, че той вече е забравил яда си и ѝ стана мъчно като разбра, че не е така.\nИзложбата стоя в кметството цели два месеца. Когато Лидия си прибра снимките всички бяха с пръстови отпечатъци, символизиращи честото им разглеждане и показване на близки. Тя ги сложи в голяма картонена кутия и затвори похлупака й. Гледайки кутията и знаейки какво има в нея, тя изпита доволство, каквото не беше изпитвала от години. Въпреки че беше стара, въпреки че не разбираше от техника, въпреки сина си и въпреки общественото мнение Лидия успя да се научи на нещо ново и пак да изпита щастие заради самата себе си и своите възможности.\nНяколко дни след смъртта на Лидия, Кирил и съпругата му отидоха в къщата й, за да прегледат какво е останало. Нямаше много ценни вещи, но някои имаха сантиментална стойност, а други бяха просто полезни и можеха да послужат. Кирил преглеждаше всичко старателно и го отделяше в купчина за изхвърляне и купчина за запазване. Той не беше много сантиментален, но въпреки това му беше трудно да изхвърли неща, свързани с детството и родителите му, затова купчината за запазване беше по-голяма отколкото му се искаше.\n„Това обаче мога да го изхвърля“, каза си той като видя кутията, върху която пишеше „Снимки“. Кирил все още смяташе, че увлечението на майка му по фотографията е било нещо като старческа лудост и снимките ѝ за него нямаха никаква стойност. Без много да се замисля той ги сложи в купчината за изхвърляне и след няколко часа, заедно с много други вещи те се оказаха в боклука.\nБоби и Ася много се разсърдиха и дори плакаха заради загубените снимки, но когато разбраха беше късно да се направи каквото и да било. Осен че ценяха снимките, защото бяха направени от баба им, те ги харесваха и заради самите тях.\n- Хайде, стига с тези снимки. Толкова много неща запазих от баба ви, ако ви е мъчно можете да вземете някое от тях. Знам че искате снимките, защото тя ги е правила, но всъщност те са само безполезни хартийки. Все пак едва ли за месец или там колко беше, баба ви се е научила да снима.\nВиждайки разочарованието на децата си, Кирил до някъде беше съжалил за постъпката си, но само донякъде. Нещото, което го накара наистина да съжалява не бяха Ася и Боби, а писмо донесено от учителя им по фотография. Той беше получил 3 снимки от изложбата и тъй като му бяха харесали, а и се беше впечатлил от историята на Лидия, той реши да ги изпрати на свой познат редактор в Нешънъл Джеографик.\n- Здравейте, Вие сигурно сте Кирил. Аз съм Илия Митов, учителят по фотография на сина ви. Разбрах, че майка ви е починала, за което имате моите съболезнования.\n- Да, да – бързо смотолеви Кирил, в очакване учителят да му каже защо е тук.\n- От Боби знам, че приживе тя се е научила да снима, той дори ми даде няколко нейни снимки. Аз много ги харесах, особено имайки предвид нейната неочаквана история за това как спонтанно се е научила да снима и ги изпратих на мой познат в Нешънъл Джеографик. Всъщност и затова съм тук. Нося Ви писмо, което ми даде моя познат, той ми каза съдържанието му и съм щастлив да ви уведомя, че от Нешънъл Джеографик също много са харесали снимките, историята, всичко и искат срещу подобаващо заплащане да им изпратите цялата изложба, за която Боби ми спомена и те да я публикуват. Според моя познат историята на майка Ви е уникална и той иска да я представи в списанието, заедно с най-добрите снимки.\nКирил стоеше загледан в една точка от лицето на учителя, без да помръдне. Той си спомни лицето на майка си, после кутията със снимки и тогава заплака. Не плачеше за парите, а за себе си и за Лидия, чиято страст той така и не призна.\nНаталия е завършила журналистика в софийски университет. Най-голямата ѝ страст са пътуванията и заедно със своя любим мъж преминаха дори маршрута на Камино де Сантяго. Добра и нежна душа е тя, винаги вярва в доброто в хората. Този разказ е от сборника ѝ "Непотърсена печалба", отличен с Национална литературна награда "Хермес".\nПоследно променена в Неделя, 19 Януари 2020 11:52\nДобри хора\tПоследният дом


1. Обучение по Нумерология - Магията на числата - Hiron BG\nОбучение по Нумерология – Магията на числата\nНа 22ри ноември от 18:30ч. Център за личностно развитие и себеопознаване-„Хирон“ организира нов курс – Обучение по Нумерология:\nКраен срок за записване: 18ти ноември 2021г.\nВреме е да направим крачка към Нумерологията като инструмент за личностно себеусъвършенстване, част от нашето себепознание, средство за ежедневно повишаване на нашата осъзнатост.\nЦифри, цифри, цифри….могат ли числата да ви помогнат да разберете по-добре себе си?\nКаква информация е заложена в датата на вашето раждане – нумерологичната ви космограма?\nОтговори на тези и много други въпроси ще получите през погледа на Нумерологията.\nНумерологията е древна дисциплина – колко древна?!\nСвидетелства за нея има още от времето на Питагор, за нея четем в Библията, говори се че Исус променял имената на своите апостоли, давал им имена, чиито вибрации съответстват на мисията им.\nНумерология има в карти Таро, също и в древното учение Кабала.. от всичко до тук разбираме, че това древно учение е навсякъде около нас, от самото създаване на света.\nЦялата информация за Вселената е вложена в числата.\nНумерологията е древна наука, която чрез познанието за числата може да послужи на човек да опознае и разбере по-добре себе си, а това от своя страна ще му помогне да разбира другите.\nНумерологията е лесен метод не само за анализ на характера, но тя е и средство за предсказване на бъдещи събития в живота, кармични модели и задачи.\nНа по-високо ниво предлага разбиране на истинската природа и начина, по който е устроена Вселената, за всеобщите Вселенски закони, които действат в живота ни.\nНумерологията дава обяснение на множество детайли и събития, които човек изживява на базата на ясно определени принципи.\nХарактерът и съдбата на човек, могат да бъдат изразени много точно чрез числата.\nТова е първият основен принцип в Нумерологията.\nВторият принцип е свързан с вибрацията и информяцията, която съдържа името на човек.\nНумерологията преобразува името в числа и анализира индивидуалността чрез интерпретиране на числата.\nВсяка буква от азбуката е свързана с определено число.\nИзучаването и разбирането на качествените характеристики на числата, ни дава възможност да разберем техните послания.\nЧислата могат да ни послужат като огледалата, в които виждаме самите себе си.\nНумерологията е дисциплина, която съчетава в себе си конкретни знания, но и интуицията на нумеролога, свързана с определени нива на съзнание.\nЗа тази цел, той трябва да развие в своя характер качества като: дисциплина, отговорност, търпение, да си служи с истината, да не вреди, да бъде деликатен, да има достатъчно любов в себе си и др.\nПосланията на числата са в нашия вътрешен свят, достатъчно е да се научим да ги виждаме и да ги използваме.\nПолзи от обучение по Нумерология:\nСредство за себеопознаване – изучавайки и запознавайки се с вибрацията на числата, ще можете да се промените в положителна за Вас посока.\nЗнанието е силен инструмент, чрез който ще опознаете силните и слабите си страни, за да може да живеете живота, който искате\nСветлината, която съдържа всяко число, посочва пътя и ще ви помогне да отворите очи за истинската си същност.\nВсеки човек избира сам за себе си, съзнателен или несъзнателен живот ще живее.\nС помощта на числата човек, може да проведе вътрешен диалог със себе си.\nЦел на обучение по Нумерология:\nсебеопознаване и засилване на връзката със самия себе си\nподобряване на взаимоотношенията, разбиране и опознаване на „другите“\nпостигане на щастие и хармония\nелиминиране на страховете\nусилване на връзката с интуицията\nвибрацията на всяко едно число\nчислото на жизнения път(рождена пътека)\nчислото на партньорските взаимоотношения\nчислото от девет годишния цикъл и др. знания свързани с вибрацията на числата\nвибрацията на името\nздравето и нумерологията\nнумерологичен хороскоп-практическа част\nОбучението е веднъж в седмицата с продължителност 1:30мин.\nОбщата продължителност на курса е 4-6месеца(продължителността ще бъде съгласувана според желанието за обучение на курсистите)\nУсловия: предварително заплащане на 4-ри посещения(обучение за един месец)-70лв.\nЗаписване за участие до 18ти ноември 2021г.\nинж. Нина Ненова- астропсихолог, анализатор по хюман дизайн; консултант личностно развитие и себеопознаване; терапевт Енергийно лечение и Регенериране на Матрицата; Мастер Теате-Рейки, преподавател по:Астрология; Кабала; Таро; Нумерология; енергийни инициации-Арахангели; Акашови записи;\nPrevПредишно СъбитиеЗодия Скорпион 2021 – Кризите и Трансформациите\nСледващо СъбитиеНоволуние в Скорпион Ноември 2021Следваща


[:bg]Програма за национални учебни посещения на здравни и педагогически специалисти и студенти [:] – С грижа от 0 до 3\nС грижа от 0 до 3 > Програми > [:bg]Програма за национални учебни посещения на здравни и педагогически специалисти и студенти [:]\n[:bg]Програма за национални учебни посещения на здравни и педагогически специалисти и студенти [:]\n[:bg]Същност на програмата: Настоящата програма за национални учебни посещения на здравни и педагогически специалисти и студенти изучаващи здравни и педагогически специалности, е инициатива на Мрежата за ранно детско развитие в ромска общност в България, координирана от „Тръст за социална алтернатива“ (ТСА). Основната цел на програмата е да предостави възможности на специалисти със здравен и педагогически профил, които работят с деца от ромски произход, да повишат практическите си знания и умения за предоставяне на високочаствени здравни и педагогически грижи. Основни цели на учебните посещения:\nСъздаване на нови контакти и възможности за проектни партньорства.\nКандидатите могат да посочат конкретна здравна или образователна институция, която имат желание да посетят. Ако имате затруднения в избора на конкретна институция, моля, обърнете се към екипа на ТСА, за да обсъдите и други допълнителни възможности за посещение. Финансови параметри: В рамките на програмата очакваме да финансираме до 10 посещения за учебната 2019-2020 година, в които да участват приблизително 20 човека (здравни и педагогически специалисти, студенти, които изучават педадогически и здравни специалности, и по изключение родители). Средната очаквана стойност на разходите за едно посещение е 100 лв. За всяко посещение ТСА ще финансира разходите за двама участника. Посещенията са еднодневни, като на участниците ще им бъдат покрити транспортните разходи и разходите за храна. При необходимост и предварително одобрение от ТСА ще бъдат покрити и разходите за хотелско настаняване (при стандарт за двойна стая). Одобрените кандидати получават писмено потвърждение от ТСА с посочен лимит на бюджет за посещението. Допустими кандидати: Кандидатите трябва да са членове на Мрежата за ранно детско развитие в ромската общност REYN България и могат да имат различни работодатели (т.е., да не са от една и съща организация). Вижте линк към формуляр за членство в приложенията. Мрежата е неформална и членството е безплатно.\nУчители, помощник-учители, образователни медиатори и директори на детски градини и ясли, работещи с уязвими общности.\nПо изключение, родители от общността.\nПродължителност на програмата: Програмата е отворена за кандидатстване от датата на обявяване до датата на изчерпване на бюджета й. Посещенията се извършват в срок преди 30 май 2020 г. Оценка на кандидатурите: Разглеждането и оценката на кандидатурите се извършва от екипа на ТСА в рамките на две (2) седмици след получаване на изцяло попълнен комплект документи за кандидатстване. Критериите за оценка включват:\nКандидатите са членове на Мрежата за ранно детско развитие в ромска общност в България;\nБюджетът е реалистичен и добре обоснован.\nДокументи за кандидатстване: Документите за кандидатстване се подават минимум един месец преди планираната дата на посещението. ТСА си запазва правото да предлага подобрения в описаните цели и дейности. Всеки основно кандидатстващо лице трябва да попълни следните документи:\nФормуляр за кандидатстване; (Приложение 1)\nЗадължение на участниците след изпълнение на учебните посещения: След посещението кандидатите описват посетената практика във формуляра за описване на добра практика – (Приложение 2), към който могат да се приложат и снимки. Кандидатите отчитат реално направените разходи, като изготвят финансов отчет (Приложение 3) и прилагат към него оригинали на разходооправдателните документи. Допълнителни инструкции се съдържат във фoрмуляра за финансова отчетност, който кандидатите ше получат след одобряване на посещението им. Важни дати и срокове:\nОбявяване на конкурс 1 ноември 2019\nКраен срок за подаване на формулярите за кандидатстване 30 април 2020\nКрай на посещенията 30 май 2020\nКраен срок за подаване на технически и финансов отчет До две седмици след приключване на учебното посещение\nПриложения: Приложение 1 – Формуляр за кандидатстване Приложение 2 – формуляр за членство в Мрежата за ранно детско развитие в ромската общност REYN България – линк за регистрация: https://www.surveymonkey.com/r/BT95865 Приложение 3 – Формуляр за описване на добра практика – бланка Приложение 4 – Финансов отчет Приложение 5 – Списък на образователни институции, които могат да бъдат посетени в рамките на програмата [:]


Красавицата се погрижи за прическата на новия си любим\n29 Май 202021:41\nХоливудската актриса от български произход Нина Добрев и един от най-успешните сноубордисти за всички времена Шон Уайт вече не крият връзката си. Двамата обявиха публично, че са заедно, показвайки се на профилите си в "Инстаграм". 31-годишната Добрев е най-популярната българка в социалните мрежи. Звездата от "Дневниците на вампира" има почти 20 милиона последователи в "Инстаграм".\nСлед като преди два месеца отвъд Океана разкриха, че Нина и Шон Уайт са двойка, сега влюбените най-после го потвърдиха. Актрисата очевидно е щастлива с Уайт, известен с прякора Летящия домат. От публикацията й в "Инстаграм" става ясно, че тя се е погрижила за прическата на новото си гадже.\nTрикратният олимпийски шампион в дисциплината халфпайп от Торино 2006, Ванкувър 2010 и ПьонгЧанг 2018 също сподели снимка и видео с Добрев в социалната мрежа, като я похвали, че е страхотен фризьор.\nAdding to resume: hairdresser \nMy hairstylist said he wouldn’t, so she did  #QuarantineCuts\nПубликация, споделена от Shaun White (@shaunwhite) на Май 28, 2020 в 3:21 PDT\n11 Юли 2020 4817 0\n11 Юли 2020 4367 5\n11 Юли 2020 4650 0\n11 Юли 2020 1872 0\n11 Юли 2020 1314 0


ГОРЧИВ ОПИТ: СЛИВАНЕТО НА МИННИЯ И ХИМИЯТА – ПОД ЛУПА, ИСКАТ СИНДИКАТИ\nНачало Новини ГОРЧИВ ОПИТ: СЛИВАНЕТО НА МИННИЯ И ХИМИЯТА – ПОД ЛУПА, ИСКАТ СИНДИКАТИ\nПрез 2007/2008 учебна година имаме горчив опит от сливането на ПГЕЕ „Капитан Петко войвода“ и ПГС „Пеньо Пенев“ /Минния и Строителния, както ги знаят хората/. Поради липса на контрол от страна на институциите се стигна до безпрецедентно унищожаване на материално-техническата база. Унищожено бе оборудване на 22 специализирани кабинета в сградата на ПГЕЕ и учебен рудник с техника за над 1 500 000 лева. Това се казва в писмо от 5 юни 2014 г. от страна на Учителските синдикати в Димитровград до председателя на Общинския съвет Стефан Димитров. То е свързано със сливането на Професионалната гимназия и ПГХХТ „Проф. д-р Асен Златаров“.\nВ писмото се казва, че част от техниката е дарение и не е заприходена, което улеснява възможни незаконни действия. Освен това – от всички кабинети е запазено обзавеждането само в два, като е можело да се използва 75% от оборудването. Никой не давал и информация колко средства са получени от ликвидацията и къде са отишли.\nНа фона на описаното, училищните синдикати излизат с предложение да се сформира независима комисия от професионално подготвени хора, които да участват в инвентаризацията и прехвърлянето на материалните активи в новата професионална гимназия. Те смятат, че комисията е задължителна, за да не се злоупотребява с оборудването, което е дарение и не е заприходено, както и да има контрол върху инвентара в общежитие, складове и др. За да не се злоупотребява с подбора на кадри при евентуални съкращения в комисията трябва да има представители на училищните синдикати, настояват те.\nСъс заповед на министъра на образованието Анелия Клисартова, обнародвана в Държавен вестник на 11 юли 2014 г., ПГХХТ „Проф. д-р Асен Златаров” и ПГЕЕ „Капитан Петко войвода” се преобразуват в Професионална гимназия „Проф. д-р Асен Златаров”, считано от 1 август. Преди няколко дни имаше закрито заседание, на което бе обсъждано сливането на двете професионални гимназии. Пресконференция в тази връзка ще даде в понеделник Стефан Димитров.\nПредишна статияМАЙСТОРИ НА КИОКУШИН ЧЕРПЯТ ЗА ЧЕРНИ КОЛАНИ\nСледваща статияВАЛЕЖИ И ГРЪМОТЕВИЦИ НА МНОГО МЕСТА В СЪБОТА, ПРЕДУПРЕЖДАВА МОСВ


Кафе капсули Monoarabica India на illy за ...\nНачало » Кафе » Кафе капсули » Капсули illy система » illy Monoarabica India iperEspresso система 21 бр. Кафе капсули\nПрегледа: 2350 illy illy Модел: Monoarabica India\nilly Моноарабика Индия\nВ Индия кафето расте под сянката на гъстата растителност, заедно с други видове като черен пипер, ванилия, кардамон и цитрусови плодове. Това богато разнообразие защитава в дългосрочен план околната среда и спомага за благополучието на местните общности, които отглеждат кафе.\nПлътен вкус, нотки на какао и препечен хляб.\n"Monoarabica India" е кафе с отличителен аромат и уникална пикантност. Плътният вкус е съпроводен от интензивните нотки на какао и препечен хляб, като това оставя приятен шоколадов послевкус и леко нотки на сладост.\nКакво трябва да знаете за вашата кутия Monoarabica India:


Форум > Строителни обяви > Тема > Страница 6\n04-08-2014 - 01:09:55 Регистриран: преди 11 години\nСтроежа на една къща не е никак лесна работа! Трябва да бъде изпълнен с пълен професионализъм и отговорност. Нека всички бъдещи инвеститори да бъдат внимателни с избора си на строител.\nWWW.SECHKOV.COM - строеж и ремонти\n18-08-2014 - 00:35:24 Регистриран: преди 11 години\nWWW.SECHKOV.COM 0888 80 17 16\n21-09-2014 - 23:56:40 Регистриран: преди 11 години\n10-11-2014 - 00:35:32 Регистриран: преди 11 години\nПодготовка за наливане на плочата за покрива.\n28-12-2014 - 23:32:09 Регистриран: преди 11 години\n170 кв.м. бетонна плоча с обли и прави греди\n27-03-2015 - 00:24:29 Регистриран: преди 11 години\nКаналът ми в Ю Туб има свой юбилей. Скоро достига 100 000 -ното си разглеждане, а това за строителен канал е доста рекордьорско. Благодаря на всички, които са били в него и се надявам да са видяли неща, които да са им допаднали. Очаквайте скоро ново видео на завърешен търговски обект/козметично студио/, друго за начало на строеж на къща и ремонт на апартамент.\n08-04-2015 - 02:18:24 Регистриран: преди 11 години\nДнес забихме колчетата на новата къща, която започваме в Банкя. Снимки ще качвам скоро. Нека новия строителен сезон е успешен за всички съвестни и отговорни строители!!!\n16-05-2015 - 03:48:44 Регистриран: преди 11 години\nНаливане на подложен бетон, кофраж на стени по основи, арматура и т.н.\n05-06-2015 - 03:28:41 Регистриран: преди 11 години\n80 кубика бетон са наляти в основите\n23-06-2015 - 02:50:38 Регистриран: преди 11 години\nЗидария на стени и наливане с вибриране на колони.


Цялата палитра продукти, които ще срещнете при свети спас ООД, ще дадат отговор на очакванията ви\nНезависимо дали сте уседнали в малък, или в голям град, вие бихте успели да се насладите на богатството на продукти от Свети Спас ООД в магазините. Експертите на Свети Спас ООД са на мнение, че в наши дни всеки човек може да се сдобие с исканите продукти по най-добрия съобразно него начин. Според специалистите на Свети Спас ООД, да се възползваме от пазарните облаги и стабилното многообразие на продукти, предлагани на пазара, онова нещо, което без колебание трябва да се направи. Богатството на пазара и сигурното представяне на продукти като тези на Свети Спас ООД в в много случаи означава удовлетворени потребители, а щастливите потребители се свързват с отлично ниво на всички продукти.\nМисълта за вашите нужди – базова цел на продуктите на Свети Спас ООД\nОнова, което кара да изпъкват продуктите на Свети Спас ООД, са нашите купувачи – колкото по-оригинални са клиентите ни, толкова по-незамениме и възхитителни трябва да бъдат всички продукти, които предлагаме.\nСпоред проучване на Свети Спас ООД усъвършенстването на модерните технически средства и производствените процеси предполагат възможност за развиване и разнообразяване на предлаганата на пазара гама от продукти. Именно тук идва времето на планиране преди пазаруването. Бизнесът на Свети Спас ООД лежи върху нуждите на нашите купувачи и колкото повече те нарастват, толкова по-разнообразна база от продукти ние от Свети Спас ООД предоставяме. Главното между характеризиращите многообразието на продукти перо е бюджетът – един иновативен интернет магазин би следвало да представа продукти за ранообразните възможности на своите клиенти и ние от Свети Спас ООД сме точно такъв магазин.\nВложете в себе си, като изберете предлаганите от Свети Спас ООД продукти\nЦелият набор от продукти на Свети Спас ООД са произведени с уникални черти. Това, че ние от Свети Спас ООД сме съвременни е резултат от огромни усилия, реализирани с тази поставена от нас дефинирана посока – да крепим позицията на клиентите си към нашите продукти и да осъществяваме всички техни очаквания. Ние от Свети Спас ООД се опитваме да вложим нововъведения във всички продукти, които представляваме, за да бъдат артикулите все по-добри за вас. Избирайки Свети Спас ООД, вие пазарувате модерното и най-доброто в обстоятелствата на света сега. Всеки един от продуктите на Свети Спас ООД, които предлагаме, са специфични поради това, че са съобразени с вас. Вие като потребители на Свети Спас ООД сте носители на своя уникалност и ние се стараем да отговорим на тази специфичност с всички продукти, които предлагаме за всички вас. Всичко, което залагаме във всеки един от продуктите на Свети Спас ООД, е отношението ни към потребителите – ако всички наши продукти съумяват да направят деня ви по-добър, ето тогава мисията ни е успешна.\nЗалагайте на продукти, които са съобразени с пазарното развитие – точно като тези на Свети Спас ООД\nСъществуваме във време, което дава възможност на всеки човек да си осигури необходимите му продукти, като предлаганите от Свети Спас ООД, по най-удобния и лесен, най-подходящия за него начин. Без значение дали сте седнали пред компютъра или телефона си, вие лесно можете да поръчате всички продукти на Свети Спас ООД, които са ви от нужда с няколко клика на екрана. Благодарение на електронни магазини като този на Свети Спас ООД, вие имате улеснението да пазарувате по достъпен начин и да имате пред себе си огромен списък от продукти и други продукти с помощта на ограничен брой стъпки, без даже да помръднете от жилището или кабинета си. Пазаруването от онлайн магазини като този на Свети Спас ООД е възприето като една от новите перспективи, които нашето време дава като вариан за придобиване не желаните продукти по най-добрия за вас начин. Решавайки да бъдете един от клиентите на Свети Спас ООД, вие се доверявате на фирма, устремена да прогресира успоредно с нарастването на пазара и да предоставя все по-висококачествени продукти на клиентите ни. В ролята си на клиенти вие със сигурност усещали на плещите си, че голямото разнообразие от продукти, като предлаганите от Свети Спас ООД, е в състояние да отежни избора ви, но ако то е добре описано, вие ще разползгате с най-богатата база да направите мотивиран избор – именно на това преимущество от пазарния принцип ние от Свети Спас ООД бихме желали да наблегнем.\nДнес онлайн магазините в голяма степен увеличават броя си, обаче нищожен дял от тях гледат на купувачите си по един и същ начин с нас. Свети Спас ООД не прави компромис с качеството в интерес на цената. В екипа на Свети Спас ООД смятаме,че можем да се развиваме, докато притежаваме потребители, които да ни дават отзиви. Независимо дали се нуждаете от продукти за дадено събитие, или като част от ежедневните ви занимания, ние от Свети Спас ООД сме тук, за да ви окажем съдействие. Спрете се на Свети Спас ООД, тъй като ние сме се отдали на вас и вашите желания и изисквания.


За косата! Измиване, маска, подстригване и оформяне, или възстановяваща терапия със студена URS преса (разграбена оферта, 03.06.2019) | Grabvam.com Плевен\nУлтразвуково почистване на лице, плюс безиглена мезотерапия с хиалурон и колагенова маска с лек лифтинг масаж\nПодстригване на коса или терапия - кератинова или арганова\nСуши сет с 8 или 20 хапки\nЗа косата! Измиване, маска, подстригване и оформяне, или възстановяваща терапия със студена URS преса, от Салон Хера\nПредстои ти празничен повод и искаш да се покажеш в най-добрата си светлина? Фризьорски салон Хера ще те дари с безупречна визия - грабни ваучер и се възползвай от супер отстъпка!\nИзмиване на коса, нанасяне на маска, подстригване и оформяне със сешоар и стилизанти\t 13 лв вместо 28 лв Разграбено\nТерапия за коса със студена URS преса и органична серумна ампула - против цъфтеж и за възстановяване и блясък\t 15 лв вместо 30 лв Разграбено\n• Нежно измиване на косата с професионален енергизиращ шампоан - ревитализира и успокоява скалпа, подсилва косъмения фуликул от основата;\n• Нанасяне на подхранваща балсам-маска - моментално подхранва и разплита косата. Възвръща блясъка и еластичността. Увеличава контрола върху косата и елиминира хвърчащите краища. Косата е мека и лесна за моделиране и оформяне. Косата е мека и лесна за моделиране и оформяне;\n• Косата леко се подсушава и върху нея се нанасят серумни ампули с мощно възстановяващо действие - придават блясък и еластичност. Предпазват от цъфтеж. Формулите на продуктите са богати на реминерализиращи съставки. Благодарение на хидротерапевтичните екстракти ,косата става бляскава, гладка и видимо по-здрава;\n• Обработка на цялата коса с професионална студена ултразвукова преса с инфрачервени лъчи (URS). Пресата е разработена на базата на нова технология за по-добро проникване на възстановяващите продукти в косъма. Действа без нагряване, чрез комбинация между звук и инфрачервени лъчи. Пресата е създадена да дарява безпрецедентно зашеметяваща красота на косата. Това не е обикновена термична преса за изправяне или просто още един уред с нагряващи се метални плочки. Това е ново поколение технология за красива коса, която е изключително успешна и популярна в салоните в Япония и Италия. Ултразвуковата и инфрачервена преса осигурява отлично неабразивно почистване на обвивката на косъма, както и супер дълбоко насищане и подхранване с активни агенти за трайно регенериране, блясък и копринена мекота;\n• Изсушаване на косата и оформяне на прав сешоар.\nС предварително записване на час на: 087 69* **** (скрит), с номер и секретен код на ваучер.\nПри закъснение или неявяване за записания час, ваучерът се счита за използван.\nПроцедурата се извършва само с професионални продукти, от фризьор Полина Искърова.\nОсигурено от Фризьорски салон Хера\nСалон Хера ще се погрижи за вашия бляскав външен вид и самочувствие. Предлага пълна гама услуги в сферата на фризьорството и маникюра. Работи с утвърдени марки козметика.\nПлевен, Център, ул. С. Врачански 3, бл. Сопот 087 69* **** (скрит) Понеделник - Събота: 10:00 - 19:00ч.\nОфертата е осигурена от ХЕРА - 22 ЕООД, ЕИК: 205268926, и е със срок за закупуване на оферираните услуги/стоки от 03.06.19 до 14.06.19.\nЗа косата! Измиване, маска, подстригване и оформяне, или възстановяваща терапия със студена URS преса\n-51% Почистване на лице\nИзмиване на коса, нанасяне на маска, подстригване и оформяне със сешоар и стилизанти\nТерапия за коса със студена URS преса и органична серумна ампула - против цъфтеж и за възстановяване и блясък


Списание ХИ&Т - „КОРЕНИТЕ НА ЖИВОТА”\n„КОРЕНИТЕ НА ЖИВОТА”\nПубликувана на 02 December 2009\nСъздадена на 02 December 2009\nСъвременните пациенти и въобще потребители все по-често посягат към хранителните добавки, стимулиращи средства и алтернативна медицина. При използването на естествени „лекарства” от растителен и животински произход липсват токсичните вещества и не се провокират странични ефекти.Интерес напоследък предизвикват т.н. „мужик корен” (Euphorbiapallasii), с родина Източен Сибир, както и женшенът – „коренът на живота”.Някога в Източна Манджурия, обкръжени от непроходими гори, живели два враждуващи рода – Си Лян и Лян Серл. Според преданията първият водел началото си от царя на животните – тигъра, а другият – от коварния рис. В периодите, в които родовете не враждували, момчетата си играели заедно. Първото момче било силно и смело, казвало се Жен Шен (човекът корен), а другият син – Сон Ши Хо, бил изключително красив, но честолюбив, властен и егоистичен. Веднъж, когато се сражавали със страшния Жълт дракон, Сон Ши застанал на страната на дракона и посякъл Жен Шен. На мястото, на което погребали героя, от кръвта му израснало невиждано растение. Според някои предания Жен Шен имал красива сестра, от чиито сълзи поникнал чудодеен храст. Казват, че женшенът притежава и способността да се превръща в човек, животно, птица и дори камък.\nНАРИЧАТ ГО „ДЕВЕТОТО ЧУДО НА СВЕТА”, „РЪКАТА НА БЕЗСМЪРТИЕТО”, „КОРЕНЪТ НА ЖИВОТА” и „солта на земята”. И тези суперлативи не са случайни. Още преди 4000 години женшенът е бил използван като лечебно средство в Далечния изток. Според писмени свидетелства на лекар от XI век двама куриери често изминавали разстоянието от 3 и 5 км. Единият от тях винаги бил по-свеж и държал в ръка от чудодейния корен. Авицена подробно описва женшена в уникалния си труд „Каноните на лечебната наука”. Растението е под личната опека на далай-ламите в Тибет.\nЗА ЖЕНШЕНА СЕ ВОДЕЛИ ВОЙНИ и се извършвали убийства. През 1709 г. тогавашният император въвел строг монопол върху корена. Желаещите да го събират плащали налог и отивали в тайгата под усилена охрана. След изтичане на фиксираното време те се връщали и били обискирвани, за да не са задържали някой корен. Едва след това им било разрешавано да влизат в императорския дворец. При най-малко нарушение – промяна на маршрута в тайгата или леко нараняване на корените, получавали сурови наказания. Най-добрите екземпляри оставали за императора, а останалите той „подарявал” за много пари на придворните лекари и богати аптекари. Обикновените хора не можели да си откупят обратно и най-малките и разрязани по погрешка екземпляри. Дори и днес 30000 човека могат да добият за цял сезон едва 4000 корена, които тежат средно 36 кг. За да се впуснете в подобна авантюра, в Усурийската тайга например ви е необходима дълга промазана престилка (за да се предпазвате от росата), и палка, за да ровите в тревата.\nСАМО „ЧИСТ” ЧОВЕК Е МОЖЕЛ ДА ГО ДОКОСНЕ\nКитайците, изтерзани от дългото търсене, се навеждали, дори падали на земята, и казвали: „Женшен, не си отивай, аз съм чист човек, без грехове, с добро сърце!” След което като професионални ботаници изучавали почвата, топографията на местността, останалите растения в близост, мястото му спрямо слънчевите лъчи. Следвали молитви и заклинания и откопаване на корена. А неговата големина винаги е правопропорционална на листата. Най-често се срещат с 3-4 листа, а голямата цел на всеки търсач е женшенът да бъде със 7 листа. Ако коренчето е съвсем младо, се правело нещо като къщичка над него и той оставал запазен за собственика си. Така че биографията на всеки женшен е не по-малко интересна от тази на диамантите.\nСРЕД НАЙ-ИНТЕРЕСНИТЕ НАХОДКИ Е 200-ГОДИШНО РАСТЕНИЕ, намерено през 1905 г. на територията на Русия. Още тогава то било оценено на 5000 долара. Когато през миналия век открили женшен в Северна Америка и Канада, започнала нова „клондайска треска”. Великият Карл Линей систематизирал растението, дал му наименованието „панакс” – от „пан” – все и „акос” – изцеляващо средство, оттук и „панацея”. А славата на това чудодейно растение нараствала непрекъснато, днес женшенът е често срещана съставка при най-модерните козметични и лекарствени средства.


Трижди преплакнато хапче и пет живи въшки осигуряват най – високи нива на миди-хлориани в кръвта | CredoWeb\nТрижди преплакнато хапче и пет живи въшки осигуряват най – високи нива на миди-хлориани в кръвта\nИз лекарската практика... :)\n– Ох, благодаря ви! От сърце ви благодаря! Господ и Богородица да ви поживят, и Схарасвати да ви дава енергия! Знаех си аз, че има и знаещи лекари! Вдругиден имаме сбирка на групата, ще разкажа на всички за вас! Благодаря ви от сърце! Това се казва истински лекар!…\n–Добре, а не ви ли притеснява, че детето сериозно изостава като ръст и тегло. – В интелекта нищо чудно да е наследствено, мисля си.\nЛежа аз в Майчин дом, по план се очаква да раждам утре. Съседката – дългокрака блондинка – не знае, че съм лекар, и ми обяснява:\n– На всяка цена да си запазиш плацентата! Струва луди пари! Извличат от нея едни тайни лекарства, дето са само за най-богатите хора, с тях живеят по хиляда години! Затова лекарите гледат да ги паланджосат, да ги продадат те! Не си я давай за нищо на света!\n– А… кои богати живеят по хиляда години? Много ми се иска да знам. Току-виж завъртя главата на някой, да се вредя и аз.\n– Нали знаеш Бил… Бил… Абе не Клинтън, ами един друг Бил. Компютри прави. Та той всъщност е роден преди осемстотин години и е евреин. Те всичките такива са евреи. И на времето станал масон и така научил тайната. Елвис Пресли и той е като тях, приели са го, понеже пее много хубаво. Те жени не приемат, ама завъртиш ли на някой главата, все ще се вредиш.\n– А няма ли някой българин? – Раждането е страшничко, да си видиш чадото е нетърпение, ама самото чакане е страшна скука. – Тия са много далече, на мен ми дай нещо по-близко.\n– А, българи няма. Кой ти ще пусне Ганьо да живее хиляда години? Не заслужаваме ние такова нещо. Прост и смотан народ сме, затова.\n– Ей, момиче! Недей да люлееш това дете, ще му стане нещо!\n– Аз съвсем лекичко, да заспи по-лесно…\n– Не го люлей! На новородените още не им е прикрепен мозъкът към черепа, и като клатиш детето, мозъкът вътре хлопа и се поврежда!\n– Нещо ми е бледен напоследък, горкичкият. Питах съседката – каза ми, че аурата му е лоша. Ходихме на частно, направиха ни аурограма. Ето я, можете ли да я разчетете?\n„Аурограмата“ представлява драсканица на човече с няколко разноцветни кръга около него. Гледам я умно, след това въздъхвам:\n– Ще се наложи да му направим и някои изследвания. Кръв, ултразвук, може би рентген.\n– Ама на аурограмата какво се вижда?\n– Ами… че е бледен и е нужно да се вземат мерки за здравето му.\n– Само това ли? Май не ви бива много да разчитате аурограми!\n– Да си призная, наистина не ме бива много по тях. Но да разчитам изследвания съм много добър, слагам чудесни диагнози и давам много добри лечения. Хайде, момко, седни там да ти вземе сестрата кръв.\n– Ама докторе, чакайте малко! Не е ли добре първо да разчетем аурограмата, пък после да взимаме на детето кръв?… Добре, вие като не можете, къде да намерим специалист по аурограми?\n– Какво става бе, лельо Станке?\n– Докторе, няма ли да ми вземете кръв?\n– Кръв? При запек? Че каквода ѝ изследваме?\n– А как иначе ще разберете какъв ми е запека?\nНа улицата почти пред мен възрастен човек внезапно спира да върви, тупва на земята и започва да се тресе. Класика на гранд мал. Притичвам до него и бързо му обръщам главата настрани – ако тръгне да повръща, да не се задави. Внезапно масивна лелка грубо ме блъсва, изправя му главата и ми вдига скандал:\n– На какво прилича това? Врата ще му скършите на горкия! Веднага дайте да му подложим нещо под главата и да му налеем вода в устата!\nПодлагането – за да е в идеална позиция за задавяне. А водата – за в случай че не повърне и няма с какво…\n– Докторе, трябва да ми пуснете един анализ! Ето такъв!\n– Кой ви го каза това?\n– Стоматологът ми. Трябваше три дена всеки ден да ходя да го разпитвам, че да му се размърда мозъкът да се сети какво ми е. Само че той не може да пусне такъв анализ, та ме прати при вас…\nКакво ли не съм намирал в уши, ама днес направо ме забиха. Лист от някаква зеленилка, засъхнал здраво за стените на ушния канал и за тъпанчето. Капя вътре глицерин, да го разлепи малко, псувам наум като хамалин…\n– Как е попаднало това в ухото ви, на екскурзия ли сте били някъде?\n– Ами сърбеше ме ухото. Ама аз имам книгата на Малахов, тя е велика работа! Намерих вътре – пише да се пъхне лист от здравец и да се капнат три капки урина…\n– А лайно не му ли сложихте случайно?\n(С надежда:) – Помага ли?\n– Докторке бе, можеш ли да ми зачистиш малко зъбния камък, че напоследък нещо е множко?\n– Я да видим… Наистина е множко. Само че това тук отляво е пародонтит, и то сериозен. Трябва да го срежа, да се оттече гнойта.\n– А, не! Сега не може!\n– ?!… А защо да не може сега?\n– Защото луната е в последна четвърт! Операции се правят само в първа! На какво ви учат вас, такива елементарни неща да не знаете!\nСимпатичен мъж към шейсетте. Проблеми с уринирането. Изследвания – ужас. Тумор на простатата трета степен, множествени разсейки в таза… Гледам го аз – закача ми нещо в ума.\n– Идете при екстрасенса, той ще ви каже! И ще ви излекува пътем!\nМамичка с петгодишна дъщеря. Били ѝ пробили ушите за обици, ама не зараствали. На момиченцето ушите му омотани с някакъв парцал. Почвам да го развивам – смрад, та ми потекоха очите.\n– Народна медицина! Баба ѝ го направи, по специална рецепта от нейното село! Вече седмица!\n– А какво е все пак?\n– Урина от стелна крава. Стара народна рецепта, истинско нещо! Не като днешните химии…\nТова дете имаше просто железен имунитет. Три месеца се мъчихме, но успяхме да му спасим ушите…\n– Приятна вечер. Извинявайте, че така по телефона, ама много се надявам да сте компетентни… Детето е с температура. Пет дни ту се качва, ту спада. Трийсет и девет е в момента… На четири годинки е. Вегетарианец, ама не съвсем – ядем готвено, даже понякога му даваме сладки неща, нищо че са вредни. Много ги иска… За последен път преди два месеца, някаква вафла му купих… С какво се лекуваме ли? С глад и клизми. Пети ден вече. Преди винаги му е спадала температурата, ама този път не ще… Не, в болница няма да постъпим. Тъпчат децата там с разни химии, дават им разни меса, абе изобщо тровят ги… Ами да ви питам – ако сте компетентни, кажете какво да правим? Поуплашени сме…\n– Някакви проблеми? Нещо да ви безпокои?\n– Чудеснооо… Дайте все пак да го погледна… Ъ!\n– А очите му не ви ли безпокоят случайно?\n– Ами малко, ама аз ги промивам.\n– С какво ги промивате?\n– С чай. Каркаде и лавандула. Една съседка ми го каза, тя е била пет години санитарка във Втора градска, знае всичко!\n– Мдаааа… И от колко време му промивате така очите?\n– От два месеца.\nВъзрастна пациентка, от селото на шефа на клиниката. Диагноза: високо кръвно. 170/100 няма да ни уплаши. Настанихме я и ѝ изписахме лекичък препарат. Нулев ефект. Изписахме по-силен – нулев ефект. Още по-силен – също. Комбинации – също… Тая бабка да не е извънземно? Сестрата подпита съседката ѝ по стая – онази потвърди: бабата си пие лекарствата точно по часовник. Не пропуска никога… Чудеса! И така, докато една вечер сестрата не се връща в стаята ѝ след раздаване на лекарства да си търси забравения болничен дневник и я вижда да плакне нещо на чешмата в една кърпичка.\n– Малини ли са ти донесли на свиждането?\n– Ами! Преплаквам лекарството от мръсотиите.\n– Преплаквам лекарството от мръсотиите, викам!\n– Ама… Защо?\n– Стрина Кина от село така ми рече. Над деведесе е, ама още акъл дава за всичко. Вика, дадат ли ти некво лекарство, ще го стрийш у едно кръпче и ще го преплакнеш на чешмата от мръсотиите. Че идва от разни чужбини чак, що нещо е обрало по пътя, то си знае…\nДвайсет и малко годишна девойка, красива, направо кукличка. С болки в корема и „някакво течение“. Сложих я на стола, започнах гинекологичния преглед… и се изприщих. От отвора на матката тече гъста зелена гной.\nНадявам се да се отърве с хистеректомия. Все пак е млада, има време да се учи от живота. Ще е тъжно да я отнесе перитонит. Няма да има деца, ама каквото човек сам си направи…


Книжните проклятия през вековете - Искам да знам\nПреди да се появят печатниците през втората половина на ХV-ти век, пък и доста време по-късно, книгите били символ на лукс, охолство и разкош. Цените им били баснословни. И съвсем заслужено – достатъчно е да си представим, например, колко труд бил необходим, за да се препише на ръка едно Евангелие, да не говорим за цялата Библия. Или един рицарски роман с описание на приключенията на крал Артур, Ланселот, Тристан и другите рицари на Кръглата маса. Притежанието на книга по онова време може да се сравни, да речем, със собственост днес върху мерцедес последен модел. Да не забравяме обаче, че има и ролс-ройсове…\nИ, естествено, както във всички времена, така и тогава скъпите предмети привличали крадци. Днес автомобилите се охраняват с аларми – а в онази епоха ценните книги се пазели в сандъци, обвити с вериги и… проклятия. За средновековния човек това било естествена и най-ефективната възможна защита – сандъкът може да се разбие, веригата да се разсече, но от проклятието не може да се избяга.\nНай-ранните проклятия, пазещи книги, са още от VII в. пр. Хр. Те се срещат на древногръцки, после на латински, староеврейски, арабски и на езиците на почти всички европейски „бели“ народи. Проклятията се запазили дори в началото на епохата на печатните книги – след което започнали да изчезват, защото книгите станали по-евтини.\nТака, например, библията на Арнщайн, съхранявана в Британската библиотека, е преписана в Германия около 1172 г. В началото й са описани мъките, пожелани за всеки крадец, който се осмели да й посегне: „Ако някой открадне тази Библия, нека умре в мъки, да го пържат в тиган, да го връхлетят епилепсия и треска, да го разпънат на колело и да го обесят! Чума за него! Амин!“\nФренско проклятие от XV-ти век звучи така: „Който открадне тази книга, ще виси на бесилка в Париж. Ако не виси, ще се удави. Ако не се удави, ще го пекат на огън. Ако не го пекат, ще го постигне още по-лош край!“\nЕдин ръкопис във Ватиканската библиотека е защитен със следното проклятие: „Готовата книга лежи пред вас, не критикувайте смирения летописец. Онзи, който открадне тази книга, никога няма да се яви пред взора на Христос. Той ще бъде убит от проклятието и ще му бъдат извадени очите“.\nКнижно проклятие, пазещо ръкописна книга от ХІ-ти век в една италианска църква, предлага на потенциалните крадци възможност да свършат добро дело. Заклинанието гласи: „Този, който вземе тази книга, или я открадне, или по някакъв лош начин я изнесе от църквата „Санта Чечилия“, може да бъде осъден и прокълнат завинаги освен, ако върне книгата и се разкае за постъпката си“.\nСледното книжно проклятие е написано с комбинация от латински и немски език: „Ако се опиташ да откраднеш тази книга, ще те обесят високо. И тогава гарваните ще се съберат, за да ти кълват очите. И когато крещиш от болка, не забравяй, че си заслужил тези мъки!“.\nСледното роклятие от XVIII-ти век е намерено в ръкопис, открит в манастира „Св. Марк“ в Йерусалим. Написано е на арабски език: „Това е собственост на сирийския манастир в светия Йерусалим. Всеки, който открадне или отнесе книгата от това място, ще бъде проклет от Божиите уста! Бог ще му се разгневи! Амин“.\nВ Ню-Йоркската медицинска академия се пази кулинарен ръкопис от ХVІІ-ти век. В него може да се види надпис: „Това е книга на Джин Гембел. И нека онзи, който я открадне, да се удави!“.\nНадписът на собственика върху книга от 1632 г., отпечатана в Лондон, съдържа познат мотив: „Не кради тази книга, мой честен приятелю! Страхувай се, че бесилка ще бъде твоят край. Когато умреш, Господ ще те попита: „Къде е книгата, която открадна?“.\nВ „Историята на схоластиката“ от XII-ти век се съдържа следното предупреждение: „Монахът Петър даде тази книга на най-благословения мъченик свети Куентин. Ако някой я открадне, кажи му, че в Съдния ден самият най-свети мъченик ще бъде обвинител срещу крадеца пред лицето на нашия Господ Иисус Христос „.\nЕдно от най-сложните книжни проклятия заявява следното: „За онзи, който е откраднал книгата от библиотеката: нека тя се превърне в змия в неговите ръце и да го разкъса. Нека паралич порази членовете му. Той ще потъне в болка и ще плаче, молейки за милост, но нищо няма да спре неговата агония. Нека книжни червеи да гризат вътрешностите му, а той да не умира. И накрая пламъкът на Ада ще го погълне“.\nНякои обаче смятат това проклятие за „менте“. То е публикувано през 1909 г. от библиотекаря-писател Едмънд Пирсън като датирано от XVIII-ти век – но днес повечето изследователи смятат, че е продукт на собствената му фантазия.\nТака или иначе, дори в епохата на интернет книги продължават да се крадат до ден-днешен.\nдревни · загадки · история · книги · легенди · любопитни факти · Мистерии · митове · най-невероятните · невероятни · проклятие · смърт · Събития · Факти · четене


9 месеца ден след ден - календар на бременността от Лилия Сав...\nКниги ► Медицинска литература ► За майката и бебето ►\nAвтор: Лилия Савко\nИздателство: Библиотека здраве XXI\nВие планиранет бременността си и старателно се готвите за нея. Заедно с мъжа си възнамерявате да се подготвите за раждането на бебето и заедно да го посрещнете в този свят. Много е важно да сте наясно с всички етапи на бременността и раждането и да сте готова да преминете през тях максимално леко. Ако искате да получите информация какво ще става с вас и с бебето ви, как правилно да се грижите за себе си и възможно най-бързо да се възстановите след раждането, тази книга е точно за вас. В нея ще намерите отговори на всичките си въпроси. Ден след ден, месец след месец, тя ще бъде верен ваш спътник и помощник.


Ванеса Джеймс и Морган Сипре сложиха край на 87-годишна суша за Франция | beautyinsport.com\nHome ФИГУРНО ПЪРЗАЛЯНЕ\tВанеса Джеймс и Морган Сипре сложиха край на 87-годишна суша за Франция\nВанеса Джеймс и Морган Сипре са новите европейски шампиони при двойките. За Франция това е първа титла след 87 години чакане. През много далечната 1932 година Андре и Пиер Брюне печелят първите златни медали за „петлите“ (те са и двукратни олимпийски шампиони) преди сега Ванеса и Морган да повторят успеха им, след като винаги нещо им се изплъзваше и имаха само един бронз преди две години.\nСлед две поредни титли и два бронза преди това сега Евгения Тарасова и Владимир Мозоров (Русия) останаха със сребро, а младите им съотборници Александра Бойкова и Дмитрий Козловски с окичиха с медал пи дебюта си.\nМорган и Сипре, който сякаш разцъфнаха под ръководството на Силвия Фонтана и Джон Цимернан събраха 225.66 точки за двете си програми, като в двата състезателни дни бяха над всички. Волната върху ремикс на Wicked Games беше изпълнена силно, с две леки колебания на Ванеса при скоковете.\nТарасова и Морозов имаха възможност да спечелят третата си поредна титла, но партньорката не успя да изпълни добре комбинацията от три скока, което се оказа фатално за крайния им сбор, който е 218.82. Със сигурност много щастливи са Бойкова и Козловски, с които Тамара Москвина се завърна на голямата сцена. Дуото записа трета по силна волна програма и се пребори за бронза – 205.28 точки.\nСамо на 14 стотни зад тях останаха опитните Никол Дела Моника и Матео Гуарисе (Италия). Пети са световните шампиони за юноши от София Дария Павлюченко и Денис Ходикин, а топ 6 допълват Минерва Фабиан Хазе и Нолан Зегеерт (Германия).\nВанеса Джеймс и Морган Сипре сложиха край на 87-годишна суша за Франция was last modified: януари 24th, 2019 by viya\nАлина Загитова и пророческото Me Voy (Тръгвам...


Радева къща е различната къща, съчетала лукса с полъха на едно време, запазила външния архитектурен стил на Жеравненските къщи и умело поставила уюта и комфорта.\nНаселено Място: Жеравна | Категория: 4 звезди | Вид: Къща за гости |\nРадева къща е различната къща, съчетала лукса с полъха на едно време, запазила външния архитектурен стил на Жеравненските къщи и умело поставила уюта и комфорта. Разполага с 5 спални, трапезария и напълно оборудвана кухня.\nКъщата е на първо ниво, като в единия край излиза на улицата. Първият етаж е каменен с почти еднометрова дебелина на зида. Зидът имитира суха зидария, пресечена от дървени греди, дялани на ръка (сантрачи). По същия начин е изпълнен зидът, който огражда двора, като на места са оставени малки ниши. През двукрила дъбова порта се влиза в двора.На този етаж върху площ от 100 кв. м се намират спалня с баня, отделена от голямо помещение с антре от талпени стени, кухня и дневна, в която са оформени кът за хранене с маса за 10 души, кът за кафе с мека кожена мебел и зона с камина.Стените започват с откритата каменна зидария, която е пресечена от бели стени с груба мазилка и се разделят от дървеното антре. Таванът е с вградени висящи греди от старата къща. С талпи от нея са облечени двете бетонни колони, разделящи помещението.Камината е по образец на старо жеравненско огнище, но е с по-голям размер. Отлятата бетонна шапка е облечена с дъбов ашмак и от двете й страни има ниши с „фиридки”. Този етаж е преходът на старата жеравненска къща към един по-артистичен стил с висок комфорт и лукс в обитаването. Пътнически сандък от 80-те години на миналия век е превърнат в забележителна маса за кафе. Паркетен часовник със сребърен циферблат, чийто механизъм е от същото време и е дело на френски майстор, населява пространството с изключително нежен звук. Картината и съдовете от мед поставят акцент не върху цената на вещите, а върху тяхната старинна и сантиментална стойност.Холандските паркетни пепелници, свещници и шкафове, всички изработени от дъб, са на различна възраст от 20 до 70 години. Осветителните тела от мед, желязо и дърво и различни по вид и размери са подбрани в зависимост от мястото, което осветяват.Завесите са от ръчно тъкано старо платно. Вградената кухня е изработена от дъб с метален обков и вградени уреди, с каменен плот и тежка дъбова маса в нея.Спалнята на първия етаж е обзаведена със сравнително нови, но състарени мебели, изработени в Италия. Гардеробът със стъклени врати и масивният железен обков импонират на стила на интериора, като го отразяват и подчертават. Текстилът в спалнята е луксозен – изборът е коприна, тафта и тюл. Всички завеси, шалтета, декоративни възглавници, корнизи и аксесоари за завесите са ушити и доставени от българска фирма от гр. Бургас.В старата къща се е влизало на втория етаж само от двора. Този вход съществува и днес, но при реконструкцията е изградено еднораменно вътрешно стълбище. То е облицовано с дъб и ограничено от дървен парапет с елементи, характерни за Жеравна.На втория етаж се намират четири от спалните. Тук също са променени разположението и броят на помещенията с цел по-голяма функционалност. Дълбочината на коридора е намалена наполовина и така спечеленото пространство е прибавено към две от стаите.Всяка стая има прилежаща баня. Цветовата гама в баните е топла и пастелна, а декоративните щрихи са внесени от фризовете на фаянса. Мраморни кръгли мивки, плотовете от камък с цвета на фаянса, медна арматура в ретро стил са другите черти в банята, които допълват старинната визия.Всяка от спалните е обзаведена с антикварни мебели от различни страни – френска, българска (изработена по образец от Виена), английска, италианска и една спалня, в която са съчетани стар шкаф с ажурна дърворезба и легло с балдахин, което е проект на собствениците. Огледалата на гардеробите и тоалетката са оригинални кристални, но за съжаление са увредени и това налага подмяната им.Осветителните тела са висящи, изработени от метална дантела, дърво и керамика. Те са подбрани с цел да наподобяват максимално епохата и стила на мебелите. Картините, които обогатяват интериора, са на български художници. Малки аксесоари като свещници, пепелници и вази от бронз допълват усещането за отминала епоха.Таваните на стаите са изработени от елша, тъй като дъбът е доста тежък за висящи конструкции, на малки орнаменти и изцяло по проект на инвеститора. За целта са заимствани елементи от сливенски таван, стари врати и долапени стени. Изработката е дело на фирма „Мелиста” от гр. Трявна и уста Митьо. Работени са почти година, но предвид сложността и прецизността на изпълнението това е добър срок.Подборът на мебелите отнема доста време - все още има неща, които липсват или други, които да бъдат подменени. Част от мебелите са реставрирани - изработени са от дъб, бук, орех, явор и ясен.Отоплението е решено с котел на дърва, разположен в отделно помещение заедно с бойлерите и хидрофор на гърба на къщата. Докато при първия етаж е невъзможно да се направи изолация заради двулицевата каменна зидария, то при втория етаж и подпокривното пространство е използвана вулканична вата.Широки каменни стълби ни изкачват на двора. Там е построен навес по идея на собствениците - от гредите от старата къща и е покрит с турски керемиди, използвани и при покрива на самата къща.Барбекюто и пещта са обединени ведно с външния вид на каракачанската пещ. Пещта е измазана с кал и смляна слама, а за топлоизолация служи пясъчна възглавница. Под навеса са разположени тежка дъбова маса, пейка и широк миндер с табли, изработени от местен майстор, както и външната каменна чешма - всичко това по идеи на инвеститорите.За двора натежава решението да остане без високи растения - райграс с детелина, малки градинки с рози и селски цветя от двете страни на каменните стъпала и големи каменни плочи с тревна фуга, които водят към навеса. Там стои единствено старият дрян, за който съседите казват, че е поне 70-годишен и ту се кичи с жълти цветове, ту с червени дренки, сгушен наполовина под навеса.В Радевата къща има и други обитатели - тя е приютила четири лястовичи гнезда. Лястовиците влизат в къщата и лягат в старото гнездо на гредата до камината. Близките звуци от папуняк и кълвач огласят утрото, преди собствениците да се събудят. Това са само част от емоционалните моменти, които компенсират усилията и грижите по поддръжката на възстановената стара къща.\nОценка на България Еко Травел: страхотна къща и много любезни домакини.\nнаем на къщата - 300 лв на ден


Времето през април | Вестник Борба - областен всекидневник, Велико Търново\nМакар и да започва доста зле, април ще бъде сравнително топъл и валежен\nТази година през април се очаква средната месечна температура да бъде около и над нормата, която за по-голямата част от страната е между 11° и 13°, по Черноморието и във високите полета – между 9° и 11°, а за планините – от минус 5° до 2°. Най-ниските температури през април ще са между минус 2° и 3°, а най-високите – между 23° и 28°. (Вероятност за минимални температури близки до нулата има до към средата на месеца). Месечната сума на валежите средно за страната ще бъде около и над нормата, която за равнините е между 40 и 70 л/кв.м, в планинските райони – между 60 и 100 л/кв.м.\nВ началото на април температурите ще се понижат. Очакват се и валежи, ще има и дъжд, и сняг. По-чести, на повече места и повече като количество ще са в западната половина от страната. Главно там дъждът ще преминава в сняг. След средата на десетдневието температурите ще се повишават, валежите ще намалеят.\nВ началото на третото десетдневие вероятността за валежите остава повишена, а температурите постепенно ще се повишават. Около средата на периода се очаква относително стабилизиране на атмосферата и температури около и по-високи от обичайните. Към края на месеца има вероятност да стане неустойчиво, със следобедни валежи и гръмотевици.\n← България започва масово тестване за COVID-19\nУчени използват ваксината срещу дребна шарка, за да създадат „троянски кон“ срещу COVID-19 →\nСедмичен хороскоп. Прогноза за периода 9 – 15 ноември\nВРЕМЕТО на 14 декември, четвъртък. Облачно с превалявания\nКакво време ни очаква на 18. 06.2019 г.


Смята се, че сте жертва на престъпление, ако сте претърпели вреда (например, ако сте претърпели телесни повреди или ако Ваше имущество е било повредено или откраднато, и т.н.) в резултат на инцидент, който представлява престъпление съгласно националното право. Съгласно закона като жертва на престъпление се ползвате с определени индивидуални права преди, по време на производството и след неговото приключване.\nВ Кипър наказателното производство започва с полицейско разследване на престъплението. След приключване на разследването случаят се отнася до главния прокурор на републиката, който решава дали да бъде образувано наказателно производство. Ако са събрани достатъчно доказателства срещу предполагаемия извършител, главният прокурор внася делото за разглеждане в съда. След като разгледа събраните доказателства, съдът решава дали подсъдимият е виновен и или го осъжда, или го оправдава.\nПоследна актуализация: 02/03/2022


Как и за какво е необходимо да се направи кръвен тест за токсоплазмоза - Симптоми January\nСимптоми Всеки ден всеки човек е податлив на агресията на паразити, бактерии, червеи, вируси и гъбички. Какво да направя, ако тялото се урежда от "непознати"?\nСимптоми Все повече заболявания са свързани с наличието на различни паразити в човешкото тяло, отравящи тялото и причиняващи опасни последици. Има известна болест на описторхиазата, която засяга повече от 20 милиона души.\nPirentel за възрастни: ръководство за употребаПирантел принадлежи към групата на антихелминтите. Лекарството има много положителна обратна връзка и е в голямо търсене сред пациенти с аскариаза, некарбобидоза и др.


Безплатни врътки на живо - Online Casino - Рулетка 2018\nБезплатни врътки на живо- защо са полезни?\nНяма значение дали сте нов или опитен играч, безплатните врътки са една чудесна възможност да опознаете предлаганите услуги на даден сайт. Безплатните врътки ни позволяват да проверим какво точно предлага казиното, което смятаме да използваме. Тези Безплатни врътки на живо могат да се получат по много на брой начини. Например при нова регистрация, като добре дошъл даденият играч може да получи безплатни врътки, за да улесни началната му игра.\nРазбира се има и много видове причини, поради които един сайт би дал безплатни врътки на играчите си. Често безплатните врътки идват с някакви подробности, които сайтът не рекламира. Например няма как да се спечели голям джакпот от безплатна врътка, те често имитират\nнай-малкият възможен залог, но това не означава, че все пак не може да спечелите нещо.\nБезплатни врътки на живо – видове.\nБезплатните врътки не са само за нови играчи. Често сайтовете дават бонуси, за вече регистрирани потребители, само за да се задържат в техният сайт. Такива бонуси, за вече регистрирани играчи, може да са по всякакви поводи. Например някой празник за държавата, за някоя религия или личен празник за казиното. Разбира се безплатни врътки могат да се взимат и след депозит, често тази тактика замества традиционната ХХ% бонус за депозит, където ХХ е число между 20 и 200. Почти всеки би предпочел бонусът в пари, но някой казина предлагат и двете.\nСамите бонус врътки са едно чудесно нещо, тъй като те често са в голям брой. Често са между 50 и 100 Безплатни врътки на живо. Това ви позволява доста дълга игра без изобщо да губите от вашите пари. Самите безплатни врътки нямат точно определено значение тъй като всеки сайт си има собствените правила. Някой сайтове задължават играчите да въртят някоя специална рулетка, която няма възможност за толкова голяма печалба, вместо нормалната рулетка от която те могат да направят доста пари с нужният късмет.\nБезплатни врътки на живо – предимството на играта онлайн.\nАко все още се чудите защо да играете онлайн казино, погледнете следните причини:\nМоже да играете от комфорта на собствения си дом, или дори докато сте на работа. За тези от вас които са ходили в някое от “по-хубавите” казина, знаете как не е приятно да трябва да се обличате специално и да се чувствате длъжни да оставяте бакшиши, само за да играете любимите си игри. Много от днешните онлайн казина ви предлагат възможността да играете от телефоните си.\nДжакпотите са по-големи. Ако това да печелите много е вашата страст, то игрите онлайн са за вас. Така наречените прогресивни джакпоти са наградили много хора с повече пари отколкото те могат да си представят.\nДжакпотите често достигат над шест цифрени суми.\nВ едно онлайн казино може да играят над 1000 души едновременно. Разбира се лимитите са много, много по-големи от това. В едно типично казино рядко може да се поберат над 100 души. При играта онлайн няма ограничения колко хора могат да играят едновременно, все пак зависи и от играта, но местата са почти неограничени.\nДа играете онлайн казино означава да имате достъп до най-новите игри. Нови игри постоянно излизат, както и подобрения на някой стари игри. Играта онлайн може да ви даде избор от над стотици видове игри. Сами може да избирате музиката, както и ефектите които се показват. Една от главните причини за успеха на хазартните сайтове е следното:\nИграейки онлайн казино всъщност вие спестявате пари. Казината често предлагат напитки, понякога тези напитки струват доста пари. Някой казина дори имат и входна такса. Разбира се това не включва и паркинга, който най-вероятно също ще е платен, бакшишът, който може би ще оставите или времето което сте изгубили да стигнете до там. Безплатните игри и бонусите, споменати по-долу, са огромни предимства, който днешните казина на живо не могат да предложат.\nВсяко онлайн казино работи денонощно. Няма значение дали се намира в Америка или Европа. Когато играете онлайн единствените граници са тези които си поставите. Чрез безуморно разузнаване и консултация с доверени източници, ние откриваме легитимните онлайн казина и ви ги представяме чрез списъци. Ние се грижим не само за сигурността ви, но и проверяваме самите игри на сайтовете, за да видим как работят, дали са добре програмирани, какво е разнообразието и още много неща, за които повечето хора може да не се досетят. Ние сме професионалисти, които искат да споделят тръпката на хазарта с колкото може повече съмишленици. Затова ние вършим досадната работа вместо вас и намираме най-добрите възможности за играча.\nКогато играете онлайн казино, никой не знае кой сте. Анонимноста в днешния интернет е от изключителна важност. Нашите услуги ви предоставят всичко нужно за една успешна и спокойна игра.Показваме ви най-добрите сайтове както и техните услуги. Това също включва и бонусите и наградите, които можете да спечелите. Те са важна част от играта и ние се грижим да намерим тези сайтове, които предлагат най-доброто. Играйте с нас и ние ще ви предоставим купища информация и съвети не само за казината, но и за игрите, който предлагат.\nБезплатни врътки на живо – правилният сайт.\nАко искате да започнете да играете в някое казино, то безплатните врътки ви дават възможността да усетите тръпката на играта още преди да сте дали от своите пари. Има и хора които обикалят по сайтовете използвайки само безплатните врътки очаквайки да спечелят големите пари. Разбира се кои сме ние за да ги спираме, но това не винаги е най-добрата стратегия. Ако използвате нашите услуги вие ще имате достъп до списъци със сайтове предлагащи Безплатни врътки на живо отговарящи на вашите изисквания и не само това. Нашият екип от професионалисти работи непрекъснато тествайки всички услуги както от най-големите, така и от най-новите казино сайтове. Проверяваме процеса на залагане и процеса на изкарване на спечелените пари. Важно е сайтът, който изберете, да е легитимен, за да може парите ви да са на сигурно място. Не се колебайте, а започнете да печелите още сега!\nМоже да научите повече за онлайн играта на живо на покер, рулетка или блекджек както и за крупиетата.


Дамска права пола до коляното черно и бяло | Selected fashion corner\nНачало › Макси мода › Макси поли › Дамска права пола до коляното черно и бяло\nДамска права пола до коляното черно и бяло\nДамска права пола с дължина до коленете. Еластична материя. Ластик на талията. Полата е черна с бяла платка от едната страна.\nПоръчай за 100.00лв. + Купете Дамска права пола до коляното черно и бяло или друг продукт от нашата промоционална секция за да получите безплатна доставка.\n83% полиестер 13% вискоза 4% еластан