Неутрино в мантията на Земята – Мегавселена\n© Paolo Lombardi INFN-MI\n11 август 2015 г. в 00:21 Последна промяна:\n12 август 2015 г. в 21:16\nЕкип изследователи от националната лаборатория Гран Сасо (Gran Sasso) в Италия съобщават, че са засекли неутрино, които излизат от мантията на Земята. Откритието им е публикувано в списанието Physical Review D. Изследователите описват как са провели опитите си и в крайна сметка са разбрали, че около половината частици неутрино всъщност идвали от вътрешността на Земята, а не от кората.\nЧастиците неутрино са неутрално заредени и имат изключително малка маса. Затова могат да преминават през по-голямата част от материята, включително телата ни. Учените смятат, че неутрино са се появили като резултат от радиоактивен разпад. В съоръжението в Италия, изследователите поставили подземен резервоар, пълен с 300 метрични тона течен сцинтилатор – когато неутрино се сблъска с някоя частица от сцинтилатора се получава кратко проблясване, което означава, че учените са засекли една частица неутрино.\nДетектора се наблюдава от 2007 година. Най-новото откритие на учените е това, което те наричат геонеутрино – частици неутрино, които идват от Земята, било то от кората (смята се, че те са резултат от атомните реактори на хората), или от мантията. Според екипа, частиците всъщност са антиматерийната версия на обикновеното неутрино. Наблюденията отнели 2056 дни, за да бъде потвърдено със сигурност съществуването на тези екзотични частици.\nСъбраната информация помогнала на учените да открият разликите между неутрино, идващи от кората и такива, идващи от мантията. Това се случва за първи път. Учените смятат също, че по-голямата част от неутрино произлизат от уран-238 или торий-232. 53 от 77 отчетени частици, идващи от кората, всъщност били резултат от човешка дейност.\nРаботата на учените ще помогне за по-доброто разбиране на действието на радиоактивния разпад във вътрешността на Земята, както и какви други процеси предизвиква този разпад, включително и конвекцията, протичаща в скалите на мантията.\nземна кора · земна мантия · неутрино · радиоактивен разпад · Топ публикации\nФулерени превръщат мед и манган в магнити


Специализиран форум на Български Златотърсачи • Виж темата - Колко може да се изкара от злато.\nКолко може да се изкара от злато.\nот dimo » 08 Ное 2017 20:30\nЗдравеите искам да попитам по опитните от мен (всички) колко може да се изкара от злато.Може ли от добив да се издържа домакинство.\nРегистриран на: 29 Окт 2017 18:00\nRe: Колко може да се изкара от злато.\nот bogi » 08 Ное 2017 20:38\nИнтересен въпрос... погледни тук viewtopic.php?f=80&t=995\nот Andrey » 08 Ное 2017 20:42\nЗдравей, тази тема е обсъждана вече. Ето линк viewtopic.php?f=80&t=995&p=4636&hilit=%D0%B8%D0%B7%D0%B4%D1%8A%D1%80%D0%B6%D0%B0+%D0%B7%D0%BB%D0%B0%D1%82%D0%BE#p4636 може да има и друга, но мисля, че е само тази тема. Форумът има Търсачка най-отгоре в дясно.\nот Andrey » 08 Ное 2017 20:43\nbogi написа: Интересен въпрос... погледни тук viewtopic.php?f=80&t=995


Супермаратон Ком-Емине 2012 – през погледа на Уоутър Клепе - MTB-BG.com\nСупермаратон Ком-Емине 2012 – през погледа на Уоутър Клепе\nсеп. 21, 2012 at 15:27.\nКакто може би сте прочели в другите статии за Супермаратона Ком-Емине, Уоутър Клепе не успя да се включи като състезател, но премина осем от етапите като турист, съпровождайки другите участници. Всъщност темпото му беше доста странно като за турист – в някои от дните белгиецът тръгваше около час след състезателите и финишираше преди тях, като междувременно успяваше да разглежда интересни неща по маршрута и да прави по някоя снимка. Това е то, всеки разбира туризма по различен начин! 🙂\nКакто и да е, важното в случая е, че Уоутър бе така добър да събере впечатленията си в кратък разказ. А смеем да твърдим, че неговата гледна точка в това състезание бе уникална – той хем не беше състезател, хем караше цялата дистанция редом с участниците, което не го прави просто страничен наблюдател на отделни места. Затова вярваме, че ще ви е интересно да прочетете разказа му.\nКом-Емине 2012: какво страхотно приключение!!!\nОт година и половина имах идеята да направя този преход. Миналата година се бях приготвил да придружа Райко при неговото каране за подобряване на рекорда, но така се случи, че пропуснах тази възможност, така че когато научих за новия му план да организира официално състезание по този велик маршрут, знаех, че трябва да го направя! Може би това бе последният ми шанс да видя някои красиви части от България, които не бях успял да проуча до момента…\nТрябваше обаче да организирам добре изоставянето на семейството за цели 10-12 дни. И след като бях подготвил най-различни стратегии, в последния момент изникнаха неща, които направиха невъзможно участието ми за всичките 10 дни, без да жертвам семейните работи. Така се стигна до план Я – да направя само осем етапа, от третия нататък. Това автоматично означаваше, че отпадам от надпреварата, но за това не ме бе грижа. В крайна сметка щях да карам 8 дни по нови пътеки, в нови райони и това бе повече от интересно!\nДен 1: Ботевградски проход – хижа „Момина поляна“\nТози ден започна много рано, тъй като приех да правя компания на Любо, докато направи малко снимки на състезателите. Така че започнахме в 5:30 и карането в нощта на фарове беше много забавно. След 30 минути достигнахме първия контролен пост – Краси, но нямахме време за губене, така че бързо на седалките и след още 5 км достигнахме прилично място за снимане. Пет минути по-късно първите ни застигнаха и скоро след това аз поех след тях, опитвайки се да настигна водачите Фьодор и Ники. Карах известно време с тях, но когато достигнахме един ужасно стръмен баир, само аз успях да го изкача. Нямаше причина да чакам излишно, тъй като исках да разгледам повече от планината. След 1 час каране соло, достигнах до една висока точка по билото и това бе перфектното място за закуска. Няколко минути по-късно Фьодор и Ники пристигнаха и починахме малко. Стана време отново да пришпорим по пътеките. Дяволски добро каране, но трудно, много трудно. На всеки 10 см имаше или камък, или корен, или някой храст, опитващ се да закачи колелата или педалите. Така че средната скорост беше ниска и физически пътекат беше трудна чак до края. Там обаче ни чакаше бонус спускане към хижата, което беше… ааааа, абсолютно велико! В хижата бе време да се запозная и с останалите от групата, тъй като предната вечер нямах тази възможност (късно пристигане, ранно лягане). Еха, след такъв страхотен първи ден едва дочаках втория!\nДен 2: хижа „Момина поляна – заслон „Орлово гнездо“\nЕ, допълнителното спускане предния ден сега беше допълнително изкачване до старта, но ходенето по изгрев слънце под невероятните цветове на небето наистина си беше бонус! След това стартът бе даден отново на трудната пътека. Можехме да следваме билото и беше страхотно! Бързи спускания, едва преодолими изкачвания, скалисти технични пътеки… кеф, кеф, кеф! И гледките – просто невероятни! Наистина мисля, че пътеката до хижа „Ехо“ бе едно от най-хубавите карания в живота ми! Когато пристигнах там, реших да направя дълга почивка за хапване (а трябваше да направя и контролен пост за междинни времена). След като първите четирима ме задминаха, дойде време и аз да продължа по най-добрите пътеки. Имах изобилие от енергия и тъй като не се състезавах, можех изцяло да се забавлявам. Това означаваше, че се опитвах да карам всеки възможен метър това беше една крайно тежка борба с пътеката, но пък толкова забавна! В края на деня имаше и малко бързи черни пътища до заслона, но и сега мисля, че това бе най-добрият ден от Ком-Емине!\nДен 3: заслон „Орлово гнездо“ – хижа „Партизанска песен“\nАй, ай, трябваше да станем още по-рано, за да стартираме в 5 ч и аз се събудих твърде късно, така че поех малко по-късно. Но карането и навигирането в абсолютен мрак е хубаво! След това да видиш как светлините на другите участници постепенно да се приближават е много специално усещане, като фойерверки в гората. След 30-тина минути задминах всички и започнах изкачването на първия от дългата серия върхове за деня. По пътя към него слънцето изгря, беше невероятно красиво. Следваше стръмно спускане с първата дневна светлина и още технични пътеки до подножието на „виа ферата“. Дотук 95% от терена бе караем, но сега трябваше да прибегнем до истинско планинско катерене. Планинските спасители бяха на място и готови да помагат, но исках да пробвам сам, за да видя дали е по възможностите ми. Отне ми 5 минути да намеря удобна позиция за носене на велосипеда, но успях! Не обичам да си нося байка, но нататък имаше още много алпийски терен и нямахме избор. Дори ходенето пеша беше трудно, така че намерих ново предизвикателство. Ходихме в продължение на следващия час и половина и в началото на първия караем склон реших да изям един сандвич (след 4 часа активно движение…). Ники се присъедини към мен и потеглихме заедно. В подножието на вр. Ботев Ники реши да направи отново почивка, за да пийне кола и вода, така че отново останах сам в следващите 3 часа. Но това отново бяха невероятни часове! Хубави пътеки надолу, красиви изкачвания в пусти долини… И ако това не е достатъчно, пътеката от хижа „Мазалат“ бе отново нереална! Вървеше нагоре-надолу спрямо хоризонтала, но позволяваше да запазиш скоростта и направо да препускаш през гората! Последно спускане към хижата и беше време за хапване, за сериозно хапване след 7 часа и половина каране!\nДен 4: хижа „Партизанска песен“ – Проход на Републиката\nДнес се очертаваше да имам компания, тъй като Тодор и Васко се присъединиха към нас за ден. Решихме да превърнем деня в силна тренировка, така че темпото бе високо. Хубаво нещо са тренировките, но снимането и наслаждаването на панорамите също е необходимо, така че се получи нещо като интервали. За първи път и GPS следата не съвпадаше перфектно и на много места се усъмнявах в правилността на пътя. Нещо повече, знаците ни казваха например да караме наляво, а GPS-ът надясно, какво правим? Досега следата беше вярна, така че заложих на нея… Грешен избор, защото се забихме право в джунглата. Джунгла в България? О, да, съществува! След дълго спускане бях останал сам с Тодор и в тия храсталаци мисля, че ни отне 40 минути да изминем 3 км… Изглежда обаче имаше и по-добър път, така че сега трябваше да догонваме най-бързите състезатели. Оказа се, че усилията и болките за преминаване през джунглата са били напразни – май е по-добре оттук нататък да следвам само туристическата маркировка. Последната част отново беше хубава и след 4 часа каране достигнахме финала. Вечерта имаше голяма дискусия за използването или не на GPS-и, така че реших да поспя малко повече, за да не се мешам утре с бързите състезатели…\nДен 5: Проход на Републиката – Изворите на Камчия\nЕхаа, то било хубаво да поспи дълго човек, ммм! След това да закуси с организаторите и да стартира в 7:45. Но времето днес бе малко по-различно, мъгливо! Като се изкачих над облаците обаче, уаааау, какви гледки! Маршрутът вървеше нагоре-надолу през цялото време. Изкачванията бяха твърде кратки, за да хване човек добър ритъм, така че и това се превърна в ден за интервали. След 45 минути каране настигнах последните четирима участници и се досетих, че нещо тук не е наред (изглежда доста от хората се бяха объркали заради мъглата). През целия ден се концентрирах върху туристическата маркировка и така направо прелитах през горите. Само при ски-пистата изгубих знаците и се изкачих догоре, за да имам по-добра видимост. Намерих отново маршрута и се насладих на хубава пътека надолу. Бях решил днес да карам бързо, така че отделих по-малко време за съзерцаване на пейзажа. След 60 км и 2400 м денивелация с постоянно каране на интервали, бях полуумрял, когато стигнах до финала. Стартирайки 1:45 ч след участниците, завърших само с 10 минути изоставане от първия, така че смятам тренировката за доста силна! Нуждаех се от възстановяване и вкусната супа борш дойде точно навреме. 😉\nДен 6: Изворите на Камчия – Върбишки проход\nОтново стартирах по-късно, но исках днес да се наслаждавам повече на природата и удоволствието от карането. Първата част отново бе в гора, но след 30 минути се озовахме на открито, отново с красиви панорами. Скоростта доста се увеличи и трябваше да следваме реки по каменисти черни пътища. Не зная какво стана, обаче температурата падна до 5 градуса! Трябва да беше някакъв микроклимат заради каменните образувания до реката, но се наложи да караме в тези условия 30-40 минути, при което пръстите на краката ми взеха да измръзват… Тогава влязохме в населено място. Да, след 5 дни каране най-сетне видяхме и населено място. 😉 Мога да гледам планините по цяла година, но къщите не са ми толкова интересни, така че ускорих. Бяхме на асфалт за около 10 км, така че карането бе леко. Когато пътеките се появиха отново, настигнах водачите и при спускането се откъснах напред… докато не спуках гума. Е, дори невероятно издръжливите ми Icon-и могат да бъдат спукани, макар че и досега се чудя как го постигнах. Отне ми известно време да оправя гумата и след това отново атакувах спускането. Когато пристигнах в следващото село, бях объркан, понеже маркировката продължаваше, но GPS-ът ми казваше да карам надясно? Беше по-добре да изчакам останалите за помощ. Оказа се, че след 2:55 часа каране вече сме достигнали финала! Това щеше да е ден за разпускане, пийване и хапване. 😉\nДен 7: Върбишки проход – с. Снягово\nСлед краткото каране вчера, реших днес да бъда по-бавен, за да се наслаждавам на карането по-дълго. Така че отново стартирах по-рано, но с Любо, за да направим някои доста прашни снимки. 😉 След това направих дълга закуска в едно от селата и реших да се забързам до следващия контролен пост, където беше Анелия. Тук срещнах няколко от участниците и Райко. Бях изминал 43 км и очаквах, че наближаваме финала, но Анелия ми каза, че сме почти в средата! Както и да е, продължих и хванах пътеката, която Райко ми каза да не хващам заради падналите по нея дървета. Нали имах обаче цялото време на света, защо да не я хвана… Само че, когато Райко каже паднали дървета, той има предвид паднала гора! По дяволите, доста трудно беше прескачането през тия дънери и провирането през клонаците. Отне ми 25 минути само за 1.5 км! След това дойде хубаво спускане, но какво да видя? Къде ми е фарът? Оо, неее! Явно бях ударил някой клон с кормилото и фарът, закрепен на него, е паднал. А ставаше дума за фар с високо качество и също толкова висока цена… Търсенето назад изглеждаше мисия невъзможна, защото да търсиш 10-сантиметров фенер сред всичките тия дървета, хммм! Но пък беше само 11 ч, така че имаше достатъчно време за спасителна операция. Уфф, това спускане се оказа доста стръмно, защото изкачването обратно по него бе направо екстремно. Когато стигнах падналата гора, оставих байка и продължих пеша. И ето, че намерих фара си, ихааа! Бях прекарал достатъчно време в тая гора и полетях към следващото село. Освен това и водата ми привършваше, така че се отбих в местния магазин и кого да заваря там? Райко с кока-кола и кафе. Чудесна идея – влязох в магазина да търся кола, но не намерих нищо освен бира. Е, литър бира е по-добре от нищо. 😉 След тази 15-минутна почивка Райко реши да кара бързо и аз бая се затрудних с пълния си стомах. Вече бяхме минали 80 км, а финалът никакъв не се виждаше. Започнах да се уморявам, защото бях съхранил енергия за 65 км, не за 100… Ако трябва да бъда честен, при последния дълъг черен път до финала вече не се наслаждавах на карането, само исках да се измия, да се наспя и да си почина… Оказа се, че да се съберем с другите участници и да хапнем и пийнем заедно е доста бързо презареждане.\nДен 8: финалът до Емине\nДнешният ден бе различен, но не защото палатките ни бяха влажни, вместо сухи, а защото бяхме на финалната права и всеки откри някакви неподозирани запаси енергия. Аз обаче се чувствах зле, стомахът ме болеше и отново реших да карам бързо, преди проблемите да са станали по-големи. Нямаше време за игри, само натисках здраво педалите и финиширах след по-малко от 3 часа, около 11 ч. Усещах, че стомахът ми се влошава, така че се разтърсих за храна и напитки в селото. Тъй като не ми беше най-добрият ден, реших да се прибера в хотела със семейството си и да поиграя с дъщеря си на плажа. Чувствах се зле и уморен, така че пропуснах партито около награждаването, за което много съжалявам! (Нямаше да съм добра компания, ако бях останал…)\nОтносно карането изводът е лесен: великолепно, нещо, за което си струва да тренира човек!\nОтносно организаторите: наистина мисля, че се справиха със събитието перфектно! Атмосферата, която създадоха, усмивките от старта до финала, моралната и физическа подкрепа, просто виско си беше на мястото! Със своя ентусиазъм те успяваха да заредят батериите на всеки, за да стигне до финала на поредния ден. И не само това – сигурен съм, че всички колоездачи и пешеходецът ще бъдат усмихнати поне още година, сещайки се за това приключенско каране. Беше магическо и толкова по-хубаво от големите комерсиални мероприятия. Но, разбира се, най-добре е просто да не ги сравняваме, защото Ком-Емине е на съвсем различно ниво от многоетапните състезания в Европа. То не е същото и е най-добре да не се превръща в същото, защото сега е на по-високо, по-чисто ниво! Райко, Лора и всички помощници: продължавайте в същия дух! Към групата колоездачи/маратонци: благорадя за чудесната седмица, изпълнена с положителни емоции и страхотни приключения!


Онлайн вестник Струма - Хайлайф - Благоевград посреща Новата 2022 година с емблематичния ансамбъл „Пирин“\n30 декември 2021 11:50\t 9622 прочита\nНа 31 декември ансамбъл „Пирин“ ще представи концерт-спектакъл на жителите и гостите на Благоевград. Събитието ще се състои на площад „Георги Измирлиев“, като то е част от Новогодишната програма.\nПразничните изпълнения по повод посрещането на Новата 2022 година започват в 23.00 часа. В програмата участие ще вземат Димана Цурева и местни фолклорни изпълнители, като Захари Костов, Малин Домозетски, Стойка Германова. На сцената ще излязат още Иван Радев и неговата дуетна половинка Маргарита Яновска, Павлина Теова, Милена Пищолска, Борис Коцаков, Таня Костова и Марияна Манолева. Дуетно изпълнение ще представят и Стоян Джельов и Надя Андонова.\nПо време на тържествата за посрещането на Новата 2022 година ансамбъл „Пирин“ ще представят шоу с тъпани, а в първите минути от Новата година ще изпълнят Дунавско хоро с жителите и гостите на Благоевград, присъстващи на площад „Георги Измирлиев“.\nОще за: Пирин ансамбъл Благоевград Още от: Хайлайф


Погнуса, отвращение и висене в празното пространство - Телевизия Европа\nПогнуса, отвращение и висене в празното...\nПогнуса, отвращение и висене в празното пространство\nПредседателката на НДСВ (има и такава партия) Христина Христова в сряда ожали Синята коалиция, която според нея се намирала в трудна ситуация. Христова казва, че в сегашното управление Синята коалиция се намирала в същото положение, в което и НДСВ по времето на тройната коалиция начело със Станишев и Доган. Както се казва, нерде София, нерде Багдад, ама както и да е. ГЕОРГИ ДАСКАЛОВ\nЛипсата на спойка между Синята коалиция, от една страна, и ГЕРБ и “Атака”, от друга, се вижда хубаво. Затова и акцентът на изказването на Лютви Местан при откриването на есенната сесия на Народното събрание беше поканата към хората на Костов да се присъединят към ДПС и БСП в усилията да бъде бутнато правителството на Бойко Борисов.\nНа вербално равнище сините, разбира се, и дума не дават да се издума, че биха участвали в подобно нещо.\nПоведенчески обаче Синята коалиция вече трудно прикрива интелектуалската си погнуса от Бойко Борисов и безспорно печелещия съревнованието за негов най-верен съюзник Волен Сидеров.\nПомежду си сините наричат Борисов “пожарникаря” или направо с прекрачващото добрия тон “Боко тиквата”, а навън трябва да лицемерят и да се опитват да прикриват отвращението, с което са принудени да живеят, крепейки едно правителство, повечето хора в което те истински и от сърце презират.\nНа всичкото отгоре в Синята коалиция са искрено убедени, че най-добре в цяла България знаят какво трябва да се прави, а това, че избирателите са решили друг да кара влака, е някакво досадно недоразумение, което скоро ще бъде поправено.\nСправедливо е да се каже, че е наистина трудно положението. Както се казва, нагоре – високо, надолу – твърдо, да не си на мястото на сините в днешно време. Беднеещата градска интелигенция, която прати с гласовете си Синята коалиция в парламента, трудно преглъща управлението на Борисов, обаче заради миналото си и социалните си корени още по-трудно би преглътнала съюз с комунистите.\nПървото противоречие е по-скоро естетическо, второто – само етическо, идейно. Нито едно от двете не е приемливо, а потенциал за налагане на собствена визия няма – в парламента има само 15 депутати, които при безрезервната готовност на “Атака” да гласува каквото трябва, са изцяло без значение.\nВиж, ако “Атака” вземе да се пропуква, което не е съвсем изключено, нещата може да станат по-други.\nАко това обаче не се случи, което също не е изключено, сините ще продължат да висят в безтегловност между погнусата и идейните табута и само един Господ знае кое от двете в крайна сметка ще надделее.


19.10.2018 г., 15:16\nНАТО се готви за най-голямото си учение от края на Студената война. Около 50 000 войници - с танкове, кораби и летателна техника - се събират в Норвегия, за да тренират реакция при нападение срещу алианса.\nУчението "Трайдънт джънкчър" ще изпита придобитите от НАТО способности, след като Русия нахлу в украинския полуостров Крим през 2014 г. Оттогава отношенията между западните съюзници и Москва се влошиха и съответно алиансът усили отбраната си, пише ДПА.\n"Живеем в по-опасен и по-непредсказуем свят, с нови заплахи и нови предизвикателства", каза генералният секретар на пакта Йенс Столтенберг. "Виждаме по-настъпателна Русия, готова да използва сила срещу съседи", добави той.\nНа среща на министрите на отбраната от НАТО този месец Столтенберг подчерта обаче, че учението съответства на по-големите изисквания на средата на сигурност, в която се намира алиансът. НАТО посочи, че "Трайдънт джънкчър" не е насочено срещу никоя страна, както и че при него ще се тренира реакция на условни сценарии.\n"Това, както Русия много добре знае, е отбранително учение", отбеляза американският министър на отбраната Джеймс Матис. "Би било неправилно да се поставя в някакъв нападателен или дестабилизиращ контекст", заяви той.\n"Замисълът е е то да бъде демонстрация на спокойното единство между нас, що се отнася до поддържането на мира и благоденствието тук в Европа; нямаме нужда от повече лошо поведение на когото и да било", добави американският министър на отбраната.\n"Не би трябвало да има никакви причини руснаците да се плашат", коментира началникът на норвежкото командване генерал-лейтенант Рюне Якобсен. Основният район на учението е на повече от 1000 км от руската граница, отбеляза той.\nОсвен контингентите с военнослужещи от всички 29 съюзници в НАТО, както и от партньорските страни Швеция и Финландия, пактът обяви, че в Норвегия ще пристигнат и около 10 000 танка, 150 летателни машини и 60 кораба. За участие ще пристигне и американският самолетоносач "Хари Труман".\nЕдно от предизвикателствата се очаква да бъдат и ниските температури в Норвегия.\nГрешка в планирането на холандската армия предизвика недоумение у някои, след като, както се твърди, там забравили да отчетат като фактор норвежкия климат, когато закупували униформите за наброяващия около 1000 души холандски контингент, съобщи норвежкият всекидневник "Афтенпостен".\nКогато се разположат в Норвегия, на холандските военнослужещи ще бъдат отпуснати 1000 евро, за да си купят допълнително топли дрехи.\n"Част от победата във всичко това е, че всички се явяват още в първия ден", каза адмирал Джеймс Фого. "Не очакваме всичко да мине съвсем безупречно. Затова правим учения", заяви той.\nПриготвленията на терена ще започнат на 25 октомври, а самото учение ще се състои от 31 октомври до 7 ноември.\nСъюзниците ще бъдат разделени на две групи - "южните сили" с бригади от Германия, Италия и Великобритания и "северните сили", включително норвежки, канадски, шведски и американски сили.\nВ първата част на учението Северните сили ще нападнат Южните сили и после обратно.\nНАТО има силно желание да демонстрира прозрачност и покани всички членки на Организацията за сигурност и сътрудничество в Европа - включително Русия - да изпратят наблюдатели, пише БТА.\nПрез август Москва организира своето учение "Восток" в източната част на Русия. Москва твърди, че са участвали 300 000 военнослужещи, макар че според западните дипломати тази бройка е силно преувеличена.\nЗа Норвегия "Трайдънт джънкчър" създава и логистични предизвикателства.\nОсвен че трябва да осигури за него обширни площи земеделски земи, приемната страна трябва да осигури 1,8 милиона хранения, както и 4,6 млн. бутилки вода и да се справи с 660 т мръсно пране.\nС оглед на опита си от предишни учения норвежката армия откри гореща телефонна линия, на която фермери и други хора могат да съобщават за щети по земеделски земи, гори и животни. Кокошките например са чувствителни към силен шум, какъвто издават нисколетящи самолети.\nНорвежката армия разположи ветеринари и други експерти, които да проверяват пристигащите за учението машини, за да не се допуска разпространение на вредни биологични видове чрез семена и остатъци от почва по гумите и веригите им, предаде норвежката осведомителна агенция НТБ.\nШофьорите - освен в Норвегия и в съседна Швеция - бяха посъветвани да имат предвид, че по пътищата може да се образуват тапи заради бавно движещи се военни конвои при подготовката за учението.


Кметът на район "Южен" гарантира, че всяко решение ще е съгласувано с гражданите\nпубликувано на 24.01.20 в 11:58\nИнтервю с кмета на район ''Южен'' Костадин Язов\nСлед като стана ясно, че администрацията ще защитава пред Общинския съвет 1 милион лева в бюджета на Пловдив за ремонт на ул. "Даме Груев" в Пловдив кметът Костадин Язов обясни какво се предвижда по проект.\nУлицата е една от най- натоварените в района, свързва надлез "Родопи" с бул "Македония", а интензивния трафик се задъхва по тясното трасе и паважната настилка, изкорубена от корените на дърветата.\nРаботният проект за ремонта е в рамките на сегашния размер на пътното платно, но възнамерявам в срещи с гражданите да обсъдим възможността за разширяване, каза кметът. По думите му премахването на старите дървета, които на са защитени видове, с обещание за ново залесяване също ще е предшествано от разговори с живеещите в района.\nРазширението е задължително като се има пред вид, че новото трасе ще привлече голяма част от потока коли от другите улици.\nКостадин Язов поясни, че ремонтът ще се съпътства с полагане на нови водопроводи и ремонтът ще се извършва на етапи. Според него логично и по- безпроблемно, от гледна точка на процедурите по отчуждаване, ще е да се започне от бул. "Македония" към ул. "Охрид".\nНачалото може да е през м. март, а завършването на ремонта ... след средата на годината, в зависимост от финансирането и хода на административните процедури.


Жени Кожа Козметика Красота Крем лайфхаки Лице\nББ кремове се появи на козметичния пазар само за няколко години, но вече вече поробен много жени. Те изобретил немски дерматолози като средство за изцеление и възстановяване след дълбоко кожата пилинг и козметични процедури, както и корейски производители на тези инструменти са подобрени и освобождавам към широка аудитория.\nТакива кремове са колоритни и маскиране свойства. Но прогрес не стои все още и вече имат подобни инструменти: CC, DD-, PP- и дори си кремове. Редакция "Толкова лесно!" ще ви кажа, как те се различават и кои кожата да се поберат.\nЗаглавие BB-крем щандове за "Козметичен балсам или недостатък балсам, т.е. Козметичен балсам, или указанията балсам. Той създава добро покритие и е подходящ за всеки сезон. Хидрати не са по-лоши от добър овлажнител, който е защо усещане на кожата са по-подобни на тези, които възникват от използването на крем, отколкото от течни тонални средства.\nВВ крем се справя с обриви, изсъхва е способен да подравните възпаление тена и премахване на прекомерна пигментация. Е отличен основа за гримче прикрива дефекти и предпазва от слънчевите лъчи. Напълно изоставят продукти за грижа в полза на BB крем, ние не препоръчваме.\nТой е способен да хидратира кожата, премахнете дразнене, но замени първични болногледач означава за него. ВВ крем, подходящ за всички типове кожа.\nСлед успеха на CC-кремове са се появили СС-кремовеили цвят контрол (контрол). Задачата им по-тясна е цветова корекция. Те са създадени преди всичко да се справят с жълт или зачервяване на кожата. Така че текстурата на CC-кремове се различава значително от текстури на ВВ крем. Тези кремове са леки и са склонни да бъдат по-лесни за използване.\nCC-кремове са съставени от светлинна разсейване частици, тези продукти светещи кожата, като по този начин като го свежест и гладка консистенция. Те са леки, безтегловен. Те имат SPF филтри и антиоксиданти, но тя не се претегля надолу продукта. Въпреки това CC-кремове не са подходящи за мазна и проблемна кожа.\nДруга стъпка в развитието на азбучния, азбучен или локално кремове, е създаването на ДД формула. Тя дава не толкова гладко тон, колко защита и грижа. Съкращението ДД декодиране като ежедневна защита или динамична-всички ("дневна защита" или "Джак на всички сделки").\nВ ДД-крем високо ниво защита от слънцето и свободните радикали. Чудесен избор за жените в градовете. Въпреки това злоупотребата е не си струва, защото то може да запушват порите. ДД крем най-подходящ за стареене на кожата.\nРозов rerfect ("розов съвършенство"), или PP-креме в основата под грим. Силиконови частици, съставени от сметана попълнете всички нередности на кожата, подобряване на релеф, изглаждане на бръчки, белези и пори. Кожата става плоска и гладка. Виждайки тръби вулгарни розов крем, не се побърквам.\nВърху кожата става прозрачен и невидим. Не забравяйте предварително почистени и овлажнява кожата грижи инструменти. След прилагане на PP-крем безопасно може да нанесете слой от конвенционални тонални средства.\nPP-крем подходящ за всички кожа видове, но като самостоятелен продукт не се използва.\nДопълнителни ексфолиация ("jekstraotshelushivanie") или ЕЕ-кремовеподновяване и Ексфолира мъртвите клетки на кожата, предпазва срещу щети слънце, хидратира, даде блясък и светлина сянка. Някои съчетават аспекти на защита срещу UV и дори борба с акне. Той не е подходящ за честа употреба and Не се препоръчва прилага за собствениците на фина и чувствителна кожа.\nИнструментът е създаден за тези, които страдат от слаба тена и изобилие от черни точки. Някои кремове осветление ефект подходящ тен: крем е в състояние да скриете частично пигментни петна.\nЕто как тя е просто наистина. Огромен плюс на тези фондове е, че е трудно да се объркат с тях в цвят, тъй като те идеално се адаптира към тонуса на кожата. Измийте ги, по-добре масло или хидрофилни означава, че маслото е налице.\nУдари всички перфектна кожа и споделяйте с вашите приятели!\n10.12.2016 в 22:02 · Отговор\nКремове от аптеката: така че не може да предскаже ефективни действия! И купи за жълти стотинки.\n«Боро плюс»: Зелено или лилаво. Сега знам, че това, което изисква кожата!\nКато само 3 съставки да се готви най-добрите крем: Изтриване на бръчки напълно!\nНикога не вярват, че помогна ме подмлади кожата. Само едно лечение!\nПечене Болест Кожа Децата Отслабване Диета Хранене Дизайн Лимони Кухня Къща Продукти Стил Зеленчуци лайфхаки Яйца Жени Десерти GEN Интериор Празници Самостоятелно развитие Коса Медицина Ръчно изработени Психология Напитки Идеи Упражнения Почистване


Руски зоопарк съди рекламна компания заради енот в еротично видео : Chronicle.bg\nСлужителите на зоопарка съдят рекламната компания, заснела видеото\n16 март, 2017\t17:25\t | от\tchronicle.bg | Живот\nНова реклама на бельо беше определена като "аматьорско порно"\nМосковски зоопарк съди рекламна компания, използвала енот от зоопарка в еротична фотосесия.\nЕнотът Томас е „травматизиран“ и се върнал в парка с нездраво увлечение към женските гърди, след като студио Арт-Мск го наема за фотосесия. Всичко започва през миналата година, когато компанията наема Томас за свой проект, но без да информира служителите на зоопарка за подробностите.\n„Животните не са играчки“ е частен зоопарк, който разрешава на посетителите на пипат животните. Сега собствениците съдят рекламното студио не само заради Томас, но и заради накърняване на репутацията на целия вид.\nИщците считат за неприемливо миещата мечка да бъде използвана във видео и заснета с гола жена.\n“Снимайки го с гола жена, подсъдимият е причинил вреди на цялата популация на енотите. Сега всеки, който види видеото или снимките, директно ще асоциира енотите с еротика”, допълват от зоопарка.\nАрт-Мск наема Томас за снимки миналия август, но без да информира зоопарка, че животното ще позира с гола жена. Видео и сними, публикувани непосредствено след фотосесията обаче разкрили, че енотът е ползван за снимки с гола жена. Във видеото тя е в нещо като война с енота за парче плат, което явно е сутиенът й. След като призовали фирмата да свали снимките, а тя отказала, мениджърите на зоопарка предприели правни действия.\nСлед снимките Томас се върнал в зоопарка затворен в себе си, спял в ъгъла и всеки път, когато види жена, се протягал към гърдите й. Според представителите на зоопарка, Томас е бил научен да посяга към женските гърди с малки награди. Всеки път, когато протегне лапи към женските гърди, той чака награда.\nРекламната кампания отхвърля обвиненията и ги определя като абсурдни. Според тях видеото не е еротично, защото е насочено към реклами в национален ефир. Те твърдят, че самият енот е откраднал сутиена на актрисата и се е скрила под леглото. Те не взели насериозно заплахите за съд от зоопарка.\nКоментарите са изключени за Руски зоопарк съди рекламна компания заради енот в еротично видео


Порошенко подписа закон за реинтеграция на Донбас | glasove.com Новини Гласове\n20.02.2018 18:40 1365 преглеждания 5 коментар/а\nПрезидентът на Украйна Петро Порошенко подписа закон за реинтеграция на Донбас, съобщава РИА Новости. Той дава право на президента да използва армията в мирно време за защита на независимостта и териториалната цялост на страната. Според критиците му, законът развръзва ръцете на военните за настъпление на изток. За да влезе в сила, документът трябва да бъде публикуван в официалния вестник "Гласът на Украйна".\nПри подписването му Порошенко заяви, че законът „ще осигури правен механизъм за политическо и дипломатическо връщане“ на Донбас под контрола на Киев. Президентът разпореди на министъра на отбраната и на началника на Генщаба до 1 април да изготвят варианти за преформатиране на военната операция на изток и да предложат кандидатура за командващ на обединените сили.\nЗаконът дава право на президента да използва въоръжени сили в мирно време за защита на суверенитета. Така на практика се узаконява използването на армията на изток без обявяване на война. Още при първото четене на законопроекта депутатите отхвърлиха текста, който даваше приоритет на Минските споразумения при урегулирането на конфликта.\nЗаконът предизвика остри критики в самопровъзгласилите се Донецка и Луганска народни републики, според които той нарушава Минските споразумения и развръзва ръцете на военните. Руският външен министър Сергей Лавров също заяви, че новият закон зачерква Минските договорености.\nПорошенко закон реинтеграция Донбас\nМуйо на 20.02.2018 в 20:20\nОчакваше се отпреди три месеца. Да видим дали ще се сбъдне и втората прогноза - че навръх президенските избори в Русия ВСУ ще започнат офанзива в Донбас.\nАйде, айде! на 20.02.2018 в 20:58\nПорошенко отдавна е отписал тези територии. Целта е Русия наистина да бъде въвлечена във военен конфликт. Донбас винаги е бил заселен с етнически руснаци, докато в исторически план племената от които украинците претендират че произхождат са населявали областа на днешният Ивано-Франковск. Дори съветската власт не успя да промени етническият състав на Донбас. Военна операция насочена срещу тази област ще предизвика ответни действия на Русия за защита на сънародниците си. Това пък ще развърже ръцете на американците които насъскват Украйна срещу Русия. Последиците от подобно безумие на Порошенко са непредвидими но при всички случаи ще са плачевни.\nСеверина на 20.02.2018 в 23:13\nНали Парванов и Марин ги напущаха тука и им дадоха ЕС гражданство срещу 30 хиляди евро на калпак по линия на Коминтерна и Комундерна.\nИнтересен казус за САЩ и ЕС на 21.02.2018 в 10:17\nОт тази информация излиза,че парламента на Украйна отхвърля приоритетите на Минските споразумения,т.е.те със ЗАКОН казват,че за тях не важат.Какво става обаче със санкциите срещу Русия,за които основен мотив е уж "неспазването" на Минските споразумения и как ЕС ще приемат това решение на Украйна? Въпреки,че лицемерието и двойните им стандарти са обичайна практика,особенно за отвъдокеанските им началници.\nOLD на 21.02.2018 в 13:26\nЛогичен извод на колегата по-горе ! Може пък да си я връщат в Родината ? Е малко като при сагата с предната зимна олимпиада и действията стнали понейното времетраене в Украйна. Но режисьорите нали са същите. - : ))А НИК-ът на дамата с името Северина, ме подсеща за една популярна естрадна песен от младите ми години на " Диана експрес ". Това без подтекст, разбира се ! https://www.youtube.com/watch?v=B6Irx5zDO40


Жандармерист спасява живота на партизанско бебе, не му дават да го осинови - 24chasa.bg\n12.04.2020 06:00; Ваньо Стоилов\nРоза и Георги Мусорлиеви са отгледали и възпитали заедно 3 деца. СНИМКА: Ваньо Стоилов\nСватбата на Мария /Мара/ и Марко Димитрови през ноември 1942 г. в село Асеновец, Новозагорско. Вдясно с мустаците и калпака е бащата на Марко дядо Димитър.\nБиологичните родители на Мария-Роза Марко и Мария /Мара/ Димитрови\nСватбената снимка на биологичните родители на Мария-Роза Мария /Мара/ и Марко Димитрови.\nПо пелената от кенарено платно, с която било повито партизанското бебе, още личат дупките от куршуми. Тя се пази в музея в Нова Загора. СНИМКА: Ваньо Стоилов\nМалката Мария-Роза с двете си баби - вляво е майката на Мара - Васка от Македония, вдясно - баба Каля, майката на Марко, от село Асеновец, Новозагорско. ,\nПрепогребението на тленните останки на партизаните в Нова Загора. Баба му е поставила бебето Мария-Роза върху капака на ковчега на родителите му.\nПоклонение на лобното място на Мара и Марко Димитрови. Мария-Роза е момиченцето с панделката.\nМитинг след 9 септември 1944 г., на който присъства и момиченцето Мария-Роза.\nМария-Роза на почивка във Велинград през 1951 година.\nДо 1950 г. Мария-Роза расла при баба и дядо в село Асеновец.\nЖандармеристът Иван Димитров Иванов от новозагорското село Новоселец, който пожелал да осинови бебето.\nДокумент, който свидетелства, че жандармеристът Иван Димитров е завършил военна химическа школа с чин подофицер.\nСлужебната бележка, която жандармеристът Иван Димитров получил при освобождаването му от Старозагорския затвор. С нея след години близките му взели обезщетение.\n81-годишната преди 3 години Каля от Нова Загора, първа братовчедка на Мария-Роза, разказа, че партизанското бебе било повито с пелените, в които били отгледани тя и двамата й братя. Тя пазеше ревниво вестници, в които навремето е описана драматичната история. СНИМКА: Ваньо Стоилов\nРоза Мусорлиева разказа необичайната си история пред "24 часа" през есента на 2017 година. СНИМКА: Ваньо Стоилов\nМомичето и мъжът се срещат 19 години по-късно, само за 5 минути\nТази история - за единственото у нас партизанско бебе, родено в балкана, разказах на страниците на вестник "24 часа" през есента на 2017 година. Сега се връщам към нея, тъй като главната героиня в разказа Роза на Цветница има имен ден. За съжаление, тази година тя посреща празника си за първи път без съпруга си Георги, който почина през юни м.г. Заради коронавируса жената ще остане в дома си в София заедно със сина си Атанас, който живее с нея.\nЩе добавя само, че историята е разказвана и преди промените от 10 ноември 1989 г., но има една подробност - тогава са стигали само до съдбата на роденото в планината момиченце. Мълчали за по-нататъшната история на жандармериста Иван, който пожелал са осинови детето, което останало сираче след смъртта на родителите му партизани, и така спасил живота му. Някак не било прието да се пише за жандармеристите, участвали в акции срещу партизани.\n"За миналото няма какво да си прощаваме, няма да го върнем, а и всеки от нас е изживял своята Голгота. Важно е заедно да гледаме напред". Това казва пред "24 часа" Роза Мусорлиева. Тя е единственото у нас партизанско бебе, родено в планината. Съдбата решава още в първия си ден на белия свят да остане кръгъл сирак, но да живее, защото за нея се застъпил един от душманите на родителите й - жандармерист, участвал в наказателната акция срещу тях.\nДрамата се разиграла на 14 юли 1944 г. високо в Средна гора над новозагорското село Асеновец. Там, в местността Боруклука, най-вероятно през нощта на 13 срещу 14 юли в скалъпена надве, натри землянка върху платнище се ражда момиченце. Майка му е партизанката Мария /Мара/ Димитрова, тогава на 26 години. Акуширал бащата на детето - партизанинът Марко Димитров от Асеновец, по онова време 24-годишен. Другарите им от отряда ги оставили там, за да дадат живот на бебето, което очаквали.\nОставили им и помощник - 16-годишния техен земляк Иван Минчев, гимназист, който едва от месец бил в гората и нямал никакъв конспиративен опит. Това и се оказало фатално...\nМарко бил организиран ремсист още през 1940 г., когато заминал войник в 12-и артилерийски сливенски полк. От там го пратили да служи в Скопие, тъй като по това време администрацията в Македония е българска. Младежът бил умен и начетен и бързо го издигнали за полкови ключар. Имал достъп до оръжие и боеприпаси. Лесно се свързал с македонските партизани, които започнал тайно да снабдява не само с оръжие, но и с обувки и дрехи от казармата.\nСред партизаните там били и тримата братя Жеревски, с чиято сестра Мария българинът се запознал. Като тютюноработничка момичето, което галено всички наричали Мара, било активистка на работническите борби за социални правдини. Двамата се харесали, между тях пламнала любов.\n"Когато дошла време за уволнение, Марко трябвало да се върне на село в България. Тогава лютите македонци му казали: "Българино, няма да се върнеш жив, ако не вземеш сестра ни!". Но и той нямал никакво намерение да се отказва, двамата наистина се обичали. На село не я приели като чужда - била все засмяна и сърдечна, вдигнали сватба през ноември 1942 година", разказва пред "24 часа" племенницата на Марко Димитров Каля, която тогава, на 81 години, живееше в Нова Загора. Тя е дъщеря на една от сестрите на партизанина - Йовка, и първа братовчедка на партизанското бебе Роза. Носи името на майката на Марко и нейна баба - Каля.\nМарко започнал да учи земеделие, но не спрял с ремсовата си дейност. През лятото на 1943 г. бил пред провал и трябвало да избяга при партизаните в отряд "Хаджи Димитър", който действал в неговия край. Там получил името Дамян. Вече бременна, при него през зимата в гората излязла и Мара. Макар и да предчувствала трудностите на партизанския живот, бъдещата майка си мислела, че ще бъде по-спокойна до съпруга си. Дали й партизанското име Роза.\n"Когато наближило времето вуйна да ражда, майка ми Йовка, отдавна женена в друго село, занесла на родителите си в Асеновец пелените, с които била отгледала мен и двамата ми братя. Дядо ми Димитър, бащата на Марко, ги предал на сина си в балкана. Зная, че отишъл с волска кауца на срещата... Тя им била последна. Другото, което зная, е че дядо бил против младежа Иван Минчев, който после партизаните оставили при бъдещите родители. Не го намирал за читав човек, така и излязло", вълнува се и до днес Каля.\nПровалът наистина дошъл след предателство на Иван. След като помогнал на съпартизаните си да се устроят преди раждането, той решил да слезе към Нова Загора за лекарства и дрехи. Противно на всички конспиративни закони, наминал и към родната си къща, за да види близките си. Там бил и мъжът на сестра му - жандармеристът Руси Цветков, за когото не било тайна с какво се занимава младият му шурей. Той, а и майката на момчето, лесно го склонили да предаде другарите си - по онова време законът давал по 50 хиляди лева на партизанска глава, които не били за изпускане.\nНа другата сутрин, към 11 часа, водените от Иван жандармеристи стигнали до мястото, където в импровизирания родилен дом младите родители се суетели около новороденото. Младокът подал договорения сигнал с уста. Нищо неподозиращият Марко се надигнал да го посрещне, но бил повален с първите изстрели. Паднал, според очевидците, цялият в кръв и мозък. Мара оставила увитото в пелената бебе зад един пън и стреляла по жандармеристите. Ранила един, преди да бъде убита и тя - куршум пронизал корема й, цялото й тяло било на решето. Месеци по-късно, пред Народния съд, един от нападателите - Биню Петков от село Любенова махала, ще признае как с мерника на пушката си избил от устата й и прибрал златния зъб на мъртвата. После някой му го откраднал...\nЖандармеристите знаели, че срещу тях има и новородено бебе. То оцеляло по чудо, оставено на милостта на куршумите от битката. Те само го одраскали и пробили няколко дупки в пелената, с която майка му го била завила. До 1989 г. тази пелена от кенарено платно на бледокафеви ивици беше сред основните експонати в експозицията на музея в Нова Загора, по нея и досега личат петна от кръв. Казват, че тя била във витрина с пукнато стъкло, през което хората пускали стотинки - като пред икона в черква. Днес този експонат е грижливо прибран в картонена кутия в хранилище на музея.\nА пред жандармеристите на 14 юли 1944 г. към обяд имало истинска дилема - какво все пак да правят с това бебе? Дори се завързал спор дали да го подхвърлят и набучат на щиковете си или да стрелят по него като по мишена. В този момент жандармеристът Иван Димитров от новозагорското село Новоселец, също на 26 години като току-що застреляната майка, промълвил нещо неочаквано: "То за нищо не е виновно, аз съм бездетен, искам да го осиновя". И добавил за застраховка: "Ако не стане достояние...".\nСпоред някои, жандармеристът дори бил казал: "Този червей за нищо не е виновен" по адрес на бебето. Думи, които дядото на момиченцето Димитър никога не му простил.\nДнес никой не може да каже дали искането на униформения е било внезапен порив или обмислено предварително желание на мъжа. Но тези му думи спасили живота на бебето. Началникът на групата пък решил, че новороденото им е трофей, за който също им се полагат 50 хиляди лева по закон и позволил на жандармериста да го отнесе живо в полицейския участък в Нова Загора. Било нещо съвсем необичайно - новородено момиченце сред група сурови, но и явно объркани в онзи момент мъже.\nЗа историята после самата Роза е слушала много. Тя разказа пред "24 часа" за първите си часове, след като загубила родителите си: "Най-напред жандармеристите позвънили в Стара Загора и обяснили, че имат още един партизански трофей, жив. От там им казали да го доведат при тях, но бързо разбрали, че става въпрос за бебе, което дори не може да ходи. И отрязали мераците им за още 50 хиляди.\nТогава се сетили за една акушерка - Мария Атанасова, и ме занесли при нея. Тя бързо решила, че може да ме даде на една от своите пациентки - Мария Лазарова. Първескинята преди 2 месеца била родила момченце и още кърмела. Дали ме на нея да се насуча - родната ми майка нямала време дори един път да ме накърми... Само че съм била много лакома и жената се уплашила, че няма да остане мляко за нейното дете и ме върнала на жандармеристите. Това ми било за първи и последен път в живота - да суча мляко от женска гръд.\nНо и тогава не се решили да ме дадат на жандармериста Иван, сигурно скандалът щял да бъда голям. А и дядо и баба на село били живи и здрави, значи съм имала близки хора. Тогава докарали от Асеновец майката на убития Марко Каля - моята баба. Приживе тя разказваше, че през деня на 14 юли била видяла жандармеристите, които минали през селото на връщане от акцията. Сред тях имала и познат. "Чия душа зачернихте днеска?", го попитала тя. "Кальо, много лоша работа свършихме, избихме едни златни зъби", отговорил онзи. И добавил: "Който можа, избяга, който не можа - остана!". И дума не казал, че са убили сина и снаха й. И баба до 9 септември 1944 г. мислеше, че те са живи, че са избягали, без да могат да ме вземат със себе си.\nКогато дошла в полицията, първо й ударили няколко шамара, после я вкарали в мазето, където ме държали. Не съм плачела, но личало, че съм жива. Била съм повита със същата пелена - когато баба започнала да ме разповива, кожата ми започнала да се свлича, защото платното се било залепило за нея. Веднага спряла... Казваше, че дори пъпът ми не бил вързан и са можели да изтекат червата ми. Имала съм отляво драскотини до кръв.\n"Вземай го и се махай", рекли на баба и тя ме понесла навън. Първо се отбила в аптеката, за да ми купи биберон. Аптекарката, бранничка, я познала и я подкачила: "Какво хубаво дете носиш", рекла. Баба й отвърнала: "То и синът и снаха ми са хубави!". "За тези, дето са тръгнали да свалят царщината, биберон няма!", отсякла тогава аптекарката и изгонила баба. Жената се принудила да завие в тензух залък хляб и да го топи в мляко - такъв бил биберонът, с който ме хранила".\nНа 9 септември 1944 г. партизаните слезли от Балкана. Родителите на Марко Димитров - Каля и Димитър Аджемови от село Асеновец, взели бебето и се наредили сред посрещачите, но техните хора ги нямало. Дори и тогава другарите на убитите не посмели да кажат истината на двамата, баламосали ги, че Марко и Мара се наложило да останат в Сливен, ще си дойдат утре. Това утре така и не настъпило, на втория ден вече се принудили да им разкажат какво се е случило на 14 юли 1944 година.\nВ същия този ден от бързане жандармеристите дори не погребали убитите партизани. Наложило се по заповед да се върнат на другия ден. И понеже Марко бил висок и строен човек, решили да пречупят на две тялото му, за да го съберат в тесния гроб. Нямало кой да копае по-голям, разказват близките.\nНа същите жандармеристи се наложило и втори път да погребат убитите партизани. Веднага след септември 1944 г. новата власт решила да ги препогребе в Братска могила в парка на Нова Загора и арестуваните, но все още неосъдени жандармеристи, за да бъдат публично унизени, трябвало да изкопаят новия гроб и да пренесат останките в него. Още веднъж, през седемдесетте години на миналия век, костите са препогребани - този път под паметника на Петко Енев в Нова Загора и близките им се надяват те вече най-после да са намерили вечен покой.\nМомиченцето останало при баба и дядо в Асеновец. Издали му акт за раждане според датата, когато било отнесено в полицията в Нова Загора - 14 юли. Не се знае как са мечтаели да нарекат детето си Мара и Марко, но възрастните хора му дали името Мария-Роза - това били имената на майка му - рожденото и партизанското. Дори през лятото на 1949 г. тайно от другарите на убитите кръстили детето с църковен ритуал. Но не в черквата. Свещеникът дошъл в дома им в Асеновец, за да не се разчуе, че партизанското дете приело християнско кръщение. "От онова време е останала любовта ми към котките. Те бяха моите кукли, много обичах да си играя с тях на село", спомня си Роза.\nУчастниците в смъртоносната акция били изправени пред Народния съд, който в онези времена не си поплювал. Но както жандармеристът Иван Димитров спасил живота на бебето, сега дошъл ред то да спаси неговия. Мария-Роза се оказала неговата индулгенция през съда. Заради случая с нея мъжът получил затвор за сравнително кратък срок. Останал зад решетките в Старозагорския затвор от 15 март 1945 г. до 15 октомври 1948 г., след което е освободен. Бащата на Марко - дядо Димитър, не бил съгласен с тази присъда, смятал, че Иван има и други убийства.\nКато малолетен, с малка присъда се отървал и предателят Иван Минчев. Но малко по-късно той се забъркал в друга трагедия - решил да бяга на Запад и убил пощаджийката на село Асеновец, за да грабне парите от пенсиите на хората и да изчезне. Казват, че е ликвидиран на българо-гръцката граница при опит да я премине. Не се знае дали е било точно така, но от тогава следите му се губят завинаги.\nА след като се завърнал в Новоселец, жандармеристът Иван, който бил известен сред съселяните си като "стражарят", се хванал на работа като пазач на язовир, после работил в птицеферма. Викали му и Иван Точилката - може би защото бил слаб и висок човек. Бог все пак го дарил с дете - бездетната му жена Стана починала и той се оженил за Куна - вдовица, която вече имала един син. През 1951 г. им се ражда още един син - Станчо, който починал през миналата година /2016 г./. Неговата дъщеря и внучка на бившия жандармерист - Кремена, се срещна с "24 часа".\n"Дядо никога не е крил, че искал да осинови партизанското бебе, но не му позволили. Разказваше, че искали да го злепоставят пред Народния съд, като обявили, че уж хвърлил нарочно със сила момиченцето на земята, за да умре. Как щеше да оцелее това бебе на 1 ден, ако наистина го бях хвърлил", чудеше се той. Дядо много пиеше и пушеше, обичаше да чете от моята книга приказките на Братя Грим. Не зная, сигурно е стрелял срещу партизани, но за мен беше добър човек. Почина внезапно от инфаркт на 20 октомври 1986 г., беше на 68 години. Падна от столчето, на което стоеше и си отиде за секунди. Помня, че ме наричаше "моята маргаритка", разказва внучката му Кремена.\nМаргаритка, Роза - все имена на цветя. Какво ли е преживял този човек, какво ли е било в душата му, би се попитал всеки непредубеден.\nКато пазач на язовира, Иван Димитров преживява инцидент. Птица рибар му се нахвърлиа и го клъвнала по дясното око. Не ослепява съвсем, но цял живот после трябва да носи очила. "После из Новоселец говореха, че това било възмездие заради това, че бил жандармерист. А баба Куна обясняваше това с: "Така го е сварил законът". Имам документ и зная със сигурност, че е завършил химическа подофицерска школа... А покрай инцидента с окото в село говореха и това, че уж комунистите му пратили птицата за отмъщение, но чак дотам не вярвам, нямало е как да стане", допълва внучката Кремена.\nТя открила и запазила в семейните книжа още един документ за дядо си - служебната бележка, която му издали при освобождаването му от Старозагорския затвор на 15 октомври 1948 година. С нея доказали, че той е репресиран и след 1989 г. получил посмъртно обезщетение - "някъде между 2500 и 3000 лева".\nСъдбата понякога наистина си прави злокобни шеги - след като участвал в подялбата на онези 100 хиляди лева, които жандармеристите получили според тогавашните закони за убитите двама партизани, години по-късно наследниците на Иван Димитров взели и обезщетение заради присъдата му от Народния съд. "Халал да са им тези пари", бе коментарът по този случай на Роза, която през 2017 г. бе на 73 години и отдавна живее в София.\nТя била осиновена от Атанас Димитров - един от бойните другари на биологичните й родители, участник в съпротивата. Той бил виден за времето си политик от БКП, министър, партиен и държавен ръководител, зам.-председател на Народното събрание в годините между 1977 и 1990-а. Човек с възможности, който обаче не можел да има деца, тъй като съпругата му Кръстина остава бездетна след жестоки побоища в полицията преди 1944 година, когато била едва на 17. Двамата познавали детето на Марко и Мара и искали да го осиновят.\nНо това не става веднага. Момичето живее при баба и дядо на село до 7 ноември 1950 година. В това време заболяло тежко от туберкулоза, започнало да повръща кръв и баба й Каля сериозно се уплашила да не умре. Затова лично завела Роза в Стара Загора, където по това време Атанас Димитров е партиен шеф. Води я на 7 ноември, по време на манифестацията за Октомврийската революция.\n"Дори не казала на дядо, който никога не прежали сина си Марко и много плачеше. Баба беше по-твърда, тя живя до 1982 г. и почина на 92 години. Когато ме остави при Димитрови в Стара Загора, ми каза, че за Нова година ще дойдат да ме вземат. Когато наистина дойдоха, аз им казах, че искам да остана в новото си семейство. Че искам, като другите деца, да си имам майка и татко. "Но ти си имаш", рече ми тогава дядо. "Искам да са живи, не само на снимка", съм отговорила аз и така съм направила сама своя избор", връща спомените Роза. По-късно завършва история.\nПо това време тя все още е Мария-Роза, но през 1960 г. излязъл закон, според който хората в България не можели да имат двойни собствени имена. "С Мария се разделих по съвет на майка Кръстина, осиновителката ми, защото много са Мариите по света, останах само Роза - с партизанското име на биологичната ми майка", разкрива жената.\nТя разкрива още една своя тайна пред "24 часа". Всички, включително и внучката на жандармериста Иван Димитров, смятат, че той умрял, без повече да се види с някогашното партизанско бебе. Умрял с мъката, че не само не му позволили да осинови детето, но дори не му дали и да го види.\n"Не е така. През май 1963 г., малко преди да се омъжа, майка Кръстина ме попита дали искам да видя човека, който пожелал да ме осинови. Нарочно не ми каза, че бил жандармерист, за да не бъда предубедена. Не възразих и мъжът дойде у нас в София, тогава живеехме на ул. "Оборище". Дойде сам. Постоя не повече от 5 минути. Каза ми: "Исках да те осиновя навремето, но така стана, че не се получи. Не те дадоха на мен". Плачеше през цялото време. Аз се опитвах да го успокоя. Казах му само: "Как сте, недейте да плачете!". После той си тръгна, нищо повече не чух за него", разказва Роза.\nНа въпроса кого чувства повече за свой баща - биологичния или осиновителя си, тя отговаря: "Наричам Марко Димитров баща ми, а Атанас Димитров, който ме осинови и отгледа - татко. Например - татко е познавал баща ми".\nДнес Роза, по съпруг Мусорлиева, е пенсионерка. С мъжа си Георги са отгледали 3 деца - Аврора, родена навръх 7 ноември - датата на Октомврийската революция в Русия и затова получила името на крайцера, възвестил началото й, Атанас, който носи името на осиновителя на Роза, и Дамян - кръстен с партизанското име на биологичния й баща. "Дори по едно време вкъщи се бяхме събрали 3 революции - аз съм родена на 14 юли - датата, на която в Париж избухва Френската буржоазна революция, дъщеря ми Аврора, родена на 7 ноември, и снаха ми Мария, жената на сина ми Атанас, която е родена на 9 септември, дата на социалистическата ни революция", забелязва Роза.\nТя никога не приела да стане активен борец против фашизма и капитализма, нито пък да бъде наричана най-малката партизанка на България, както съблазнително й предлагали преди 1989 година. Единствено получавала пенсия като сирак от съпротивата, докато навърши 16 години.


Как „Севиля” разплака „Манчестър Юнайтед” на „Олд Трафорд”\n– 14.03.2018Публикувано в: Slideshow, Актуално1, Футбол\nЕвропейската приказка на „Манчестър Юнайтед“ приключи безславно. След 0:0 в Испания, „Севиля“ изчака своя момент на „Олд Трафорд“ и удари на два пъти в края на мача за историческо 2:1, което прати тимът на четвъртфинал. „Юнайтед“ игра предпазливо, също изчакваше своя шанс, но андалусийците с привидно стабилна защита си спечелиха възможността да триумфират в дуела. Винченцо Монтела заслужава да му се свалят шапки, защото постигна нещо значимо, след като бе изгонен от „Милан“ след лавина от критики. За Моуриньо остава горчилката, че тимът му не показа онази ефективност от последните три мача, но и със сигурност той има своята вина.\n„Червените дяволи“ имаха своите шансове, но ги пропиляха и играеха с настройката, че ако не вкарат, ще се стигне до продължения. Гаранцията им обаче отпадна в 74-а минута. Португалският наставник отново прояви страха, във който феновете го обвиняват след важните мачове. Сега отново ще е под техния прицел. Испаните удариха при една от контраатаките си. Бен Йедер матира Де Хея, след като бе изведен от Сарабия. Четири минути по-късно резултатът стана 2:0. Йедер вкара втория си гол и смълчи шокирания „Олд Трафорд“. Този път с глава след центриране.\nПосле Де Хея трябваше да прави спасяване, за да запази резултата, а противно на логиката испанците се настаниха в половината на своя съперник. В 82-а минута Лукаку пропусна от много чиста позиция, като прати топката над вратата. Все пак две минути по-късно белгиецът реализира. След центриране от корнер даде надежда на „Олд Трафорд“, но напразно. Статистиката в края сочеше, че „Севиля“ има повече изстрели към вратата на съперника, което е показателно. В крайна сметка тимът на Монтела си заслужи завоюваното място на четвъртфинал.


Внасяме предложение за комисия за контрол на изхарчените за борба с коронавируса пари, заяви лидерът на БСП\nСофия, България 05 Май 2020, 17:31 3830 прочита 5 коментара Автор: БЛИЦ\nТова заяви председателят на БСП Корнелия Нинова на пресконференция в централата на „Позитано” 20.\nПредседателят на БСП коментира, че това са стимули за производство, както и от срещите, които е провела последните дни се вижда, че земеделските производители имат проблеми с реализацията на продукцията. Тя изтъкна, че мерките, които бяха обсъждани, а именно - да им се осигури излагане на продуктите в търговските вериги, не са проработили и ги затрудняват, като е невъзможно всеки малък земеделски производител да отиде и да се договаря с търговските вериги: „Затова предлагаме държавен механизъм за изкупуване на тази продукция и държавата да бъде тази, която разговоря с веригите и пласира продукцията.\nТова може да стане чрез съществуващите държавни борси, на които не се оползотворява капацитета. Помощта за земеделците- производителите на плодове, зеленчуци, месо и мляко е абсолютно задължителна.”\n„По отношение на строителството, ние съсредоточаваме своето внимание върху ВиК сектора и ще настояваме за държавни инвестиции в този отрасъл. Преди кризата целият ВиК сектор беше в тотален срив и колапс: водопреносните мрежи, състоянието на язовирите, пречиствателните станции, всички проекти на общините, които касаят подновяването на ВиК инфраструктурата. Беше огромен проблем преди да дойде кризата- и безводието, и режима на вода.\nПросто го забравихме”, припомни Корнелия Нинова. Тя подчерта, че това е един огромен сектор, в който могат да се съсредоточат нови работни места, работа за строителни фирми, за доставчици на материали и други.\n„Четвъртото е помощ за общините. Преди малко участвахме във видео-конферентен разговор с управителния съвет на Сдружението на общините. Те бяха също на първо линия в борба с вируса. Поеха много разходи- за помощ на общинските болници, за храни и социални помощи,за дезинфекция.\nВ този разговор за пореден път се убедихме, че бюджетите на общините не стигат”, информира Нинова. Тя допълни, че много от кметовете, без оглед на политическа принадлежност, са декларирали, че бюджетите на общините вече са на минус: „Имат и много по-малко приходи. Смятаме, че държавата трябва да влезе в ролята си и да окаже помощ на общините чрез увеличаване на бюджета им с 10%.”\nКорнелия Нинова заяви, че за БСП е изключително важно да се осъществява контрол върху изразходването на средствата за борба с коронавируса: „Искаме пълна прозрачност и откритост как се харчат парите на хората, защото всичко, което се харчи, както и заемите, които ще се вземат, са пари на българските граждани и ще се връщат от българските граждани.\nЗа тази цел внасяме проект за решение за Временна комисия за контрол на разходите на публични средства, свързани с преодоляването на последствията от разпространението на Covid- 19.” Тя предложи комисията да е със следните задачи: да изисква и публикува информация за всички средства, в това число и получените от Европейския съюз, свързани с преодоляване на последствията от кризата.\nСъщо така да проверява съответствието на разходите с целите, условията и критериите, установени за отделните антикризисни мерки. „Предложението на БСП е тази комисия да се оглавява от опозицията, каквато е демократичната практика в останалите европейски държави и да се дава отчет пред обществото веднъж месечно за свършената работа. Това са нашите конкретни предложения, които ще внесем в парламента”, завърши Корнелия Нинова.


Предлагането на продуктите на Автосервизи ООД на пазара – новите възможности\nСпоред специалисти от Автосервиз ООД пазарът за продукти в днешно време е страшно достъпен. Както казваме ние, от Автосервизи ООД, в следствие на това, че пазарът за всякакви продукти днес е в голяма степен обхватен, вашето желание може да бъде успешно. Автосервизи ООД е компания, която вярва в качеството на нашите продукти и не прави компромис с цената. Пазарът в наши дни до голяма степен дефинира и отношението на почти всички производители и търговци към ползвателите на стоките им, но за Автосервизи ООД приоритет е потребителят и желаните от него продукти.\nПродуктите на Автосервизи ООД са най-уникалните на пазара\nВярвайки на Автосервизи ООД, вие ще останете в крак с тенденциите и в същото време креативни и изключителни. Създаваните от Автосервизи ООД продукти са носители на много добри качества сред останалите варианти в магазините и това присъства като очевиден факт, в който и самостоятелно ще се уверите. В нашата професионална сфера все повече производители и продавачи не обръщат достатъчно внимание на качественото производство за сметка на цената например, но в екипа на Автосервизи ООД сме установили най-добрия баланс.\nМного продукти, множество решения – доверете се на Автосервизи ООД\nПроизведените от Автосервизи ООД продукти винаги ще бъдат с проверено качество – изработените от Автосервизи ООД неща се разпространяват на пазара в най-добрия момент, за да бъдат нови, и достатъчно отдавна, за да станат популярни като нещо изключително. Предлаганите от Автосервизи ООД продукти винаги са били необикновени не защото са единствени, а защото са отличаващи се от останалите. Ние от Автосервизи ООД обичаме да казваме, че ако сте заинтересовани от мечтаните от вас продукти, то предполагаемо един цял ден няма да ви помогне само за да преполовите голямото разнообразие в магазините. Автосервизи ООД предоставя огромно наличие на продукти, които да паснат на вашите желания и предпочитания. В случай, че се нуждаете от безкрайно предлагане на продукти – ние от Автосервизи ООД на една ръка разстояние, за да ви улесним.\nВсички продукти на Автосервизи ООД са в пълно съответствие с иновативните решения на пазара\nДа сме ваша опора в желанието да изразите вашата специална енергия, е онова, което вграждаме в процеса на подготовка на всички продукти, които ние от Автосервизи ООД продаваме. Предоставете си възможността да проявите това, което сте скрили във вас и което силно му се иска да излезе на навън с продуктите на Автосервизи ООД. Когато имаш нещо, кореспондиращо не само на нуждите на купувачите, а и на тенденциите на времето, ти усещаш, че осигуряваш най-високото качество. Когато ви казваме, че продуктите на Автосервизи ООД са невероятни и впечатляващи, ние ви показваме, че те обезателно могат да ви направят впечатление. Продуктите на Автосервизи ООД правят впечатление, отличават се. Потребителите на Автосервизи ООД са нашият пътеводител, според който изграждаме все по-уникални и все по-качествени продукти. Всички продукти на Автосервизи ООД са напълно приложими и това ги прави специфични.\nПоследно ще обърнем внимание, че пазаруването на продукти от Автосервизи ООД представлява задача, на която е необходимо да се обръща внимание доста отговорно. За финал бихме желали да разкрием нашата признателност на всеки един купувач, който е дал доверието си на Автосервизи ООД. Доверете се на Автосервизи ООД и ние ви даваме уверение за ненадминато качество, автентичност и това в действителност е съществено. Ще се оглеждаме за вас, за да изпитаме рамо до рамо удовлетворението да имаш продукти от най-висок клас.


Банско – съхраненото родолюбие… | Списание Черно и Бяло\nНачална страница Атлас Банско – съхраненото родолюбие…\nВ жегата на душна София, дни преди големите горещници, седя пред компютъра и трескаво търся къде да се изнеса…Предложения безброй – Св. Влас, Равда, Несебър, Сапарева баня и… Банско. Дали някога съм ходила или само съм минавала? Срамота! И започвам да гледам- не ща хотели, моето „панелно чекмедже” ми е дошло до гуша; да видим къщите за гости. Ами повечето са като малки хотели, не е за мен. Я, това какво е – „Плевнята”, името ме връща в детството, в селото на моите родители, в китното Хрищени. Играла съм в плевня, в хамбар и с всякакви домашни животни. Домакините са оставили телефон. Свързвам се, мъжки глас любезно ми обяснява да се обадя на жена му. Звъня на стопанката и за моя радост, Рени ме поканва да си почина за няколко дни. Разбираме се за условията и пристигам в Банско. На автогарата ме чака с кола домакинът Иван и ме откарва до „Плевнята”. Големи дървени порти, влизаш по каменни плочи, вероятно това е място за гараж. Гледката е очарователна – виждам едно романтично райско място. Красота, спокойствие и битови задявки – отдясно е малък бунар с помпа и две качета, водата ромоли, прелива и носи хладина… Вляво- голяма кръгла маса от бук със столове, от самото дърво, сякаш прескочили от планината.Направо е моята стая, влизам и съм възхитена – чисто, удобно и хубаво. Най-важното, оказа се природен, естествен климатик. Настанявам се и Рени ми показва кухнята и механата. Всичко е в битов стил, изработено с мисъл, въображение и вкус от минали времена. Навън също е така, спретнато и издържано, без никакъв кич! Наоколо пълно с цветя, имаме си и японска вишна (сакура), Ваня, майката на Иван я донесла от хотела, където работела преди време. Да не пропусна – във фамилията са трима с името Иван, стопанинът, майка му и малкият петгодишен Ваньо, прекрасно дете, игрив сладур. Запознах се с цялото семейство – мили, отзивчиви, гостоприемни чеда на Пирина. През цялото време бях обгрижвана и гледана като „писано яйце”. Обиколила съм курорти, санаториуми, такова благородство и обичливо отношение не съм срещала. И знаете ли защо- защото това семейство тачи традициите, съхранява родолюбието, прави практичен бизнес и върви напред – върху темелите на миналото с поглед към бъдещето. На мястото на двуетажната бяла къща с кафява дограма е имало плевня и хората са гледали животни. Находчиво, умно, с много труд и любов са съградили този дом. ! Рени се грижи за домакинството и всеки ден мие плочите, за да ни е чисто. Иван пък вечер ни събира и нарежда с приятели на другата, чамовата маса – на сладки приказки, чудесни мезета, на блага ракия и великолепно бяло вино – негово производство. Той прави и шампоаните в банята – лавандула и роза. Ами изобретателен човек, от зодията е, няма да я издавам, не вярва в тия „щуротии”. Да не пропусна – Рени готви страхотна шкембе чорба, а майката на Иван – боб по бански с много зеленчуци. Трудолюбие, съчетано с гостоприемство и обич към живота.\nПри тази спокойна почивка си направих и културна програма. Видях къщата на Паисий Хилендарски – народен будител, духовник и светия, бащата на „История славянобългарска”. С желание разгледах дома на Неофит Рилски, монах, учител и художник, патриарх на българските учители и книжовници.\nВъзхитена бях от Веляновата къща, подобна по архитектура на тази на Неофит Рилски: възрожденска постройка, изографисана от представител на Дебърската художествена школа- уста Велян Огнев. И разбира се – къщата музей на поета-революционер Никола Вапцаров с неговата бяла пролет и прочувствените стихове… Силно ме впечатли стопанисването на тези забележителности от древната и нова история, обгрижването и опазването на възрожденския дух. Внушителна енергия, която зарежда… Бих нарекла целия град Банско музей със съхранено родолюбие. Не случайно ви разказах за Рени и Иван Гемови и тяхното голямо семейство, което пази родовата памет и уверено върви напред!\nПредишна статияЗащо държавата ни не се грижи за гражданите си? От къде идва агресията? И как кризата преосмисля ценностите\nСледваща статия„На снимки с Фелини“, фотоизложба, Италиански културен институт, 17.07–31.08.2020 г.


САЩ наредиха задълбочена проверка на някои самолетни двигатели - News.bg\nАмериканските регулатори наредиха инспекция на някои самолетни двигатели на Pratt & Whitney след инцидент през уикенда, при който части от двигател на пътнически самолет паднаха в жилищен квартал. Властите наредиха временно да бъдат приземени самолетите Боинг 777, информира АФП.\nАмериканските оператори на самолети с двигатели PW4000 на Pratt & Whitney трябва да инспектират тези двигатели преди да се подновят полетите, обявиха от Федералната авиационна администрация.\nСъс същия двигател като този, който се разпадна в САЩ през уикенда\nОт администрацията поясняват, че са издали заповед заради неизправност на перка на единия турбовентилаторен двигател на самолет Боинг 777-200, излетял от международното летище в Денвър.\nИзносване на метал се смята за основна причина за аварията на самолета на компанията United Airlines, при която части от неизправния двигател паднаха в квартали на Денвър.\nОт регулатора поясняват, че операторите трябва да проведат инспекция на перките на двигателите.\nДори преди инцидента в Денвър американските регулатори обмисляха по-стриктни инспекции на самолетите и на двигателите на Pratt & Whitney след инцидент в Япония през декември 2020 г., обявиха американски представители.\nНяма пострадали хора при инцидента в Денвър.\nНачало / По света / САЩ наредиха задълбочена проверка на някои самолетни двигатели


Детска рокля " Корона" >> Детски дрехи, играчки и аксесоари от BabyStreet - твоят детски онлайн магазин\nВ момента сте в: Начало » ПРОМО » Детска рокля " Корона"\nСвежа детска рокля за момичета от 3 до 6 години. Материята е памучна примесена с ликра. От талията се спуска широко набран тюл на два пласта завършващ със сатен. Предницата е украсена с надпис и корона от камъчета. От едната страна има пришита сатенена панделка.


Кафяв мъжки колан DSK114 - vikonte.eu\nvikonte.eu > Аксесоари > Колани > Кафяв мъжки колан DSK114\nКафяв мъжки колан DSK114, най-търсеният аксесоар за този сезон. Уникална изработка от много здрава естествена кожа с характерните за дизайна на такъв вид артикули странични шевове. Освен, че подсилват конструкцията на колана, те го правят да изглежда много стилен и желан от мъжката аудитория. Перфектно се слива с всякакви видове панталони и ризи, които лесно бихте избрали ако разгледате нашия онлайн магазин.\nКатарамата е с автоматично закопчаване и откопчаване, което улеснява много нашите клиенти. Плочката от своя страна е метална, лъскава и би привлякла погледите на нежния пол. Ако искате вашият стилен мъжки силует да има перфектна визия, то този колан идеално се вписва в общата картина. Това изделие е подходящо за подарък, който ще ви доставим в подходяща опаковка. Не пропускайте шанса си да се сдобиете с такъв изискан аксесоар.