Владивосток не иска Путин въпреки милиардите от Кремъл - e-vestnik.bg\nВладивосток не иска Путин въпреки милиардите от Кремъл\nИзбирателите от град Владивосток на тихоокеанското крайбрежие нямат особено желание да гласуват за Владимир Путин в президентските избори на 4 март. Там, в другия край на страната, те се чувстват изоставени от Москва независимо от милиардите, инвестирани наскоро за фараонски проекти в региона.\n„Тукашните хора никога не са разчитали на федералното правителство (в Москва), а само на себе си“, обяснява Валерия Лойко, служителка в регионалния клон на левоцентристката опозиционна партия „Справедлива Русия“, твърде критична към днешния премиер – силния човек в страната.\n„Нищо не се мени в Русия. Тук сме далеч от Москва“, подхваща трийсетгодишният Родион Дмитриев, мениджър. Той също няма да гласува за Путин, който разчита да се върне в Кремъл след два мандата, продължили от 2000 до 2008 г.\nДържавата обаче е изразходвала над 15 милиарда евро за подготвителни дейности в навечерието на септемврийската годишна среща на върха на Азиатско-Тихоокеанското икономическо сътрудничество (АТИС). Форумът ще събере тук лидерите на 21 държави, сред които САЩ, Китай и Япония.\nВ разгара на строителството градът е на път да се сдобие с два гигантски висящи моста и заприличва на Сан Франциско със своите хълмове и стръмни улици. Край тях обаче се редят овехтели сгради от съветската епоха.\nЕдиният мост се планира да свърже бивше местно военно градче с остров Руски, където ще се състои срещата на АТИС.\nПредвидено е също изграждането на ново летище, автомагистрала и пречиствателни станции. От многото новооткрити работни места обаче се възползват най-вече узбекистански и таджикистански имигранти, работещи срещу ниско заплащане по строежите, оплакват се местни граждани.\nПартията на Путин „Единна Русия“, спечелила на изборите през декември абсолютно мнозинство в Държавната дума (долната камара на парламента), получи във Владивосток и региона доста по-малко гласове от средния резултат за страната, който бе 49,32 на сто.\nНа изборите, опетнени с фалшификации според наблюдатели и руската опозиция, партията на бившия агент на КГБ събра едва малко над 20 процента в 4 от петте района на Владивосток и зае второ, дори трето място след комунистите и левоцентристката „Справедлива Русия“. „Почти никой от познатите ми не е гласувал за „Единна Русия“ на парламентарните избори“, отбелязва Валерия Лойко.\nСпоред Константин Межонов, регионалния лидер на „Справедлива Русия“, Путин е непопулярен във Владивосток заради „обещанията, неизпълнени вече 10 години“ – тук спадат например цените на комуналните услуги и общото поскъпване в региона, където повечето стоки са от внос.\nМнението му споделя и пенсионерът Николай, който отказва да спомене фамилното си име и твърди, че макар и член на „Единна Русия“, ще гласува за Генадий Зюганов – кандидата на комунистите. „Уморени сме от Путин след всичките тези години“, казва Андрей Лукянов, барман, 42-годишен.\nВъпреки нарастващото недоволство мнозина местни хора са убедени, че Владимир Путин ще спечели президентските избори – например Анатолий Яковлев, 64-годишен учител, гласувал за него през 2000 и 2004 г.\nСпоред него обаче Путин си е изживял времето и би трябвало да се оттегли. На 4 март учителят смята вече да не гласува за Путин, а за друг кандидат – милиардера Михаил Прохоров, който засега се очаква да събере между 2 и 3 процента от гласовете.


Детски танцов ансамбъл „Росица“\nТанцовият ансамбъл е основан през 1996 г. от група деца с български произход, почти в същото време със състав „Янтра“. Общото потекло на двете групи се изразява и в имената им, реката Росица се влива в Янтра, както и младите танцьори се включват постепенно в играта на големите. Това сътрудничество и преплитане на различните генерации запазва националната идентичност не само на членовете на съставите, но и на публиката, наслаждаваща се на представленията им.\nГодишно неколкократно се организират различни танцови семинари и лагери, на които децата се събират, за да усвоят нови хореографии или да подобрят и усъвършенстват вече научените танцови стъпки. На тези весели екскурзии се танцува много, но не само на целодневните репетиции: след и между танцовите уроци младежите участват на различни забавни програми, изграждайки едно силно общество. Обучението на семинарите водят видни детски хореографи от България: Агрипина Войнова, Таня Димитрова и Камен Иванов. Всички те са много популярни сред децата. В танцовите лагерите участват и танцьори от „Янтра“, които помагат при обучението и уплътняват свободното време на децата. Ръководителите на състава, Ана Салаи и Данчо Мусев се стремят всички участници да се чувстват великолепно.


Започна новата футболна година - Parvomai.NET\n09:06, 24 яну 2012 г.\nНа 23 януари – китайската Нова година,започна и футболната за отборите на мъжете и юношите на „Борислав“. На най-големите им предстоят контроли с Чирпан на 28.01 и 11.02., с Хасково на 4.02. и с Калояново на 18.02. За изминалата година те са изиграли над 110 официални срещи, 40 контроли и са участвали в 8 турнира.\nОт началото на февруари за тренировки ще излязат и детските формации. В момента в клуба има над 110 деца от различни възрастови групи родени между 2002-ра и 1997-ма година. Те са участвали в 48 турнира, повечето от които с международно участие и са извоювали 18 първи места, 16 втори и 10 трети. Индивидуалните награди са над 50.


Блогът на zahariada :: Иван Танев: Мила Георгиева и ПИБ са зад кражбата на 20 милиона евро от Румъния\n29.11.2016 11:53 - Иван Танев: Мила Георгиева и ПИБ са зад кражбата на 20 милиона евро от Румъния\nПИБ застана зад мой бизнес конкурент и фалшифицира мои подписи, за да ме натопи по случая „Универсалните“. Той е малък, с голям нос и е имал бизнес със захар и бензиностанции. Кражбата на 26 милиона евро от парите за бедните в Румъния е организирана от „Килърката“ Мила Георгиева с финансов гръб от банката. Пътят на парите лесно може да бъде проследен – Мила Георгиева инвестира във фабрики и води луксозен начин на живот. А ПИБ продължава да я подкрепя финансово.\nТова разказа издирвания от Интерпол бизнесмен Иван Танев в екслузивно интервю за Бивол и разследващия сайт RISE Romania. Танев заяви, че би говорил пред български и румънски прокурори, но се страхува за живота си ако се върне в България. Причината е, че може да стане мишена на „Фабриката за убийства“ на Мила Георгиева.\nУдарът е изключително нагъл – може би най-голямата в историята еднократна кражба на европейски пари. Става дума за търг за доставка на брашно и олио, спечелен от българската фирма „Ви Ем Корпорейшън“. Румънската агенция APIA превежда 19 милиона евро на сметка в Кипър, но доставки няма. От Кипър парите изчезват в няколко офшорни сметки. До момента румънската прокуратура не е успяла да ги намери. ОЛАФ също следи казуса, защото парите са от бюджета на Европейския съюз и са предназначени за храни за бедните.\nНа хартия кражбата на храните за румънските бедни е дело на български бедняк. Фирмата „Ви Ем“ се води на Валери Милорадов Петров, социално слаб бездомник. За да спечели търга в Румъния фирмата е представила гаранции за 20 милиона евро от ПИБ. В интервю за Биволъ Валери Петров заяви, че е подписвал документи свързани с фирмата и гаранциите, а печатът на „Ви Ем“ се пазел в централата на ПИБ.\nСпоред румънските прокурори обаче Иван Танев е контролирал фирмата и схемата. На въпрос на румънския колега дали това е така Танев отрича категорично. „Формулата на румънската афера е създадена от Мила“ – директно заявява той. „Аз й помогнах да продаде някакви количества ечемик в Италия, но след това нямам нищо общо с тази афера“ – казва Танев. Според него Мила Георгиева е в отлични отношения със собствениците и директорите на ПИБ, които са гарантирали търга. Доказателство за това е, че тя продължава да бъде кредитирана от банката – подчертава Танев.\nИнформацията, че Мила Георгиева е в близки отношения с единия от собствениците на ПИБ Ивайло Мутафчиев беше обнародвана първо от Биволъ с разкритието, че Мутафчиев е продал на Георгиева луксозен апартамент за 200 000 евро. Тя беше потвърдена в оперативен доклад за нейната криминална дейност, която е свързана с наркотрафик и поръчкови убийства. Името на Георгиева е посочено и в обвинителния акт на DNA срещу румънските шефове на APIA, които са в ареста. В същия обвинителен акт се твърди, че кражбата е осъществена с помощ от… ПИБ.\nПрез април т.г. Иван Танев е депозирал чрез адвоката си писмо в румънската антикорупционна прокуратура DNA, в което заявява, че желае да съдейства на разследването. Никой обаче не го е потърсил официално. За сметка на това няколко дни след като праща писмото с него се свързал известен румънски адвокат и предлага да уреди проблемите му срещу определена сума. Танев отказал. Последвала втора оферта, която той също отказал да обсъжда.\n„Много интересно ще е дали някой друг от групата няма да се възползва от услугите на този адвокат и хората около него и да излезе от делото изнанадващо“ – държи да подчертае Танев.\nИнтервюто на Иван Танев повдига и много други въпроси. Биволъ и колегите от RISE Romania продължават работа по случая. Звучи невероятно, че през 2013 г. 19 милиона евро могат да се изпарят в природата. Твърденията на Танев за необясними инвестиции във фабрики и луксозни покупки на Мила Георгиева трябва да бъдат подробно изследвани. Според него информацията е публична, но до момента никой не е направил връзката с приближените на Мила Георгиева, на чието име се водят активите.\nЗасега интерес към тази грандиозна афера проявяват единствено разследващите журналисти. Българската прокуратура пасува. Вероятно защото следите водят към собственик на „банката на властта“, която обгрижва фирмите на депутата Делян Пеевски, а в замяна БНБ си затваря очите за огромната дупка в капитала и други драстични злоупотреби с парите на вложителите.\nТагове: иван танев мила георгиева и пиб са зад кражбата на 20 милиона евро от румъния,


SlidePlayer - Качвайте и споделяйте презентации от PowerPoint\nПоказвайте плеъра ни за презентации на уебсайта си\nМожете да преглеждате презентации на мобилни устройства, и да показвате плеъра за презентации на сайта си.\nНа нашия сайт можете да преглеждате и да изтегляте безплатно и без регистрация стотици хиляди презентации>на всякакви теми.\nЗа да изтеглите презентация, не ви е необходимо да се регистрирате. Достатъчно е да споделите връзката в социални мрежи, и ще можете да изтеглите презентацията в формат PowerPoint напълно безплатно\nДобавяйте видеои звук\nВграденият ни плеър запазва всички елементи на файла, включително видео и звук\nНашият плеър с HTML5 и не използва Flash\nВграденият плеър за презентации използва технологията HTML5 и ви дава възможност да преглеждате презентацията на сайта, без да използвате Flash и PowerPoint\nSlidePlayer е не само образователен ресурс, но и социална мрежа, където можете да разпространявате проектите си. Качвайте презентациите си на сайта ни, за да могат да ги видят други хора. Благодарение на удобния режим за преглед и разпространяване в социални мрежи, презентациите ви могат да бъде видяни от милиони потребители. Ще получите обратна връзка и ще научите, какво другите мислят за тях.\n500нови презентации всеки ден\nДръпнете и пуснете файла на страницата или натиснете\nКачване на презентацията\nТОП 100 пргледи Последните 24 часа\nТОП 100 пргледи Миналата седмица\nСПЕЦИАЛНИ СЛУЖБИ НА РЕПУБЛИКА ТУРЦИЯ\nТОП 100 пргледи Миналия месец\nСподелете презентацията си!\nСъздаването на презентация е само първата стъпка. Правенето на презентацията достъпна за неограничен брой хора винаги е било трудно, особено ако ви се налага да я покажете на някого, който не използва същия софтуер за презентации. Става още по-сложно, ако трябва да изпратите презентацията на няколко човека, като всеки от тях използва различни програми и операционни системи.\nSlidePlayer улеснява този процес. Сега, за да направите презентацията си достъпна навсякъде по света, трябва просто да следвате тези три лесни стъпки: влизане с профил на социална мрежа, качване на файла и споделяне. SlidePlayer използва уникален вграден плеър за презентации без специални системни изисквания. Благодарение на това презентациите ви могат да бъдат преглеждани на Mac, Windows, Android и други платформи.\nАко просто търсите интересна презентация или добра идея, с помощта на SlidePlayer можете да изтегляте презентации в формата .ppt (Microsoft PowerPoint) след като ги прегледате във вградения плеър. По този начин винаги знаете, какво точно теглите.\nВсички презентации, публикувани в SlidePlayer се публикуват само за информационни цели и не могат да бъдат използвани за бизнес или търговски цели.\nНе забравяйте да споделяте презентациите, които сте харесали в различни социални мрежи. По този начин помагате на SlidePlayer да се развива.


Въпрос за диференциал. - OFFRoad-Bulgaria.com\nВъпрос за диференциал.\nВъв връзка с предстоящ проект на съвсем любителско ниво, който е още във фаза на избистряне на идеите и концепцията, имам въпрос.\nАко поставя заден диференциал да върши работата на преден водещ, то е нормално да работи 99% на обратно, Т.е, все едно на заден ход.\nИмам колебания защото теоретично, а вероятно и практически, заден диф е изчислен да работи превалентно при движение на преден ход.\nНе знам доколко логично разсъждавам , но и самия шум (виене) го потвърждава.\nИдеята ми е да ползвам заден жигулски диференциал за мини верижна машина.\nАз съм си изяснил концепцията и съм се спрял на възможно най-простия и евтин вариант, но имам противоречия при обсъждането със старшия конструктор.\nВъпросът ми се свежда до: Ще издържи ли диф на продължителни натоварвания, работейки на обратно?\nИ още: Има ли разлика в предавателните числа между първа и задна на жигулски скорости?\nОт: Въпрос за диференциал.\nСаше, аз съм прехвърлял в главата си много проекти(и сега имам два три ), и първия въпрос който се питах беше почти същия. Но не дали ще издържи, а как трябва да сложа заден мост отпред, за да се движат и двата в една посока.\nАми много е просто-просто се взема заден мост, и се завъртя в хоризонтална плоскост, и се слага отпред.\nТака главното предаване си върти в "правилната" посока, и нямаш никакви ядове.\nНадявам се, че правиш разлика между главно предаване, и диференциал ...\nП.П. Виенето на задна скорост идва от това, че предавката в скоростната кутия е с прави зъби, а не с наклонени. А правите зъби си вият.\nПиньона и короната не шумят при движение в обратна посока.\nАко са изправни де.\nТова със завъртането съм го мислил, но кардана ми идва още по-високо.\nКато цяло, мойта идея е да има повече тежест отпред и в средата, защото искам да може да се монтира гребло. Па макар и минимална работа да върши като минибулдозер. Да чисти сняг и да разкара примерно куп земя или пясък. Нашия обратно. Отзад да било по-тежко, да ставало да оре.\nЗаден жигулски диференциал съвсем нормално си работи и като преден, и като заден в Нива откакто е измислена Нива и не е проблемен агрегат. Има ги във варианти с предавателни числа 3.7, 3.9, 4.1, 4.3 и 4.44\nПърва и задна на жигулските скорости се различават, но не с много. Табличка лесно ще намериш. Мисля че няма машина на която да са съвсем равни, освен разни извращения с отделен реверс като Унимог.\nп.п. на Нива и на двата диференциала карданът е от долната страна. Ако го сложиш отгоре ще влошиш мазането на пиньона и лагерите му. Освен това ще му обърнеш посоката.\nНещо не си ме разбрал. Пак обяснявам:\nПредстави си жигулския мост, както е на жигулито. С гуми, че да е лесно да маневрираш. Това само моста.\nИ без да правиш нищо освен да маневрираш наляво-надясно, и напред-назад-наместваш го да дойде отпред.\nОооффф. Ма това, при джип, с раздатка която върти двата кардана в една посока.\nВ другия случай-завърташ моста във вертикална плоскост. Все едно оста на пиньона да е ос на завъртането на моста. Пак си работи в правилната посока, но завърта движението на колелата. Демек-стойките за пружините идват отдолу, а конзолите за дългите щанги-отгоре.\nРазликата във височината на пиньона надали ще е повече от 5-6 см, не мисля,ч е е чак толкова важен и нерешим проблем.\nАко го сложиш отгоре ще влошиш мазането на пиньона и лагерите му. Освен това ще му обърнеш посоката.\nС напълването на масло в достатъчно количество не би трябвало да има проблем.\nА с ламаринения кожух на този мост слагането на нова нивомерно-наливна пробка е детска игра.\nС напълването на достатъчно масло че да стигне до пиньона конкретно жигулския мост ще протече от семерингите.\nНо пък зависи колко зор му се дава. Може и да не е чак толкова зле с мазането на лагерите. За хипоидната предавка масло ще се качва от короната.\nЕ, те семерингите, нали това им е работата-да не пускат навън каквото има вътре. И да пускат вътре каквото има отвън .\nА ако са се удървили-смяната им е баси космическата технология...\nНа лагеритр кой ще качи масло?\nИзпратено от моят StrongPhoneQ4 с помощта на Tapatalk\nОсвен това ще му обърнеш посоката.\nНе му се обръща посоката .\nНарисувай си го и виж.\nКолето правилно дума.\nПък дали е горе и или доле - семеринга ако е за смяна - все ще тече.\nПървоначално публикуван от New hope Преглед на мнение\nЩе се качва с плискане. Впрочем до лагерите на касетата пак така се качва.\nТова исках да разбера.\nМоята идея е тази:\nБаща ми държи на тази:\nИма и много валидни решения с два водещи моста, но доста ми оскъпяват нещата а и имам два моста за скъсяване.\nМоже и с раздатка от Нива. Също много валидно, особено предвид бавните, но пак оскъпява много а и кардани повече за преправяне.\nЦелта е да се получи много компактна машина. Нещо като верижно АТВ, защото ще е с двигател от типа във видеото.\nЩом си рекъл!\nАко е с такъв двигател може да забравиш за проблема с мазането. Освен това можеш да завъртиш двигателя както си искаш и това ще ти реши проблема с посоката.


Бизони Благоевград шампион в ББЛ 2017 след драма в пет мача | ББЛ\nСлед като Атлетик София и Бизони Благоевград си размениха мачовете на ст. Портърфилд в Благоевград за 1:1 победи, финалната серия във формат 3 от 5 продължи на ст. „Октомври“ в столицата с мачове на 01.10. и 14.10.\nМач №3 от финалите в ББЛ започна много добре за домакините от Атлетик, като Ангел Лозанов записа RBI при граундаут за рън на Александър Горрин във втория ининг. Бизони отговориха по същия начин в следващия ининг, а в четвъртата част поведоха чрез RBI двоен хит на Райков за точка на Благоев.\nВ затварянето на четвъртия ининг обаче Румен Лачев удари хит за рънове на Амаури Горрин и Александър Горрин, а Марков увеличи преднината на Атлетик с RBI единичен хит за рън на Лачев. При 2 аута в петия ининг Лозанов удари граунд бол към третия бейзмен Райков, който сгреши, Лозанов стигна до първа, а Велинов и Александър Горрин отбелязаха пета и шеста точка за „атлетите“.\nИзоставането в резултата не повлия на благоевградчани, които бързо изравниха с 4 точки в шестата част, като един от тези четири ръна беше след грешка, а Бизони даже поведоха с хоумрън за още 3 ръна на Иван Ангелов. Гостите отбелязаха допълнителни 3 ръна в осмия ининг, като с RBI се отчетоха Шопски (2) и Дундалов, и си подсигуриха победата с 12:9. Трите точки на Атлетик в края на деветия се оказаха само почетни. Бизони взеха много интригуващ и резултатен мач и поведоха с 2-1 победи във финала на ББЛ 2017.\nГерои за победителите бяха Петър Петров и Иван Ангелив с по 3 RBI, а за Атлетик толкова има Ангел Лозанов, докато Александър Горрин отбеляза 4 ръна. На възвишението, Теодор Димитров регистрира 4 хита и 6 ръна за пет ининга като питчер за Бизоните, докато победата записа Александър Благоев. За домакините Любомир Петров хвърля 5.1 ининга, в които допусна 5 хита и 7 ръна. Загубата отиде при сменилия го Мартин Велинов.\nСлед пауза заради дъжд в уикенда на 07.10. и 08.10. мач номер 4 от финалната серия на ББЛ 2017 се изигра в София на 14.10. Защитата на Атлетик в сблъсъка беше на много високо ниво. Домакините не допуснаха рънове в първите 5 ининга, повеждайки с 3:0 след RBI на Александър Горрин и Мартин Велинов (2), който се реваншира на отбора си за загубата на хълмчето в предишния мач. Крум Темелков и Иван Англелов, който е батирал за 4 ръна откакто серията се премести в гр. София, върнаха Бизони в мача, но Атлетик докара финалната серия до пети решаващ мач след победа с 3:2.\nДобрият ден за Мартин Велинов стана още по-добър, като той изигра цял мач на възвишението и записа победа. Александър Благоев, който също изигра цели 8 ининга за благоевградчани, се отчете със загубата.\nИ така в първото историческо издание на Българската бейзболна лига се стигна до най-драматичния възможен завършек на финалния плейоф: ПЕТИ МАЧ от пет възможни. Двете любими думи за българския бейзбол се сбъднаха.\nРавен резултат от 2:2 победи и един единствен, последен мач, който да определи шампиона в ББЛ 2017. Бейзболната съдба на лигата през 2017 нямаше как да бъде по-непредсказуема, а Бизони Благоевград и Атлетик София влизат в петия мач с абсолютно равни показатели: 2:2 победи, общ брой точки в тези 4 мача 22:22. Атлетик имат лек превес в броя хитове, но пък благоевградчани имат по-здрава защита.\nРешаващият мач номер 5 се игра на 15.10. в Благоевград поради домакинското предимство на Бизоните от резултатите им в редовната фаза. Пред пълна и вярна трибуна на Портърфийлд в Благоевград, подкрепяща домакините, Атлетик София заложи на Румен Лачев като стартиращ питчер за сблъсъка, а козът на Бизоните се казваше Ясен Неделчев.\nМачът очаквано бе спечелен с минимална разлика. Всъщност: най-минималната възможна разлика в бейзбола: 1:0. Единственият рън дойде в третия ининг, когато при 1 аут, броене 0-1 и Ташев на трета база за Бизоните, Петров удари единичен хит в ляво. Тази точка беше достатъчна за първа титла от ББЛ и общо 22-ро шампионско отличие на отбора от Благоевград.\nЧарът на мача беше най-вече в питчърите, като и двамата изиграха невероятни цели мачове. Ясен Неделчев поведе Бизони със само 2 допуснати хита и 6 страйкаута. Със загубата се отчете Румен Лачев, който допусна 2 хита и 1 рън.\nБизони първенец в дебютното издание на ББЛ!\nДетайлна статистика от мачовете ТУК.\nЗа жалост, налага се да се разделим с един много равностоен сезон, който ще се запомни с тристранно равенство на върха през редовния сезон и един от най-великите финали в историята на българския бейзбол.\nКРАЙНО КЛАСИРАНЕ в ББЛ 2017\nЛъвове НСА София\nАтлетик София,ББЛ 2017,Бейзбол,Бизони Благоевград,Българска Бейзболна Лига,финален плейоф,Финали


Хотел Китен Палас — Rezervaciq.com\nКитен, ул. Албатрос 4\nХотел Китен Палас се разполага на 530 м. в права линия от център Китен. Сравнително близко са Приморско, Лозенец и естествено Бургас. Хотел Китен Палас се разполага на 560 м. от плаж Атлиман, а плаж Караагач Китен e ситуиран на 1.1 км. по въздух. Посетителите на rezervaciq.com предпочитат следните близкоразположени обекти – Семеен хотел Съндей на 120 м., Семеен хотел Радис - Китен на 410 м. и Хотел Ния на 540 м. по въздух.\nТова място е оценено с 2 звезди. Клиентите на Хотел Китен Палас имат възможност да се възползват от ресторант в обекта, кафебар в обекта и бар. Хотел Китен Палас се намира на 42 км. от Летище Бургас и на 110.9 км. по права линия от Летище Варна. Допълнително предлагани екстри са дартс в обекта, тенис маса за игра и апарат за студени напитки. Това място за настаняване предоставя на своите гости безжичен интернет навсякъде - безплатен. Пристигащите с автомобили може да се зарадват на паркинг под охрана. По време на почивката си гостите с деца ще имат възможността да използват допълнителните опции детски кът/площадка, басейн - малък, детски, детски ТV канали, пъзели, игри, зала за игри и детски книжки, музика, филми. Пристигането е възможно след 14:00 часа, а освобождаването се случва преди 11:00 часа. Отседналите в обекта могат да ползват рецепция 24 часа и персонално настаняване и напускане от обекта.\nдартс, тенис на маса, автомат за студени напитки,\nсейф/каса в обекта, трансфер - платен, стаи за непушачи, кът за пушене, асансьор в обекта, стаи и услуги за инвалиди, климатизация,\nтуристическо бюро/услуги, багажно помещение, лично шакфче - рецепция,\nплощадка за деца, басейн за деца, семейни стаи/помещения, зала с телевизор - обща, ТВ канали за деца, настолни игри, кът/зала за игри, детски развлечения (филми, музика, книжки), плитка зона на басейн,\nшезлонги за слънчеви бани, чадъри за плаж, отопление на басейн,\nКарта обекти Китен\nна 0.54 км от 30 лв\nБунгала - Китен\nна 0.77 км от 40 лв\nСемеен Хотел Рея\nна 3.09 км от 39 лв\nна 3.21 км от 35 лв\nна 3.22 км от 50 лв\nна 3.59 км от 34 лв\nвъншен басейн, ресторант, сейф/каса в обекта, дартс, туристическо бюро/услуги, тенис на маса, градина/зелена площ, площадка за деца, басейн за деца, кафене, паркинг (охраняем), бар в обекта, рецепция-денонощна, багажно помещение, трансфер - платен, тераса/веранда, стаи за непушачи, кът за пушене, асансьор в обекта, гардероб за дрехи, английски език, български език, стаи и услуги за инвалиди, семейни стаи/помещения, климатизация, безплатен безжичен интернет навсякъде, зала с телевизор - обща, индивидуализирано настаняване и напускане, ТВ канали за деца, настолни игри, кът/зала за игри, услуги за копиране и факс, басейн в обекта, за непушачи, външна/градинска мебел, шезлонги за слънчеви бани, чадъри за плаж, лично шакфче - рецепция, детски развлечения (филми, музика, книжки), домашни любимци - със заявка (възможно доплащане), плитка зона на басейн, отопление на басейн, автомат за студени напитки,


Ню Йорк Таймс: Над 40 деца са убити заради протестите в Мианмар\nЖертвите на възраст под 18 г. от протестите в Мианмар са поне 40, съобщи Ню Йорк Таймс.\nПо информация на медията повечето от тях са били жертви на хаоса по улиците в страната, следтвие на бруталните действия на военните срещу населението.\nРазследването на Ню Йорк Таймс се базира на медицински данни, сведения от погребения, както и свидетелства на засегнати семейства. Едно от пострадалите, за които е съобщено, е новородено дете в Янгон.\nРазмириците в Мианмар започнаха след военния преврат, осъществен на 1 февруари. Тогава беше свалена управляващата партия, а лидерката ѝ Аун Сан Су Чжи беше поставена под домашен арест.\nОт тогава в страната се провеждат масови протести, които бяха посрещнати с агресия от страна на управляващата военна хунта. Общият брой на жертвите до момента надвишава 550 души.\nПреди седмица ООН предупреди, че кървавата баня в страната е неизбежна, а заради растящото насилие САЩ изтеглиха свои дипломати.\nВъпреки продължаващото насилие протестиращите не се отказват от действията си. В понеделник те поискаха международно признание за етнически малцинства и младите демонстранти, борещи се срещу силите за сигурност на Мианмар.\nВ последните седмици те опитаха и нова форма на протест като започнаха да трупат боклук по улиците в опит да противодействат на военните.


Защо оптимизирането на сухостойния период води до висока продуктивност?\nДобрият сухостоен период дава своя резултат веднага след отелването, когато още при първото доене получавате пет-шест литра коластра.\nФакторът - катионно-анионов баланс\nКлючова роля в този момент играе балансът на катиони и аниони, който се определя от качествата на фуража. Този баланс има подкисляващ или буфериращ ефект в кръвта. Ако баланс е твърде нисък, кравата дава твърде малко коластра и започва да отслабва при лактацията. Ако баланс е твърде висок, производството на коластра е твърде високо и има по-голям шанс за заболяване на органите продуциращи мляко.\nВисокото производство на коластра означава по-ниска концентрация на антитела, или имуноглобулини и следователно това води до по-ниско качество на коластрата за телето и увеличава риска от вероятни проблеми с неговия здравен статус. Хранене в последния период на бременността се явява, като един от най-важните фактори, както за развитието на телето, така и за бъдещата основна дейност на кравата- млекопроизводство.\n> Храненето и минералните добавки през последния месец на бременността, са важни за успешното отглеждане на млади животни. В тази фаза, кравата се нуждае от допълнителни витамини и минерали за растежа на телето, образуването на коластра и собствената поддръжка.\nОптимизиране на сухостойния период\nПоради всичко това следва да оптимизирате сухостойният период и да не го подценявате. Важно е да проверете дали вашите пресушени крави консумират това, което им се дава. При проблеми незабавно се консултирайте с вашия консултант по хранене. Ако направите всичко, както трябва, това ще доведе до производството на висококачествена коластра, жизнени телета и успешен старт за млекопроизводството на кравата.\nСпециалистите на HL-TopMix **са на разположение да предложат цялостна концепция за хранене през сухостойния период, която да отговаря на индивидуалните нужди на фермата.\n13.349 ms. | 2.00 MB


България разширява възможностите за внос на работници - Финансови новини\nБългария разширява възможностите за внос на работници\n27.08.2017 0 Коментара България, за внос на работници, разширява възможностите\nЛетният туристически сезон вече беше спасен именно с персонал отвън, предава Би Ти Ви.\nОсвен високата безработица минималните заплати в Украйна и Молдова са близо 2 пъти по-ниски отколкото тук.\n„В Украйна средната заплата за сервитьор е 4-5000 гривни. За същата позиция в България е 7-8000 гривни, което е два пъти повече отколкото в Украйна“, казва Анна.\nСпоред КНСБ, ако не се гарантират равни заплати срещу равен труд, колкото повече се отваря вратата за внос на работници, толкова повече расте и рискът от социален дъмпинг и у нас. „Ако работниците от трети държави се съгласяват да работят на минималната или близка до нея заплата, на която българските работници не са съгласни да работят – да, това е реален социален дъмпинг „, смята Атанаска Тодорова, главен експерт „Пазар на труда към КНСБ.\nРаботодателите са на обратното мнение. Изпълнителният директор на Асоциацията на индустриалния капитал у нас Добрин Иванов подкрепя тезата си с тоталния недостиг на работници у нас за всички сектори. „Не се създава абсолютно никакъв дъмпинг. Тъй като тези специалисти, които ще бъдат внесени, те липсват на българския пазар“, смята Иванов.\n„Повишаване на възнагражденията на българските работници няма да реши този проблем. Тъй като работник, който в момента работи при един работодател, ще се премести при друг работодател, който предлага по-голямо възнаграждение, но все пак ще си остане едно вакантно място при първия работодател“, смята Добрин Иванов.\nИ работодатели и синдикати са единодушни обаче, че решението за внос на работници е временно. Дългосрочното минава през образованието, информира pik.bg.\n← Габриел: Турция с Ердоган извън ЕС\nКолко струва трудът в България? →


Велопътешествие от Германия до България, част IV: Германия! | Xunap's Weblog\n« Велопътешествие от Германия до България, част III: Минавам Линц\nВелопътешествие от Германия до България, част V: Отново в Австрия »\nДокато се измъквах от палатката и си приготвях багажа за тръгване за голяма изненада по черния път се приближиха двама ездачи на коне – млада жена и мъж. Конят на жената спря и взе да пръхти и цвили недоволно – явно моето присъствие го притесняваше и не искаше да мине. Затова се свих почти на кълбо между палатката и храсталака и тогава конят най-накрая реши, че може да мине. Извиних се на ездачите, които изобщо не се бяха притеснили и ми отвърнаха с усмивка, че няма проблеми. Още не бях прибрал палатката мина още една жена с кон. Този път криенето ми зад палатката не даде резултат и ездачката слезе от коня и го преведе покрай мен като го дърпаше за юздите. Пак се извиних и пак получих усмивка в отговор.\nНаправи ми впечатление, че конете ми изглеждаха огромни. У нас съм виждал доста коне, изкарвал съм си летните ваканции на село и имам горе-долу представа за размера на конете. Но тези бяха наистина едри животни. Не знам защо си представих как тази порода едри коне са оцелели през вековете още от времето на рицарите. Тогава са носили в бой облечените в тежки брони ездачи, мачкали са враговете с копита. А сега се страхуват от някакъв колоездач идващ от далечните Балкани. Какви времена!\nСлед снощният дъжд и росата палатката ми беше мокра. Горният слой беше като изваден от Дунав. Затова оставих разглобената палатка настрани, събрах всичко в дисагите и ги натоварих на велосипеда. Изкарах колелото с багажа на велоалеята и се върнах за палатката. Докато бях в храсталака чух двама мъже с колелета, които си говореха. Не чух добре какво каза първият, но вторият възмутено каза „сране” (шайзен). Ох, човекът си е мислил, че съм се скрил за замърсяваща тоалетна в гъсталака наместо да се отбия в хубавите тоалетни до езерата с плажовете. А аз тъкмо носих развяващата се палатка, за да я сложа да съхне върху велосипеда. И докато палатката се печеше на силното слънце, аз закусвах върху шалтето, сложено на тревата до алейката и зяпах реката. А на отсрещния бряг се виждаха доста палатки или някакви сенници, явно за риболовци. Затова си казах, че явно няма проблем да спя по брега на Дунав на палатка.\nМалко отклонение. Имам едно просто правило за действие в друга страна, особено из Западна Европа. То е: „Прави каквото правят другите и не прави каквото не правят другите”. Например не съм виждал огнища в гората в Германия. Германците не палят огън където им падне, значи и аз не трябва да паля огън. Това правило го спазвах и за Австрия, въпреки че тук-там по брега на Дунав се виждаха огнища. Велосипедистите се стремят да карат в дясната страна на велоалеята, значи и аз трябва да карам така. В Мюнхен боклукът се събираше и изхвърляше разделно, значи и аз правя така. Никой не изхвърля каквото и да е през прозореца, значи и аз не трябва да изхвърлям (не че в България го правя де). Изобщо човек е добре да е наблюдателен (поне!!!), за да не изпада в неприятни ситуации от типа да идва полиция и да го глобява. Затова като гледах палатките от отсрещната страна реших, че едва ли ще ми направят проблем ако пренощувам на палатка където сваря, т.нар. диво къмпиране.\nПалатката ми изсъхна идеално и вече можех да потегля нататък. Гледайки картата реших, че имам съвсем реални шансове да стигна до довечера до Пасау. Съвсем скоро велоалеята зави, отдалечавайки се от Дунав. За моя изненада се смениха и знаците. Наместо велосипеда на зелен фон, надпис Donauradweg и шестица на син фон (сиреч Евровело 6) се появи знакът R1. Затова питах един мъж, който явно беше от близкото село. Подобно на всички останали австрийци той ме упъти и ми каза, че този знак означава същото като зелените знаци за Евровело 6. Благодарих му и продължих.\nПодобни отклонения са доста приятни, тъй като колоездачът минава през приятни села и градчета и може да види повече от всекидневния живот на австрийците. Както и къщите им, дворчета с цветя и зелена трева. Тези детайли от ежедневието на хората в дадена страна превръщат велопътешествието в най-предпочитано от всички други средства за пътешестване за любознателните хора. Единствено ходенето пеш може да даде повече впечатления, докато с останалите превозни средства – автомобил, автобус, влак или самолет – човек вижда и опознава страната колкото и рибата в аквариума опознава околния свят, т.с. почти никак. От всичко най-безмисленото ми изглежда организираната екскурзия. Човек го водят на някакви често пъти незначителни места, но пък посещавани от туристи, от типа на някаква църква, в която се е оженила Беатриче, любимата на Данте. На човек почти не му остава време да се завре на някакви интересни места или да разгледа нещо различно лъскавите централни части на градовете (макар че и крайните квартали са интересни с това, че показват ежедневен живот и не са туристическа атракция). А и всичко е по програма, която е подготвена от други хора, често с оглед пестене на пари от разкарване на автобуса, а и без оглед на личните интереси на пътуващия. А програмата не се променя, няма значение че сега е интересно и искам да остана, а знам че на следващите места е пълна скука… Но като си дам сметка предните три дни ми са точно такива, подобни на екскурзия – следвам програма, не се спирам кой знае колко и гледам да стигна до Пасау преди петък. Е, връщането ще е различно.\nИ така, минавайки през Фелдкирхен бързо стигам до Ашах. Ашах е малък, но симпатичен град от двете страни на Дунав. Мисля, че няма кой знае какви забележителности, но пък спрях в него, тъй като има приятен парк край реката. А тъкмо потеглих, когато видях магазин на Volkshilfe, доколкото разбрах в него има дрехи втора ръка. Е, не е лоша идея да погледна за някоя дреха, един по-дебел суитчър от полар ще ми дойде добре ако вземе да застудява. Затова влязох вътре. Оказа се, че магазинът се комбинира с поща, а всъщност изглежда съвсем малък. В единият ъгъл е пощата, останалото е заето от дрехи втора ръка, а покрай тях и какви ли не използвани вещи – играчки, книги, кърпи и одеала. Съвсем случайно намерих едно портмоне с връвчица за носене на врата. Странното е, че точно от такова имах нужда – сегашното ми пормоненце беше някакво подобно, но на около десет години и се беше съдрало. Вече нямаше и помен от надписа „ФНС ДУО” („Федерация на независимите синдикати от Държавното управление и организации”), връвчицата му едва висеше и можеше да го загубя по пътя. Това в магазина се оказа, че струва 50 цента и веднага го купих. Сред останалите работи не можах да си намеря нищо подходящо. Пред магазина прехвърлих цялото съдържание от старото в новото портмоне, като старото изхвърлих в най-близкото кошче за боклук. След половин минута мълчание в памет на старият верен портфейл потеглих напред към Пасау.\nОчакваше ме каране в едно от най-приятните за велотуризъм места в Австрия. Тук е и може би не толкова известният район за пешеходен туризъм, наречен Донаущайг. За около 40 км река Дунав прави невероятни меандри през район с високи и стръмни откъм реката хълмове, целите обрасли с гъста гора. Крайбрежието на реката е относително рядко населено, тъй като общо взето няма равни места. Самата велоалея в началото представлява тесен път, по който може би минават по двадесет леки автомобила на ден. Освен всичко част от района е резерват и не се препоръчва да се излиза от велоалеята.\nИ така, насочих се на излизане от Ашах, когато кажи-речи на края на града видях информационен пункт, който имаше и тоалетна. Пункта беше доста интересен и симпатичен: беше едноетажна къща, като посетителите не влизаха вътре, а стояха пред два широко отворени прозорци. Изобщо изглеждаше много приветлив. Налях си вода и продължих нататък.\nСпоред картата тази отсечка – от Ашах до Пасау трябваше да е най-стръмна – за около 30 км колоездачът трябва да изкачи разлика от приблизително 30 метра. Иначе казано – наклонът е незабележим. Споменах ли, че велоалеята между Пасау и Виена е най-равната велоалея в Европа и се препоръчва за пенсионери и деца над 9 години? И да не съм споменал, вече става ясно.\nАлеята малко след Ашах\nС излизането от Ашах все повече започвам да се радвам. Пейзажът наоколо ми напомня на планина, а велоалеята е засенчена от големи дървета. С всеки малък завой се откриват все по-прекрасни гледки: големи и стръмни хълмове, между които се вие Дунав.\nМежду Ашах и Пасау\nОт време на време някъде нависоко се виждат дворци или камбанарии на църкви. В реката най-спокойно и необезпокоявани от никой си плуват лебеди, сякаш да допълнят усещането за спокойствие и някакъв цивилизован аристократизъм. Къщи и други признаци на човешка намеса в това прекрасно място почти не се виждат. Въпреки че хубавата страна на цивилизацията си личи – по пътя има почти невидими за един българин като мен пукнатини, които обаче са маркирани със спрей за да бъдат ремонтирани. От време на време когато алеята е съвсем близо до Дунав има и здрави дървени парапети, които явно имат за цел да предпазят невнимателните велосипедисти от падане в реката. От време на време до алеята има и места за почивка – две пейки с маса, както и неизменното кошче за боклук до тях. Може би пак ще повторя, но човек се чувства добре, когато усеща как куп други хора се грижат за неговият физически и душевен комфорт. Разминах се и с един български кораб – беше единственият товарен кораб по Дунав, върху който имаше моряк, поливащ палубата с маркуч.\nИ така, почти неусетно стигнах до Шльоген – малко селце, което за мен е забележително с това, че при него велоалеята прекъсва. За удобство на велотуристите има малък ферибот, с който човек може да мине от другата страна на реката и може да продължи да кара по велоалея. От една страна не исках да давам пари за преминаване, а и при предишното ми пътешествие бях минавал от там. Затова реших да карам четири километра по шосе заедно с автомобилите. Минах покрай пристана на ферибота, където имаше указателни табели – даваха възможност на велосипедиста да избира от коя страна на реката да продължи и предупреждаваха, че по южният бряг се кара по шосе. Минах покрай един впечатляващ с външния си вид пансион и излязох на шосето. Сложих си каската и жълто-зеленият сигнален елек, подобен на този, който носят полицаите от Пътна полиция. И здравата завъртях. Пътят не беше кой знае колко натоварен, но за сметка на това пък ми се струваше че колите профучават покрай мен с голяма скорост. От време на време минаваха и камиони. Трябва да кажа, че австрийците са внимателни шофьори и старателно ме заобикаляха. Имаше и предупредителни знаци за каращи по пътя велосипедисти. За сметка на този малък дискомфорт шосето се изкачи леко нагоре, а не след дълго се появи и велоалея, която беше успоредна на пътя. И продължих полека да се изкачвам на хълма. Дунав вече не се виждаше, а аз имах усещането, че съм вече в планина – от двете ми страни имаше големи иглолистни дървета, от които се носеше аромат на смола. Стори ми се дори, че и въздухът се промени – стана по-свеж и хладен. Почти се изравних с височината на отсрещния хълм, намиращ се от другата страна на реката. Така успях да заснема един замък, изглеждащ сякаш е от Средните векове.\nТова отдалечаване от реката и леко изкачване е приятно и внася малко разнообразие, на човек в един момент му омръзва да е само в ниското и през цялото време да гледа Дунава.\nНо отклонението по височината на хълма не беше дълго и скоро се заспусках пак към реката. Наоколо започнаха да се появяват къщи, вили и села. До велоалеята открих една много симпатична къщичка, излязла сякаш от някаква идилия.\nЗапитах се защо тази къщичка изглежда толкова добре. И открих за себе си един прост отговор: защото е изпълнена идеята на архитекта без да бъде достроявана, остъклявана, пребоядисвана, без да са сменяни предвидените за нея врати и прозорци, а също така е украсена допълнително с цветя. Идеите за красотата на сградите в България оставям на читателя.\nПродължих нататък, докато се спуснах към село Нидеррана и минах по моста от другата страна на Дунав. Тук велоалеята минаваше през малки села, които изглеждаха много добре – с големи, красиви и добре поддържани къщи, с чисти улици и тротоари. Не след дълго алеята пак се спусна почти до реката и стигнах границата с Германия. При предното ми велопътешествие бях прехвърчал през нея без да забележа дори и знаците и разбрах, че съм в Австрия по австрийското знаме, издигнато в нещо като център в едно близко село.\nГраницата между Австрия и Германия\nЗа разлика от предния път сега реших да забавя малко скоростта при преминаването ми от Австрия в Германия. Надявам се на всички да е ясно, че охраняема граница с КПП и между двете страни няма. Всъщност човек ако не бърза ще забележи, че границата между двете страни е един голям поток. На него има малко мостче, като от едната му страна има табела „Република Австрия – преминаване на граница”, а от другата – „Бавария” (Freistaat Bayern) и ромбовете в синьо и бяло, тоест – знамето на Бавария. Думата „Германия” изобщо не се срещаше в тези табели. Човек ако е много зле с географията ще рече, че от Австрия влиза не в Германия, а в държавата Бавария. Разбирам, че баварците държат на това, че са влезли в границите на Федерална република Германия някак си съвсем доброволно и държат да са “Freistaat”, което може да се преведе и като „свободна провинция” (демек част от ФРГ), но и като „свободна държава”. Но пък все пак са част от Германия, можеха едно германско флагче са сложат на табелата. Още по-показателно за патриотизма на баварците е, че на около 50 – 100 метра от бившето вече КПП има къща с двор, в която на пилон пак се развява знамето на Бавария – същите сини и бели ромбове.\nСпрях и подпрях велосипеда на едно дебело дърво от страната на потока, тъй като до него, под дебелата сянка, има място за почивка – пейки, маса и кофи за разделно събиране на боклук (вече от десет метра съм в Германия и веднага боклука взе да се събира разделно!). За собствено забавление минавах по малкото мостче и казвах „Австрия, опааа, Германия” и „Германия, опааа, Австрия”.\nТъй като съм израснал наполовина в социализма и оттогава насам – в демокрацията (т.с. след 1989 г.), то в главата ми стои онази загадъчност на границата. В главите ни границата между държавите е нещо важно и трудно за преминаване. Някак си човек си представя, че границата е някаква магическа линия, която разделя родното от чуждото. Оттатък границата нищо не е като у нас – дори и природата. Дърветата, тревата, птичките, реките и прочие не са същите. Сякаш човек като мине в Гърция при Кулата досами мрежата започват да растат маслини и портокали. Да не говорим вече за хората – те са някакви съвсем, ама съвсем различни.\nОсвен всичко границата е винаги добре охранявана. Не е много добре дори да се доближаваш до нея – най-малкото могат да ти създадат проблеми, а по времето на соца се твърдеше, че първо се стреля, а после се пита. Не знам как е било преди Шенген на границата между Австрия и Германия, но не изглеждаше като нещо свръхохранявано. Не знам какво са мислели и хората в тези страни за границата, но след малко минаха няколко велосипедисти, които си говореха и се смееха и един, явно виждайки границата, извика „Нихт шиизен!” („Не стреляй!”), явно се бъзикаше.\nРеших, че имам време да почина малко и да хапна. Поседях и продължавах да мисля за границата. Ето, викам си, преди време тук е имало КПП, граничари, ограда вероятно. Сега има само една куличка с камера и един навес. Странното е, че е направено място за почивка на велосипедистите. Защо пък не, така или иначе тази граница вече я няма.\nНе след дълго откъм Германия дойде още един самотен велосипедист и също си облегна колелото на тополата до потока. Извади фотоапарат и явно искаше да се снима на табелата. Предложих му да го снимам и се заговорихме за малко. Оказа се, че е тръгнал от Донауешинген, градчето в Шварцвалд, от което започва Дунавската велоалея, и иска да стигне до Виена. Спомена, че това му е приключение. Хах, казах аз, приключение е по Дунава след Виена, особено след като човек напусне Австрия. Младежът е оказа, че е студент, явно иска да си прекара част от ваканцията на велосипед. Направи ми впечатление, че освен неголеми дисаги носеше на гръб и една не особено малка раница. А велосипедът му беше тип планински бегач, доста добре изглеждащ. Нещо не особено обичайно – повечето велосипедисти карат по-големи велосипеди, на специалистите са познати като хибридни велосипеди с 28 инчови капли. И почти никой (и аз включително) не носи нищо на гръб – всичкият багаж е в дисагите. За това си има причина, който е търпелив да прочете следващият абзац.\nИма няколко причини да не се носят раници на гръб по време на велопътешествие. Първата е, че раницата запарва гърба. Колкото и да е хубав дишащият гръб и ремъците на рамената пак си топли. Втората е, че тежи, а тежестта се поема от тялото и увеличава натиска върху задника на седалката. Задника и без това боли от време на време, особено в началото на велопътешествието. Част от тежестта пада и на ръцете. Няма нужда от допълнителни тежести за задника и ръцете. Третата причина е, че ремъците малко или много притискат гръдния кош и затрудняват дишането. И последната, четвърта причина е, че този багаж премества нагоре центъра на тежестта на велосипедиста/велосипеда. В резултат човекът с велосипед става по-нестабилен и се увеличава вероятността да падне. Ако искате да експериментирате, то можете да вземете една раница с 10 кг багаж и да покарате, а после да окачите същият багаж на дисаги. Разликата лесно се забелязва.\nНе след още малко приказване и упражняване на немския ми младежът продължи нататък, а аз завъртях в посока Пасау. Сигурно си внушавах (погледни по-нагоре мислите ми за границата), но някак си в Германия ми изглеждаше по-различно. А и някак си се зарадвах – бях работил седем месеца в Мюнхен, след което минах част от Бавария с велосипед. Германците и баварците специално ми изглеждаха земни и дружелюбни хора. Изобщо човек се чувства по-добре когато е на познато място. Въпреки всичко в Германия ми изглеждаше малко по-излъскано, стилът на къщите покрай велоалеята ми изглеждаше по-различен. Не след дълго намалих покрай една футуристична сграда – Haus am Strom – когато видях нещо интересно и полезно. Това бяха инструменти за велосипед, закачени с пластмасови кабели на едно табло на улицата. Имаше надпис от типа на основни поправки за велосипеда. Значи велосипедистът може да спре до таблото, да използва ключовете и помпата съвсем безплатно и да си продължи. Веднага се възползвах от случая – напомпих добре и двете гуми и си затегнах динамото. Не че нямам малка помпа, но с голямата помпа, която е като едновремешните автомобилни помпи беше много по-леко. Ключът, който използвах за динамото беше тип гедоре, изобщо хубави инструменти. Зачетох се в надписа на таблото – оказа се, че всичко е сложено от един магазин за велосипеди с работилница за ремонти, намиращи се в селото. Определено подходът е много находчив – човек като вземе да бута с инструментите по колелото е доста вероятно да открие нещо, което не е в ред. Например скъсана спица, биещо средно движение лошо протъркване по външната гума. Сервизът е наблизо.\nПродължавам нататък. Велоалеята изчезва за момент и трябва да карам по шосе, по което за радост няма почти никакви автомобили. Минах покрай къмпинга, на който бях нощувал при предишното си пътешествие от Мюнхен до Будапеща, беше си все същият. Замислих се, как някак си нещата по тези страни изглеждат някак си стабилни и непоклатими. Минавам и през Обернцел – и това градче ми изглежда непроменено – магазините на Нето и Пени Маркт са си все там, няма никаква промяна дори във фасадите им. Иначе Обернцел си е запазил предишния си облик – на централната му улица почти всички стари сгради са запазени и добре поддържани. В подобни малки градчета човек може да придобие представа как е изглеждала Германия преди войната и да види някаква типична архитектура. За разлика от големите градове, които са бомбардирани, а след това някои сгради са строени по най-бързия начин за да има достатъчно жилища за хората. За размера на разрушенията в Германия по време на втората световна война добра илюстрация е фактът, че сградите в концлагера в Дахау са използвани някъде до началото на 50-те години – там са били настанени хора и цели семейства, които са нямали домове.\nБез да спирам минах през Обернцел и упорито завъртях към Пасау. Велоалеята беше успоредна на натоварено шосе – от минаващите автомобили, камиони и автобуси ме разделяше само една голяма и здрава мантинела. Общо взето нямаше особено пространство за отдалечена от пътя велоалея – местността е със стръмни хълмове, които влизат в Дунав. Често от страната на реката велоалеята е обезопасена с метална ограда или бетонна стена. Има защо – понякога ми се струва, че алеята е нависоко, а реката се плиска точно под мен. Благодарение на оградата не изпитвам особен страх от това да се метна в Дунав. Може би вече съм уморен, но ми се струва, че карам по лек наклон нагоре.\nЗатова спирам да почивам до едно информационно табло – оказа се реклама на района Келберг – Тирнау. Районът е наречен почивен регион „Дунавски перли” и, според таблото, е родното място на дунавската русалка Иза. Рекламата е много мила и приятна с тази русалка в горния край на картата. Подобни реклами ми харесват. За разлика от родните реклами за разни хотели и курорти в които има или безжизнени и студени огромни хотели или голи жени, гримирани и изглеждащи като гарови проститутки. Колкото и да изглежда странно, пред таблото се спираха разни хора и го гледаха с интерес въпреки липсата на гола изкуствена блондинка в едър план. До таблото пък има една голяма статуя пак на същата русалка Изе. Забележителното е, че скулптурата е от дърво – доста необичаен материал за статуя.\nНаближавам Пасау и автомобилите на шосето до велоалеята стават все повече. Продължавам нататък. Колкото по-близо съм до Пасау, толкова движението по шосето до велоалеята става по-интензивно. Дори ми се струва, че корабите по Дунав са повече.\nПасау е известен и като градa на трите реки, тъй като през него минава не само Дунав, но и реките Ин и Илз. Странното е, че последните две реки се вливат в Дунав в едно и също място. Като идващ с велосипед откъм Австрия Пасау ми изглежда като град от картинките в книжките с приказки. Покрай Дунав са наредени сгради с изглед към реката, а зад тях се виждат кули и църковни камбанарии. Сградите са на еднаква височина и в подобен архитектурен стил, както и са боядисани сякаш миналият месец. И сякаш всички са обърнати с лице към реката, за да имат живеещите (или работещи) в тях по-приятен и просторен изглед.\nХубавото е, че велоалеята не е прекъсната, а продължава заедно с шосето към Пасау. Така бързо стигам централната част на града, където веднага намирам туристическия информационен център. Трябваше ми информация за две неща: къде в града има къмпинг и къде се намира Пощенска банка. Служителката ми дава карта на централната част, като с химикалка отбелязва къде трябва да отида. Тъй като е към 16:30 реших да отида до банката. За мен в този момент това е важно, тъй като това е целта ми да въртя през цяла Австрия. Намирам я без проблеми, има и банкомат на същата банка. Затова преди да вляза решавам да проверя колко пари имам на картата. Това е една особеност на банкоматите в Германия – само на собствената си банка можеш да провериш наличните ти пари. Не знам дали това важи за всички банки, но за притежателите на дебитна карта на германската Пощенска банка е така. И… изненада – банкоматът ми глътна картата. Влязох вътре на гишето за клиенти и обясних на служителя, че банкомата ми взе картата. Дадох му паспорта си и се оказа, че картата ми е била валидна до април. А сега е краят на август. Както и да е, обясних му, че искам да си прехвърля парите в България, дадох му и номер на сметката. Хубаво нещо бяха направили в ПИБ – дали ми сметката, а забравили да ми дадат BIC (SWIFT) кода. Вярно, че имат едни картончета като визитни картички, на които с химикал изписват номера на сметката, но аз исках да ми я изкарат на принтер. И някак си са пропуснали тази важна информация. Служителят ми обясни, че без BIC не може да изпрати парите. Показа ми, че на листа с принтираната сметка има телефонен номер, да съм се обадил по телефона. Брей, отначало не зацепвах какво точно трябва да имам, мислех си, че BIC е някакъв мой уникален код. После се сетих, че това е код на банката, значи мога да проверя в интернет. А време имах – беше четвъртък, до петък вечер банката ще е отворена. Затова се запътих към къмпинга. С малко питане (беше извън картата на централната част на града) и мотане насам-натам стигнах до въпросното място за палаткуване. Оказа се, че това не е съвсем истински къмпинг, а къмпинг само за палатки, или както казват на немски „Der Zeltplatz“ (Das Zelt – палатка). Причината е, че улицата преди къмпинга е много тясна, а и входът на къмпинга не позволява в него да влизат каравани. Но за сметка на това Zeltplatz Ilsstadt (така се казва къмпингът) се намира на брега на река Илз и изглеждаше много приятно. Всъщност представлява една поляна, заградена на север от реката, а на юг – от хълм, обрасъл целият гъста гора. Поляната беше покрита със свежа зелена трева, нямаше прекалено много къмпингуващи, част от тях бяха с велосипеди, общо взето е приятно място. Цената също не ме смути прекалено – 8 евро за една палатка и един човек. Баните и тоалетните бяха чисти, а имаше и нещо като голям навес, под който имаше пейки и маси за хапване.\nРазпънах си както обикновено палатката в най-далечния край, тъй като не обичам да се бутам в най-населеното място. След което отидох при служителката и я питах дали има интернет в къмпинга. При нея имаше и хубава трапезария с маси с весели покривки и столове, които пък се използват само от хората, които са си платили допълнително за закуска. Оказа се, че няма интернет, заобяснява тя, нямало компютър, преди имало един, но нямал интернет, сега и компютър няма, има само една клавиатура останала. Някакви ей такива обяснения. Не знам защо не са взели един компютър втора ръка, не е кой знае колко трудно. Но пък жената ми посочи един лист на стената, на който има адреси на интернет-кафета в Пасау. Обясни ми, че съвсем до гарата имало такова кафе.\nИ аз какво да правя – оставих си нещата в къмпинга, метнах се отново на колелото и завъртях към гарата. Стигнах до гарата без проблем, въртях се около нея, но интернет не намерих. Питах едни младежи със скейтове, които бяха наоколо и те с малко усилия си спомниха, че на другата улица и малко направо имало май интернет-кафе. И аз въртя натам. Карам бавно напред-назад, но интернет не намерих. Реших да питам едно брюнетесто момиче, което беше седнало на една пейка на улицата. Тя ме пита знам ли къде се намира някой си площад. Ами не знам, казвам, днес дойдох. А къде се намира някакъв парк с градина. Ухилена да уши. Пак казвам, че идея си нямам, нов съм тук. Е, каза момичето, и заобяснява да съм минел малко напред и нагоре и ми посочи на картата на коя улица имало интернет-кафе. Благодарих и продължих напред. Минах покрай автобусната гара, хотел, и излязох на въпросната улица. Но интернет-кафе нямаше и там. Продължих все по нея, карам, оглеждам се за надписи някакви. Няма и толкова. Спрях при няколко младежи, които се разхождаха по улицата и ги питах и тях. Единият ми каза, че малко нататък имало игротека (Spielothek), и там имало интернет. Имало магазин за коли и части и след него в ляво на улицата. Завъртях и намерих въпросната игротека. Оказа се затворена, вероятно фалирала. Вече се стъмваше, бях кажи-речи в другия край на града и се отказах да търся. Спуснах се направо през центъра и съвсем случайно видях светещ надпис „Интернет”, сочещ надолу към нещо подобно на подлез. Малко иронично се получи – толкова търсене и питане, а накрая намерих нужният ми интернет съвсем случайно. Заключих си колелото в един знак наблизо и се вмъкнах вътре. Оказа се пак игротека, но наместо очакваните от мен компютърни игри в които трепеш космически нашественици беше пълна с машини за хазартни игри като ротативки и едноръки бандити. Имаше и отделна зала с компютри за интернетстване. Проста работа – пускаш монетки в касичка и ти се показва време за цъкане из нета. Пуснах 40 цента и почти веднага си записах заветния BIC (SWIFT) на Първа инвестиционна банка. Написах кода на няколко различни листчета, които сложих на различни места из джобовете, че дявола си няма работа. Успях да напиша и кратко писмо на жена ми и дори ми остана малко време, през което се зачудих какво да цъкам из интернет. За 15-20 минути човек май може да свърши доста работа.\nКогато излязох навън се беше напълно стъмнило. Хубавото е, че имах фар на динамо, а и се ориентирах без проблеми – като има река човек няма как да се загуби. Забързах се към къмпинга – имах намерение да се изкъпя (все пак затова отивам на къмпинг) и да си приготвя топла храна с туристическото котлонче докато ми изсъхва косата.\nБанята е хубаво нещо, особено когато е с топла вода, сапун и шампоан. Не се бях къпал като хората от както бях тръгнал с автобуса към Братислава, кажи-речи пет дни ако не броя поплискването в Дунав до Виена, четири от които бях карал велосипед по цял ден в горещо време. Останали ми бяха само един кат чисти дрехи, а ризата ми, с която карах цял ден беше изгладена и лъскава яка. Но най-мъчителното е липсата на баня, човек върти по цял ден, поти се, а потта изсъхва на него. Накрая става солен като нашенско саламурено сирене – има поне някакъв подобен вкус ако например си близне ръката близо до лакътя. Банята си е облекчение. Тъй като беше късно, някъде към 21:30 вечерта, взех направо дисагите, в които имаше ядене и примуса и се разположих под навеса с масите и пейките. Бях питал служителката в къмпинга дали е разрешено да си сготвя там с газовото котлонче. Да, може, но ако го сложа на пода, а не на масата. Е, няма проблем, щом такива са правилата.\nВ трапезарията имаше двама младежи, които си говореха на немски и, подобно на мен, смятаха да си готвят с газово котлонче. Планът ми беше да сготвя макарони с гауда и да добавя боба от консервата. Звучи малко като ядене тип „гльоджа”, но ми изглеждаше съвсем приемливо. Все пак няколко дни бях ял основно хляб, кашакавал тип „гауда”, горчица и някъде по литър прясно мляко на ден. Не особена добра диета, тъй че всяко сготвено топло ядене щеше да ми е добре дошло.\nНе можах да си намеря швейцарското ножче, за да си отворя консервата, та питах младежите. Така се заговорихме, поканиха ме да седна при тях. Оказа се, че са германци, тръгнали от Фрайбург и мислят да стигнат с колелета до Истанбул. Интересуваха се от всичко по пътя оттатък Австрия и разказите ми за Словакия и Унгария от предишното ми пътешествие им бяха интересни. Препоръчах им, както и до ден днешен препоръчвам на всеки, да се кара по Дунав колкото е възможно повече в Словакия и да се влиза в Унгария чак при Естергом. Извадих една пътна карта на Словакия и им показах къде има хубави междуселски пътища, удобни за каране на колело. Докато хапвахме им разказах какво е положението с карането на колело у нас. Посъветвах ги ако вземат да се отчаят да се качат на влак – билетът за колело е два лева без значение от разстоянието. Също така им обясних, че могат да къмпират без проблеми навсякъде без резерватите и националните паркове, както и че ако карат по магистралата никой няма да им обърне внимание.\n-Е как така – попита ме единия младеж – нали е забранено за велосипеди?\n-Е, забранено е – казвам – но полицията не обръща внимание. Това е разликата между Германия и България.\nКато си помисли човек, съвсем не е малка тази разлика.\nСлед хапването, съвсем вкусно между другото, направих жалки опити да се изпера. Бях вече доста уморен и не успях да изпера кой знае колко дрехи. Затова реших, че е по-добре да оставя прането за утре. Така и така съм плащал за къмпинг, мога до остана до последно – според правилата трябва да съм напуснал до 12:00 на обяд. Легнах си доста късно, когато всичко наоколо беше утихнало. Дори и тийнеджърите от съседната палатка се бяха умълчали и може би спяха.\nЕтикети: Aschach, Donau Oberösterreich, Donauradweg, Donausteig, Ашах, Дунавски веломаршрут, Пасау, велопътешествие, велопътешествие по Дунав, велопътешествия, велосипедно пътешествие, през Австрия с велосипед, през Австрия с колело, пътешествие с велосипед, пътешествие с колело, Passau\nThis entry was posted on юли 4, 2013 at 10:08 am and is filed under велопътешествия.\tYou can follow any responses to this entry through the RSS 2.0 feed.\n3 Отговора to “Велопътешествие от Германия до България, част IV: Германия!”\nСтоян Says:\tюли 11, 2013 в 10:48 am | Отговор Здравей Хипар,\nВчера се върнах от Брюксел и така се случи че минахме над Дунав и поне 10 минути разглеждах маршрута ти от въздух. Очаквам с нетърпение следващия ти разказ.\nМария З. Says:\tюли 11, 2013 в 3:46 pm | Отговор Здравей, Хипар!\nИскам да те поздравя и да ти благодаря за прекрасните писания и за полезната информация, която си споделил!\nИскам да споделя, че от доста време си мечтая за велопътешествие, и след като изчетохме писаното от теб, след около седмица ще поемем на път – до Братислава с кола, и от там покрай Дунав – без да имаме крайна цел! Само за „прощъпулник“ и за идеята!\nСтоян Says:\tюли 12, 2013 в 3:23 pm | Отговор Хей, Мария3., после да разкажеш и ти като Хипаря, как е било.


"Барака": Документален филм без думи, от който ще настръхнете (филм) - Perunik.COM\n- Муцка, вчера участвувах в конкурс по красота и взех първо място!\n- Браво муцка, труден ли беше конкурса!\n- Не муцка, преди започването само трябваше да се запозная със членовете на журито, там загубих малко повече време. Ама такъв бил редът!\nЕпичният невербален и некомерсиален филм "Барака" превзема съзнанието постепенно и предава необикновено силното си послание, който всеки трябва да интерпретира в себе си. Заснет през 1992 год. в 24 страни на 70mm-ва лента, филмът малко по малко или с шокиращи обрати показва безумно красива природа, човешки ритуали, различни лица на съвременната цивилизация и човечността, синхронизирана от религиите, традицията, технологиите или .... светофарите, във всевъзможни дестинации - Бразилия, Непал, Камбоджа, Кувейт, Индия, Танзания, Иран.\nBaraka е древна Суфи дума с форма в много езици. Превежда се просто като благословия, или дъхът, или същината на живота. Гледайки този филм зрителят е благословен с ослепителни кадри и прозрения, които са отвъд обсега на думите. Въпреки че трябва да си невероятно културен и космополитен, за да разбираш във всеки един момент къде те пренасят и какво точно се случва, няма миг, който да не е впечатляващ и смислен.\nСпоред режисьора Рон Фрик, „Това е пътуване на преоткриване, което потапя в природата, историята и човешкият дух и семейството в царството на безкрайността.”\nКакви сме сега? Как живеем? Как се вписваме в прекрасното място под звездите, където сме се появили за малко? С какви наши приумици, амбиции и реализации го изпълваме? Невероятни пейзажи, от които човек остава без дъх. Цивилизацията, хората и това какви са те днес, унищоженията и жестокостите на човека, който са наше ежедневие или са отминали, оставяйки своята следа.\nС великолепен саундтрак и картина с най-висока художествана стойност във всеки един кадър, филмът показва различни хора, свързани по необикновен начин в своите ритуали; местата, които обитават - от самотен връх на планина до конвейр за бройлери. Ежедневните молитви на тибетските монаси, православните евреи и дервишите срещу трафика в мегаполис, звездното небе и прииждащите облаци, вулканите и гробища - на електронни отпадъци, на самолети - "Барака" е зашеметяващ портрет на нашата епоха, актуален и днес.\nХоливудските звезди блестят в сериали в тазгодишните номинации за "Еми"


Златото надхвърли $1 600 - Money.bg\nОпасенията, че коронавирусът ще се окаже унищожителен за световната икономика, както и спекулации за нови стимули от страна на централните банки, подкрепят ново рали на ценните метали, пише Bloomberg.\nЗлатото надхвърли $1,6 хил. за унция днес и се приближава до 7-годишен рекорд. В сряда ценният метал се покачи с още 0,5%. В евро златото достигна исторически връх от €1 475,97.\nНай-изненадващият метал остава паладият, който поскъпна с 6% до $2 785. През тази седмица цената му се покачи с 14%, след като инвеститорите залагат да бъдещ недостиг.\n"Много пари от пазара на акции търсят сигурни убежища - и ги намират в златото", казва Дейвид Гове, директор в Marex Spectron Group. Среброто добави 1%, а платината - 2,3% днес.\nРедица компании от Apple до Adidas започват да пресмятат щетите от коронавируса. В същото време трейдърите започнаха да спекулират за възможността от нови стимули от страна на централните банки през следващите месеци.\nИкономически новини / Макро / Финанси / Златото надхвърли $1 600


Теорията на ограниченията в бизнеса - приложение | lifehack.bg\nТеорията на ограниченията е измамно проста.\nТя започва с поредица от „очевидни“ твърдения.\nИ след това, преди да се усетите, оказва се, че поставяте под въпрос основните принципи на съвременния бизнес и общество, стигайки до изводи, които са невидими за посредствените бизнеси и хора.\nЕлиаху Голдрат излага теорията в своя бестселър „Целта„.\nТова е необичайна за времето си книга – „бизнес роман“, разказващ историята на мениджър на фабрика в постиндустриалния Среден Запад, който се бори с проблемите на своя завод.\nТрудностите, с които се сблъсква този мениджър, са универсални и не важат само за сферата на производството.\nВсъщност, вече повече от 30 години читателите разпознават собствената си тегава ситуация в тази уж измислената история.\nТази универсалност на „Теорията на ограниченията“ и невероятните изводи и подобрения, които може да ви донесе, са причината днес да се потопим в света на един от най-приложимите принципи.\nПървото ѝ заключение е, че всяка система има едно място, по-тясно от всички останали, както веригата има само едно най-слабо звено.\nЗа някои системи това е очевидно:\nКолите, които винаги запушват един и същи участък на магистралата; вратата в офиса, където пътищата на всички се събират; една извивка на водопровода, която ограничава целия ѝ капацитет и т.н.\nПри други видове системи обаче, това не е толкова явно.\nВ бизнеса Теорията на ограниченията помага да се разшири понятието от тясно място, което описва материалните потоци (трафик, вода и други), до ограничения от всякакъв вид и естество.\nУбеден съм, че всеки предприемач и човек, който иска да се отличи от останалите и да използва инструментите на най-големите умове в бизнеса, трябва да познава тази теория и принцип, защото тя може да подобри значително неща, за които дори и не сте подозирали.\nКое е ограничението, което пречи на кафенето да обслужва повече клиенти? Не е размерът на вратата, нали?\nМоже да е скоростта на приготвяне на капучиното, скоростта на плащане с карта или броят на хората, които искат кафе на това място, по едно и също време на тази цена (обедната почивка).\nНе винаги е лесно да се определи къде е ограничението.\nНо знаем, че то е там, иначе кафенето би могло да обслужва безкраен брой клиенти с безкрайна скорост.\nАми човешкото тяло?\nКакво е ограничението, което не му позволява да бяга толкова бързо, колкото Юсейн Болт? Това може да е способността на тялото да метаболизира глюкозата или да насища мускулите с кислород.\nИли сцеплението на обувките с повърхността на пистата; или ограничаващо убеждение някъде дълбоко в съзнанието ни.\nЯсно е, че става по-трудно да се намери ограничението, когато навлезем в света на абстрактното, психологическото и нематериалното.\nВторото заключение е, че производителността на системата като цяло е ограничена от изхода на най-тясното ѝ място или най-ограничаващото ѝ ограничение. С други думи: ако водата в една тръба е забавена до струйка от тесен участък, притокът в края на тръбата ще бъде не повече от струйката, независимо, че тръбата в останалата част е широка.\nТова е трудно да се види интуитивно, защото е замъглено от безпорядъка на системите, с които обикновено си взаимодействаме.\nКафенето, за което говорихме не може да обслужва клиенти и секунда по-бързо от скоростта на касовия апарат (ако това е ограничението).\nЮсейн Болт не може да съкрати времето си с една микросекунда, без да увеличи дела на бързите си мускулни влакна (ако това е най-ограничаващото го ограничение).\nТретото твърдение следва от първите две!\nТо е най-трудно за преглъщане.\nТо е червеното хапче на Теорията на ограниченията и гласи:\nАко първото и второто предположение са валидни, тогава единственият начин да се подобри общата производителност на системата е да се подобри производителността в най-тясното ѝ място. Или по-общо казано, да се подобри производителността на ограничението.\nАко най-ограничаващото ограничение е скоростта на касовият апарат, нищо друго няма да промени крайния резултат, освен подобряването на скоростта на касовия апарат.\nНито по-добро обслужване, нито по-качествената храна, нито по-добрия интериор, нито по-бързото WiFi, нито по-чистите тоалетни, нито по-доброто кафе, нито някоя от милионите други идеи, които биха ви дали на безплатен уебинар „как да създадете бизнес за 1 месец“.\nВсяко подобрение, което не е свързано с ограничението, е илюзия!\nА сега помислете как функционира една типична фирма.\nСобственикът и обявява, че е време компанията да се подобри.\nТази заповед се предава надолу по веригата, като всеки мениджър внушава на екипа си важността на индивидуалните си усилия.\nВсеки чува това, което иска да чуе:\nСчетоводителите разбират, че трябва да подобрят полезността на счетоводните книги, които водят (като всеки човек тълкува „полезността“ по различен начин).\nПрограмистите кимат в знак на съгласие, че по-добрият код е от решаващо значение (всеки тълкува „по-добър“ различно).\nМаркетолозите смятат, че единственото решение са по-креативните промоции (като никой не дефинира „креативност“).\nВсеки от тях тръгва към своята лична мисия, с надежда за големи бонуси за постигнатите резултати, без да осъзнава, че общите им усилия предполагат следната философия на управление:\nЛокалните подобрения навсякъде, автоматично се превръщат в глобално подобрение на организацията.\nЗвучи прагматично, нали?\nНа мнозина им се струва дори логично…\nУверявам ви обаче, че не е това, което искате за фирмата си!\nАми ако ви кажа, че тази философия на управление е напълно погрешна?\nАми ако, вярвайки, че можем да подобрим системата в нейната цялост, като подобрим всяка част поотделно, живеем и работим според бизнес парадигма, която не е ефективна от десетилетия?\nТочно тук е огромната роля на Теорията на ограниченията!\nТочно това е проблема, който тя се опитва да реши…\nДокоснахме се само до повърхността на тази бизнес стратегия!\nТочно как да я приложите ще ви покажа в практическото ни ръководство по темата, което ще споделим съвсем скоро…\nСподелете какво мислите в коментарите:\nИскате ли да научите повече за Теорията на ограниченията?\nИнтересувате ли се да научите как да я приложите в работата и бизнеса си, за да откриете неща, за които другите никога няма да се сетят?\nНапишете какво мислите отдолу в коментарите 👇🏻


Бюлетини от „брака“ в Костинброд са използвани за гласуване\nНачало Общество Политика Бюлетини от „брака“ в Костинброд са използвани за гласуване\nТова стана ясно от специална пресконференция на прокуратурата, която целеше да даде яснота за разследването по сигнал за злоупотреби с откритите 350 хил. бюлетини\n13:31 15.05.2013 248 ~ 3 мин. четене\nЧаст от откритите бюлетини в печатница "Мултипринт" в Костинброд са били годни, неохраняеми и готови за експедиция. Бройки от тях са били взети, за да се заменят негодни бюлетини за гласуването в район "Триадица" и София - област. Освен това са послужили и за мостри на ЦИК. Част от тях наистина са били негодни за употреба. Върху нито една не е имало отбелязан знак.\nТова стана ясно от специална пресконференция на прокуратурата, която целеше да даде яснота за разследването по сигнал за злоупотреби с откритите 350 хил. бюлетини, които са намерени в помещението, където трябва да се съхранява т.нар. технологичен брак.\nБрифингът започна с изказвания на главния прокурор Сотир Цацаров и неговия заместник Борислав Сарафов, които обявиха действията на прокуратурата за правилното решение в създалата се ситуация и отрекоха върху държавното обвинение да е упражняван политически натиск.\nПрокуратурата е действала напълно в духа на закона при проверката в Костинброд, категоричен бе Цацаров. Той изрази недоумение как една партия твърди, че действията на обвинителите са повлияли на изборния й резултат. Думите му бяха в коментар на обвиненията на зам.-председателя на ГЕРБ Цветан Цветанов, който обяви, че прокуратурата е станала участник в предизборната надпревара, а също и на лидера на партията Бойко Борисов, който заяви в интервю след изборите, че скандалът с бюлетините е свалил с 5-6% от подкрепата за ГЕРБ.\n"Заради скандала в Костинброд в печатницата на "Мултипринт", тъй като по отношение на Прокуратурата се чуха всякакви факти и мнения - включително и твърдение, че се е намесила в предизборната борба и че е свалила подкрепата с 5 - 6%, ще представим веществени доказателства", обясни в началото на пресконференцията главният прокурор Сотир Цацаров и отново подчерта, че прокуратурата не е адресирала конкретна политическа партия в съобщението си за случая в Костинброд.\nТова, че бюлетините от Костинброд са използвани като резерв, от който да се заменят негодни изборни листи, се доказва от показанията на икономическия директор на "Мултипринт".\nТой обяснява, че на 8 май Иво Цонев, експерт от Министерски съвет му се обажда, казвайки, че в Община "Триадица" имат проблем с лошо залепени бюлетини. На следващия ден се разбира, че негодни са 335 броя бюлетини, които биват заменени от намиращите се в помещението с технологичния брак. "Сигурен съм, че от там взехме бюлетините, не сме пускали печатницата", пише в показанията на икономическия директор. Те са били доставени в Триадица на 10 май.\nПо същия начин още близо 2 хил. бюлетини от там са отишли и за гласуването в София-област. "На 7 май по телефона ми се обади служител на областната управа на София област, каза, че са им необходими още 1880 броя бюлетини, тъй като от ГРАО са променили броя на гласоподавателите", разказва в показанията си икономическия директор на печатницата. Бюлетини от помещението за брак в Костинброд са били дадени и като мостри за ЦИК.\nИнформацията изчете Сарафов. Главният прокурор Сотир Цацаров се намеси в изказването на заместника си, като припомни, че "ако някъде има неизправни бюлетини, те трябва да се попълват от резерва в ЦИК, а те звънят за резерва от печатницата".\nСлед това бяха представени веществени доказателства, иззети по надлежния ред при обиска в печатницата в Костинброд. Прокурор Роман Василев представи мостра на бюлетина от Министерски съвет и я сравни с бюлетина от печатницата в Костинброд. Видни разлики между двете нямаше.\nОткритите бюлетини в печатница "Мултипринт" в Костинброд са били годни, неохраняеми и готови за експедиция, стана ясно от думите на зам.-главния прокурор Борислав Сарафов. Една част от тях са били адресирани за получаване в Благоевград, Хасково, Кърджали, Кюстендил, Пазарджик, Шумен, външно министерство, Варна. "Ако приемем, че това е брак, трябва да приемем, че имаме брак, предвиден за всеки един МИР. Общо взето, тези данни за нас бяха смущаващи и бяхме длъжни да изолираме тези бюлетини от участието в изборния процес", подчерта Сарафов.\n"Прокуратурата не каза виновен е ГЕРБ, виновен е ДПС. Прокуратурата беше въвлечена в ситуация да стои и да мисли 3 часа с какво изявление да излезе", заяви Цацаров в коментар на обвиненията, че е повлиял на изборния процес. Той призна, че прокуратурата е "направила нещо необичайно". Друг избор обаче нямало.


Колко пари трябва да вземете с ОАЕ\nТуристически страни \_ Арабски емирства \_ Колко пари да вземете в ОАЕ\nКолко пари да направите в ОАЕ\nСистемата на All Inclusive в Обединените арабски емирства почти не се случва, повечето туристи идват в хотели с BB система (само за закуска). Проблемът на ежедневния хляб в този случай се вдига много рязко и храната се превръща в основна разходна част от бюджета. На първо място цените на храната говорят.\nУличната храна е най-евтината опция\nНе всички туристи рискуват да ядат улична храна, въпреки че този вариант е най-икономичен. В ОАЕ най-популярната улична антена е добре известно shaurma. Цената е от 4 до 10 дирхама . Цените са сравними с тези в Русия.\nДруги популярни опции: индийски пайове за 1-2 дирхама, ирански хляб със сирене за 3-5, пиле на скара за 15-20 (половин за 8-10).\nПри използването на улична храна руснаците имат някои проблеми. Повечето улични ястия се приготвят с индийски, тайландски или персийски подправки. Тези подправки могат да причинят алергии или проблеми с работата на стомаха и червата. Бъдете внимателни. Бихме ви препоръчали следната опция.\nГотови ястия в супермаркети\nВ повечето супермаркети има отделения за готвене, където можете да си купите сандвичи, пасти, парчета пица и други готови закуски. Вече има по-малък риск, а цените са сравними с уличната храна.\nСандвич - от 1 до 5 дирхама (зависи от размера), пайове с месо, сирене или спанак - 2-3, samsa - 2,5-3, парче пица - 2-2,5, обикновено печене без пълнеж - от 1 до 2.\nПродукти в супермаркетите\nАко има възможност да готвите, задачата е опростена, въпреки че цените на хранителните продукти в ОАЕ са доста високи в сравнение с руските.\nКилограм картофи - 4 дирхама, яйца - 8-10 на дузина, банани - 7 на килограм, един литър мляко - 6, един килограм сирене - около 30, ябълки - 8-10 дирхама на килограм.\nХранене в кафене и заведения за бързо хранене\nБързо хранене в ОАЕ - това не е спасяване на туристите. Обяд от сандвич, пържени картофи и питие в Макдоналдс струват 25-30 дирхама. В междинните снек барове, половината от сандвича струва 17-20, целият голям сандвич е 25-30.\nВ кафенето за чай ще трябва да платите 10-15 дирхама, за кафе - 12-20, за малък сандвич - 8-20 (пример на снимката вляво), за десерт - 25-50.\nФокусирайте се върху следните цени: обяд в кафене - 50-60, вечеря - 60-80 дирхама на човек. Между другото, "бизнес обяд" е популярен тук, използвайте тази възможност.\nВ Арабските емирства много ресторанти от много евтини индийски и пакистанци до скъпи заведения от италианска, арабска или френска кухня.\nВ евтин индийски ресторант можете да обядвате за 50-60 дирхама. В скъп ресторант, вечеря за двама със закуски, два курса, напитки и десерт ще струва от 300 до 500 дирхама.\nАко искате да отидете в ресторантите и да не останете без пари в портфейла си, значи основното е да не сте срамежливи. Ако отидете в непознат ресторант, а след това от вратата, попитайте за менюто и вижте цените. Ако това е скъпо, тогава отидете тихо и без никакви скрупули на съвестта.\nПо-евтино и по-лесно за навигация в Дубай , има метро. Вижте метрото и цените в нашия преглед " Метро Дубай - цени и схеми ".\nВ други емирства изборът не е голям - нито автобуси, нито таксита. Автобусите са изключително неудобни за туристите, дори е трудно да се разбере къде отива. Дори ако знаете номера, не винаги е ясно дали автобусът върви в правилната посока или обратното. Изключение може да се отбележи само за междуградски автобуси, повечето туристи трябва да пътуват от Дубай до Абу Даби и обратно, тук вече автобусът е най-добрият вариант.\nТакси за ОАЕ е удобно и достъпно. Прочетете нашата статия " Такси в Обединените арабски емирства ".\nЕкскурзии и билети за атракции\nВ Дубай много интересни неща могат да се разглеждат безплатно. Например, най-големият мол в света е Дубай Мол , който сам по себе си вече е туристическа атракция. Вътре можете да видите известния Аквариум Дубай Мол, а също и безплатно, водопад с водолази и магазин Candilis .\nИ, разбира се, можете да видите безплатно най-големия в света - танцуващите фонтани в Дубай .\nОрганизираните екскурзии до ОАЕ не са евтини, погледнете $ 100 на човек - това е средната цена за турне в емирството на престоя Ви. Например, пътуване до Атлантида Палм Аквапарк или обиколка на забележителностите на Дубай с посещение на платформата за разглеждане на Бурж Халифа струва много .\nЕкскурзия до съседните емирства ще струва средно 120-140 долара. Например, ако отидете от Дубай до Белия джамия на Шейх Зайд или до парка на Ферари .\nАко посетите сами забележителностите, тогава посещението им ще бъде по-евтино. Билет за Бурж Халифа ще струва 125 дирхама за възрастен или 95 дирхама за дете (от 4 до 12 години). Билет за водния парк Wild Wild е 305 дирхама, в вече споменатия Атлантис палмата е 275.\nВ ОАЕ не толкова много възможности за закупуване на нещо национално или колоритно, прочетено подробно в статията " Какво да донесе от арабските емирства ".\nКамилското мляко е 6-10 дирхама за 0,5 литра. Баххур или ароматни пръчки - 5-10 за трик. Продуктите от сувенири са донесени от Китай, за магнити, чаши, чар, платете 5-10 дирхама.\nТютюнът в ОАЕ е евтин, дори не можеш да го донесеш с теб. Подробности можете да намерите в статията " Пушенето и цигарите в Обединените арабски емирства ".\nПри алкохола е по-трудно. Първо, рядко се продава, второ, цените са много високи. Прочетете повече в статията " Алкохолът в Обединените арабски емирства ". Алкохолните напитки са силно препоръчани да донесат заедно с вас, относно процента на вноса, който сте прочели в нашия преглед " Какво и колко можете да внасяте в ОАЕ ".\nТуристически данък - "Туристически дирхам"\nВ емирствата на Дубай и Абу Даби туристи се облагат с допълнителен общински данък. Нарича се "Туристическият дирхам". Тя трябва да бъде платена при напускане на хотела, което за много туристи става неприятна изненада.\nДанъкът се изчислява от номера, а не от лицето. Например, ако стаята е заета от двама възрастни туристи с дете, данъкът би бил 15 Dhs на ден.\nВ Абу Даби данъкът е 15 дирхама от една стая на ден.\nВ Дубай един данък за единична стая на ден е 20 дирхама за 5 звездни хотели, 15 дирхама за 4 звездни хотели, 10 дирхама за 3 и 2 звездни хотели, 7 дирхама за 1-звездни хотели.\nКолко пари да се вземат в ОАЕ?\nНай-бюджетната възможност - закуска в хотела и закуски от супермаркета, гледайте само на безплатни атракции. Разчитайте на 40-50 дирхама на човек на ден.\nПо-скъп вариант - закуска в хотела, обяд и вечеря в кафенето, няколко пъти за хранене, което вечеряме в ресторанта и посещение на няколко забележителности. Брой 150-200 дирхама на човек на ден.\nСкъп вариант - закуска в хотела, обяд и вечеря в ресторанти, развлекателна програма в нещо, което не отричаме. Разчитайте на 300-500 дирхама на човек на ден.\nУспешно и евтино посещение в Арабските емирства и прочетете статиите, полезни за туристите за тази страна ( списъкът с линковете по-долу ).\nПоздрави на кулифите на Бърг сега са 245 на човек и на последния етаж на 500 на човек


– 15.09.2020Публикувано в: Slideshow, Актуално1, Футбол\nТехническият секретар на Барселона Рамон Планес говори относно бъдещето на Луис Суарес и Артуро Видал в клуба. Както е известно, двамата не са желани от наставника Роналд Куман и се очаква да напуснат „Камп Ноу“.\n„Ние уважаваме играчите, които са дали толкова много на клуба. Но сега сме в процес на промяна, с нов треньор, нови идеи и работим върху това. Уважаваме играчите, но не забравяйте, че пазарът затваря на 5 октомври. Дотогава много неща могат да се случат. От месеци работим за подобряване на отбора и търсим играчи, които да започнат нова ера в клуба. Нуждаем се от комбинация от качества и опит“, каза Планес.\nПланес потвърди, че Артуро Видал ще си тръгне от клуба.Чилиецът е свързван с преминаване в Интер. „Продължаваме преговорите за напускането му. Използвам случая да благодаря на Артуро за двете години, които ни даде, той беше много важен за отбора. Трансферът му още не е официален и не мога да говоря за цифри. Трябва да сме спокойни и да сме наясно с целите си“, сподели още техническият секретар на каталунците. Междувременно, Роналд Куман отличи и заля с похвали двама нови играчи на Барселона.\nTags: Барселона, Испания, Суарес


store.bg - Лятна бебешка количка за близнаци - Echo Twin - С 6 колела\nБебешки стоки Детски колички За близнаци Лятна бебешка количка за близнаци - Echo Twin - ...\nЦена: 529.00529.00 лв.\nРазмери 82 / 108 / 78 cm\nКоличката за близнаци "Echo Twin" на "Chicco" е елегантна и с красив дизайн. Тя предлага комбинация от функционалност и стил, като съчетава в себе си комфорт за децата и несравнимо удобство за майката. Количката е лека, удобна, многофункционална и много компактна, изключително лесна за маневриране по градските улици. Подходяща е както за новородени, така и за породени деца, благодарение на индивидуално регулиращите се облегалки до легнало положение, които дават личен комфорт на всяко от децата. Индивидуалните сенници на количката се регулират според нуждите на всяко от децата, а предпазните 5-точкови колани осигуряват максимална сигурност. За допълнителен комфорт на майката, количката е снабдена и с голям багажник за пазар.\n"Echo Twin" е идеалната количка за мобилни родители. Тя се сгъва изключително лесно и компактно, което я прави много удобна при пътуване, а благодарение на практична дръжка, количката може да се транспортира с лекота, което осигурява допълнителен комфорт на майката. Въртящите се на 360° предни колела, които при необходимост могат да се фиксират, правят количката изключително маневрена.\nЗа да е пълно удоволствието "Echo Twin" се предлага в комплект с дъждобран.\nПредни колела 3, двойни, въртящи се на 360°, с възможност за фиксиране\nРазгъната 82 / 108 / 78 cm\nСгъната 40 / 105 / 38 cm\nТегло 13.400 kg\nрегулируеми индивидуални сенници\nрегулируеми в 4 позиции индивидуални облегалки\nрегулируеми на височина индивидуални поставки за крачета\nзаключващи се двойни предни колела, въртящи се на 360°, за по-добър контрол\nкомпактно и лесно сгъване, тип "чадър"\nпрактична дръжка за транспортиране\nподходяща за деца от 0+ месеца до 3 години и с тегло до 15 kg\nмаксимален товар: 2 x 15 kg (30 kg)\nтегло: 13.400 kg\nЗа да оцените количката "Лятна бебешка количка за близнаци - Echo Twin", изберете цифрата отговаряща на Вашата оценка по десетобалната система:\nБебешка количка за близнаци - Passo Doble 2020\nGarnet (529.00 лв.)Coal (529.00 лв.)\nИзползваните в представянето на количка "Лятна бебешка количка за близнаци - Echo Twin - С 6 колела" текстови, графични и други материали са собственост на носителите на авторските им права.


Оферта No. 11519\n( 286.32 EUR / кв.м. )\nОбщина Габрово Площ:50 кв.м. Ползваема площ:100 кв.м. Етаж:2 Строит. система:полумасивна на ДГ\nДОПЪЛНИТЕЛНА ИНФОРМАЦИЯ ЗА ОФЕРТА NO. 11519\nПродава се двуетажна къща със застроена площ на етаж по 50 квадратни метра, към имота прилежат една стопанска постройка 41 кв.м, навес с площ 14 кв.м и земя 2015 кв.м.\nЕтажите на жилищната част са разделени посредством външно стълбище.На първи етаж са разпределени 2 стай , кухненски бокс и мазе, на втори етаж се помещават входно антре,четири стаи едната от който преходна, дрешник / килер/ и просторна тераса.\nВ имота трябва да се изгради баня.


"Процесът", "Присъдата", новели и разкази от Кафка - Площад Славейков\n„Процесът“, „Присъдата“, новели и разкази от Кафка\n„Процесът. Присъдата. Новели и разкази“ е илюстриранa от художника Петър Станимиров.\nНово издание на „Процесът. Присъдата. Новели и разкази“ на Франц Кафка, геният на мрака в литературата на XX век, излиза на родния пазар. Книгата включва някои от ключовите творби на автора – освен недовършения роман „Процесът“, там са още разказът „Присъдата“, както и други единайсет разкази и новели, сред които „Преображението“, „Грижата на бащата“, „Малката жена“, „Първа горест“ и др. Преводът е от немски език и е дело на Димитър Стоевски и Венцеслав Константинов.\nКнигата е част от колекция „Върхове“ на издателство „Изток-Запад“, където срещаме заглавия като „Големите надежди“ на Чарлз Дикенс, „Одисей“ на Джеймс Джойс, „Червено и черно“ на Стендал, „Принцът и просякът. Приключенията на Хъкълбери Фин“ на Марк Твен, „Декамерон“ на Джовани Бокачо и др. Както останалите издания от поредицата, така и „Процесът. Присъдата. Новели и разкази“ е илюстриранa от художника Петър Станимиров.\nФранц Кафка е смятан за един от „тримата влъхви“ на съвременната класическа литература, заедно с Марсел Пруст и Джеймс Джойс. Кафка (1883–1924) е родом от Прага (по онова време е в Австро-Унгария). Той е първото от шестте деца в семейството на търговеца от еврейски произход Херман Кафка и образованата Юли Кафка – дъщеря на заможен пивовар от Подебради. Херман е тиранин към близките си, гледа с презрение на влечението на първородния си син към литературата и писането. Заети с работата в магазина, двамата родители нямат достатъчно време да се грижат за Франц и сестрите му (двамата му братя умират още като деца), затова децата са отгледани от гувернантки и прислужници. Майчиният език на Франц Кафка е немски, но той говори свободно и чешки. В периода 1889–1893 г. учи в немско начално училище в Прага, след това завършва немска класическа гимназия през 1901 г. През 1906 г. защитава докторската си степен по право в Карл-Фердинандовия университет в Прага, макар първоначално да се записва да учи химия. Успоредно с това посещава курсове по немска филология и история на изкуството. В продължение на 14 години – между 1908 и 1922-а – работи в застрахователна фирма и пише през нощта. Така се ражда и първата му знакова творба – „Присъдата“ (1913), а малко по-късно и „Преображението“ (1915).\nФранц Кафка умира преди да навърши 41 години от туберкулоза във Виена. Въпреки желанието му всичко написано от него да бъде изгорено след смъртта му, неговият приятел и състудент Макс Брод издава посмъртно три недовършени романа на Кафка: „Процесът“ (1925), „Замъкът“ (1926) и „Америка“ (1927), както и други произведения и лична кореспонденция на автора.\nТемата за личното поражение пред неведомите сили на закона и оплитащите житейски условности е централна в творчеството на Кафка. Героите му се борят безуспешно за социално утвърждаване, а неуспехите им Кафка представя със своеобразно съпричастие.\nПредставяме ви откъс от „Присъдата“:\nА при това нима бе сигурно, че болката, която ще му причини, има смисъл? Може би изобщо нямаше да успее да го върне в родината дори за кратко – нали той самият твърдеше, че вече не проумявал тукашните нрави – и така, въпреки всичко, приятелят щеше да си остане в своята чужбина, огорчен от наставленията и още по-отчужден от приятелите. Ако пък действително последваше съвета и бъдеше смазан и тук – естествено, не с умисъл, а от обстоятелствата, – ако не можеше да се оправи с помощта на приятелите си, а също и без нея, ако почнеше да се срамува и да страда, че сега вече наистина няма нито родина, нито приятели – в такъв случай не беше ли по-добре за него да си остане в чужбина, както досега? Нима при подобни условия можеше да се очаква, че тук той действително ще сполучи?\n– Не искам да го разстройвам – отвръщаше Георг. – Опитай се да ме разбереш, той вероятно ще дойде, поне аз така мисля, но ще се\nчувства притеснен и онеправдан, може би ще ми завиди и положително ще остане недоволен, а като не успее да превъзмогне недоволството си, ще отпътува обратно сам. Сам – разбираш ли какво значи това?


Възглавници за масаж Beurar: mg 145 и mg 147, mg 520 до Go, mg 135 и други модели на възглавници шиацу, преглед на мнения\nАвтор Dimitar IvanovЧетене 4 minПреглед 12Публикувам 22.11.2021\nМасажната възглавница е полезен аксесоар, който ще помогне бързо да се отпуснете след работния ден, облекчаване на умората в краката, както и болката в шията и задната област. Сред сортовете, предлагани на пазара, масажните възглавници на европейския производител на Beurar използват особено търсене.\nВъзглавницата за масаж на кокера ще осигури здравословна и удобна почивка, релаксация и възстановяване. Всеки модел има редица характерни черти, Въпреки това, всички германски аксесоари за масаж са надарени с много предимства, за сметка на това, което привличат вниманието на купувачите.\nЕргономична форма и атрактивен дизайн. Всички продукти са стилни, удобни, не се деформират с времето.\nКомпактност и ниско тегло. Повечето модели имат малки размери и ниско тегло, така че те са удобни да вземат с тях по пътя, на почивка.\nВисококачествено шиене. Всички възглавници са направени от хипоалергични материали с нулева токсичност, така че те се препоръчват за употреба от възрастни, деца, бременни жени.\nТихо. Модели, независимо от избраната функция, работят тихо, така че те могат да се използват в автобуси и влакове по време на дълго пътуване.\nШирока функционалност. Възглавниците се регулират по посока на въртене на ролките, има опция за масаж на шиацу, нагряване, ефект на магнитотерапия, автоматична мощност в 15-20 минути (зависи от модела), функцията на фоновото осветление, както и няколко Режими на работа.\nДопълнително оборудване. Почти всички продукти са оборудвани с захранване, така че лесно се презареждат от мрежата. Отделните модели са оборудвани с еластичен монтажен каишка и миниатюрен контролен панел.\nПодвижен случай. Възглавниците могат да бъдат премахнати и увити. SEW капак от хипоалергичен дишащ материал, който не абсорбира влагата и външните миризми, не събира прах и микроби, не се деформира след измиване.\nИнтуитивно управление Използвайте удобни бутони.\nАксесоар може да работиизвън линия около 2 часа.\nЗаедно с предимствата, моделите имат един недостатък – надценяемата стойност на инструментите.\nBeurer фабрики моделната гама е доста разнообразна, докато непрекъснато се актуализира с нови, функционални масажни структури. Въз основа на множество проучвания и проучвания, рейтингът на най-популярните масажни възглавници е съставен.\nBeurer mg 145. Универсалната възглавница ще позволи сесията на релаксиращ масаж в Шиацу у дома. Ергономичният модел се характеризира с няколко начина на движение на ролките, опцията за инфрачервено затопляне, осветление, сменяем дишащ капак и ниско тегло (тегло до 1300 г).\nBeurer mg 147. Компактен модел с няколко режима на работа, подсветка, инфрачервено затопляне, сменяемо покритие, регулируемо ротация на масажи и бързо зареждане. Случаят с правоъгълна възглавница е изработен от дишащ материал, приятен на допир. Аксосочното управление се извършва с помощта на миниатюрна конзола. В автономен режим възглавницата работи около 2 часа.\nBeurer mg 135. Това е квадратна възглавница в сив случай, който ще прекара сесия на масажа в Шиацу за 15-20 минути, отпускайки и възстановяването на мускулите. Моделът е идеален за масажна зона на раменете, обратно, спирка, хайвер. Характеризира се с 4 въртящи се глави, система от автоматична мощност, осветление, нагряващ се, интензивен режим на работа и дълъг мрежов кабел. Работи аксесоар от мрежата. Случай при продукта мек, устойчив на влага, устойчив на износване, лесно изтрит в пишеща машина.\nBeurer mg 520 да отида. Перфектен дизайн за дълбок масаж на отделни зони – обратно, крака, шия, ръце. Дизайнът има 4 въртящи се ролки, променящи се посоката, опцията за регулиране на разстоянието между главите, функцията за мускулна отопление, подсветката, мощна батерия, която позволява на възглавницата да работи около 2 часа, както и сменяем случай, приятно на допир.\nНаред с популярните модели все още има дизайн, който заслужава внимание, – Beurer mg 149. Това е възглавница за терапевтична и релаксираща масаж Шиацу, представена в сиво-червено.\nПродуктът е снабден с осветление, опцията за отопление, няколко режима на въртене на ролки, функция за аварийно изключване. За удобна фиксация има колан с клипове клипове.\nГерманските аксесоари за масажни сесии у домашни условия са търсени сред купувачите, Следователно прегледите на продукта са достатъчни, за да направят редица заключения:\nВниманието се фокусира върху факта, че масажните възглавници имат висококачествено сглобяване, хипоалергичен вътрешен пълнител, който се използва в ортопедични предмети за сън, е практичен и лесен за работа+\nИма добра автономност на работата, съответстваща на факта, че производителят, компактността и възможността за измиване на капака+\nСред предимствата разпределят наличната цена на масажните възглавници Beurar.