Общественият транспорт в Истанбул намалява с всеки ден | RayHaber | RaillyNews\nНачалоТУРЦИЯРегион Мармара34 ИстанбулИзползването на обществения транспорт в Истанбул намалява с всеки изминал ден\nИзползването на обществения транспорт в Истанбул намалява с всеки изминал ден\n24 / 03 / 2020 34 Истанбул, Влакове, ЖЕЛЕЗОПЪТНА, въжен, Genel, МАГИСТРАЛА, KENTİÇİ Rail системи, Системи за задвижване на гумите, HEADLINE, Регион Мармара, метро, Metrobus, ТУРЦИЯ, трамвай\nСтатистическият офис на Истанбул, създаден под принадлежността на BİMTAŞ, филиал на столичната община Истанбул, споделя данни за това как общественият транспорт в Истанбул е засегнат от епидемията в официалния си акаунт в Twitter. В допълнение, президентът на ИББ Екрем Имамоглу и Община SözcüSü Murat Ongun също споделя статистическите данни относно транспорта в личните си акаунти в Twitter.\nКогато се анализират данните за транспорта, се вижда, че първият видим спад е настъпил на 10 март. Към тази дата непрекъснато намалява броят на хората, ползващи обществен транспорт.\nКогато тенденцията на обществения транспорт се сравнява с предходната седмица от ден на ден, се забелязва значително намаляване на броя на хората, които използват метро, метробус и автобус, особено от 14 март.\nПрез последната седмица процентът на ползване на обществения транспорт за лицата 65 години и повече намалява с 69%\nС циркуляр, публикуван на 21 март 2020 г., МВР наложи комендантско време, като ограничава лицата на възраст 65 и повече години да напускат домовете си. Преди това съобщение можем да разгледаме тенденцията в транспорта на възрастовата група от 60 и повече години и възрастовата група на възраст 65 и повече години, споделена от президента на İBB Екрем Имамоглу в личния му акаунт в Twitter.\nКакто се вижда от графиката, броят на хората на възраст 14 и повече години, които използват метрото, метробуса или автобусните линии в Истанбул, намалява с 65% в събота, 37 март, в сравнение с предходната седмица, а броят на хората на възраст над 21 години, които използват обществен транспорт в събота, 65 март, 14 март “ намалява с 69% в сравнение с.\nБроят на студентите, използващи обществен транспорт в Истанбул, намалява със 75% за една седмица\nВ Истанбул има 13 университета, 44 от които са държавни, а 57 от тях са фондации. Освен това има и 4 основни училища. В този контекст Истанбул, където се намират около 30%, което прави университетите в Турция. Броят на студентите, които учат във висшето образование в Истанбул е 1 милион 834.\nОсвен това общо 2 милиона 840 хиляди 498 студенти получават образование в институции, свързани с Министерството на образованието в Истанбул. Общият брой на началните, средните и гимназиалните студенти със студенти достигат 3,8 милиона.\nВ съответствие с решенията, взети на 12 март, от 16 март образованието в университетите беше прекъснато за 3 седмици. Много университети обявиха, че ще продължат образованието си онлайн след тази дата. Въпреки това беше решено да се започне дистанционно обучение от 23 март, докато училищата бяха на почивка в продължение на една седмица на начално, средно и средно образование.\nКогато погледнем данните за обществения транспорт на студенти в Истанбул, виждаме 11% спад в сряда, 5 март в сравнение с предходната седмица. В сряда, 18 март, след прекъсване на образованието на всички нива; Броят на студентите, използващи метро, метробус или автобусни услуги е намалял със 75% в сравнение със същия ден на предходната седмица.\nОсвен това разгледахме използването на обществения транспорт в Истанбул през март в продължение на седем дни в седмицата.\nВ деня на обявяването на първия случай на коронавирус, в сряда, 11 март, броят на хората, ползващи обществен транспорт в Истанбул, е намалял с 5,9%.\nСпадът в броя на хората, които използват метро, метробус и автобусни услуги в Истанбул, достигна 18% в сряда, 59,1 март, точно една седмица по-късно. Предишният ден (17 март) вечерта около 23:58 здравният министър Fahrettin Коча, броят на случаите се е увеличил до 98, както и в Турция бе съобщено на обществеността за първите пациенти, които са починали коронавирус.\nCovidien обяви ден след първите-19 дела в Турция, на 12 март, броят на хората, които използват обществения транспорт линии, което е спад с 8% в сравнение с предходната седмица в същия ден.\nСлед като общият брой на случаите се увеличи до 18 през нощта на 191 март, а броят на смъртните случаи до 2, броят на хората, ползващи обществен транспорт в четвъртък, 19 март, намалява с 12% в сравнение с 64 март.\nТретият ден на обществено споделяне на първия случай на коронавирус, петък, 13 март; Броят на хората, които използват метро, метробус и автобусни линии, намалява с 16% в сравнение с предходната седмица.\nСлед като броят на случаите нарасна до 359 и броят на пациентите с COVID-19, починали до 4, този спад достигна 20% в петък, 64 март.\nСлед като общият брой на случаите с коронавирус се увеличи до 5, броят на хората, използващи линии за обществен транспорт в Истанбул в събота, 14 март, намаля с 37% в сравнение с предходната седмица.\nДанните за обществения транспорт за посочените съобщения в Twitter в събота, 21 март 2020 г., не са налични.\nСлед като броят на случаите нарасна до 14 в събота, 6 март, в Истанбул в неделя, 15 март, се наблюдава намаление с 48%.\nОсвен това броят на хората, които използват метро, метробус и автобусни услуги в Истанбул, намалява с 21% в неделя, 947 март, тъй като броят на случаите се увеличава до 19 в нощта на 21 март, а броят на пациентите с COVID-22 умира до 68 в неделя, XNUMX март.\nСлед обявяването на първите 19 дела в Турция Covidien дошъл, първи понеделник, 16 март, в Metro Истанбул, намаляване Metrobus в използването на обществения транспорт като автобуси и е установено, 44%.\nCovidien-19 първите случаи на вторник, 17 март, докато обявяването на броя на делата, са достигнали 47 в Турция. Съответно във вторник, 17 март, броят на хората, ползващи обществен транспорт в Истанбул, е намалял с 52% в сравнение с предходната седмица.\nИзточник: на Doğrulukpa\nБрой на пътниците на влака в Батман Увеличава се ден след ден\nЗначението на конкретните бариери\nИска ми се да имам бърз влак до Урфада\nНамалява процента на трафика 30, ако Marmaray завърши наполовина наляво\nполети с метробус\nМинистерство на търговията направи изявление относно мерките на пристанище Чешме


3 идеи за веган панна кота\nJuly 12, 2014 · By Mihaela\nЕдна от любимите ми занимавки е да измислям веган варианти на класически десерти. Някои бегло приличат на тях, други са досущ същите, трети надминават дори традиционния десерт. След веган торта гараш и крем карамелът, които пожънаха небивал успех в блога, вчера ми дойде идея да изпробвам лек вариант на класическата пана кота, но в 3 различни комбинации, според сезона и нагласата.\nИмах останал 50 мл портокалов ликьор от Барселона, половин пакет амарети, есенция от цвят на портокал и лешници. Винаги съм харесвала и комбинацията с малиново сладко, но този път реших да послушам сезона и да пробвам с череши. До тях се беше прострял ревенът, разбирате, нямаше как да го подмина. Ето как се появиха 3-те вкусови комбинации, от които накрая ще си изберем фаворит.\nВеган панна кота – 3 вида\n375 мл соево кисело мляко\n1 ч.ч. (около 160 мл) оризово мляко\nчереши, ревен и кардамом:\n1/2 малък стрък ревен\n3 шушулки кардамом\nпортокалов ликьор, лешници и мед:\nцвят от портокал и амарети:\n1 с.л. екстракт от цвят на портокал\n4-5 натрошени амарети\nКиселото мляко изсипва в купа.\nОризовото се загрява на котлона заедно с агарът и захарта. Когато кипне се прибавя към киселото мляко и се разбърква добре. Разделя се на 3 части. Едната се поставя директно в купичка и в хладилник. Към втората се прибавя портокаловия ликьор, а към третата – екстрактът от портокалов цвят. И трите се охлаждат за 20 минути.\nДокато стягат, се приготвя черешовата заливка. Черешите се почистват и нарязват на дребно заедно с ревена. Загряват се заедно с кардамома и захарта, докато образуват гъсто сладко и омекнат добре.\nСлед като кремовете са стегнали, се обръщат в поднос и към първата се добавя черешовата заливка. Втората се поръсва с едро нарязани лешници и се залива с мед. Третата се поръсва с натрошени и цели амарети.


Аеробна тренировка + корем: Румитка #24 | Фитнес инструктор\nАеробна тренировка + корем: Румитка #24\nот Rumiana Ilieva | юни 11, 2017 | Румитки\nПрекрасниии, тази Румитка ме размаза. Голяма хапка беше за мен, но се пробвах 🙂 Това е първата ми аеробна тренировка (след раждането) с работен интервал 60 секунди. Накрая на тренировката исках да кажа някакви неща, но не ми достигаше въздух. А по време на някои упражнения трябваше да спирам и да събирам сили.\nВъв видеото може да видиш как върви прибирането на корема ми. Аз съм доволна 🙂 Далече съм от плочките, но и това ще стане като спра да кърмя и да ям като ламя. Понеже много въпроси има колко много ям: ям около 2600-3000 калории, равномерно балансирано хранене.\nСутрин коремът ми може да мине за плосък, но през деня като погълна големите количества фибри (много салати и плодове) и до вечерта имам коремче. И преди да забременея бях така, сега обаче малко повече 🙂 Споделям това, защото много често получава писма, че като се нахранят и имали корем. А къде да отиде тази храна, нали е в корема и е нормално да издува. Или как сутрин са 50 кг, а вечер 51.5 – нормално, нали се пие и яде през деня. Като отидеш до тоалетната, пак ще станеш 50 кг 🙂\nМного хора се травмират от числото на кантара и позволяват това да дава тон на деня им. Ние сме много повече от едно число. Дали си с 2-3 килограма повече или по-малко няма никакво значение за здравето ти, за еволюцията и не определя дали си добър или лош човек.\nАко се чудиш откъде да започнеш, ето ти най-краткия и полезен съвет от мен:\nТренираш кратко, движиш се дълго (повече). Движение е ходене, къщна работа, игри с децата, подрязване на цветята и други 🙂\nТренировката и движението са различни неща.\nТренирай точно толкова, че да имаш резултати и нито минута повече. Кратки и интензивни тренировки, с колкото можеш по-голяма тежест.\nЯж според гените си. Опитай различни начини на хранене и виж с кой хем постигаш резултат, хем ти е лесен за следване. Ясно е, че на месо и салата се сваля бързо, но колко време можеш да го поддържаш?\n½ от чинията ти трябва да е със зеленчуци, другата половина раздели между източник на протеин, мазнини и въглехидрати (ако ти понася тази комбинация). Следи колко време след хранене изпитваш глад или зверска нужда за нещо сладко – така ще откриеш кои храни са за теб, кои не и как да ги комбинираш. Има хора, които изгладняват от ябълки, мен пък 2-3 ябълки ме държат сита. Кой да слушам – моя опит или някой, който ми казва, че ябълките го „остъргвали“ и „озверява от глад“ след тях?!\nТествай, тествай, тествай и слушай само себе си!!!\nПрави чисти експерименти – променяш само 1 нещо и после знаеш, че резултатите се дължат на него. А не да направиш 3 промени и после да направиш извод, че резултатите се дължат на 1 от промените.\nМного хора питаха за изометричното упражнение за прибиране на корема и опитах да го снимам, но много не си личи какво правя. Пак ще го снимам, като ще сложа огледало на пода докато съм на длани колене и дано се вижда как се движи корема и какво правя. Проблем е реализацията 😀 Опитах да сложа телефона си в спортния сутиен и камерата да сочи в огледалото под мен, голям смях падна. Точно започна да снимам и от дишането ми, кожата се допира до телефона и зуумва и нищо не се вижда. Ще търся начин да го снимам, може би Милото да снима какво се вижда в огледалото, това не съм ги пробвала.\nНаправих и страхооотни сурови бонбони с мнооого калций и магнезий (естествено се съдържат в храните) и с …. коприваааа 🙂 утре ще ги постна. Копривата не се усеща и е за злояди деца, които не докосват зелении.\n1. Скок от ляв на десен крак + ъперкът + замах отстрани и напред\n2. Кан кан на 1 крак + бокс\n3. Като 2 другия крак\n4. 1-2-3 бързо бягане + коляно нагоре със скок\n5. Скок конче + ритник встрани\nКолко пъти изпълни тази тренировка\nАз 2 пъти и това ми беше тренирането този ден. Цялата седмица тренирах 7 пъти по 12-15 минути.


Е, добре, де!\nЕ, добре, де! Мармарис, Бодрум, Анталия, Кушадасъ... обиколихме ги всичките и то по няколко пъти. Дайте някаква идея, пак за Турция, за нещо ново и непознато? В Гърция не ми се ходи.\n14.09.2012 | 15:02, отговорили: 6 , Лято и море, Турция, от Симеон Кюстелов\nПетър Терзийски , 15.09.2012 | 14:08\nМного е готино това, че ресторантите са отворени откъм морето и сервитьорите могат да изнесат каквато си поръчате вкусна храна върху подноси направо на плажа. Може да си направите и морски излет с лодки, а след плажа или риболова задължително се изкачете /това си е традиция/ до развалините на древния Педасос, където се гледа залеза на слънцето - фантастична гледка. Има дори поверие, че при скриването на слънцето трябва да си пожелаете нещо и то ще се сбъдне. Идете там, чудесно място е наистина и доста по различно от големите курорти!\nСтанислав Илиев , 15.09.2012 | 07:36\nТочно срещу остров Лесбос, на южния бряг на полуостров Бига се намира малкото градче Асос / да, точно като цигарите/. Там има няколко малки хотелчета на по два етажа и 10-15 къщи, разположени на тесни калдаръмени улички. Всичко е изградено от черни каменни блокове. Злите езици дори говорят, че това са дяланите блокове от руините на древния гръцки град Педасос. Говори се, че именно тук е живял Аристотел и е основал тук своята школа - на високото тепе. Брегът е покрит с дребни и по-едри камъчета, но водата е приказна - топла и чиста. А за туристите на 15-20 м навътре в морето са направени големи дървени платформи, за да се избегне неудобството при влизане в морето. Върху тях има шезлонги и чадъри, а за тези, които искат да останат на плажната ивица, има такива и на брега.\nВалери Панев , 15.09.2012 | 06:36\nСлед като посетите Троя /няма как да го пропуснете/ и вече сте изморени, тръгнете към брега на морето до древното пристанище. То се намира съвсем близо до устието на река Скамандър. Разбира се, от него нищо не е останало, но точно там е бил построен троянският кон. Именно там любителите на къмпингите могат да си починат - има закътан плаж и къмпинг с кристална и топла вода. Посещаемостта е символична - повече местни хора със семействата си. Ако продължите на юг по брега ще стигнете до мястото, където е била древната църква на свети Павел, но от нея могат да се видят само няколко килнати в морето колони от черен гранит и огромни дялани камъни под водата.\nПетю Павлов , 15.09.2012 | 06:06\nИ ние сме били там, не е далеч от София и с кола се стига лесно. На 12 км от околийския център се намира курортното селище Гюзеляллъ /в превод - Хубавия залив/, където по-богатите имат къщи и се изнасят там още през юни. Там има суперски хотелчета и миниатюрни ресторантчета, а вероятно заради кедровата гора наоколо, температурата винаги е с няколко градуса по-ниска от тази в Чанаккале.\nДимитър Атанасов , 15.09.2012 | 05:20\nМястото наистина е разкошно. В Чанаккале няма типичните места за плажуване, но ако сте с кола /колко му е - все отивате до Бургас/, може да си наемете хотел и да пътувате из околността, за да си намерите тихо и спокойно място за къпане и препичане. Предимството на това място е, че цените са ниски, а мястото спокойно. В града и околностите има само един 5-звезден хотел, няколко 4-звездни, а останалите са с по-ниска категория. Най-високата цена в района, и то в разгара на сезона, е 50 евро на ден за all inclusive. Има и малки бутикови хотелчета, в които се предлага и храна, а малките семейни ресторантчета в Чанаккале предлагат типична вкусна турска кухня.\nПенка Георгиева , 14.09.2012 | 21:48\nРазбира се, че лятна и плажна Турция не са само тези курорти, които до болка вече са ни писнали, макар че там сме си изкарвали супер. Има и по-близки места за отмора в Турция, а и много чаровни. Само на 560 км от София се намира западният малоазийски бряг на Турция и околия Чанаккале /на 80 от Одрин/. По протежението на Дарданелите и на юг, срещу брега на остров Лесбос, има прекрасни места за почивка и събиране на тен. Това е крайбрежието на полуостров Бига, част от Малоазийския полуостров. Районът се нарича Троада, на името на древната Троя, руините на която се намират на 40 км от морския бряг. Там има множество тихи и спокойни места, където морето е тихо и прозрачно и е далеч от модните мегакурорти и тамошния гмеж.


Как да стартирам клуб за виртуални книги | Марта Стюарт - Забавни\nОт кои платформи да се използват и най-добрите книги за четене, библиофилите споделят своите съвети.\nОтКаролайн Бигс27 август 2020 г. Реклама Запазете | Повече ▼ Печат млада жена, четяща електронна книга на таблета сиКредит: Prostock-Studio / Getty Images\nЕдинственото нещо, което е по-добро от гушкането до добра книга у дома, е да знаете, че и вашите приятели я четат. Въпреки това, с мерките за социално дистанциране и задържането на домашни поръчки на място, домакинството на традиционен клуб за книги може да не е възможно. Ето и добрата новина: Виртуалните книжни клубове набират популярност и в тях лесно се присъединяват. „Много лесно можете да превърнете груповия си чат в книжен клуб с прост текст“, казва Коди Стюарт Мадсен, старши мениджър в Култура на книгите , независим магазин за книги с четири места в Ню Йорк. „Най-добрата част от преживяването на виртуалния клуб е, че никой не трябва да бъде домакин! Няма координиращи резервации за храна или пространство, няма пътуване до или преди и след това и не е нужно да включвате камерата си, докато не сте готови да започнете. '\nИнтересувате се от координирането на вашия собствен клуб за виртуални книги, но не сте сигурни откъде да започнете? Помолихме няколко експерти от клубни клубове да споделят своите съвети.\nСвързани: Ето как да наваксате списъка си за четене - веднъж завинаги\nОпределете лидер и изберете платформа.\nПреди да можете да бъдете домакин на онлайн среща на клубни книги, ще трябва да изготвите логистичните подробности. „Най-успешните зараждащи се клубове имат един назначен човек, който отговаря за логистиката - осигуряване на връзката на срещата, изпращане на графика и т.н.“, казва Мадсен. „Лидерът не трябва да ръководи срещите, но ако един човек не е отговорен за осигуряването на срещата в календара на всички, клубът трудно ще слезе от земята.“ Ако не сте сигурни коя онлайн платформа да използвате, Рене Хайтман, съосновател на Дами Първа Астория , казва, че не можете да сбъркате Мащабиране . 'Това е супер достъпно; можете да се появите в пот и да се присъедините от дивана си “, обяснява тя.\nСведете членовете до минимум.\nМакар да е изкушаващо да мислим, че колкото по-голям е клубът на книгите, толкова по-добре, Джулия Флейшакер, собственик на независима книжарница Алчен чете в Балтимор, Мериленд, казва, че е най-умно да се ограничат членовете до минимум. „Открих, че около 10 до 15 души във виртуална среща са нашето сладко място“, обяснява тя. „Достатъчно хора са, за да получат различни мнения и реакции, но не толкова големи, че хората да си говорят помежду си или да се борят да бъдат чути. Предпочитам спонтанен разговор, който е по-лесен с управляем брой хора.\nкак да се свие леви дънки\nОграничете кои книги да четете.\nСлед като се обърнете към членовете за това кога и къде да се присъедините към вашия клуб за виртуални книги, е време да изберете книга за четене. „Не всеки ще хареса всяка книга и това е добре - понякога дискусията всъщност страда, ако всички я обичат“, казва Флешакер. „Опитайте се да се потопите в различни жанрове. Можете да имате отделни, специфични клубове за романтика, научна фантастика и т.н. Четенето само на скорошни носители на награди или преведена художествена литература или какъвто и да е параметър, който сте избрали, може да бъде добър начин да стесните привидно безкрайните си възможности, като същевременно държите клуба отворен за голямо разнообразие от опит за четене.\nЗа да уверете се, че всички са на една и съща страница - замислено - във вашия клуб за виртуални книги, Fleischaker казва, че е важно да се даде на всеки член достатъчно време да чете със собственото си темпо. „За първите двойки се опитайте да изберете книги, по-малки от 200 страници“, казва той. „Приветствам клубните клубове, които започват Война и мир , но по-малко плашещият старт ще помогне на всеки да установи рутината и ще позволи поръчките от местните книжарници и библиотеки да пристигнат с достатъчно време, за да завършат преди следващата среща. '\nАко се интересувате от създаването на книжен клуб без зададено четене, Лора Глуханич от Клуб на тихата книга предлага да се насрочи седмична среща, където членовете да четат заедно - мълчаливо. „Всеки се събира, споделя това, което чете, и след това има 15 до 45 минути продължително тихо четене“, обяснява тя. „Чудесно е да четете в общение с другите и е чудесен начин да получите препоръки за книги.“\nПодгответе се за дискусия.\nНезависимо дали онлайн или лично, най-доброто при присъединяването към книжен клуб е да обсъдите четенето с други членове. „Елате с няколко въпроса, подготвени, за да поддържате разговора непрекъснато“, съветва Fleischaker. „Направете всичко възможно като лидер, за да запазите срещите без преценка и се опитайте да не бъдете защитни, ако хората не обичат книгата, която сте избрали. В крайна сметка тези различни реакции и разговорите, до които водят, са причината да съществуват клубове за книги! '\nНекатегоризиран Храна И Готвене Направи Си Сам Проекти И Занаяти Градина Живот\nсолта помага ли водата да кипи\nкак да направите халат за кимоно\nестествени начини за премахване на лак\nкак да се оправи бучка картофено пюре\nкак да използвам повторно восък за свещи


Страхотно изживяване,много съвестен и приятен труньор.С удоволствие ще повторя.\nСтрахотно изживяване, прекрасен спокоен кон и професионален треньор с много опит! Отделиха ни много внимание и имахме възможност да опознаем конете в школата. Тръгнахме си заредени с хубави емоции!\nИнструкторът си разбира от работата!\n7 289 128 пъти, спестявайки 146 229 52615 лв на 613 078 грабомани!


Curiosity проби историческа дупка на Марс - Bgonair\nCuriosity проби историческа дупка на Марс\nПробивът осигурява възможност за събиране на така търсените доказателства за съществувал живот на планетата.\n10.02.2013 | 09:56\nМарсоходът на NASA- Curiosity, успя да пробие достатъчно дълбока дупка, от която да вземе прахообразна проба за анализ, съобщават световните агенции.\nСондажните инструменти на марсохода са подготвени за действие. Още миналата седмица специалистите успяха да проверят работата им като пробиха дупка с дълбочина от 2 сантиметра. Новият пробив в марсианската скала в кратера Гейл е с максималната дълбочина 6.4 сантиметра и диаметър 1.6 сантиметра. През следващите няколко дни специалистите ще зададат команда на Curiosity да събере прах от скалата, която впоследствие да бъде подложена на анализ във вътрешността на марсохода.\nЗа първи път друга планета ще бъде проучена чрез събиране на скален материал. От NASA подчертаха, че пробивът е огромно постижение.\n„Това е най-голямото постижение за екипа на Curiosity от приземяването на марсохода през миналия август,” заяви Джон Гротцингър, представител на екипа.\nCuriosity проучва дали в миналото е имало живот в района на кратера Гейл в южната част на Марс. С пробиването на скалата и събирането на доказателства учените смятат, че ще успеят да намерят отговор на въпроса.\nCuriosity се приземи на Марс на 6 август 2012 в южното полукълбо на планетата. На борда на марсохода има десет научни инструмента с общо тегло 75 килограма. Тяхното предназначение е да извършат детайлни геологични и геохимички проучвания, да съберат данни за атмосферата и климата на планетата, да потърсят следи от вода и органични вещества. Водещата цел на мисията е да бъде установено дали условията на Марс са пригодни за живот- в миналото и сега.


Кога и как да садим ягоди? | Agri.BG\nСрокове за разсаждане на ягодите\n2. В края на зимата, през пролетта до началото на лятото.\nСроковете за садене на ягоди зависят от района, от подготовката на мястото, от възможностите за доставяне на разсад от предпочитаните сортове и от начина за отглеждане - със или без фолио. През първия срок се сади само произведен през текущата година разсад, а през втория както свеж, така и съхраняван в хладилник разсад ягоди. При много ранно зимно-пролетно садене обикновено се използва презимувал на полето разсад. Най-добре е при изваждането му да се оставя по малко пръст върху корените, с която се улеснява прихващането.\nКолкото по-рано се извърши къснолятното или ранноесенното засаждане, толкова по-добре се вкореняват растенията и успяват да натрупат повече запасни хранителни вещества, благодарение на което успешно презимуват и дават задоволителни добиви още през първата година. Например от рано засадените ягоди още на следващата година се получава по 0,2-0,3 кг/м2 добив, а понякога и до 0,5-0,6 кг/м2. Освен това при липса на снежна покривка много от растенията, засадени късно, поради недостатъчното си вкореняване през зимата се изтеглят и измръзват.\nРанното засаждане през лятото със съхранен в хладилник разсад не дава добри резултати в нашата страна, тъй като при силните горещини и засушавания по това време много от растенията не се прихващат или в началото имат потиснато развитие. Икономически също не е изгодно разсадът да се държи в хладилник толкова продължително време. Ето защо най-добре е да се сади през април-май съхраняван разсад, а свеж (новоизваден) разсад - през септември и до средата на октомври за Северна България и по-високите полета и до края на същия месец за Южна България.\nНачин на засаждане на ягодите\nКогато не се използва черно полиетиленово фолио, най-добре е ягодите да се садят едноредово. При определянето на посоката на редовете трябва да се имат предвид наклонът на мястото и източникът за напояване. На местата с наклон от 3-4 до 6-7° редовете се разполагат почти напречно на склона, за да се намали ерозията. Редовете са на разстояние 65-70 см един от друг, а на по-плодородни почви и при поливни условия и до 80 см.\nВътре в редовете растенията се садят на разстояние от 20 до 25-30 см. При добре улегнала почва разсадът се сади на дълбочината, на която е бил, или на 1-2 см по-дълбоко. По-дълбокото заравяне на корените е за предпочитане, особено при по-късно садене, защото растенията залагат по-дълбоко основната коренова система, а впоследствие придатъчните им корени не израстват твърде високо. Така посадените растения по-успешно презимуват. Не трябва обаче да се допуска заравяне на пъпките с пръст, защото растенията може да загинат.\nПоливане на ягодите\nВсяко растение трябва да бъде полято с 0,5-1 л вода, но не наведнъж, за да не се уплътни почвата прекомерно и да не се затлачи пъпката. При пролетно-лятно засаждане се полива поне още веднъж след 2-3 дни, а при есенно - след 4-5 дни. Десетина дни след засаждането на ягодите се налага да се подсадят неприхванатите растения. Ако няма възможност наскоро след второто-третото ръчно поливане да се полее с течаща вода или чрез дъждуване, желателно е да се мулчира, т е. да се покрият посадъчните ямички и мястото около тях със суха пръст или още по-добре с разложен оборски тор, които запазва по-добре почвената влага. За успешно презимуване на късно посадените през есента растения добре е почвената повърхност около тях да се покрие с по 2-3 шепи оборски тор в кръг с радиус 15-20 см, като пъпката не трябва да се засипва.\nИзползване на черно полиетиленово фолио\nПри използване на полиетиленово фолио най-добре е да се сади през април-май, а в краен случай и през юни със съхраняван в хладилник разсад. Фолиото се разстила преди саденето. Предимствата на този начин за отглеждане на ягодата са следните:\nягодов разсад ягоди разсад ягод Пролетното садене


Доставени са всички машини за гласуване на евровота - ТопПреса\nВсички необходими машини за гласуване на европейските избори вече са в България. Доставени са 3000 машини, каквото е решението на парламента, плюс 10% резервни. Това обяви пред БНР Веселин Тодоров от фирмата, осигуряваща техниката. Машините са в склад, одобрен от Централната избирателна комисия (ЦИК) и вероятно днес ще бъдат проверени и одобрени.\n„Вчера имаше проверка на софтуера – дали работи така, както е описано в процедурата. Имаме одобрение. До 15 май трябва да се провери дали това е инсталирано на всички машини. Смятаме, че няма да е проблем да инсталираме това, което е одобрено, за пет дни на всичките 3000 машини“, увери Тодоров. Ще се проведе и одит от външна организация, за да се проверят как функционира системата.\nВеселин Тодоров коментира и високата цена за наем на машините – 3000 лв., като според него тя се дължи на факта, че машините са произведени специално за България.\nАвтор: „Дарик“, E79 News; Снимки: Архив\nТЕЛЕВИЗИЯ 1 ОКТОМВРИ\nВНИМАНИЕ! Агенция взима пари за празни обещания, че детето ви ще бъде звезда


Обща характеристика и опазване на българската микота\nОрганизмите, възприемани в миналото като „гъби“, в най-широкия смисъл, т. е. като съвкупност от всички групи организми, традиционно изучавани от миколозите, сега се отнасят към 3 царства - Protozoa, Straminipila и Fungi. Лигавите гъби са включени в системата на Protozoa. Гъбоподобните организми (оомицети, хифохитриди и др.) са обособени в царство Straminipila на основата на строежа на клетъчната стена, флагелатния апарат, митохондриите, биохимичните белези и молекулнобиологичните данни. Същинските гъби (хитриди, зигомицети, гломеруломицети, нелихенизирани и лихенизирани торбести гъби и базидиомицети) са включени в царство Fungi. Гъбите могат да бъдат охарактеризирани като еукариотни, хетеротрофни организми, които всмукват хранителни вещества от околната среда в разтворен вид. Поради спецификата в храненето си, те стоят по-близо до животинското царство, отколкото до растителното царство (Денчев и др., 2005).\nПосочените промени в системата на организмовия свят се отразиха неизбежно върху някои термини. По отношение на гъбоподобните организми и гъбите не трябва да се използват термините „растения“, „микроорганизми“ и „флора“ (Hawksworth, 2003; Денчев и др., 2005). Гъбоподобните организми и гъбите, обитаващи определена територия (акватория), изграждат дадена микота и са обекти на оценяване при изследване на гъбното разнообразие.\nСъвременното познание за гъбното разнообразие в България се основава на над стогодишен период на изследвания. Първите публикувани видове са предимно паразити (Bubák, 1900; Малков, 1901). Макромицети за пръв път са публикувани от Георгиев (1906). Първият научен труд върху лихенизираните гъби на България е дело на Казанджиев (1900). Независимо че броят на миколозите в България винаги е бил ограничен, от тях, както и от някои ботаници, фитопатолози, лесовъди и зоолози, са публикувани голям брой научни трудове и е натрупана значителна информация за микотата в страната (Денчев, Бакалова, 2002; Денчев и др., 2005).\nПрез последните години бяха положени усилия за оценка на микотата на България (Денчев, Бакалова, 2002; Денчев и др., 2005). Оценките на микотите в света и в дадена страна изискват предпазливост. Независимо от факта, че сега са описани много повече цветни растения, отколкото гъби, гъбите не само са повече от цветните растения, но се очаква да се окажат и една от най-богатите на видове група организми - втората след насекомите. До 2001 г. в света са публикувани 80 060 вида гъбоподобни организми и гъби (Kirk et al., 2001). За прогноза на потенциалния брой се използва коефициента на Hawksworth (потенциалният брой на гъбоподобните организми и гъбите е в съотношението 5,3:1 спрямо броя на видовете висши растения, без мъховете). Hawksworth (2001) прогнозира, че потенциалният брой на гъбоподобните организми и гъбите в света е около 1 500 000 вида. За разлика от висшите растения, които в световен мащаб са проучени 70-95 %, прогнозата е, че едва 5-20 % от реално съществуващите видове гъбоподобни организми и гъби са открити и описани. Инвентаризацията на гъбоподобните организми и гъбите у нас определено изостава в сравнение с тази на растенията и животните. Предстои да бъдат установени хиляди нови за страната видове, включително и нови за науката. Сега у нас са установени 3900 вида висши растения (без мъхове) (Петрова, 2001). Потенциалният брой на видовете в българската микота е оценен на 20 670 (Денчев и др., 2005). В табл. 1 е представена оценката на микотата по таксономични групи.\nТаблица 1. Оценка на микотата на България\nОомицети, хифохитриди, хитриди, зигомицети > 180\nAscomycetes (нелихенизирани и лихенизирани) > 1 600\nBasidiomycetes около 1 600\nАнаморфни гъби > 1 000\nОбщо установени видове > 4 870\nОчакван брой видове 20 670\nОсновни източници на информация за оценка на микотата в България са монографската поредица „Гъбите в България“, от която са издадени четири тома (Факирова, 1991; Ванев и др., 1993, 1997; Денчев, 2001), а два нови са подготвени за печат, списъците на някои таксономични групи гъби (Denchev, 1995; Bakalova, 1999, 2001; Assyov & Denchev, 2004; Mayrhofer et al., 2005; Dimitrova & Baral, 2005; Stoykov & Denchev, 2006 и др.), както и съвременните списъци на гъбите в някои от планините ни.\nИзследването на микотата в България е осъществено неравномерно в различните райони на страната и инвентаризирането по райони е далече от един напреднал етап. Систематизиране на данни е извършено за някои от планините ни: Централен Балкан (Fakirova et al., 2002), Витоша (Денчев и др., непубл.), Пирин (Denchev et al., 2007), Родопите (Denchev et al., 2006), Странджа (Denchev & Petrova, 2005). Анализът на таксономичната структура, в който и да е от районите, може да има само предварителен характер. Гъби са изследвани и в редица защитени територии на страната, например национален парк „Централен Балкан“ (Fakirova et al., 2000, 2002), национален парк „Рила“ (Gyosheva & Denchev, 2000), природен парк „Рилски манастир“ (Гьошева, 2003), национален парк „Пирин“ (Denchev et al., 2007), резерват „Острица“ (Gyosheva, 1994) и др.\nКато основен проблем в опазването на гъбите в България се очертава липсата на нормативен акт, който да регламентира и регулира събирането, изкупуването, продажбата и изнасянето на диворастящите гъби, както и да бъде нормативна база за тяхното опазване. За да бъде обхванато и гъбното разнообразие, необходимо е да бъде изработена и приета Наредба за диворастящите гъби към Закона за биологичното разнообразие. На основата на Национална система за мониторинг на биоразнообразието трябва да се стартира дългосрочен национален мониторинг на гъбното разнообразие.\nКато важни стъпки за опазването на гъбите в България може да бъдат оценени издадените Червени списъци (Gyosheva et al., 2000, 2006). Второто издание на Червен списък на гъбите в България включва 215 вида торбести и базидийни гъби (37 вида критично застрашени, 105 вида застрашени, 40 вида уязвими, 14 вида почти застрашени и 19 вида с недостатъчно данни). Към момента това е пълния официален списък на видовете със статус на застрашеност. Проблемът и възможностите за опазване на микромицетите у нас за пръв път са разгледани от Денчев на основата на данните за главните (Denchev, 2005).


Мартин Чой с победа на пистата "Серес" (видео) | Мотоциклетизъм | Спорт\nНачало / Моторни / Мотоциклетизъм / Мартин Чой с победа на пистата "Серес" (видео)\nПо невероятен начин приключи вторият кръг на BMU европейски шампионат по мотоциклетизъм на писта. Рекордът за най-бърза обиколка в историята на пистата "Серес" беше подобрен и отново е български. Днес Ангел Караньотов подобри постижението на Мартин Чой и вече най-бързото пробягване с мотоциклет е 1:18:564 минути. С няколко хилядни от секундата Караньотов записа официално името си в историята и вече е начело в престижната класация.\nКакто вчера, така и днес, битката в най-престижния клас SuperBike1000 между Караньотов (Оувърдрайф рейсинг, Дукати) и Чой (Еко БМВ Рейсинг тим, БМВ) беше уникална. Ангел стартира отлично и поведе конкуренцията от 19 пилоти. Разликата между тях до предпоследната обиколка се движеше в рамките на 1 секунда, но в 12-ата в ситуация с двама изостанали пилоти Чой успя да изпревари основния си конкурент и спечели състезанието с аванс от 0.3 секунди. Невероятното каране през уикенда и на двамата накара феновете на спорта, които бяха по трибуните, дълго да ги аплодират. Трети днес на почти 50 секунди след победителя Мартин Чой завърши Роберт Мурешан (Румъния).\nНе само в SuperBike1000 беше оспорвано и интересно на пистата. В клас SP125 победата спечели Християн Бузалковски от Македония, който финишира с аванс от 11.1 секунди пред Жулиета Ленкова (МСК Плевен, Априля), а трети на 41.3 от Бузалковски завърши Стилян Тодоров (МСК Плевен, Каджива).\nПървото място в F600 се реши буквално в последните метри на 12-те обиколки, когато Керем Укар (Турция, Хонда) успя да задържи лидерството си с само с 0.02 секунди аванс пред Коста Йованович (Сърбия, Ямаха). Зад тях на 0.9 секунди финишира Красимир Михайлов (Троян мото клуб, Хонда). Същата ситуация се получи и в F1000, където Бойко Божинов (Зедмото, БМВ) спечели победата, завършвайки на 0.03 секунди пред Алтуг Инан (Кавазаки). Българинът поведе колоната още от старта, но в последните 3 обиколки Инан кара на ръба на риска и настигна Божинов. Българският пилот обаче успя излезе от вътрешната страна на финалния завой и пресече първи финала за радост на родната ни агитка. Трети в този клас остана Бурак Албайрък (Турция, Хонда), който видя флага на 16.9 секунди зад Бойко Божинов.\nВ SuperSport 600 отново имаше напрежение до края на 12-те обиколки. Александър Георгиев (МСК Плевен, Хонда) поведе от старта, но още в първия завой беше изпреварен от Пламен Петров (Троян Мото Клуб, Ямаха), а плътно зад тях се движеше Боян Бончев (АИТ Рейсинг тим, Ямаха). Тримата заедно с Йонел Паскота (Румъния) се движеха в група през цялото време, но във финалната обиколка Георгиев изпревари Петров и с минимален аванс от 0.186 секунди се поздрави с победата. Трети в крайното подреждане остана Бончев, завършвайки на 1.754 секунди след Александър Георгиев. Любопитна ситуация малко преди началото, след като фаворитът на домакините Димитрис Каракостас закъсня с излизането и по правилник стартира от PIT LANE. Това го прати последен, но с добро каране изпревари 17 пилоти, за да стигне до 7-о място в подреждането.


Родово проклятие обрича Айседора Дънкан на безкраен танц със самотата - Жена на Върха\nHome > Cherchez la femme > Икони и легенди > Родово проклятие обрича Айседора Дънкан на безкраен танц със самотата\nby М. Димитрова - 17.02.2016 20.06.2018 0\nАйседора Дънкан получи повече слава, отколкото някога се е надявала, но твърде малко щастие с нея\nИмето на Айседора Дънкан отдавна вече се е превърнало в легенда. В изкуството ще остане като експериментаторка в танца, но за масовата публика е поредната тъжна икона.\nЖивотът й е низ от професионални успехи, пролети сълзи и тежки загуби. Хиляди поклонници са били в краката й, никой от тях обаче не е бил в състояние да й даде семейно щастие.\nСред десетките легенди за живота й, една от най-разпространяваните се оказва, че жертва на родово проклятие. Мнозина от биографите й разказват, че като млада балерина посетила гадателка, която й обещала слава и безкрайна самота. Да загуби всичките си близки – това била цената на успеха й.\nПостиженията на Айседора Дънкан в танца отдавна са в учебниците. До края на дните си има световна слава като малцина нейни съвременници. Обожават я като икона. Някои я хулят като провокаторка. Мъжете я преследват, но и тя не е от жените, които не се влюбват. Трудно е да се каже обаче, че познава щастливата любов.\nАфери с женени мъже, такива, които я ревнуват от кариерата или просто не искат да останат до нея – всички бележат живота й с разочарование. Има две прекрасни деца, но така и не се омъжва за бащите им. Единственият, който е достатъчно смел да я обича и да я поиска за съпруга, е Сергей Есенин. Децата и поета обича най-много, но това са най-тежките загуби в живота й.\nМомиченцето и момченцето загиват заедно по време на катастрофа. Опитва да стане майка отново, но и третият опит е нещастен.\nНай-голямата загуба в живота на Айседора Дънкан е отразена в медиите\nС Есенин ги събира страст, но двамата не живеят в разбирателство – бурни скандали, ревност и творчески кризи съсипват брака им. Накрая Есенин се самоубива, но все още има достатъчно хора, които предполагат, че е жертва на убийство.\nЖивотът на танцуващата богиня приключва на 50. Тя лекува самотата си безуспешно във Франция. По време на една разходка до Ница става жертва на ужасни обстоятелства. Шалът й се оплита в гумата на автомобила и се задушава. Шофьорът на Айседора Дънкан дори не успял да разбере какво се случва на задната седалка на колата му.\nTagged Айседора Дънкан родово проклятие Сергей Есенин\nХоби, което носи пари: 5 начина да печелим като се забавляваме


Ами, както казах, аз не си го поставям за самоцел. Аз искам ние да направим добра кампания, да покажем, че можем да водим дебат, да покажем диалогичност, да покажем позитивност. А пък ако в крайна сметка това чудо се случи, защото то наистина ще бъде чудо, след като наистина 20 години не се е случвало, то нека се случи. Но не е това самоцелта в случая.\nКорнелия Станева казва:\nИменно..При сложените обстоятелства това е единственото достойно поведение на партията и струва ми се Вие сте подходящ за тази "мисия" : спокойно и методично посочете недостатъците на сегашното управление на града; хладнокръвно и без площадна реторика ще съумеенте да привлечете да гласуват (и да гласуват правилно) по-образованата, интелигентната част от софиянаци .Не подценявам електората там ни най-малко, но може би е добре да подходите и с методите на рекламния пазар : "10 неща, от които се нуждае София" (или 20, или 30…не познавам града добре) и след това системно сочете номерацията и питайте Фандъкова тя какво би направила в случаите? И винаги конкретно, хората обичат звездите, но и вече свикнаха да очакват и получават повече.(потрошените улици са най-дразнещото в градовете, кучетата са проблем навсякъде – но същото се отнася и за котките : сутрешни задушливи миризми, болести и инсекти; считам че за да усетят грижата за себе си, софиянци ще се радват да видят поправени не само разните там околовръстни пътища и шосета, големи обществени сгради, а и техните собствени междублокови пространства, улички м/у къщите им). И накрая – без да съм специалист – няма ли възможност да се построят подземни паркинги в гр.София?Огромни, многоетажни..всички сме ги виждали в американските филми : те са сигурни срещу кражба/увреждане на автомобила, спестяват площ и пр.\nоктомври 21, 2009 от 5:39\nБлагодаря за което. И за да не ме бият като магаре насред София, разчитам изцяло на хора като теб. Защото в крайна сметка е важно за всички нас.\nоктомври 21, 2009 от 16:40\nЗа съжаление аз нямам право да гласувам в София, понеже съм от Варна.Сигурна съм, че брат ми ще гласува за Вас – специално ще настоявам да отиде до урните в деня на изборите ви.Надявам се, че все пак мога да Ви пиша, защото виждам че доста хора там здраво са Ви захапали, а градът ви се нуждае от ляво и интелигентно управление..\nоктомври 21, 2009 от 18:07\nСтоян Георгиев казва:\nАз имам добри впечатления от Вас,но смятам,че не сте издигнат от подходящата партия. Една от най-големите грешки на БСП беше отношението й към учителската стачка.Наистина изгубихте много гласове от учителското съсловие.Успех!\nоктомври 21, 2009 от 17:56\nНаско Катанов казва:\nОнзи ден написах въпрос, а Вие го изтрихте, сигурно защото е неудобен. Каква заплата получава кметът на София и каква според Вас трябва да получава? Кое Ви мотивира, след като сте работили в частния бизнес, да искате да работите като кмет за такава заплата?\nоктомври 26, 2009 от 18:52\nМоля Ви не изтривайте пак въпроса ми. Защото 100% от познатите ми вярват, че 100% от политиците са корумпирани и живеят в лъжа и демагогия. Колко получавахте в частния бизнес и колко бихте получавали като кмет?\nоктомври 26, 2009 от 18:55\nЗащото 100 % от познатите ви са се нагледали на всякакви чудеса в България и не вярват на нищо. До 2004 работех за американска фирма във Варшава и заплатата ми беше около 120-150 хиляди долара на година. През 2004 направих собствена фирма за икономически анализи, вижте http://www.ceemarketwatch.com, която анализира икономиките на над 40 държави, имаме офиси в няколко страни и около 30 души персонал, все хора до 30-35 години. Основната част са в София, а клиентите са само в Лондон, Ню Йорк и малко в Хонгконг и Вашингтон. Основно големите банки и инвестиционни фондове. Фирмата печели добре, по-добре, отколкото когато бях на заплата, инвестираме в нови продукти. Като кмет вероятно заплатата е около 2 000 лева, но това няма особено значение- навън печеля много повече. Правя го заради идеята да имаме по-красив град, нали и моите деца живеят тук и дишат същия въздух и газят същите кучешки изпражнения.\nоктомври 28, 2009 от 9:55\nскъпа, откога взе от политика да разбираш ?!?!\nмай 19, 2011 от 23:19


Ръчна резачка - SaberCut - store.bg\nПриключения Ножове и брадви Ръчна резачка - SaberCut\nЦена за съдържание на комплекта - без калъф: 38.00 лв.\nКаталожен номер 20-1WG0185\nРазмер на опаковката 9.00 / 15.20 / 2.50 cm\nРъчната резачка на "UST Brands" е с гъвкаво, двупосочно острие с дължина 61 cm. Подходяща е за рязане на дървета и клони, дори и такива с по-голям диаметър. Реже под различни ъгли, с малък луфт. Резачката е снабдена с удобни ремъци, които намаляват натоварването на китките.\nИнструментът е подходящ за къмпинг или за използване при аварийни ситуации. Компактните размери го правят лесен за пренасяне и съхранение, работи с минимална поддръжка и има самопочистващи се зъби.\nсамопочистващи се зъби\nдължина - 61 cm\nтегло - 0.122 kg\nЗа да оцените продукта "Ръчна резачка - SaberCut", изберете цифрата отговаряща на Вашата оценка по десетобалната система:\nМултифункционален инструмент - Карта\nИзползваните в представянето на "Ръчна резачка - SaberCut" текстови, графични и други материали са собственост на носителите на авторските им права.


Как да бъдем петдесет плюс нюанса на крехко сиво 17 ноември 2019\nЖитейски уроцилюбовВръзкиРазказТова се случи с мен\n"Вие ме познавате, разбира се."\nПуснах кратка смешка и поклащам глава. Звукът от размаха на столове избледнява. Външният свят се превръща в далечно усещане в периферното ми зрение, когато се фокусирам върху него. Все още усещам мазнината, прикрепена към пръстите ми от дъното на контейнера от стиропор.\nNY говори за работата му и лотарийната им игра, която играят. Той разказва как неговите колеги биха похарчили несериозно парите. Седим в корт за храна един срещу друг. Гърбът на пластмасовия стол се огъва назад с теглото ми.\n„Нямам никакъв късмет. С каквото и да било. Ето защо лотарията няма смисъл за мен. Моите колеги биха направили гърне и да правят същото също. "\n„Нямате късмет? Наистина? ", Пита ме NY.\nТонът му се повишава все така леко. Това е малкото, което казва, че дава там, където не ми вярва. Във веждите се появява в отговор на думите ми.\nСпирам с преследването на пилето teriyaki вътре в контейнера от стиропор. Главата ми се извива отстрани. Знам, че той забелязва реакцията ми и знае какво мисля. Неудобно е и завладяващо той може да ме чете толкова бързо.\n„Вярвам ви, ако кажете, че нямате късмет. Че вярвате, че това е вярно. "\n„Не, не, мислиш ме. Мога да призная грешка в моето изказване “, спирам с думите си.\nМисля за всички хора, които срещнах случайно. Той е един от хората, който беше един от най-важните за мен да се срещна. Ако не бяхме имали графика на срещите в този момент, точно в този ден, пътищата ни никога нямаше да се пресекат.\n„Хей, как така не съм те срещал преди?“ Попитах NY онзи ден.\nСпомням му думите му, че първата среща на ума ни. Никога не се бяхме срещали до този момент. Естеството на думите му удари връв в мен. Някак си, някак си го познавах.\nТова беше един от онези моменти, в които срещаш някого и казваш: „за първи път се виждаме с теб, но душата ми знае твоя. Виждал съм те и преди. "\nАроматът на серендит ни привлече един към друг. Тази красива случайна среща, която не можеш да обясниш, но толкова се радваш, че се случи. В същия смисъл не търся хора. Особено отказвам да им позволя да виждат в главата ми като начина, по който го направихме този първи ден, като че ли се срещнахме.\nПоемам дълбоко въздух. Мразя да призная, че думите ми не бяха точно правилни.\n- Добре, връщам го обратно. Имам голям късмет с хора, които срещам. Но в игрите на късмета винаги губя. Ако съм на слот машина, няма да спечеля нищо или томбола “, почесвам брадичката си с признанието си.\nТой кима с глава в разбиране. Продължавам преследването на пилето. Седи разпръснато върху легло от бял ориз. Вкусът на пилешкото теряки ми напомня за детството ми. Дните с баща ми в този мол, близо до нашия малък град. Как е интензивно дружелюбен, разговаря с всяко човешко същество, което срещне.\nГлавата ми се накланя настрани с друга мисъл. Хапем в долната си устна. Челото ми се сгъстява като бразди чело.\n„Но това е странно. Толкова съм шибан антисоциален. И тогава хората в крайна сметка говорят с мен. "\nУстните ми се кесиха с признанието. Като дете никой никога не би се съгласил за моята покровителска природа. Като възрастен го крия толкова перфектно, че всички седят, смутени, че изобщо бих могъл да го кажа.\nNY се смее малко. Погледът ми се фокусира върху него. Той спира с яденето и насочва клечка в моя посока.\n„Трябва да говорите с хора от кариерата си. Как си антисоциален тогава? “, Той ме разпитва през смях.\nЗатварям очи и се опитвам да използвам клечките, които и двамата взехме да опитаме. Беше нежелано предизвикателство да ги използваме. Усещам дървото в пръстите си. И все пак не мога да намеря способността да разбера как да ги използвам. Това е моето разбиране, но никога не мога да получа достъп до механиката му.\n„Лесно печеля доверие. Знам как да направя това, но предпочитам да съм сам. Винаги. И мога да говоря с хора на случаен принцип, но след това ще се върна в анонимност. "\nКогато очите ни се срещнат, винаги има интензивност към неговите кафяви дълбочини. Имам чувството, че той вижда зад моите стени, които поставям за всяко човешко същество. Има леко кимване на главата му. Малка усмивка пълзи по устните му като лозя над стена. Тази усмивка, която той има, си представям, когато правя противоречиво твърдение.\nПроблемът е, че като хора ние никога не сме черно-бели. Ние сме противоречия. Доброто, лошото, мекото и твърдостта обгръща всичко в едно. Винаги се показвам като сила и невъзможна за напукване непроницаема черупка. Има толкова малко през живота ми, които са счупили тази дебела защита, която нося, за да не изляза света.\nОсъзнавам, че имам толкова много нюанси на сивото, че понякога не мога да го проследя. Мисля, че сложността е едни от най-красивите части от това да си човек. Здравите ръбове, където никой никога не вижда тази страна, са видът лайна, за който живеете.\nКакво представлява ELK Stack и как да го приложим за сигурността на информациятаКак да излезеш от драмата сиКак да подобрим продукта, когато изглежда по-лесно да се направи нов вместо негоНаучете как да станете продуктов мениджърКак да запазите страничните си проекти живи\nКак да наемете някого, който да ви направи уебсайт? Какво е уеб разработка и как помага на бизнеса? Как да работя с Photoshop? Как да изградя стартиране, когато е толкова скъпо да се разработи приложение / уебсайт? Какъв bootcamp е най-добрият за да научите как да бъдете пълен стек разработчик?


Литературен свят » Българска литература Публицистика брой 139 юни 2021 » НИКОЛА ГИГОВ\nПознавах го лично. Представял съм негови книги, били сме на съвместни прояви, живеехме в един град (Смолян), но не мога да кажа, че се сближихме. Беше особен. Тъкмо помислиш, че си на „ти” с него, той се отдръпва. Мнителност, недоверие, страх - не мога да кажа какво. Пък и да мога, в случая това няма никакво значение.\nНикола Гигов беше поет на Родопа. Искрен, влюбен, отдаден. Познаваше планината, както познаваше майка си. Можеше да се опре на рамото й и да изплаче най-горчивите сълзи. Доверяваше й всичко, без да чака утеха. Приела го като свой, тя му шепнеше: „Тук съм, сине, където да идеш, ще те чакам!”\nГигов й вярваше и препускаше по широкия свят. Когато беше далече и нямаше как да я види, знаеше, че тя е там, под южното небе на България, непревземаема като крепост и стиснал ключа от сърцето й в своето, чуваше как го зове…\nКогато излезе първата му книга „Отключени пътища” през 1970 г., бях гимназист. Прочетох очерците на един дъх и се възгордях, защото перото се предаваше от поколение на поколение и словото продължаваше да живее.\nТой описваше живота на обикновените родопчани с необикновена съдба, разказваше на хората за човека и неговия свят.\nРисуваше портрети на жени с черни и цветни забрадки, на мъже с хайдушки калпаци и косаджийски каскети, на горски и революционери, на младежи с български и небългарски имена, описваше Родопа от натура.\nСпечелил доверието им, той влизаше в скромните къщи, надникваше във вътрешния им свят и деликатно изваждаше от там всичко „клано и драно”, за да го надари с младежка жар и поетичност, да го превърне в дръвник или в олтар.\nДълго помня и навярно никога няма да забравя оня извор в с. Арда, край който баба Елена разказва за сувариите (турците), как удряли юмруци по портите и викали:\n„Каурине-е-е, изнасяй парите!” Как съсичали капии, палили къщи, заливали с газ руба и я изгаряли пред очите на влюбените…\nИли притчата за братя Добровски от с. Славейно и най-малкият, пощаден от душманите заради неговата невръсност. Той вървял всеки ден по пет часа пеш, за да носи хляб на затворниците в Пашмаклъ (Смолян) - баща му и четиримата негови братя. Детето, имало щастие да стане възрастен, е последният преображенец, натоварен да свидетелства, за скъпата плата на свободата, откъсната от залъга на предците ни.\nЗа гурбетчийската орис на Георги Ангелиев от Райково, за Сава Щинков от Златоград, ушил червеното знаме…\nИли за мугленския будител Петър Пеев, дошъл да скъса черната риза на мрака и да запали свещ в тъмното, или за Манол Радичев от Гела, курдисал ансамбъл от сто и двайсет души и преобърнал живота на селото…\nЩе помня миньорите, майсторите чешмари, лекарите, момичетата с трудна съдба…\nНяма да забравя никога Зерфе от с. Оряховец, пламнала като факла и изгоряла в името на България…\nЗатова нему отива най-много призванието Певец на Родопа.\nНикола Гигов е роден на 10 ноември 1937 г. в с. Вълчи дол, разположено под връх Руй, западно от гр. Трън, в Сърбия. Преживял още като дете изгнанническата орис на бежанците, станали жертва на историята, той знае тежестта на една детска сълза и горчивината на подхвърления хляб.\nЗнае, какво означава да се загубиш във времето, да си никой и никой да не ти подава ръка. „Като бежанец от Западните покрайнини свидетелствам, че през ХХ век родината не даде дори пустееща земя на тия несретници, за да се вкоренят и посадят дръвче, пише Гигов в „Керванът на скръбта” - предисловие към лиричната му изповед „Бежанци”, отпечатана през 1999 г. - Любовта на нас, бежанците към родината, се оказа едностранна, трагична любов”.\nВъпреки тъжния привкус в стиховете, посветени на изгнаниците, в тях не угасва нито за миг горящата свещ на любовта към родината, надеждата, че все някъде има брод към отечествения бряг, че няма да погине вярата в утрешния ден на племето и на България.\nКнижката, притаила в себе си четиридесет и шест сълзи, т.с. стихотворения, е доказателство, че и в стих може да се изплаче най-черната мъка. За поета, изплувал от притаената скръб на клетниците, това не е непостижим устрем.\nПрез 1974-а, издателство „Народна младеж” пусна първата му книга със стихове „Южна крепост”. Тиражът й е хиляда, но достатъчен да завладее сърцата на почитателите на истинската поезия.\nТя прозвуча като тръба, високо и отривисто, за да извести на литературна България, че в небето й изгрява нова звезда. Сбирката съдържа двадесет и едно стихотворения, двадесет и една въздишки по отечеството, което е толкова близко и в същото време непостижимо за ограбения поет.\n„Южна крепост” е „кръщелно сведетелство” на тридесет и шест годишния Гигов, книга, която го нарежда до талантливите поети на седемдесетте години на ХХ век.\nНеоборимо доказателство на това е първото стихотворение в книгата „Единствена и вечна”, наречено за татковината:\nБългарийо - единствена и вечна,\nти моя люлка,\nЗемя на ханове, хайдути\nкоито в кръвта ми търсят брод…\nПулсираш в мисълта ми -\nс кръв и слово.\nНо нямам огнен стих да те сравня.\nНе мога с майка - тя нали умира,\nдомът рожден - руши се до основи,\nлюбимата - и тя ще измени,\nи в скъпите\nно преходни неща\nоставаш Ти -\nединствена и вечна,\nкато червена роза,\nкато небето синьо,\nвземи ръцете ми\nкато бразди за посев -\nи нека се прелея\nв огнен стих\nИ нека любовта ми\nкъм идни векове\nИдеята, върху която се гради лириката на Никола Гигов, а подир това и цялото му творчество, е героиката на отечеството, преклонението пред неговото могъщество, историята, културата.\nТози взрив на патриотизъм се обославя от генезиса на неговия произход и в последствие на избуялата му съдба. В съзнанието на поета родината е не само пристан и утеха, тя е феномен на тържествуващата непреходност.\nДраматизмът, с който го посреща белия свят, отчаянието, изпълнило пространството и времето около момчето, загубило своя роден край, формира у него по-особен мироглед, крехка чувствителност, изострено чувство към страданието на другия.\nТой го кара да води непримирима борба за лична чест и достойнство, да се противопоставя на всякакъв вид тирания, да изразява недоверие към авторитетите, да се стреми към истината и правдата, да възпява живота на обикновените хора, да отрича заместването на човека от догми, каквито и да са те…\nЗа Гигов родината не е понятие, изкристализирало от патриотарски речи и безсмислени декларации, нито може да бъде идейно покривало, отделящо реалностите на битието от чистия дух. За него тя е святост, съдба.\nДругото би било безкрайна пустош, разкъсвана от дребни страсти и непростими предателства. Поетът се гордее с татковината и като един от водачите на своето поколение, влиза в битката с меча на думите.\nИска да я опази със силата на духа. Превръща поезията в ризница, която го брани от разстрелите на деня, издига я като стена пред съблазните, мамещи го за тридесет сребърника да пречупи гръбнак, да падне на колене…\nВъзпявайки нея, Родината, той възпява вярата, че ако не днес, то утре, обезателно в други ден, ще постигне хармония на взаимно доверие и упование в ближния.\nКато съвест на времето, му е ясно, че трябва да тачи традициите, да помни, че силата на бъдещето извира от миналото, че е наследник на велик род, дал на България Ботев, Вазов, Вапцаров… Наследство, което го задължава като творец и като човек.\nНикола Гигов имаше същото отношение и към Родопа. Слагаше знак за равенство между двете. Възприемаше ги като едно цяло. Стихосбирката му „Южна крепост” е посветена на планината - неговото по-сетнешно родно място, в което той пристигна роден, за да се прероди и израсне.\nЗатова я обичаше безмерно. Любовта им беше взаимна. Второто стихотворение в книгата, а и всички останали, са изпети за нея. Цитирам второто, защото е показателно и родопчани го знаят наизуст:\nимаш много върхове,\nвълшебникът на песните - Орфей,\nи жадния за свобода -\nимаш хиляди звезди,\nно две ги водят\nв петвековна бран.\nс очите на Момчил,\nНевярно би било да смятаме, че Гигов е дошъл в Родопите, само, за да се спаси от преследвачите на Държавна сигурност, че е тук да се радва на личната си свобода и удоволствието от умствения труд. В никакъв случай!\nОт първия до сетния си ден той живя животът й, изстрадваше съдбата й. В тази малка книжка („Южна крепост”), поетът е изпял и изплакал голямата история на планината.\nЧуйте само как стене: „Пищи Кръстатата гора… Като вълчица вие. Дечица за Стамбол вървят и робски път се вие” („Дечица за Стамбол”), или „Потайно време. Листен шепот - гората слиза по дола. Хайдушка тишина. И слепи, помръкнали от сън села” („Хайдушки хляб”), или как си поема дъх и прошепва: „Камбана за съвести, огън за влюбени, път за мечтатели, стих за поети. Колко е радостно, колко е хубаво, в пътя сърце да ти свети”. („Сърцето ми”), и още „По прашни пътища се скитах, познах и радост, и погром. Но вечер шепнех на звездите: Родопите са моят дом.” („Моят дом”)…\nКато журналист във в. „Родопски устрем”, кореспондент на списание „Родопи” (Хайтовото), издател на вестник „Глас народен”, като поет, изследовател, орфеист, като общественик, Никола Гигов скицира живота от близо, като на пленер, рисува го драматичен, суров, любвеобилен, прелестен.\nНагазил дълбоко в истроията на планината, знае, че малцина ще го оборят. Защото от нине во век повтаряме: знание, придружено с художнически талант, е трижди по-силно от силата на планинския зъбер.\nГигов въздигна Родопа в свой култ. Превърна я в постеля, дом и небе за своите песни. Никой преди него не е връхлитан от такова вдъхновение, не е творил така пламенно, не е чувствал така страстно, не е страдал толкоз горчиво.\nМоже би само народният гений и митичният Родопеец остават непостижими в своите мисли, във възвишените слова, в безсмъртните песни…\nИма писатели, които за да работят спокойно, се скриват зад думите. Стават недостъпни. Подобно нещо у Гигов бе недопустимо. Той се срещаше с хората, обикаляше градовете, катереше планината, особено в по-младите си години и единствената му защита бе тихата незабележимост. Около него цареше кротост и непрекъсната заетост в работа.\nТова създаваше известно впечатление за недосегаемост. Измама! Той общуваше с всеки, интересуваше го живота на обикновените хора, имаше своите изкушения, беше духовит. Непримирим бе само тогава, когато му се налагаше, а това не бе рядко, да защитава най-скъпото - свободата си.\nГигов умееше да скрива личния си живот. Особено своя произход и детството. Казваше, че е роден в Западните покрайнини на България и толкоз. Сякаш изпитваше политически страх от фактите. Безпокоеше се, че могат да се повторят, че няма да бъде разбран, че събеседникът му ще приеме трудно онова, което е минало през неговата глава, нито ще усети мъката, насинила душата му.\nКогато през 2000-та година излезе от печат „Цербери от Ада”, хроника на събитията от този период на живота му, читателят научи, за какво става дума. Книгата е елегия за младежките лутания на поета из деветте кръга на ада, преследвайки химерния образ на свободата.\nЗа мечтите, осъдени да не се сбъдват. Реквием за похитената младост и възпев за несломимия дух на живота. Разказ за копнежите на поета да види отечеството си, а след това и себе си, в слънчевия диск на свободата.\nИзбягало от Сърбия в България, семейство Гигови тръгва на север, към Дунава. Казали им, че там започва пресушаване на блатата, има работа, а отнетият чернозем от азмака е достатъчен да оземли и тях като преселници, озовали се само с една риза на раменете.\nСемейството отсяда в село Дъбован, община Гулянци, на трийсетина километра от Плевен, близо до вечната река - „Перото на Бога”, както я нарича по-късно поетът.\nНикола, седмото дете на Росица и Андон Гигови, е умен, трудолюбив, романтик по характер, отличник в училище.\nЗавършва прогимназията в Дъбован, а гимназия в село Гиген, където е даскалувал преди време легендарният поп Андрей.\nПо тристепенната скала на бедност, родителите му са в първата, при това бежанци. А той е пълен отличник и само след две седмици, ще завърши гимназия „Асен Златаров” в Гиген. И какво от това, ако няма пред себе си цел, която да го тласка напред! Той е наясно, че с наследения статус никога няма да е свободен.\nЗатова трябва да учи. И не къде да е, а в първото висше училище на България. В Софийски университет „Св. Климент Охридски”.\nПрез 1953 г. става редовен студент. За да оцелее, учи и работи едновременно. Обстоятелствата го карат да сменя по няколко пъти строежите, квартирата, съквартирантите, единствената величина, която остава непроменена, е любовта му към книгите и мечтата да се изучи, за да помогне на себе си и на своите родители. Ала, както често се случва, желанието е едно, следствието - съвсем друго.\nНа 23 октомври 1956-а избухва Унгарското въстание. Хората не харесват живота си след Втората световна война. На 4 ноември Будапеща е окървавена. Загиват 25000 души. Съветските танкове прегазват въстанието. Новината за кървавата вендета, обикаля мълниеносно света. Един ден, излязъл в Борисовата градина със своя съквартирант Стефан Йотов, спрял пред могъщия паметник на Йосиф Висарионович, Гигов фриволно възкликва: „Един ден тази статуя няма да я има тук!” Той и съквартирантът му продължили напред. Третокурсникът с отличен успех, ненавършил още двайсет години, бъдещ учител и надежден поет, предчувства, че идва промяна.\nИ съвсем естествено, споделя това си предчувствие с Йотов, когото е предложил за комсомолски секретар и който освен съквартирант, е и негов съкурсник. Нищо повече!\nСлед няколко дни е свикано комсомолско събрание в университета и пред 156 души, Стефан Йотов драматично оповестява: „Другари, в Унгария стават страшни събития. Нашият колега Никола Гигов е свързан с тях и трябва веднага да бъде изхвърлен от университета!”\nЗа да смачкат „злото”, отличникът, младият поет, работникът с романтична душа, бъдещият учител, е изключен от всички висши училища в България.\nТози акт преобръща живота му. Първото, което му хрумва тогава, е да се хвърли под влака, но скоро вътрешният му „ротор” започва да генерира друго движение - не към смъртта, а към живота. Той не пада на колене. Остава изправен, намира сили да издържи.\nТих, кротък, добър, сговорчив по природа, ала и непреклонен, Гигов остава верен, с ръка върху сърцето на България. Но заедно с него остава и клеветата, за да съпътства живота и изцежда съпротивителните му сили, да го атакува с различни „вируси”, докато най-сетне го омаломощи и пречупи.\nПравдата го спасява. Имунитетът, който добива в борбата с лагерната „пандемия”, му помага да опази живота си.\n„Цербери от Ада” се чете на един дъх и макар, че написаното не предизвиква възторг, а състрадание, то кара сърцето да вие от болката, която понася лирическия герой. От унижението, налагано от хуманоидите, изпълзели от черните дупки на следдеветосептемврийския космос.\nХванал се под мишница с поета, читателят изминава целия път на огорчения, предателства, публично поругание.\nИ накрая, попаднал, заедно с него в орбитата на Държавна сигурност, изтърпява всичките репресии, опитите за пречупване на волята, склоняване към сътрудничество с дявола. За да приемем цялостния образ на поета, да повярваме, че това е именно той, книгата ни представя и образа на човека.\nНа 26 септември 1959 г. Гигов се уволнява от безконечната си военна служба и трудова повинност, която впоследствие му е „открадната” и заминава за Смолян с позволение да стане учител.\nГодина по-късно е уволнен като възпитател в Минната школа в Устово.\nОтива на работа в отдел „Статистика” на Окръжния народен съвет, но и там не печели доверие, след два месеца е изпъден.\nБивайки „неблагонадежден”, службите го насочват към Държавното предприятие „Млекопреработване” в града.\nСлед няколко месеца е уволнен и от там.\nНа 21 януари 1961-а милицията го снема от отчет като „проводник на вражеска дейност и враг на народната власт”.\nПрез 1963 г. му възстановяват студентските права и десет години след изключването (1966), завършва СУ „Св. Климент Охридски” с пълно отличие.\nВсяка тема от творчеството на Никола Гигов е интересна и заслужава подробно изследване. Спрях се на „бежанската”, защото е определяща за по-нататъшното му израстване като човек и утвърждаване като творец.\nС темата за бежанците са свързани четири негови книги: „Свиреп живот” (1994), „Бежанци” (1999), „Трънен венец от Рая” (2008) и „Вълчи балади” (2014).\nДругата голяма тема в поезията на Гигов е темата за родината - Родопите и България. Най-вълнуващите му песни са посветени на тях.\nТръгвайки дръзко и талантливо с „Южна крепост” в началото, минавайки през стиховете в „Родопски чан”, „Ден за прошка”, „Герданче от Рая”, „И Ботев ще е моето сърце”, „Нежни светкавици”, „Жеравни песни”, „Белязана птица” или „Омагьосани очи”, Никола Гигов разсъждава непрекъснато върху духа на времето, внушава ни, че родолюбието не пречи на талантливия творец да е помирен със собствената си съвест и заедно с това да съблюдава законите на държавата.\nПесните и стихотворенията, заредени с възпламеняваща енергия, му помагат да изгради свой свят, в който обхваща всичко с поглед, владее го до съвършенство и е свободен.\nНеговата Родопа е могъща, драматична, естествена. Читателят я приема без колебание. Защото усеща, че Гигов не я гледа през прозореца на кухнята, нито от балкона на някой хотел, за да ни я представи, а я живее, както живее живота си.\nКогато влиза в нея, той се стреми да усети дъха й, да почувства конвулсиите, преминаващи в смях или в гърч, да изпита силата и слабостта й, да прочете биографията й от преди зачатието до днес.\nЗа него небето над планината е „гальовно и бездънно”, боровете - „старинни катедрали”, бурите „черни хора”, върхарите - „верни другари”….\nТой „говори с птици”, облаците са само на една въздишка от него и въпреки взаимната близост, единственото, за което копнее е „колибка сред гората”. Гигов въприема по един и същи начин небето и земята, родили мъката на Зерфе, достолепието на Валя, саможертвата на Момчил, подвигът на Владимир Серафимов…\nПризнанията му към Родопа са искрени. Той остана нейн докрай. Завеща й всеки ред, всяка строфа, всяка метафора, написана от неговата любов („Смолян”, монография, ОФ, С. 1972). Планината е господар на плачещите му сънища, на нестихващото горене, на неговия възторг.\nКазвам това, не да въздигам напечатаното му книготворчество, а да събудя спомена за него, да извикам гласа на публицистичното му перо, което не спираше да ни заклева: егоизмът е сила, способна да разруши идеала на хиляди хора, затова нека го пресечем. Защото, ако някога злото ни победи, ще е в мигът, когато смелите изоставят рубежа, а умните замълчат.\nПрав е Георги Джагаров, когато твърди: „Поетът трябва да бъде разглеждан като поет във всичките разновидности на неговата дейност, независимо кога, къде и с какво се занимава, той трябва да бъде уважаван като поет не само когато пише стихове, но и когато жертва стиховете, за да изпълнява други поръчки на своето време и на своя народ”.\nВ многобройните книги на Гигов са събрани всичките аромати, гласове и цветя на природата. Онези от нас, чиято душа е докосната от тези нежни трели, сладки звуци, образи и метафори, няма да ги забравим никога („Дето са солзи капали, тамо ще песен да никне”, Хр. Г. Данов, ПД. 1987).\nТе принадлежат към непреходното в нашия свят. Те са родени от музиката на сътворението, от песните на народа, от багрите на слънцето. Те постигат своето въздействие чрез тишината.\nПиейки „жива вода” от извора на фолклора, той е пестелив в своя изказ, търси възвишеното в обикновеното, изразява сложните мисли с прости чувства…\nТази смесица от сдържаност и всеотдайност е най-красивата тайна в неговата поетика. Тя му носи възхищение и любов. Пример на подобна звучност и образност откриваме в повечето му песни и стихотворения.\nВ случая, ще цитирам откъс от само едно - „Рожен” (Нежни светкавици” 1995):\nСто гайди вдигат слънцето нагоре.\nНебето се разпуква. Връх ручи.\nИ родопчани - като едри борове -\nПовдигат хоризонта - да ечи…\nНикола Гигов е автор на 73 книги, между които: „Родопско халище”, „Длани като макове”, „Гела - Орфеево цвете”, „Майски люляк”, „Часовник с чанове”, „Убийството на Владимир Рилски”, „Ден за прошка”, „Изворче мило, незнайно”, „Жеравни песни”, „Балада за детския смях”, „Белязана птица”, „Космос от мъка и песен”, „Ситото на Бога”, „Табу за Братан”, „Магия за път”, „Омагьосани очи”, „Клада за феникси”, „Сън за свобода”, „Триъгълни слънца”…\nНосител е на много награди, наши и чужди, но най-скъпи за него са две: орден „Кирил и Методий” и признанието на Смолян, който го удостои със своето звание „Почетен гражданин” (2007). Член е на Съюза на българските писатели.\n„Да тръгнем по най-стръмната родопска пътека, приканва ни Гигов. За тези, които са видели Родопа отстрани, тя е поетично видение, за тези, които са бродили из нея - тя е дълбока, трагична драма, а за тези, които могат мислено да се извисят и да я видят отгоре - тя е люлка на вдъхновение…”\nТака започва първата му книга за Орфей („Легенда ли е Орфей”) и с присъщия му поетичен език ни въвежда в темата на своя живот - Орфей Родопееца.\nТворбата излезе през 1992-а, в началото на прехода, когато бе дадена парола за разрушаване мирозданието на две поколения българи.\nОпустошителният нагон беше оставил културата за „десерт” на цивилизационния пир и не се интересуваше от книги. „Легенда ли е Орфей” бе посрещната различно: от научните среди с мълчание, от снобите с пренебрежение, от родопчани - с възторг.\nГигов хвърли камък в блатото. Книгата провокира разговор за наследството.\nИсториците, които имаха своя „голям разказ” за Орфей, още от трийсетте години на ХХ век, поставиха фигурата на Родопееца в центъра на своите изследвания, статии, научни съобщения, а Институтът по тракология (1972) към БАН, обедини усилията на всички.\nКъм съществуващите истории за Орфей, излязоха и други.\nПояви се „Загрей”, „Тракийският Дионис”, „Залмоксис”… Това на национално ниво, на локално - Никола Гигов пишеше своя голям разказ за Орфей.\nЦелта е чрез античните фигури да се вгради тракологията в историята за произхода на българите.\nЗащо родопчани приеха книгата на Гигов с възторг! Най-напред, защото той им я поднася на разбираем език. Разказва им приказка за един прекрасен символ, олицетворил човешкия копнеж по хармонията и красотата, плод на творческия и съзидателен дух на предците ни.\nТози красив мит за Орфей Родопееца - поет, музикант, философ, магьосник, автор на епохата на орфизма, подала ръка на европейската цивилизация, много ни харесва. Той е въплащение на нашите сънища, на нашия блян да сме наследници на тази безценна античност.\nТози образец на човешката душа, идва чрез книгата на Гигов да ни помогне да поизлъскаме ръждясалия щит на гордостта. А и времето беше точно навреме.\nГигов обаче настояваше, аргументирано, емоционално, авторитетно: да не забравяме, че всяка идея, превърнала се в реалност, някога е била сън или мечта. Разказваше ни за хилядолетната слава на нашето племе. И колко е важно да прегърнем Орфей, както прегръщаме Христос или Мохамед, за да преодолеем най-голямото падение на духовната ни сила - разединението.\nДокато мнозина търсеха смисъла на думите и не откриваха разлика между легендата и истината, той повтаряше високо и отривисто:\n„Орфей не е легенда. Орфей е действителна личност. Един от най-великите герои на Стария свят!” Внушаваше ни, че той е част от нашата гордост, а ние част от неговото „ДНК-а”.\nОсвен всичко друго, което не е малко, ние трябва да му бъдем благодарни, че ни спести усилието да разгръщаме хилядите страници, написани за Орфей. Той ги беше прочел вместо нас, преживял ги бе и пренаписал, за да има следа не само върху хартията, а и върху нашата памет.\nПоетът не вкопа синур на темата и последваха още книги за Родопееца: „Орфей и Европа” (2000), „Орфей в Египет” (2002), „Орфей и азбуката” (2004), „Тайната на Орфей” (2005), „Орфей и Тракия” ( 2006), Орфей и цветята” (2007).\nНа орфеизма той подари половин век от творческия си път. Повече от търсенията му са издадени в Япония и Русия, други са преведени на английски език, а някои имат по две издания.\nТой написа още десетки стихове, стотици страници текстове, свързани с Родопееца. Гигов признава: „Орфей е моя съдба!”\nТворчеството му даде надежда, превърна се в упование за родопчани. Стимулира желанието им за свобода и съвършенство. Затова че то им принадлежеше в години на съзидание и в години на погром, нека му кажем: „искрено благодарим!”\nИ да го помним! Тук е мястото да перефразирам латинската сентенция Ubi ars, ibi patria „Където е изкуството, там е родината”, така, както подхожда точно на Никола Гигов: „Където е родината, там е моето изкуство!” Ето две строфи от „Признание”, които прекрасно илюстрират това:\nЩе бъда българин до сетния си дъх.\nИ Ботев ще е моето сърце,\nБалкана ще е моят стар баща,\nРодопа ще е древната ми майка,\nще е бойния ми храм.\nБългарийо, живота си ще дам\nда не загасва родното огнище,\nда не заглъхват майчините песни,\nда не бледнеят старите ни мъки,\nда не погине буйната ни кръв…\nБЪНЗАРОВА, Св. Живеем адски в райска страна, Интервю с Никола Гигов, радио и телевизия 999, Ямбол, 2012\nГИГОВ, Н. Отключени пътища, Профиздат, С. 1970\nГИГОВ, Н., Южна крепост, Народна младеж, С. 1974\nГИГОВ, Н., Нежни светкавици, Издателство на СНП, С., 1995\nГИГОВ, Н., Бежанци, ЕТ Блаком, Асеновград, 1999\nГИГОВ, Н., Цербери от Ада, Пан-ВТ, 2000\nГИГОВ, Н., Изворче мило, незнайно, Зеа-Принт, См., 2017\nГИГОВ, Н., Легенда ли е Орфей, Изд. Музика, С., 1992\nДЖАГАРОВ, Г., От Ботев до Ботев, Изд. Г. Бакалов, Варна, 1982\nЛАЗАРОВА, Цв., Монументализиране на легендата: паметникът на Орфей и Евридика в Смолян, дискусия, НБУ, С.,2012


Какво трябва да знаем за рака на дебелото черво? – ЛЕЧЕБНО\nГоляма част от злокачествените образувания на дебелото черво са тумори, наречени аденокарциноми, които представляват клетки от вътрешната страната на колона и ректума, пише clinica.bg. Макар и по-рядко, се срещат и други злокачествени тумори, като карциноиден тумор, гастроинтестинален стромален тумор (ГИСТ), дребноклетъчен карцином и лимфом. Колоректалният рак е втори по честота в България след белодробния рак при мъжете и рака на гърдата при жените.\nПри пациенти, които не могат да бъдат поставени под пълна упойка, се прави иригография – рентгеново изследване. Друга възможност е компютърно-томографската (КT или КAT) колонография.\n← Четири вида рак се предават по наследство\n9 ежедневни навика, които вредят на бъбреците →


Новата мисия на НАСА: "Да докоснем Слънцето" - Телевизия Европа\nНовата мисия на НАСА: „Да докоснем...\nНовата мисия на НАСА: „Да докоснем Слънцето“\nАмериканската аерокосмическа агенция НАСА показа апарата „Паркър Солар Проуб“, чиято мисия е „да докосне Слънцето“. Космическият кораб се подготвя за безпрецедентно потапяне в атмосферата на Слънцето, като изпитанията се правят в лаборатория в Лауръл, Мериленд.\nЩе спуснем „Паркър“ в короната на Слънцето, която крие много загадки, които объркват учените от десетилетия, обяснява Ники Фокс от лабораторията по приложна физика на университета „Джон Хопкинс“. Апаратът е проектиран да оцелее при екстремно високи температури – от порядъка на близо 1400 градуса по Целзий, на удари на свръхзвукови частици и мощна радиация.\n„Паркър“, който е голям колкото автомобил, ще се завърти 24 пъти около Слънцето, като се очаква да се доближи до него на разстояние 7 милиона километра. Данните, които изпрати на Земята, ще изминат по обратния път разстояние от 140 милиона километра и вероятно ще помогнат на учените да обяснят защо външният слой на атмосферата на звездата – короната – е по-горещ от неговата повърхност.


BMW 325xi Coupe Automatic E92 (2006) - технически характеристики, технически данни - максимална мощност, максимален въртящ момент, разход на гориво - градско/извънградско/комбиниран, максимална скорост, ускорение, тегло, габарити, двигател, окачване, джанти, гуми, спирачки, трансмисия/скоростна кутия и др.\nBMW 325xi Coupe Automatic E92 (2006)\nНачало BMW 3er 325xi Coupe Automatic\nBMW 325xi Coupe Automatic е 5-местен автомобил тип купе, който има 2 врати и AWD (задвижване на всички колела). Моделът започва да се произвежда през 2006 г. Автомобилът е със следните размери: височина - 1394.00 мм, широчина - 1781.00 мм и дължина - 4581.00 мм. Дължината на задната следа, предната следа и колесната база е съответно 1513.00 мм, 1499.00 мм и 2759.00 мм. Собственото тегло на превозното средство е 1626 кг. Двигателят на BMW 325xi Coupe Automatic е тип DOHC (два разпределителни вала над клапаните), с работен обем 2497 cc и атмосферно пълнене. Двигателят е 6-цилиндров, с по 4 клапана на цилиндър. Поставен е надлъжно отпред на автомобила. Цилиндрите в двигателя са разположени редово. Буталата имат ход с дължина 78.80 мм, а цилиндрите са с диаметър 82.00 мм. Степента на сгъстяване е 11.00:1. Максималният въртящ момент на двигателя е 250 Нм при 2750 об/мин, а максималната мощност - 160 кВт / 218 к.с. при 6500 об/мин. Горивната система, използвана при автомобила, е EFI (електронно впръскване на горивото). Двигателят е с мазителна система тип мокър картер. За 8.00 с автомобилът може да ускори от 0 до 100 км/ч. По отношение на аеродинамиката, драг коефициентът е 0.3, драг повърхността е 0.6240 м2, а челната площ е 2.0800 м2. Скоростната кутия на BMW 325xi Coupe Automatic има 6 степени и е автоматична. Максималното предавателно отношение е 0.67:1. Крайното/диференциалното предавателно отношение е 3.91:1. Автомобилът има смесен разход на гориво 9.93 л/100 км, извънградско - 7.25 л/100 км и разход градско - 14.44 л/100 км. Резервоарът е с вместимост 63.00 л. Отделяното количество CO2 при работа на автомобила е 238 г/км. Кормилната уредба е тип зъбна рейка-зъбно колело (пиньон) с усилване. Предните джанти има размер 8J x 17. Размерът на задните джанти е 8J x 17. Типът/размерът на предните гуми е 225/45 R 17 91W. Типът/размерът на задните гуми е 225/45 R 17 91W. Предната спирачна система включва вентилирани дискове. Задната спирачна система е оборудвана с вентилирани дискове, серво усилвател, антиблокираща система (ABS). Диаметърът на предните спирачни дискове е 330.00 мм, а на задните - 300.00 мм.\nМодел на автомобила. 325xi Coupe Automatic\nКоличеството гориво, необходимо за изминаването на 100 км в градски условия, където скоростта варира от 0 до 50 км/ч. 14.44 л (литра)\nКомбинирана стойност на разхода на гориво на автомобила при градски и извънградски условия. 9.93 л (литра)\nИнформация за количеството въглероден диоксид, отделяно от автомобила. Средната стойност на отделяният от съвременните автомобили CO2 е 167 грама на километър. 238 г/км (грама на километър)


Хондурас Ла Тортуга от Intelligentsia Coffee Review - Преглед | Септември 2020\nДиректна търговия La Tortuga Хондурас\nкарибу бленд чаша\nПроизход на кафе: Монгола, департамент Ла Пас, Хондурас\nСляпа оценка: Изключително сладка, балансирана, фина. Мед, слива, нотки на ванилия и печено какаоно копче в аромат и чаша. Мека киселинност; плюшена уста. Ароматът се пренася впечатляващо в дълъг, сладък, богат завършек.\nТимор кафе на зърна\nЗабележки: Произведен на височина около 5000 фута от дървета на сортовете арабика Bourbon, Caturra, Catuai и Typica. Това кафе продължава деветгодишна връзка между Intelligentsia Coffee и хондурасския фермер Дон Фабио Кабалеро. Тази проба беше изпечена в съоръжението в Лос Анджелис на Intelligentsia. С операциите си в районите на Чикаго и Лос Анджелис, Intelligentsia е отличен специалитет печене и лидер в снабдяването и печенето на малки, изключителни много кафе като това. Посетете www.intelligentsiacoffee.com или се обадете на 888-945-9786 за повече информация.\nмарки без кафе на пестициди\nКой трябва да го пие: Тези, които се радват на тиха финост, мека киселинност и изящен завършек в класическа чаша за Централна Америка.


Китай производители на чук мелница и фабрика - Купете евтини цена чук мелница за продажба - Fanda машини\nЦелта на смачкване машина е да усъвършенства размера на биомаса материал и зърно като дървени стърготини, губи дърво, кокосови черупки, оризови люспи, слама, дървени трупи, дърво клонове, царевица, соя., и т.н.\nМашина за дървени стърготини за превръщането на дървесни трупи, клони на дървета, изхабено дърво в дървени стърготини с висока производителност.\nВодоразпръскваща чукова мелница, висококачествена и висококачествена чукова мелница за дървесни стърготини, фъстъчено черупка, оризова обвивка, зърно, слънчогледово олио и т.н. Най-популярната чукова мелница в линии за дървесни пелети и растения за пелети за животински...\nДвойна всмукателна дървена трошачка, идеална машина за раздробяване на дървесни отпадъци, слама, трева, кокосова обвивка и т.н. Добър избор за фабрика за мебели, фабрика за пелети, производство на хартия, фабрика за плочи.\nДробилка машина, машина за производство на дървени стърготини, висококачествена и ефективна машина за трошачка, която прави дървени стърготини дървени трупи, остатъци от дървесина. Проста структура с широко използване. Окончателен размер на...\nдървесни стърготини чукова мелница, да се превърнат дървесни стърготини, отпадъци от дървесина в стърготини оборудван с система за обезвъздушаване, поддържайте работното място чист\nНай-популярната чукова мелница, проста вътрешна структура с мощна функция за обработка на много видове суровини. Пелетна линия, фермери, дървообработваща индустрия популярна машина.\nВисоко ефективна машина за дърво на прах, произвеждат дървесен прах за направата на тамян\nНие сме един от най-професионални производители на чук мелница в Китай. Чувствайте се свободни да купуват евтини чук мелница за продажба от нашата фабрика и проверете цената с нас.


Начало Поредици книгиКриминални шедьовриЛицето на убиеца\nСъдебният художник Пол Бърн използва изключителния си талант, за да реконструира лицата на жертвите на злополуки и убийства. Привършвайки работата си върху череп, донесен в офиса му от красива жена, той с ужас осъзнава, че вижда пред себе си... своето собствено лице.\nПол се оказва въвлечен в зловеща мрежа на шпиони и контрабандисти. Принуден да напусне дома си, да приеме самоличността на убития си брат близнак и да участва в рискована операция на ЦРУ за осуетяване на терористичен заговор с невероятни размери, той използва себе си като примамка за най-опасния терорист на света, Гази Байда.\nЕдинственият помощник на Пол е претърпялата катастрофа Алис, младо момиче с рядката дарба да вижда невидимото. А най-ужасяващото му откритие са демоните, скрити дълбоко в него.\nУспехът на цяла антитерористична операция зависи от една крехка зрителна измама, залогът са хиляди човешки животи, а възможностите за грешка – прекалено много. Способен ли е един цивилен да издържи на напрежението? – Booklist\nДа приемеш образа на друг понякога означава да приемеш собствените си демони и да се съюзиш с тях. Въпросът е срещу какво ще се бориш? – The New York Times\nПред страха човек разкрива истинското си лице. Какво се случва, когато не харесаш образа в огледалото? Интелигентен и непредвидим сюжет, който не трябва да пропускате. – Publishers Weekly


Fred at School - Fred Bulgarian Channel\nFRED AT SCHOOL е творчески и новаторски проект с голям потенциал за повишаване на филмовата грамотност сред младата публика.\nЧрез използване на радиото по нов, стимулиращ начин, този проект е насочен към увеличаване на познанията за европейските филми. Друга негова цел е да привлече и образова следващото поколение европейски кинозрители. Предимство на проекта е и истинското езиковото и културно многообразие, в комбинация с радиото, използвано като творчески инструмент от учениците в европейските училища. Проектът ще предостави достъпни версии на филми, така че да могат да бъдат включени и образовани и хората със сетивни увреждания.\nFRED AT SCHOOL е образователен проект, представен от FRED Film Radio по програма “Творческа Европа”, който има за цел да повиши познанията за европейските филми сред младите хора.\nПредназначен е за средните училища и е приет в много европейски страни.\nЦелта на проекта е да популяризира филмовото образование чрез прожекции в училищата, подкрепени от радио програми на голям брой европейски езици, които ще се използват като алтернативен начин за повишаване на филмовата грамотност.\nСТЕПЕН НА ИНОВАТИВНОСТ НОВИ ТЕХНОЛОГИИ\nПроектът ще популяризира филмовото образование с прожекции в училищата, подпомогнати от интернет радио – радиото ще се използва като алтернативен начин да се популяризира филмовата грамотност на повечето европейски езици. Учениците ще бъдат включени и в създаването на радио съдържание на своя роден език. Следователно, това е проект за филмова грамотност, който включва и обучение по ефективно предаване на информация за филми по радиото.\nВсеки филм ще бъде показан с помощта на създадена за целта VOD платформа, чрез която учениците ще влязат в един огромен, виртуален киносалон, заедно с партньорите си от други европейски страни.\nМЕТОДОЛОГИЯ (ОБЪРНАТА КЛАСНА СТАЯ)\nУчениците ще трябва да чуят предоставените образователни аудиоклипове на филмова тематика преди часа, в къщи, или когато им е удобно. След голям брой уроци, които покриват основите на филмовата грамотност, учениците ще посетят ежемесечните прожекции в училище (в час ще се гледат 4 филма в присъствието на учител). Един и същи филм ще бъде показан в един и същи ден във всички училища, които участват в проекта, във всички страни от Европейския съюз, които участват, с цел в рамките на проекта да бъде изготвен репортаж / радио съдържание.\nСлед всяка прожекция, учителят ще организира дискусия в час: учениците ще бъдат помолени да обсъдят серия въпроси, като например аспектите, които смятат за най-забележителни, всяко културно многообразие, което са забелязали и тези части, които са им направили най-силно впечатление. Целта ще бъде до края на занятието да се определят единодушно тези 4 точки, за които учениците смятат, че ще оставят трайно впечатление върху потенциалната публика.\nФИЛМОВА ГРАМОТНОСТ И МЕДИЙНА ГРАМОТНОСТ (РАДИО ГРАМОТНОСТ)\nТези определени точки ще бъдат записани от учениците като аудиоклип, който ще бъде изпратен на националния радио координатор, и ще се използва в създадена за целта радиопрограма, която ще бъде представена по радио FRED на родния им език. Ще бъде записана и по-кратка версия на аудиоклипа на английски език.\nКИНОТО КАТО ИНСТРУМЕНТ ЗА ПОДПОМАГАНЕ НА КУЛТУРНИЯ ОБМЕН\nПоказаните в рамките на проекта филми ще бъдат европейски филми (финалистите за наградата на Европейския парламент за кино “ЛУКС”), избрани сред нови филми, които описват съвременния живот и култура във всяка страна.\nВсички филми ще бъдат показани на оригиналния език със субтитри.\nПРОУЧВАНЕ НА ФИЛМОВАТА ГРАМОТНОСТ СРЕД ЕВРОПЕЙСКИТЕ УЧЕНИЦИ (UNIVERSITAT AUTÒNOMA DE BARCELONA)\nFRED AT SCHOOL включва проучване на нивото на филмова грамотност на европейските ученици. В началото на проекта, и след всяка прожекция, учениците ще бъдат помолени да попълнят анкета за филма и как са го възприели.\nПРОЕКТ, КОЙТО ВКЛЮЧВА ВСИЧКИ\nВсички филми ще бъдат достъпни за ученици със слухови и зрителни увреждания, така че проектът ще включва всички. Ще бъдат направени достъпни версии на филмите (субтитри за хората с увреден слух и аудио описание за хората с увредено зрение), и учениците със сетивни увреждания ще могат да се наслаждават на филмите заедно с другите ученици, като слушат аудио описанията или четат субтитрите на смартфон/таблет, каквито ще бъдат осигурени в класната стая.\nЩе бъде организирана заключителна конференция, на която ще се съберат всички партньори, експерти по филмова грамотност, кинодейци и много ученици, за да бъдат обсъдени резултатите от анкетите и радио програмите.\nТова ще бъде възможност да се прецени ефективността на разпространението на филмовата грамотност.\nУчастващите училища ще изготвят специален образец, който ще бъде използван, за да се оцени нивото на филмовата грамотност на младите хора в Европа. Събраната информация ще бъде обработена, а резултатите ще се използват от Европейската комисия, за да бъде разработена политика за популяризиране на европейското кино. Резултатите могат да бъдат използвани и от професионалисти от индустрията.\nВсяко участващо училище ще създаде своя собствена радио програма за всеки показан филм, която ще бъде излъчена по FRED Film Radio и ще бъде достъпна като подкаст.\nВсички участващи училища ще бъдат споменати в национална радио програма за всеки филм, в международна програма на английски и на заключителна конференция, на която ще бъдат представени резултатите, и в която ще могат да вземат участие и някои от най-изявените ученици.\nЗа повече информация, или ако искате да участвате във FRED AT SCHOOL, като ученик, учител, училище, институция, филмов фестивал или като спонсор, моля свържете се с FRED Film Radio: НАТИСНИ ТУК


Групата обяви плановете си за продажба на мастиленоструйния си графичен бизнес преди малко повече от година. Първоначалното намерение беше продажбата да приключи до края на 2016, но преговорите се проточиха.\n„Това е прагматично решение на базата на развитието на бизнеса ни и получените оферти,“каза Jeff Clarke, изпълнителен директор.“Prosper се представи добре през 2016 с 40% увеличение на продажбите на годишна база. Очакваме Дивизията ни за мастиленоструйни системи да бъде на печалба тази година, включително инвестицията ни в новото поколение Ultrastream.”\nPhilip Cullimore, президент на отделите на Kodak за инкджет и микро 3D печат и опаковки, заяви, че подобреното представяне на Prosper, заедно с положителното приемане на новата технология Ultrastream са изиграли роля в промяната на решението.\n„Светът се движи и времената се променят и достигате до различно решение. Много съм щастлив, от името на екипа, че компанията отрази факта, че стойността на Prosper и Ultrastream дейностите нараства,“ каза той.\nXerox бяха цитирани за най-вероятния купувач на технологиите. Освен, че ще запази технологиите Prosper и Ultrastream, Kodak обяви, че е подписал няколко предварителни договора с потенциални OEM партньори и е започнал оценка на 17 от тях. Сред цитираните компании са Goss China, Matti Technology, MHI-PPM (Mitsubishi Heavy Industries Printing & Packaging Machinery), Uteco и Fuji Kikai.\nВероятно в решението за запазване на Prosper да включи някои неочаквани разходи за Kodak. Операцията по продажбата му е отчетена като спряна във финансовите доклади и компанията е привлякла съветници от Sagent Advisors, за да консултират процеса по прекратяването ѝ.\nProsper загуби 28 милиона американски долара миналата година, но представянето на дейността се подобри през четвъртото тримесечие. „С изключение на инвестицията в Ultrastream, Prosper е печеливш. Ще удвоим това и ще изведем Ultrastream на паара,” заяви Cullimore.\nОчаква се продукти с Ultrastream да излязат на пазара през 2019. Цената на акциите на Kodak падан с 5.6% до $10.95 след съобщението.


Забавяне при ускорение - Страница 4\nЗабавяне при ускорение\nТема: Забавяне при ускорение\n22.09.2018, 13:03 #31\nс две си аз също съм 4 и при мен са две едната е преди катализатора другата на ДПФа\n22.09.2018, 14:49 #32\nС една съм и нямам ДПФ\n26.09.2018, 13:51 #33\nБи трябвало да е със същата функция като на бензина защото има МАП би трябвало да следи и да убогатява или обеднява сместа. И при мен е само една евро4, съм\nПринципа на работа и обогатяване / обедняване на сместа е съвсем различна, на практика противоположна при бензинов и дизелов двигател. При дизеловия и без сонди - пак може да работи и да си прави правилна или близо до правилната смес, за което се грижи дебитомера. Сместа се образува като функция от показанията на дебитомер, мап-сензор, сензор за налягането на горивото, текуща скорост на двигателя и вероятно някои други, като промяната в качеството се извършва чрез добавяне или намаляване на впръскваното гориво според наличния въздух и изискванията за мощност. Накратко - с натискане на педала искаш от компютъра да подава повече гориво (контролираш горивото).\nПри бензина с натискане на педала искаш и разрешаваш навлизането на повече въздух, след което ламбда сондата отчита, че в изгорелите газове има наличие на повече кислород, заради което компютърът решава да подаде повече гориво (контролираш въздуха).\n30.09.2018, 23:41 #34\nДа споделя и аз развитието по проблема, заради който беше пусната темата. Оказа се, след консултация в сервиз, че проблема е в EGR клапана. След затапване на маркучето, което влиза в него проблема изчезна и колата си върна предишната динамика. При връщане на маркучето замислянето се появява пак. Сега се чудя проблем ли е да стои затапен маркуча или да се прави профилактика на клапана, която едва ли някога е правена откакто е кола?