Алергични лекарства - Животни 2020\nЛекарствата не само лекуват, но и самите те могат да предизвикат нежелани ефекти, включително и такива с алергичен произход. Поради липсата на осведоменост, хората имат склонност да наричат всеки нежелан ефект от приемането на медикаменти, наречени алергии. Междувременно само малка част от всички странични ефекти, а именно тези, включващи имунологични механизми (антитела или лимфоцити), се наричат алергични. Алергията към лекарства се характеризира с различни симптоми - от кожни обриви до бронхоспазъм и дори анафилактичен животозастрашаващ шок.\nНай-често нетърпимост към пеницилини и цефалоспорини, аспирин и други нестероидни противовъзпалителни средства (НСПВС), местни анестетици (прокаин, и т.н.), йод препарати (особено разлика медии), сулфа лекарства, антиконвулсанти и психотропни лекарства, както и различни лекарства от биологичен произход (ваксини, серуми, имуноглобулини).\nДалеч от всякаква непоносимост към тези лекарства е алергия, но ако наистина има алергия, е необходимо напълно да се елиминира употребата на този наркотик и (обикновено) свързаните с него лекарства. В редица ситуации възникват въпроси: наистина ли е невъзможно човек да използва това лекарство и как да го замени?\nАлергия към ацетилсалицилова киселина и НСПВС\nАспирин (ацетилсалицилова киселина) и други НСПВС често причиняват симптоми на непоносимост, включително много тежки, както и наличието на аспирин-индуцирана бронхиална астма. Ако човек е имал реакция към някое лекарство от тази група (диклофенак, индометацин, аналгин, пироксикам и др.), Той не трябва да приема никакви сродни лекарства (относително изключение - парацетамол). И ако главоболието може да бъде издържано, то е трудно да се справим със ставни заболявания без НСПВС.\nАнтибактериалните лекарства на сулфаниламид (стрептоцид, сулфадиметоксин и т.н.) вече са изпитали пика на своята популярност, когато са били предписани за всяка простуда, а сега се използват предимно комбинирани лекарства (бисептол). Междувременно някои лекарства имат напълно различна химическа структура. Как често се появяват кръстосани реакции между тези агенти се установяват чрез анализиране на данните за назначаването на различни не-антибактериални сулфонамиди при хора, които са имали непоносимост към сулфаниламидни "антибиотици".\nПри 215 пациенти са идентифицирани 247 случая (от 1 до 3 лекарства на човек) от сулфонамиди: диуретични лекарства (фуроземид и хидрохлоротиазид), лекарства за лечение на захарен диабет (глибенкламид), мигрена (триптан), ревматични заболявания (целекоксиб) и HIV инфекция. (ампренавир, дапсон). В същото време 80% от предписанията са били изписани отново, което може индиректно да покаже поносимостта на лекарството. Има 4 случая на нежелани реакции (1,6%) - по един при приемане на глибенкламид, суматриптан, фуроземид и целекоксиб, нито един от тях не е сериозен.\nПо този начин, като цяло, при пациенти с непоносимост към сулфонамид, рискът от кръстосани реакции към различни сулфонамиди с не-антибактериален ефект е малък. Все пак, имайте предвид, че този риск и кажете на Вашия лекар за вашите алергии все още си струва.\nАлергия към цефалоспорини и пеницилини\nПеницилините и цефалоспорините съдържат бета-лактамния пръстен в тяхната структура, поради което те са обединени от термина "бета-лактамни антибиотици". Сходството на структурата определя възможността за кръстосано алергични реакции между тези лекарства, въпреки че честотата на непоносимост към пеницилините е все още по-голяма.\nВъзможността за използване на цефалоспорин (cefuroxime) е проучена при 10 пациенти с алергия към пеницилин, което е потвърдено от кожни тестове. Ако кожният тест за цефуроксим е отрицателен, е проведено 3-дневно проучване с цефуроксим (с внимателно медицинско наблюдение на състоянието). Кожен тест за цефуроксим е положителен при 1 пациент. При останалите 9 души, алергични реакции не са наблюдавани по време на прием на цефуроксим, а повторният тест за цефуроксим след 1 месец остава отрицателен.\nАлергия към противоракови лекарства\nТакива причини могат да бъдат в онкологията, когато се появи алергична реакция към антитуморно лекарство. Тук има избор между риска от тежка реакция към следващата доза и отхвърлянето на това лекарство в полза на по-малко ефективните.\nЛекарите от Бостън (САЩ) са разработили протокол, който позволява да се постигне временна толерантност към химиотерапевтичните лекарства, към които е настъпила алергична реакция. Този 12-етапен алгоритъм е тестван при 98 пациенти с рак с непоносимост към лекарства от платина, паклитаксел, доксорубицин или ритуксимаб.\nПрилагането на лекарството е започнато в интензивното отделение и след това е продължило амбулаторно. В 94% от случаите не са наблюдавани нежелани реакции или те са леки, няма животозастрашаващи реакции. Благодарение на извършената десенсибилизация, всички пациенти са завършили предписания курс на химиотерапия.\nПодобен агресивен подход към лечението на пациенти, алергични към лекарства, трябва да се счита за обоснован в този случай. Въпреки това, общото правило трябва да бъде да откаже лекарството, причиняващо алергична реакция, и да го замени с лекарство с различна химическа структура.\nАлергията към лекарства е реакция на имунната система към различни лекарства. Често тази патология се среща при лекарите, във фармацевтите, които често влизат в контакт с фармацевтични продукти, вдишват двойки химически съединения. В резултат на това тялото става чувствително към лекарства, които в крайна сметка могат да доведат до алергии към всички приети лекарства. Патологични реакции към лекарства също се развиват поради отслабена имунна система, генетична склонност към алергии и наличие на свръхчувствителност към други вещества.\nПроблемът с патологичните реакции към лекарствата е много често срещан. За всеки човек е възможен неадекватен имунен отговор на поглъщането на лекарствени вещества, което се обяснява не само с големия брой различни иновации в областта на фармацевтичните продукти, но и с негативното влияние на екологията и нездравословната диета. В крайна сметка неблагоприятните фактори допринасят за чувствителността на организма. Разрастването на алергичните заболявания върху лекарствата е свързано с особеностите на тяхното взаимодействие с човешкото тяло, което се влияе от здравословното състояние, наличието или отсъствието на генетични фактори и хроничните патологии. Алергиите към хапчета или инжекции са опасни, тъй като причиняват сериозни животозастрашаващи усложнения. Може би развитието на ангиоедем или анафилаксия, които са бързи прояви на патологията, или появата на забавени признаци на злокачествена ексудативна еритема, токсична епидермална некролиза.\nНе бъркайте лекарствените алергии с тяхната непоносимост, при които след първата употреба на лекарството се появяват зачервявания, подуване на кожата и други признаци и изчезват веднага след отмяната. Алергията се характеризира с развитие на симптоми само след многократна доза.\nЛекарствената алергия се характеризира със следните общи симптоми:\nОбрив на тялото, белене на кожата\nВсички тези признаци се появяват след тридесет минути след приема на лекарството, понякога през първите три до четири минути. Възможно е също така появата на забавена патологична реакция, която се проявява в един ден и се проявява като признаци на тромбоцитопения, токсично увреждане на бъбреците, хемолитична анемия, агранулоцитоза, синдром на Лайел и др. само три до пет месеца след приема на алергена.\nСимптомите на лекарствените алергии не зависят от техния химичен състав или фармакологични ефекти. Всеки организъм реагира по различен начин на определени вещества.\nАлергична реакция към хапчета може да настъпи не само в резултат на поглъщането им, но и по време на постоянен престой в помещенията, където се съхраняват или произвеждат лекарства. Лекари и медицински сестри, фармацевти, служители на фармацевтични компании, работещи в производството, обикновено са изложени на това. Други рискови фактори са слабостта на имунитета, причинена от хронични заболявания, неконтролираните медикаменти, чувствителността към други алергени, обременената наследственост, лошото хранене, честата употреба на продукти, които могат да предизвикат реакции на свръхчувствителност.\nКак да се разграничи непоносимостта към лекарства от алергии\nПризнаци на лекарствена непоносимост са подобни на проявите на алергични реакции към тях. Разликата е, че появата на алергични симптоми засяга имунната система, с участието на която се получава производството на специфични антитела. Но проявите на нетърпимост не са свързани с активността на имунитета. Лекарствените вещества пряко засягат мастните клетки, което води до освобождаване на хистамин и появата на зачервяване, подуване, задух, сърбеж и други признаци, подобни на симптомите на истинска алергия. Други разлики между тези две понятия:\nНепоносимостта се проявява веднага след като лекарството влезе в тялото, докато появата на симптоми след многократна употреба на лекарството е присъща на алергична реакция.\nКлиничните прояви на алергия изчезват само няколко дни след прекратяване на употребата на лекарството и симптомите на непоносимост изчезват веднага след като лекарството престане да действа.\nКолкото по-голяма е дозата на лекарството, толкова по-изразени са признаците на непоносимост, а при алергия е достатъчна много малка доза от лекарството.\nРеакциите на свръхчувствителност при човек могат да причинят абсолютно всички лекарства. Но сред тях има няколко групи наркотици, които най-често провокират патологични прояви. Антибиотиците от пеницилиновия тип заемат първо място в списъка на най-алергизиращите лекарства, при което употребата им е мигновено развитие на най-тежките симптоми, например оток на ларинкса, анафилаксия. Също така е алергичен към аспирин, цефалоспоринови антибиотици, антипиретици (парацетамол, ибупрофен), витамини, сулфонамиди, обезболяващи, хормонални лекарства.\nНай-известните антибиотици, принадлежащи към пеницилина, са ампицилин, амоксицилин, бицилин, ампиокс, амоксиклав и др. индустрия. Установено е, че симптомите на алергия към приложението на тези антибиотици под формата на таблетки не се развиват толкова често, колкото при инжектирането им.\nАко човек има свръхчувствителност към пеницилин, употребата на цефалоспоринови лекарства също трябва да се избягва поради високата вероятност за кръстосана алергия.\nРазвитието на патологични реакции към ацетилсалициловата киселина е свързано с наличието на бронхиална астма, хронични патологии, както и с наследствена предразположеност към свръхчувствителност на организма. Заболяването засяга кожата, храносмилателните органи, дихателната система. Аспиринът може да предизвика обостряне на бронхиалната астма. Ако сте алергични към това лекарство се изисква да го замени с по-безопасен колега. Парацетамол или ибупрофен могат да се използват за намаляване на температурата или анестезията. И за да се намали рискът от образуване на кръвни съсиреци, се препоръчва да се приема Fraxiparin или Fenilin. Забранени лекарства, съдържащи ацетилсалицилова киселина, като Аналгин, Диклофенак, Пироксикам и др.\nТози антипиретичен агент се смята за един от най-безопасните, но често се срещат изразени алергични реакции с тежки симптоми след прием на парацетамол. Точните причини за това не са установени, но съществуват предразполагащи фактори, например свръхчувствителност на организма при близки роднини, слабост на имунната система и наличие на алергия към други вещества.\nИма голяма вероятност от патологични реакции към парацетамол, ако се приемат в комбинация с хормонални лекарства, антибактериални лекарства, фенобарбитал и др. В някои случаи алергията не се проявява върху самата активна субстанция, а върху помощни компоненти. С тази патология парацетамолът трябва да бъде напълно елиминиран, а за облекчаване на треската и болката, да се вземат лекарства с подобен ефект, но с различен състав (Nurofen, Aspirin).\nАлергиите към бисептол, сулфален, етазол, сулфазин и други сулфаниламидни антибиотици се срещат най-често при хора, страдащи от патологични реакции към лекарства, храна или домашни алергени. Свръхчувствителността към тези антибиотици се проявява под формата на обрив, трескаво състояние. В по-редки случаи е възможно анафилактичен шок. Други прояви на патология зависят от индивидуалните особености на организма и често алергията към сулфаниламидните антибиотици се бърка с хранително отравяне. Смята се, че това заболяване е по-често изложено на хора, които предпочитат да се лекуват самостоятелно, приемайки наркотици в тази група без лекарско предписание.\nКакво да правите, ако сте алергични към хапчета? Необходимо е да се подложи на медицински преглед, да се определят най-точните причини за реакцията, да се идентифицира алергенното вещество, тъй като има няколко компонента в състава на лекарствата и патологията може да бъде причинена от някоя от тях. Пълното преустановяване на употребата на алергенен агент, приемането на антихистамини, спазването на специална диета и използването на някои традиционни методи на лечение са в основата на терапията на алергични реакции към лекарства.\nЗа да се отървете от симптомите на патологията, на първо място е необходимо да откажете да приемате лекарства, които предизвикват негативни реакции от страна на имунната система. Ако лекарството се приема през устата, тогава пациентът се измива в стомаха, назначава сорбенти, ускорява елиминирането на токсините от организма. Вместо алергенно лекарство се избира продукт със сходен ефект, но с различен химичен състав. Ако заболяването е свързано със спецификата на работата, тогава е по-добре да се промени заетостта.\nИма случаи, при които заместването на лекарството е невъзможно, но необходимостта от нейното приемане е запазена. Изходът е десенсибилизирането на организма чрез употребата на лекарството по схемата, като се започне с много малки дози. Целта е “да се научи” тялото да прехвърли веществото нормално. Целият процес трае няколко дни в болнични условия и под строгия контрол на лекарите, тъй като съществува риск от обостряне на патологията, развитие на животозастрашаващи състояния. Тази техника се използва много рядко и само в специални случаи, тъй като не винаги се постига положителен резултат.\nКак и по какви начини мога да лекувам алергии, които възникват в отговор на медикаменти? Тежки симптоми, ангиоедем, анафилаксия се елиминират чрез инжектиране с разтвор на адреналин, хормонални вещества, антиалергични лекарства (Suprastin, Dimedrol). А основното лечение се извършва с най-новото поколение антихистаминови лекарства, като Telfast, Erius, Claritin, Zodak, Cetirizine и др. Мази Fenistil, Panthenol, Desitin се предписват за премахване на кожни обриви. - Advantan, Hydrocortisone, Elokom, Преднизолон. При симптоми на ринит и конюнктивит се прилагат назални и очни капки с антиалергичен ефект (Otrivin, Vibrocil, Vizin).\nОсновата на популярните терапевтични методи е използването на лечебни растения, от които се приготвят отвари, инфузии за орално приложение и за лечение на кожата. Други ефективни средства са мумия, яйчена черупка, пчелни продукти (само ако няма алергия към мед). В комбинация с медикаментозна терапия, тези средства могат да помогнат за премахване на патологичните признаци, както и за предотвратяване на развитието на усложнения. Рецепти за приемане вътре:\nИнфузия от тристранен влак.\nНевен, корен от женско биле, низ, безсмъртниче се излива вряща вода, настояват два до три часа.\nРазтворете мумиевото хапче в преварена вода, приемайте го веднъж на ден с мляко.\nОтвара от серия цветя и калина.\nПрясно изцеден сок от корен от целина.\nОтвар от дива роза, хиперикум, бял равнец, лайка.\nЗа компреси и лосиони се използват отвари от растения с противовъзпалителни и антисептични свойства, като лайка, невен, бял равнец, градински чай, живовляк, жълт кантарион и др., Мащерка, джоджен и др.\nАко сте алергични към някое вещество, препоръчително е да следвате специална диета, с която да намалите патологичните симптоми, да ускорите процеса на лечение, да повишите ефективността на лекарствената терапия. Има продукти, които имат висока алергична активност и тяхната употреба може да допринесе за увеличаване на проявите на заболяването. Най-популярната диета за реакции на свръхчувствителност предполага елиминирането на следните храни от диетата:\nПодправки и подправки, сосове.\nПрепоръчително е да се ядат варено говеждо месо, пресен кефир, заквасена сметана, пресни зеленчуци, овесена каша и ечемична каша, варени картофи, плодове и зеленчуци от бял и зелен цвят.\nВ острата фаза на лекарствената алергия е желателно да се постите за един или два дни при спазване на режима на пиене. След това постепенно започват да влизат в диетата лека храна. Такива мерки ще помогнат за очистване на организма от вредни вещества и подобряване на благосъстоянието.\nДори и след възстановяване, не трябва да злоупотребявате с цитрусови плодове, шоколад, продукти, съдържащи консерванти, аромати, хранителни добавки, както и алкохолни напитки, разтворимо кафе.\nАлергията е много опасна и е невъзможно да се предскаже как и с какво ще се прояви. Но е известно, че хората, които водят здравословен начин на живот, са много по-малко склонни да претърпят патологични реакции. Ето защо е важно да спортувате, да се храните правилно и да не претоварвате себе си емоционално и физически, така че имунната система да функционира правилно.\nПърво трябва да разберете какво представляват сулфонамидите. Това са лекарства, които се използват за лечение на чревни инфекциозни заболявания.\nНай-честите причини за заболяването са грам-положителните и грам-отрицателните бактерии.\nВ повечето случаи тези лекарства помагат на нашето тяло, но понякога могат да бъдат вредни. Това е да провокира алергия.\nПо принцип тези, които реагират и на други лекарства, страдат от такива алергии.\nАко човек не притежава такава информация за здравето си, тогава, преди да вземе това или онова лекарство, е необходимо да се преминат специални тестове. Те ще ви помогнат да научите за алергичната реакция.\nОсобеността на алергията към сулфонамидите е, че проявлението му е много подобно на хранително отравяне.\nВ повечето случаи хората смятат, че са се отровили с нещо и не търсят помощ от лекар. И има много неприятна ситуация, опитвайки се да се излекува от въображаемото заболяване, положението им само се влошава.\nОсновните симптоми на алергична реакция към сулфонамиди:\n- Появата на петна с папули върху кожата.\n- Малък обрив, като кошери.\n- Възпаление на вътрешните органи.\n- При такава алергия практически няма анафилактичен шок.\nВъзпалението на вътрешните органи е най-опасният симптом. Тя не може да бъде призната без хардуерни и лабораторни изследвания.\nАлергията към сулфонамидите се наблюдава дори при приемане на малка доза от лекарството.\nИ всеки човек може да се прояви по различни начини.\nПреди да назначите правилното лечение на заболяването, лекарят отправя препоръки към изследванията. След като получи резултатите, той внимателно търси дали диагнозата е потвърдена или не.\nПри получаване на резултати от тестове с потвърдена диагноза, терапевтичното лечение се предписва по определена схема.\nЗа това се нуждаете от цялостно лечение. Но за началото изключва употребата на сулфаниламидни лекарства.\nТерапевтичното лечение може да се раздели на неспецифични и специфични. Терапевтичното лечение с помощта на специфичен метод включва защита на сулфонамиди. Но неспецифичният метод е предназначен за получаване на продукти, които отстраняват симптомите на болестта.\nЗа да се намалят симптомите и да се подобри общото състояние на тялото, е необходимо да се приемат антихистамини.\nВсеки знае, че е по-добре да се предотврати заболяването, отколкото да се страдат от неговите симптоми. За да направите това, е необходимо постоянно укрепване на имунната система и защита на вашето здраве. Опитайте се да избегнете замърсената околна среда.\nНе приемайте лекарства без рецепта, особено в случаите, когато има възможност за алергия.\nНякои препоръки за предотвратяване на алергична реакция:\n- Не приемайте лекарства, без да се консултирате с лекар, и особено със сулфонамиди.\n- Ако имате някакъв симптом на алергична реакция, незабавно се свържете със специалист.\n- Преди да започнете да използвате лекарства, трябва да проверите за ефектите на различни алергени върху тялото.\n- Не можете да използвате лекарства, ако преди те са имали алергия, въпреки че вече е минало много време.\n- Доверете се само на думите на професионалистите и не слушайте реклами и "умни" приятели.\nАлергична реакция към сулфаниламидни лекарства се появява при хора, които приемат лекарства, без да се консултират с лекар. За съжаление това води до усложнения след това. Особено са засегнати бременни жени и деца.\nДори лечението на обикновената настинка трябва да бъде предписано от професионален лекар. Той ще може не само да предпише необходимите препарати, но и да вземе предвид индивидуалните характеристики на всеки пациент.\nЕдин проблем след друг. Алергия към сулфонамиди\nСулфонамиди - група лекарства с антибактериално действие. Често тези средства се използват за лечение на инфекциозни заболявания на различни вътрешни органи и системи (например, дихателните пътища, храносмилането). В този случай компонентите, съставляващи средствата от тази група, могат да провокират неадекватен имунен отговор на организма, в резултат на което човек проявява признаци на алергична реакция.\nНай-често заболяването е леко, но могат да се появят по-тежки, понякога опасни ситуации. Следователно, когато се появят първите симптоми на заболяването, е необходимо да се започне подходящо лечение.\nАлергията към лекарства е състояние, при което се получава имунна реакция при приемането на едно лекарство или друго лекарство (или няколко лекарства). Патологията има редица особености, по-специално, нежелана реакция почти винаги се развива при продължителна употреба на лекарствения алерген (първоначалната употреба на лекарството води до развитие на клиничната картина много по-рядко).\nРазвитието на заболяването се извършва на етапи. Първоначално в тялото се секретира излишно количество имунни клетки, произвеждат се антитела и активни елементи, като хистамин, ацетилхолин и други. Прекомерното съдържание на тези елементи води до развитие на неприятни промени - спазъм на мускулната тъкан, нарушаване на кръвообращението, метаболитни процеси в клетките. Тези промени допринасят за развитието на клиничната картина на алергиите.\nРазпределете реакцията от 2 типа:\nНезабавно. Това се случва веднага след влизането на алергена в тялото, в този случай след приемане на лекарството. Тази форма се счита за най-опасна, тъй като често води до развитие на тежки симптоми, като анафилаксия и ангиоедем.\nЗабави се Признаци на патология се появяват в рамките на няколко часа или дори дни след контакт с алергена.\nВнимание! Лекарствата от сулфонамидната група са доста чести причини за развитието на лекарствените алергии. Съставът на средствата включва голям брой активни и спомагателни компоненти и на всеки един от тях тялото може да даде подходящ отговор.\nГрупата сулфонамиди включва такива лекарства като бисептол, бактрим, сулфазин, етазол, албуцид, фтазин, уросулфан, сунореф. Лекарствата най-често се произвеждат под формата на таблетки или капки. Средства от тази група се използват за лечение на заболявания, причинени от бактериална инфекция. Често те се предписват вместо антибиотици (когато тяхното приемане по някаква причина е невъзможно).\nСулфонамидите имат по-доброкачествен ефект в сравнение с антибиотиците, по-рядко причиняват развитието на странични ефекти. Въпреки това е необходимо да се използват с голяма грижа и само по указание на лекар.\nСчита се, че най-вероятните причини за алергична реакция към сулфонамиди са:\nНарушаване на правилата за вземане на лекарства, например, предозиране, комбинация с други лекарства с подобен състав, които имат подобен ефект, дълъг курс на лечение.\nПрекъсване на естествените защити на организма в резултат на лош начин на живот, чести инфекции, автоимунни или хронични заболявания.\nПатологии на органи, отговорни за елиминирането на токсините от организма (кръвоносната система, черния дроб, бъбреците).\nЕндокринни заболявания (например, захарен диабет), които водят до негативни промени в организма, включително хормонални нарушения.\nИндивидуални особености на тялото (свръхчувствителност към действието на компонента).\nАлергия към други дразнещи съставки.\nНай-честата проява на заболяването е обрив по кожата. Обрив, най-често малък, под формата на папули или петна. Точката може да варира от ярко червено до розово. Най-често проблемът се проявява в определени области на тялото - в лицето, корема, задните части, бедрата. При тежки случаи обривът обхваща почти цялото тяло. Сред кожните прояви са силен сърбеж, парене, подуване на кожата на места, засегнати от обрив.\nДруги признаци на патология са:\nТези симптоми са опасни за здравето и живота на пациента. По този начин, обширни изригвания нарушават защитната функция на кожата, което води до повишен риск от вторична инфекция на тялото, появата на абсцеси, гноявания. Възпалението на вътрешните органи намалява тяхната функционалност, което също уврежда цялото тяло.\nВнимание! Такива опасни симптоми като анафилаксия и ангиоедем, макар и изключително редки при алергии към сулфонамиди, могат да доведат до плачевен изход - смърт на пациент.\nСъставът на сулфонамидите включва аминобензоена киселина и ко-тримоксазол. Тези компоненти най-често водят до развитие на патология. В същото време те се съдържат и в лекарствени препарати от други групи. Това са преди всичко антибиотици и антисептични препарати (фуроземид), обезболяващи (Novocain), някои видове диуретици (хипотиазид), антидепресанти (Pipolfen, Aminazin). Това позволява да се развие кръстосана алергия, въпреки че тази ситуация е доста рядка.\nЗа да се установи наличието на заболяването е възможно с помощта на различни диагностични методи:\nВзимане на анамнеза (изследване и интервю с пациента, оценка на обстоятелствата, при които се появиха съответните симптоми).\nЛабораторни изследвания на кръвта за съдържанието на имунни клетки и антитела към определен алерген. Този метод позволява не само да се идентифицира болестта, но и да се установи възможна причина за неговото развитие.\nАлергологични тестове (оценка на реакцията на организма към действието на алергена).\nОсновният метод на лечение е да се приема лекарство, предписано от лекар. За да се получи по-видим и бърз ефект, се препоръчва лечение с наркотици да се допълва с използване на народни рецепти. Това обаче може да се направи само по препоръка на лекуващия лекар. Важно е не само да се елиминират проявите на болестта, но и да се предотврати тяхното по-нататъшно развитие. За тази цел са разработени профилактични препоръки за пациента.\nНа първо място, е необходимо спешно да се елиминира контакт с алергена, в този случай, да се спре приема на лекарства от групата на сулфонамидите. За отстраняване на проявите на заболяването се предписват 2 групи лекарства - антихистамини и симптоматични лекарства (списъкът им зависи от симптомите на пациента). Сред най-често срещаните антихистамини са Telfast, Claritin, Fliksonaze, Zodak, Erius.\nСимптоматичното лечение е използването на различни действия:\nПрепарати за местна употреба за премахване на кожни обриви и сърбеж (Fenistil, Bepanten, Advantan).\nСредства-сорбенти за бързо отстраняване на алергена от тялото (Smecta, Enterosgel, Активен въглен).\nПрепарати, които улесняват работата на вътрешните органи, ако има симптоми на възпаление (хепатопротектори, диуретици, противовъзпалителни средства и др.).\nСредства за улесняване на дишането.\nВажно е да се помни, че традиционните методи на лечение имат само симптоматичен ефект и не могат да служат като пълноценна алтернатива на традиционната терапия. Изборът на рецепта зависи от симптомите на пациента.\nИ така, с кожни прояви се използват отвари от билки (компреси, вани), солени вани, сок от алое или бяло зеле. Когато дишането е трудно, инхалацията с добавянето на сода и няколко капки етерични масла са полезни.\nЗа да се избегне развитието на пристъп на заболяване е възможно, ако следвате прости правила за превенция:\nда не предписват сулфонамиди самостоятелно, без препоръка на специалист;\nзащита на тялото от инфекциозни заболявания, укрепване на имунната система;\nизбягвайте контакт с други агресивни вещества, които могат да причинят проблем;\nКогато се появят първите, дори най-незначителните симптоми, незабавно се консултирайте с лекар.\nАлергиите към сулфонамидите са често срещан проблем, който може да доведе до много неприятни и понякога опасни симптоми. Въпреки че такива сериозни прояви като анафилаксия или оток на респираторните лигавици са доста редки, не е възможно да се пренебрегне този проблем.\nАлергията към сулфонамидни лекарства възниква в резултат на действието на различни фактори - нарушение на правилата за приемане, намален имунитет, наследствена предразположеност.\nС развитието на атаката е необходимо да започне лечението възможно най-скоро. Терапията включва интегриран подход, включващ приемането на антихистамини и симптоматични средства, използването на традиционни методи на лечение. Важно е да се спазват правилата за превенция, които ще помогнат да се предотврати по-нататъшното развитие на патологията.\nСимптомите на тази алергия са толкова разнообразни, че често се възприемат като хранително отравяне. Нещо повече, алергична реакция може да възникне независимо от дозата на погълнатото лекарство.\nАко се потвърди алергия към сулфонамиди, лечението се предписва индивидуално за всеки пациент. Терапевтичната терапия в този случай е от два вида: специфична и неспецифична. Първият вариант предвижда изключение от предписването на сулфаниламидни лекарства. Вторият метод влияе на отстраняването на симптомите на всички прояви на алергични реакции.\nКак да избегнем алергиите към сулфонамиди\nВ никакъв случай не приемайте сулфати, техните аналози или редица други лекарства без препоръките на лекуващия специалист.\nАко се появят признаци на алергия, трябва незабавно да информирате Вашия лекар.\nНе отказвайте предложението на медицинския специалист да преминат кардинален курс на изследване и откриване на алергени в клиниката.\nВсякакви лекарствени усложнения лесно се елиминират с навременно и правилно лечение. Значителна част от усложненията на алергичния ред се срещат при хора, които са неконтролируемо и несистематично ангажирани в самолечение.\nАлергия към сулфонамиди какво да се прави, отколкото да се лекува бързо\nСулфонамидите се използват за лечение на широк спектър от инфекции, които причиняват грам-положителни и грам-отрицателни бактерии. Тези лекарствени групи са почти единственият метод за лечение на чревни възпалителни процеси. Въпреки това, както при много лекарства, алергията към сулфонамидите също е налице.\nАцетилсалицилова киселина и NPVP\nАспирин (ацетилсалицилова киселина) и други НСПВС често причиняват симптоми на непоносимост, включително много тежки, както и наличието на аспирин-индуцирана бронхиална астма.\nИ ако главоболието може да бъде издържано, то е трудно да се справим със ставни заболявания без НСПВС.\nАнтибактериалните лекарства на сулфаниламид (стрептоцид, сулфадиметоксин и т.н.) вече са изпитали пика на своята популярност, когато са били предписани за всяка простуда, а сега се използват предимно комбинирани лекарства (бисептол).\nКак често се появяват кръстосани реакции между тези агенти се установяват чрез анализиране на данните за назначаването на различни не-антибактериални сулфонамиди на хора, които са имали непоносимост към сулфаниламидни "антибиотици".\nПеницилините и цефалоспорините съдържат бета-лактамен пръстен в тяхната структура, поради което те са обединени от термина "бета-лактамни антибиотици".\nАко кожният тест за цефуроксим е отрицателен, е проведено 3-дневно проучване с цефуроксим (с внимателно медицинско наблюдение на състоянието).\nЛекарите от Бостън (САЩ) са разработили протокол, който позволява да се постигне временна толерантност към химиотерапевтичните лекарства, към които е настъпила алергична реакция.\nАлерген-специфичната имунотерапия (ASIT; SIT) за алергични заболявания се извършва от различни алергени и с различни техники.\nАнафилаксията е тежка системна алергична реакция от непосредствен тип, която може да доведе до шок и смърт.\nАспириновата астма е само върхът на айсберга и цялата бучка се нарича непоносимост към нестероидни противовъзпалителни средства.\nАлергичните заболявания представляват значителна част от всички кожни заболявания и в зависимост от начина на експозиция, причинителят е изолиран.\nДобре известно е, че алергичните реакции могат не само да причинят болезнени симптоми, но и да намалят качеството на живот.\nДобре дошли! Кажете ми, колко време може да получите АСИТ терапия? С нас.\nАптеката посъветва ергоферон, когато дойдох с оплаквания, че имам настинка. Според болниците, да бъда честен.\nМисля, че не е тайна за никого, че ергоферонът е хомеопатия и без значение как производителят маскира дей.\nАко производителят напише върху опаковката на Ergoferon HOMEOPATHY, обемът на продажбите ще намалее, печалбата ще бъде IU.\nСлед като кликнете, за да превърнете нищо повече не е необходимо.\nНо червената шапка първоначално беше на моя страна (противоположната страна), не мога да я завъртя.\nЗдравейте Мария, кликнете, когато използвате Symbicort Turbuhalera трябва да бъде само 1, той е определен.\nЗдравейте Моля, кажете ми. Купих симбикорт по рецепта. Ativirovat на инструкции.\nДобър ден, Галина, за да вземете една доза, трябва: да обърнете дозатора по целия път в една посока.\nЗдравейте Купих инхалатор за 60 дози. Направих всичко написано в инструкциите за употреба: turn.\nИнформацията на сайта се публикува с информативна цел. Не забравяйте да се консултирате с Вашия лекар. Използването на материали от сайта е възможно само с активната връзка.\nЛекарствената алергия е вид страничен ефект, който е негативна реакция на организма поради лекарства. Нейните симптоми, като лечението, могат да бъдат различни.\nИмунната система се бори, което води до незначителни нарушения, които изчезват след изтеглянето на средствата, понякога проявата им може да бъде по-остра. С течение на времето тези явления изчезват, но те се появяват след друго проникване на алергена или употребата на лекарства, съдържащи подобни компоненти.\nантиконвулсивни и хипертиреоидни лекарства;\nАко сте алергични към дадено лекарство, трябва да знаете, че това може да се появи и в резултат на употребата на лекарства със сходен състав. Например, с чувствителност към пеницилини, е възможна нежелана реакция към цефалоспорини (cefuroxime, cephalexin).\nХората, които са били диагностицирани с кожна лупоидна туберкулоза или СПИН, често могат да страдат от такива състояния, тъй като телата им отказват да приемат много лекарства. Но в повечето случаи тези реакции не са особено опасни и нямат значително въздействие върху процеса на лечение.\nВъзможни са негативни ефекти при употребата на обезболяващи средства като ибупрофен и аспирин, особено за тези, които страдат от астма. Те не засягат имунната система, но реакцията е подобна на алергиите и астматиците могат да бъдат доста остри.\nДиагнозата се поставя след преглед на пациента и запознаване с информацията за лекарствата, които е взел в близко бъдеще, наличието на определени здравословни проблеми. Ако въз основа на получените данни не е възможно да се определи алергията, лекарят прави тест на кожата или моли пациента да вземе малко количество от лекарството, след което следи състоянието на тялото. Могат да се провеждат и други изследвания.\nЩе бъде полезно да си купите специална гривна и да я носите постоянно. Можете да изберете друг начин, по който можете да съобщите за склонността си към алергични реакции. Това просто действие може да спаси живота и да предотврати навлизането на нежеланото лекарство в тялото.\nЗа какво да се направи в развитието на алергична реакция, не забравяйте да знаете тези хора, чийто имунитет не приема много лекарства:\nако се развие алергия към животозастрашаващи лекарства, може да се наложи да се прилагат инжекции с епинефрин (в този случай е необходима помощ на здравни специалисти, особено ако има уртикария и затруднения с дишането);\nстероидни или антихистаминови медикаменти могат да се приемат преди пристигането на екипа на линейката (това ще е достатъчно при незначителна нежелана реакция).\nАко не е възможно да се замени лекарството, лекарствените алергии могат да бъдат елиминирани чрез десенсибилизация. Такова лечение започва с малка доза от средство, което причинява имунен отговор, и се извършва чрез постепенно увеличаване. Привикването към него се развива и в бъдеще имунната система може да реагира нормално на приемането на това лекарство.\nНа многобройни снимки в детската клиника можете да видите външните прояви на алергия при деца. Най-голямата опасност, появата на която може да предизвика алергия към лекарства, е анафилаксия. Неговите последици могат да бъдат доста тежки.\nАко лечението е проведено с използване на чужд протеин или е било използвано за профилактика, през втората седмица на приложение на лекарството може да се развие серумна болест, симптомите на която са увеличени лимфни възли и повишена телесна температура, белодробен емфизем, обрив, променен кръвен състав, лезии на лигавицата и кръвоносните съдове., наличие на оток.\nРазвитието на алергии е сериозен проблем, който никога не бива да се пренебрегва. Избягвайте алергени, за леки нарушения използвайте продукти, които могат да нормализират състоянието, с по-тежки форми, незабавно се консултирайте с лекар. И за да се избегнат негативните последствия, винаги обръщайте внимание на състава на средствата, които ще използвате.\nСулфонамиди - група лекарства, предназначени за лечение на инфекциозни заболявания на червата. В повечето случаи проблемът е провокиран от грамположителни и отрицателни бактерии.\nИмате ли сулфаниламидни антибиотици или не?\nКласификация на сулфонамидите\nПълен списък на сулфонамидните лекарства\nМеханизмът на действие на сулфонамидите\nПоказания за употреба на сулфонамиди\nДруги странични ефекти на сулфонамиди\nКаква е разликата между сулфонамидите и сулфонамидите?\nПреглед на групата цефалоспорини група антибиотици с имената на наркотици\nСписък на всички пеницилинови антибиотици и множество данни за тях.\nСимптоматични прояви на патологичната реакция към тази серия от лекарства\nЛечение на алергична реакция към сулфонамиди\nСиндромите на Стивънс-Джонсън и Лайел\nАлергия към пеницилините\nАлергия към противовъзпалителни лекарства\nВъпреки положителния ефект на тези вещества върху организма, те могат да предизвикат алергични реакции.\nГрупата лекарства от тази категория включва:\nАлергията към тези лекарства се среща главно при хора, които страдат от лекарствени алергии към други лекарства. Ако човек не знае за наличието на определени реакции, преди приемането на лекарството се препоръчва да се преминат съответните тестове.\nОсновната характеристика на алергията към тази група лекарства е приликата на симптомите с хранително отравяне. Често човек смята, че просто е изял нещо погрешно, той не се обръща към лекарите. Взема независими мерки за премахване на неприятните симптоми, което само влошава положението.\nОсновните признаци на отрицателна реакция към сулфонамиди:\nзачервяване на кожата под формата на петна с папули;\nАнафилактичният шок е много рядък;\nПоследният знак е най-опасен, без допълнителни лабораторни и хардуерни изследвания е невъзможно да се открие. Алергичните реакции се появяват независимо от дозата на пациента.\nПреди да препоръча това или друго лечение, алергологът предписва тестове, резултатите от които потвърждават или отричат диагнозата. Само след това се препоръчва схемата на терапевтичните ефекти върху заболяването.\nГлавно се използва един интегриран подход, който преди всичко осигурява премахването на всички сулфаниламидни номера. Неспецифичното лечение включва приемане на антихистаминови елементи за облекчаване на симптомите и подобряване на общото състояние.\nВсеки знае, че е по-лесно и по-евтино да се предотврати болест, отколкото да се лекува. Ето защо, трябва внимателно, се отнася до тяхното здраве, укрепване на имунната система. Не се излагайте умишлено на негативните ефекти на околната среда. Не можете да не се контролирате да приемате някакви лекарства, особено ако има предразположение към алергии.\nЗа да се избегнат алергии към този тип лекарства, може да се спазват само някои правила:\nДа не се самолекарства със сулфатни лекарства, както и с всеки друг.\nАко се появят някакви признаци на алергична реакция, незабавно се консултирайте с лекар.\nПреди да приемете каквото и да е лекарство, се препоръчва да се подложи на пълен курс на изследване за идентифициране на алергени от един или друг вид.\nВъв всеки случай, не използвайте наркотици, които преди това са имали отрицателен отговор на организма. Дори да е минало много време от последното приемане.\nСледвайте само препоръките на експертите, а не съседите или рекламата.\nАлергията към сулфонамиди в повечето случаи се среща при хора, които постоянно се занимават с самолечение. Това не води до нищо добро. Самоуправление дори банално студено е строго забранено. Последствията са плачевни, не винаги медицинският персонал има време да помогне. Особено внимателни трябва да бъдат с деца, бременни жени.\nВсяко лечение може да назначи само квалифициран специалист, като се вземат предвид характеристиките на отделните пациенти.\nИзточник: - списък на лекарства, показания за употреба, алергии\nСулфаниламидите започват да се използват за борба с инфекциозните болести още преди първия антибиотик пеницилин. Чрез модифициране на оригиналното съединение, бяха получени много производни, повечето от които сега загубиха своето значение поради развитата резистентност на микроорганизмите. Независимо от това, съвременните препарати от сулфонамидната група се използват доста широко за лечение на различни инфекции, особено комбинирани видове бисептол, външни кремове и мазила или капки за окото на Albucidum. Много лекарства, използвани преди това за лечение на човешки заболявания, са от значение за ветеринарната практика.\nДа, сулфонамидите са отделна група антибиотици, въпреки че първоначално, след изобретението на пеницилин, те не са включени в класификацията. Дълго време само естествени или полусинтетични съединения се считат за „реални“, а първият сулфаниламид, синтезиран от катран и неговите производни, не е бил. Но по-късно ситуацията се промени.\nДнес сулфонамидите са голяма група бактериостатични антибиотици, които са активни срещу широк спектър от инфекциозни и възпалителни патогени. Преди това антибиотици сулфонамиди често се използват в различни области на медицината. Но с течение на времето повечето от тях са загубили своята значимост поради мутации и резистентност на бактериите, а за терапевтични цели сега се използват по-често комбинирани средства.\nТрябва да се отбележи, че сулфатните лекарства са били открити и са започнали да се използват за медицински цели много по-рано от пеницилина. Терапевтичният ефект на някои индустриални бои (по-специално, пронтозил или „червен стрептоцид“) е разкрит от немския бактериолог Герхард Домагк през 1934 година. Благодарение на това съединение, действащо срещу стрептококите, той излекува собствената си дъщеря и през 1939 г. става носител на Нобелова награда.\nФактът, че бактериостатичният ефект не е оцветяващата част на молекулата на пронтозил, а аминобензенсулфамид (известен също като "бял стрептоцид" и най-простата субстанция в сулфонамидната група) е открит през 1935 г. Чрез неговата модификация по-късно всички други лекарства от този клас са синтезирани от които са широко използвани в медицината и ветеринарната медицина. Притежавайки подобен спектър на антимикробно действие, те се различават по фармакокинетични параметри.\nНякои лекарства се абсорбират и разпределят бързо, други се абсорбират по-дълго. Има разлика в продължителността на екскрецията от тялото, поради което се различават следните видове сулфонамиди:\nКратко действие, полуживотът на който е по-малко от 10 часа (стрептоцид, сулфадимидин).\nСредната продължителност, чиито Т 1 / 2часа - сулфадиазин, сулфаметоксазол.\nДългодействащ (Т полуживот от 1 до 2 дни) - сулфадиметоксин, сулфамонометоксин.\nСупер-дълги - сулфадоксин, сулфаметоксипиридазин, сулфален - които се показват по-дълго от 48 часа.\nТази класификация се използва за перорални лекарства, но има сулфаниламиди, които не се адсорбират от стомашно-чревния тракт (фталилсулфатиазол, сулфагуанидин), както и сребърен сулфадиазин, предназначен изключително за локално приложение.\nСписъкът на антибиотичните сулфонамиди, използвани в съвременната медицина с търговски наименования и указание за формата на освобождаване, е представен в таблицата:\nВсички антибиотици сулфонамиди от списъка на лекарствата в момента се освобождават. Някои източници споменават и други наркотици от тази група (например, Уросулфан), които отдавна са прекратени. В допълнение, съществуват антибиотици, сулфонамиди, използвани изключително във ветеринарната медицина.\nРастежът на патогени (грам-отрицателни и грам-положителни микроорганизми, някои от най-простите) е спрян поради сходството на химичната структура на пара-аминобензоената киселина и сулфаниламида. PABK е необходим, за да може клетката да синтезира най-важните фактори на развитието - фолиева киселина и дихидрофолат. Въпреки това, когато неговата молекула е заместена със сулфаниламидна структура, този процес се разрушава и растежът на патогена спира.\nВсички лекарства с различна скорост и степен на абсорбция се абсорбират в храносмилателния тракт. Тези, които не се адсорбират в стомашно-чревния тракт, са показани за лечение на чревни инфекции. Разпределението на тъканите е сравнително равномерно, метаболизмът се извършва в черния дроб, екскрецията е главно през бъбреците. В същото време депо сулфонамидите (действащи дълго време и супер дълги) се абсорбират обратно в бъбречните тубули, което обяснява дългия полуживот.\nСтавайки първите химиотерапевтични лекарства, сулфонамидите се използват в различни области на медицината. Въпреки това, с откриването на пеницилин, те губят своето значение като лекарства с висока токсичност. Освен това, повечето патогени развиват резистентност към тази група антибиотици. Въпреки това, около десет от тях все още се използват успешно за лечение на следните заболявания:\nИнфекции на дихателните и УНГ органи (бронхит, пневмоцистична и крупозна пневмония, абсцес на белите дробове, бронхиектазии, плеврален емпием, тонзилит, фарингит, отит, синузит и др.).\nВъзпаления на MVP и гениталиите - пиелонефрит, уретрит, гонорея и някои други полово предавани болести, простатит, салпингит и други. От сулфонамидите при цистит, най-ефективни са комбинираните (Bactrim, Biseptol)\nОчни и кожни инфекции, възпаления на меките тъкани - конюнктивит, блефарит, фурункулоза, различни абсцеси, пиодермия, акне, инфекции на рани.\nОстеомиелит, перитонит, менингит, сепсис, бруцелоза, малария, бластомикоза.\nКато част от системната комплексна терапия, те се използват и за магарешка кашлица.\nВисоката степен на алергичност на комбинираните сулфонамидни лекарства е основният проблем за тяхното използване. Особено трудно в това отношение е лечението на пневмоцистична пневмония при инфектирани с HIV, тъй като за тях Biseptol е избор на лекарство. В тази категория пациенти обаче вероятността от развитие на алергични реакции към ко-тримоксазол се увеличава десетократно.\nПоради това, когато са алергични към сулфонамиди, Biseptol и други комбинирани лекарства на базата на ко-тримоксазол са противопоказани. Нетолерантността най-често се проявява с дребен генерализиран обрив, може да се появи и треска и съставът на кръвта може да се промени (неутро и тромбоцитопения). В тежки случаи - синдроми на Лайел и Стивънс-Джонсън, еритема мултиформе, анафилактичен шок, ангиоедем.\nАлергията към сулфонамиди изисква премахване на лекарството, което го причинява, както и приема на антиалергични лекарства. Ако няма алтернатива, е показана орална десенсибилизация: четиридневен курс на постепенно нарастващи дози ко-тримоксазол, започващ от 1%. В извънредни ситуации, Biseptol се прилага в малки дози на всеки 20 минути интравенозно в болница.\nПрепаратите от тази група се отличават с висока токсичност, което е причина за намаляване на употребата им след откриването на пеницилин. В допълнение към алергиите, те могат да причинят диспептични нарушения, главоболие и коремна болка, апатия, периферен неврит, хемопоетични нарушения, бронхоспазъм, полиурия, бъбречна дисфункция, токсична нефропатия, миалгия и артралгия. В допълнение, рискът от кристалурия се увеличава, така че е необходимо да се пие много лекарства и да се пие повече алкална вода.\nНе се наблюдава кръстосана резистентност с други антибиотици за сулфонамиди. Когато се приемат заедно с перорални хипогликемични средства и индиректни коагуланти повишава техния ефект. Не се препоръчва комбинирането на антибиотични сулфонамиди с тиазидни диуретици, рифампицин и циклоспорин.\nВъпреки съгласни имена, тези химически съединения са коренно различни. Сулфонамидите (ATX код C03BA) са диуретици - диуретици. Групови лекарства се предписват за хипертония, подпухналост, прееклампсия, диабет, нездрава, затлъстяване и други патологии, съпътствани от натрупване на течност в организма.\nЗа съжаление, алергията днес е доста често срещана и се среща почти всеки трети човек. При хора от всички възрасти може да възникне алергична реакция, която може да възникне при различни алергени. Доста често можете да откриете непоносимост към тялото за всеки хранителен продукт, ухапване от насекоми, метал и много други стимули. Не е изключение и лекарствените алергии, един от неговите видове е патологична реакция към сулфат.\nСулфонамидите се използват често в медицината, тъй като те са средство за широк спектър на действие. Тези лекарства допринасят за появата на грам-отрицателни и грам-положителни бактерии. Досега сулфонамидите са почти единственият метод на терапевтична терапия, който се използва за лечение на чревни възпалителни процеси. Както знаете, непоносимост към тялото на този тип лекарства съществува и се проявява характерни алергични симптоми.\nПри алергии към сулфонамиди възникват клинични прояви, които се проявяват под формата на:\nпетна по кожата, които имат папули в тях;\nпонякога има трескаво състояние на пациента;\nСимптоматичните прояви на всеки човек могат да бъдат напълно различни. Най-често този тип алергия се възприема като хранително отравяне, което е придружено от гадене, повръщане и замаяност.\nНепоносимост към серията от сулфаниламидни лекарства може да се появи дори при най-малката доза лекарство. И ако тялото ви реагира с алергичен процес за приемане на лекарството, тогава не трябва да мислите, че с малка доза може да се избегне.\nКато правило, след навременно лечение симптоматичните прояви на патологичния процес изчезват след седем до десет дни.\nСамо специализиран лекар, т.е. алерголог, може да направи точна диагноза и да потвърди, че заболяването е възникнало именно върху приема на тези лекарства. Заболяването се диагностицира с помощта на специални тестове и тестове, които потвърждават или опровергават нетърпимостта на сулфонамид. В случай, че лекарят потвърди, че патологичният процес е причинен от приема на тази серия от лекарства, на пациента ще бъде предписано рационално лечение на индивидуална основа. Терапевтичната терапия на заболяването е разделена на специфична и неспецифична. Специфичната терапия включва пълното изключване на сулфаниламидните лекарства от предписанията за лечение на пациента. Докато неспецифичната терапия включва приемане на лекарства, които помагат да се елиминират всички характерни симптоми на алергия.\nНай-честите антиалергични лекарства включват: Telfast, Zyrtec, Kestin, Claritin, Fliksonaze и други средства, които спомагат за отстраняване на болестта и нейните симптоми. За да се избегне алергична реакция към тази серия от лекарства, трябва да следвате някои препоръки. По-специално:\nне приемайте сулфонамиди или техни аналози без лекарско предписание;\nкогато първите, дори най-незначителните признаци на заболяването се проявят, незабавно ги докладвайте на Вашия лекар;\nНе пренебрегвайте препоръките на лекаря, и ако той съветва да бъдат изследвани за идентифициране на алерген, то определено трябва да се премине;\nАко по-рано сте имали алергична реакция към някакъв сулфаниламиден препарат, тогава не трябва да мислите, че реакцията на организма може да се промени с времето. Не го приемайте отново и помолете Вашия лекар да го замени с друго лекарство.\nСвоевременният контрол на болестта е ключът към успешното възстановяване от него. Ето защо, не се лекувайте самостоятелно и отговорно подхождайте към предписаното от Вашия лекар лечение.\nАлергията към сулфаниламидни лекарства може да доведе до сериозни усложнения, ако пациентът се занимава с неконтролирано лечение и не отговаря на препоръките на лекаря. Всичко това може да доведе до увреждане на вътрешните органи, което е най-сериозното усложнение на патологичния процес.\nИзточник: Съставът на сулфаниламидните антибиотици включва пръстен от р-аминобензоена киселина, който също е част от други лекарства.\nЛекарства, съдържащи р-аминобензоена киселина:\nтиазидни диуретици (хлорталидон),\nСлучаи на кръстосана реакция между тези групи лекарства са доста редки.\nПрояви на алергии към сулфонамиди:\nТрудностите са диагностицирането на лекарствена треска при приемане на ко-тримоксазол, в някои случаи достигане на 40 градуса и придружен от обрив.\nВ такива случаи е необходима диференциална диагноза със синдром на Stevens-Johnson, Kawasaki, скарлатина, вирусни инфекции.\nСкарлатина е остро инфекциозно заболяване, което се причинява от хемолитичен стрептокок; предавани чрез въздушни капчици. За скарлатина се характеризира с треска, интоксикация, остър тонзилит, петехиален обрив.\nКо-тримоксазол се използва за профилактика и лечение на състояния, причинени от P.carinii при пациенти със СПИН. Алергичните реакции към сулфонамиди и други антибиотици, които се метаболизират чрез N-ацетилиране (рифампицин) при HIV-инфектирани хора, са 10 пъти по-вероятни, отколкото при пациенти без тази инфекция. Такива пациенти се характеризират с макулопапуларен обрив (50% честота).\nКъм днешна дата няма алергени за вземане на проби от кожата за определяне на чувствителността към сулфонамиди. Ако преди това не са настъпили тежки алергични реакции, ще бъдат проведени орални провокативни тестове и десенсибилизация на перорално приложение.\nПероралният провокативен тест се провежда в интензивното отделение от пациента, получаващ 1/10 от терапевтичната доза от пероралния антибиотик. Ако не се забележат нежелани реакции в рамките на един час, се предписва пълната терапевтична доза и пациентът е под наблюдение за един час.\nАко има индикации за реакции под формата на уртикария, апластична анемия, тогава провокативен орален тест и десенсибилизация са противопоказани.\nОралната десенсибилизация се извършва съгласно схемата:\nпърви ден - 1% от общата доза на лекарството,\nвтори ден - 10%,\nтрети ден - 30%,\nчетвърти ден - пълна терапевтична доза.\nАлергии (118) t\nАлергичен ринит (2) t\nАлергия към ухапвания от насекоми (4)\nАнафилактичен шок (4)\nБронхиална астма (33)\nУртикария и ангиоедем (10)\nЛекарствени алергии (23) t\nАлергия към антибиотици (16) t\nОбщи въпроси на алергията (23)\nАлергии към храните (15) t\nАвтоимунни заболявания (29)\nМножествена склероза (5)\nРевматоиден артрит (11)\nСистемна лупус еритематозус (6)\nТежки мъжки (6) t\nВаксинация: За и против - Официални данни и изследвания (1)\nВ лимфоцити (6)\nОсновен комплекс за хистосъвместимост (6)\nОбщи въпроси за имунитета (18)\nСистема за допълване (3)\nЦитокини (17) t\nИнтерлевкини (9) t\nПървичен имунодефицит (13)\nИмунологични новини (10) t\n© 2017 При копиране на материали от сайта се изисква активна връзка!\nАлергичните реакции към сулфонамидите най-често се проявяват петно-папулозен обрив. Често, на 7-12 ден от лечението, телесната температура се повишава. Възможни са и други имунни реакции, дори анафилактичен шок. Появата на обрив може да бъде предотвратена чрез фракционно приложение на лекарството или предишна десенсибилизация на пациентите. При пациенти със синдроми на Stevens-Johnson или Lyell тези методи не могат да се използват. Алергичните реакции към сулфасалазин, използвани при улцерозен колит, са очевидно причинени от метаболита сулфапиридин.\nБавната сенсибилизация (за около 1 месец) в много случаи гарантира поносимостта на сулфасалазин. В допълнение, вместо това, можете да назначите 5-аминосалицилова киселина (през устата или клизма), която е активната съставка на сулфасалазин.\nБлистери по кожата и лигавиците се появяват в много алергични реакции, включително тези в синдромите на Stevens-Johnson и Lyell. Отлепването на епидермиса, включващо по-малко от 10% от кожата, показва синдром на Stevens-Johnson; по-обширно откъсване (30% от кожата) - синдром на Лайел. Междинните състояния (10-30%) предполагат комбинация от тези синдроми. Синдромът на Стивънс-Джонсън се характеризира със сливане на сърбежните петна по лицето и тялото, изразена ерозия на лигавиците, треска и неразположение.\nОчите са особено силно засегнати, но процесът може да включва и черния дроб, бъбреците и белите дробове. Синдромът на Лайел, свързан с апоптоза на кератиноцитите, проявява сливаща еритема в големи области на кожата, последвана от некроза и отделяне на епидермиса и тежки мукозни лезии. Много често се свързват инфекции. Смъртността в тези случаи е много висока. В проби от биопсия на кожата със синдром на Лайел се откриват под-епидермални линии на Лангер (показващи посоката на максимална разтегливост на кожата), докато попареният кожен синдром (причинен от стафилококов токсин) се характеризира с интраепидермални линии на Лангер. Ефективността на кортикостероидите в синдрома на Стивънс-Джонсън не се признава от всички, но ако се използват, тогава възможно най-скоро.\nПациентите със синдром на Лайел се лекуват в центровете за изгаряне. Кортикостероидите са противопоказани, тъй като значително увеличават риска от инфекции. Терапевтичният ефект от интравенозното прилагане на големи дози имуноглобулин в такива случаи вероятно се дължи на присъствието в този препарат на естествени антитела на Fas рецептора, чрез които кератиноцитите са апоптоза.\nПричината за анафилактоидната реакция по време на хирургични операции може да бъде вещество, използвано за индукционна анестезия (тиопентал) или мускулна релаксация (сукцинилхолин, панкуроний). В реакциите, медиирани от IgE, мускулните релаксанти като сукцинилхолин могат да действат като двувалентни антигени. Негативните резултати от кожните тестове не винаги гарантират поносимостта на лекарството. При поява на алергични реакции трябва да се има предвид възможността от свръхчувствителност към латекс.\nАлергичните реакции към местните анестетици са свързани главно с тяхната абсорбция, инцидентно интравенозно приложение или предозиране. Местните анестетици включват естери на бензоена киселина (група I) и препарати, съдържащи сулфонамидна група (група II). Първата група включва бензокаин и прокаин, а втората - лидокаин, бупивакаин и мепивакаин. Ако се подозират алергии за локални анестетици, се извършват кожни тестове, след което се използват на фракционни дози или се използва вещество от друга група.\nН. В. Василев, Ю. Л. Волянски, В. А. Адо, Т. И. Коляда, В. И. Малцев\nСвръхчувствителността към антигени (алергени) е в основата на много заболявания, които имат различни клинични симптоми и засягат физиологичните системи на организма. Специфичната клинична картина зависи преди всичко от територията на клетъчните органи, където алергенът контактува с клетките на имунната система. Много често такава територия е дихателните органи, а след това патологичният процес се проявява под формата на алергичен ринит, възпаление на околоносовите синуси, бронхиална астма, алергични реакции на лигавиците и назофаринкса. Алергични поражения на сърцето (миокардит), кръвоносни съдове (васкулит, мигрена), стомашно-чревно доверие (алергичен гастрит, колит и др.), Централната нервна система, сетивните органи и др. Също се откриват ежедневно в клиниката.\nБез да искаме подробен преглед, ще опишем накратко някои от най-често срещаните клинични форми на алергия.\nТова включва обширна и много разнообразна в своите клинични прояви група алергични заболявания, които се срещат само при хора и не са възпроизводими в експерименти. В развитието на техните големи, а в някои случаи и решаващата роля на наследствената предразположеност.\nТерминът "атопия" е предложен през 1922 г. от американската алерголог Кока и се превежда като "странна", "чужда", "необичайна" болест. По-рано тези държави бяха наричани „идиосинкразии“ - термин, който в момента не е загубил своето значение.\nИмунологичната основа на атопията е тип 1 GNT, следователно възможността за развитие на тези заболявания е тясно свързана с наличието на IgE-реагини при такива пациенти. Атопията включва анафилактичен шок, серумна болест, бронхиална астма, алергичен ринит, алергични заболявания на стомашно-чревния тракт, атопичен дерматит, ангиоедем, мигрена и лекарствена алергия.\nПодобно на повечето други алергични реакции, механизмът на атопията е трифазен. На първия етап IgE-реагините се свързват с клетъчните рецептори (базофилни гранулоцити и мастни клетки) чрез аминокиселинни остатъци на IgE фрагмента.\nВъв втория, антиген-алергенна молекула е свързана чрез своите антигенни детерминанти с активните центрове на две молекули на lgE, разположени върху Fab фрагментите. Третият етап се състои в разгръщането на вътреклетъчните процеси, водещи до повишен синтез и освобождаване от депото на биологично активни вещества - медиатори на алергична реакция (предимно хистамин). Какви механизми действат в началото на процеса на освобождаване на медиатори, не е точно известно.\nСмята се, че значителна роля в него играе отварянето на калциевите канали на мембраната, в резултат на което Са + йони получават достъп до клетката, активиране на мембранно-свързани ензими, намаляване на концентрацията на вътреклетъчния cAFM и фосфолипидметилиране на клетъчната мембрана.\nАнафилактичен шок - може би най-сериозната алергия при хората. Най-често се причинява от свръхчувствителност към лекарства.\nПървите признаци на анафилактичен шок са чувството на тревожност, увеличаване на слабостта, задух, задушаване, сърцебиене. В бъдеще може да се развият дълбоки нарушения на сърдечно-съдовата система, изпълнени с фатален изход. Някои на пръв поглед безвредни лекарства (например, аспирин), както и тютюн, прашец амброзия, козметика и др. Могат да служат като анафилактагени, за щастие, анафилактичен шок е рядък при хората, но тази опасност не може да бъде пренебрегната. висока вероятност за смърт. Специално внимание трябва да се обърне на лекаря при прилагане на терапевтични и профилактични препарати, съдържащи чужди протеини (особено конски серумни протеини). В тези случаи е абсолютно необходимо да се извърши предпазната мярка, предписана от инструкциите - фракционно приложение на лекарството (т.нар. Десенсибилизация за общото). Необходимо е също така внимателно да се провери индивидуалната чувствителност на пациентите към лекарствата, използвани по-специално към пеницилин, който е силен лекарствен алерген.\nСерумна болест - патологично състояние, което се появява в отговор на въвеждането на извънземния серум на протеиновите му фракции, както и някои лекарства (например пеницилин). Приблизително на 5-6-ия ден след въвеждането на алергена в кръвта на пациента се появяват антитела към тези антигени, които взаимодействат с тях и образуват имунни комплекси, след това изпадат в малки съдове и причиняват възпалителни реакции в кожата, бъбреците, ставите и сърдечния мускул. В същото време се активира и комплементната система, която също е включена в процеса и засилва явленията на натрупване. Ранен признак на серумна болест е зачервяване, подуване и сърбеж на мястото на инжектиране, понякога предшестващо общи прояви за 1-2 дни. На 7 - 12 (6-21) ден след приложението се развива общата реакция - увеличаване на лимфните възли, кожни обриви, ставни болки, треска. Успоредно с това има умерени промени в функцията на сърцето и бъбреците, от страна на бялата кръв - увеличаване на броя на лимфоцитите. Реакцията обикновено протича лесно и изчезва след няколко дни, дори без лечение. Смъртните случаи са редки. Лечението е предимно симптоматично.\nБронхиалната астма е един от най-често срещаните и практически важни видове атопия. Човечеството се е справяло с тази форма на алергия още от древни времена, за което свидетелстват многобройните данни, съдържащи се в творбите на великите лекари от древността.\nПатогенезата на бронхиалната астма се основава на имунологичния механизъм, чийто основен елемент е комбинацията от реагини със съответния антиген на повърхността на клетъчните мембрани на базофилите и мастните клетки в лигавицата на дихателните пътища. Резултатът е увреждане на клетъчната мембрана, освобождаване на алергични медиатори - предимно хистамин, както и бавно-реагираща субстанция анафилаксис (MPC-A), ацетилхолин, брадикинин, серотонин, простагландини, левкотриени и, като резултат, остър спазъм на бронхиален гладък мускул, придружен от освобождаване на бронхиален сфинктер бронхи и левкотриени. вискозен слуз и блокиране на бронха от него. Това води до възникване на задушаване, при което пациентът заема принудително положение, напрягайки гръдните мускули, за да преодолее трудностите на изхода. В този момент пациентът е покрит със страх, на него му се струва, че атаката със сигурност ще завърши със смърт, въпреки че, по правило, трагичният финал не идва: затруднението в дишането постепенно намалява, нормалното дишане се възстановява. При някои пациенти пристъпите са дълги и често се повтарят.\nБронхиалната астма може да бъде причинена от различни алергени. На първо място сред алергените - цветен прашец. Характерна особеност на поленовата бронхиална астма е сезонността. Хранителните алергени са на второ място сред алергените, които причиняват бронхиална астма. Този тип е по-често при хора, страдащи от заболявания на стомаха или червата. Често астмата се причинява от контакт с домакински или индустриален прах, животински алергени. Често астма може да бъде причинена от комплекс от алергени. Сред другите форми на астма трябва да се различават инфекциозно-алергични, развиващи се в резултат на палвишенно чувствителност към гъбички, вируси и препитание.\nСенозна треска (поллиноза). Както споменахме, болестите на сенната хрема имат ясен сезонен курс и се срещат в средната зона на страните от ОНД от май до октомври. В зависимост от сезонността на заболяването в този географски район могат да се разграничат четири типа.\nФормите, появяващи се от края на април до края на май, са свързани с цъфтежа на дърветата - елша, леска, бреза, бряст, клен и др.\nБолести, наблюдавани от началото на юни до края на юли (цветен прашец от билки като тимотейка, власатка, таралежи, черна трева, алергени).\nСлучаи от средата на юли до края на август (периодът на цъфтеж на киноа).\nФорми на сенна хрема, проследени от средата на юли до първата слана (цъфтящи плевели, пелин и амброзия).\nСенна треска започва с пациента с недостиг на въздух, неконтролируемо кихане, подуване на носната лигавица, обилен ринит. В същото време се развива оток и зачервяване на лигавиците на очите, както и сълзене, понякога изобилно като настинка. Всичко това е придружено от главоболие, слабост, общо неразположение, замаяност, увреждане, треска. Остра атака може да предизвика нарушения в функциите на външните дихателни органи и сърдечно-съдовата система.\nСеночната треска често се комбинира с храна, прах, епидермални, лекарствени и бактериални алергии.\nПри разработването на мерки за предотвратяване на сенната хрема трябва да се вземат предвид допълнителни фактори, които влияят на нейното разпределение, като например средната температура на сезона (плюс, минус), дъждовно, сухо (суша), честотата на ураганите, бурите, посоката на вятъра ("розата на вятъра"). Всички тези обстоятелства могат да изиграят сериозна роля в епидемиологията на полинозите: честите дъждове насърчават растежа на тревата, като в същото време заковават дървесния прашец на земята, силен и дълготраен вятър в една посока може да донесе „чужд“ прашец от растения, които не се срещат в района Следователно, решавайки проблема с превенцията на полинозата, лекарите трябва да работят в тясно сътрудничество с метеорологичните климатолози.\nАлергичният ринит е симптом на лекарствена алергия, понякога комбинирана с бронхиална астма и понякога действа като самостоятелно заболяване. При носната лигавица се развива алергична реакция. Ако този нос е сезонен, то се свързва, като правило, отново с алергия към полени.\nВ допълнение, причината за алергичен ринит може да бъде и домашен прах, епидермис и животински косъм, пера, пух и т.н. Инфекциите, особено хроничните, също оказват влияние върху вероятността от заболяване. Бактериите, които обитават носната лигавица и нейните синуси, не само предизвикват алергии, но и увеличават пропускливостта на лигавицата към други алергени, като допринасят за развитието и поддържането на алергично възпаление.\nАлергичният ринит се характеризира с обилни течни мукозни секрети от носа. Лигавицата набъбва, набъбва, става бледо сив на цвят. Често сърбящ нос, кихане и главоболие. Понякога отокът на лигавицата е толкова силно изразен, че се появява издатината му и се образуват така наречените алергични полипи. Под въздействието на антиалергично лечение, последното може да изчезне, но с развитието на плътна (фибринозна) тъкан в полип, консервативното лечение вече е безполезно, а след това хирургът идва на помощ.\nАлергичният конюнктивит може да се появи като самостоятелно заболяване или да се комбинира с други алергии - алергичен ринит и бронхиална астма. Водещият симптом на заболяването е развитието на тежко сърбящо възпаление на лигавицата на очите с последващо настъпване на промени в органичните тъкани. Понякога причината за алергичния конюнктивит е използването на разтвори за очи, използвани в офталмологичната практика. Тези лекарства понякога съдържат химични съединения с алергизиращо действие. Не последната роля като причинно-следствен фактор също се играе от пера, вълна, пух, животинско пърхот и, най-важното, козметика, включително боя за вежди и мигли.\nХарактерни признаци на алергичен конюнктивит на IgE-реагините са подуване и подуване на конюнктивата, зачервяване, сърбеж, обилно разкъсване.\nУртикарията се характеризира с внезапно и бързо изригване на мехури, приличащо на изгаряне на коприва върху различни области на кожата. Обривът е съпроводен със силен сърбеж. В повечето случаи след няколко дни мехурите изчезват без следа. Понякога уртикарията има продължителна природа и тогава може да има повишаване на температурата и общо неразположение. Често това заболяване се комбинира с ангиоедем.\nОтокът на Quincke (остър ограничен оток, гигантска уртикария) започва внезапно. Пациентът внезапно, без никаква причина, изглежда, че има плътно докосване с размити граници. Най-често отокът се появява на устните, клепачите, задната част на ръцете. След това в продължение на няколко часа отокът се увеличава, достига своя максимум, остава в това състояние в продължение на няколко часа или дни, след което изчезва без следа. Цветът на кожата, като правило, не се променя, понякога се появяват сърбеж и тъпа болка. Лезиите обикновено са асиметрични. Ако заболяването се повтори, тогава, като правило, същите участъци са засегнати, въпреки че в някои случаи може да се наблюдава друга локализация на оток. Доста често ангиоедемът достига огромни размери, променяйки външния вид на пациента: лицето му става подпухнало, с форма на маска, цепнатините на пъпките са почти напълно затворени, устните и бузите му стават огромни.\nАко отокът засяга мастната тъкан на орбитата, има очите на бъгове, ограничаване на движението на очите, замъглено зрение.\nОбикновено тези явления бързо преминават, но ангиоедемът далеч не е безвреден, защото може да се развие в областта на назофаринкса и дихателните пътища. В този случай съществува заплаха от смърт от задушаване. Ако отокът е локализиран в лигавицата на стомашно-чревния тракт, може да се наруши процесът на поглъщане, да се появят болки в епигастриалната област, повръщане, диария и дори картина на “остър корем”, която служи като причина за хоспитализация.\nИзключително опасно е и подуването на мозъчните менинги и мозъчните вещества. Пациентите с тази форма на ангиоедем развиват тежки главоболие, замаяност и дори развиват симптоми, характерни за менингит и енцефалит. Възможно е също временно нарушена бъбречна функция.\nЕдин от провокаторите на ангиоедем е етилов алкохол. Не е изненадващо, че броят на пациентите с тази форма на патология се увеличава значително по време на празниците, когато мъдрата заповед на Питагор често се нарушава, казвайки, че "никой не трябва да нарушава мерките в храната или в пиенето".\nС прашец алергии, кошери и ангиоедем често се комбинират с други прояви на полиноза - алергичен полен ринит, конюнктивит, прашец бронхиална астма.\nЕдин от основните аспекти на съвременната екология на съвременния човек е широкото използване на различни видове лекарствени вещества, както естествени, така и синтетични, сред които малцина притежават антигенни свойства.\nСред лекарствата има малко истински антигени. Много по-често се срещат хаптени - молекули, които могат да станат истински антигени само след силна връзка с собствените протеини на тялото. Връзките, които възникват в този случай, трябва да бъдат ковалентни или, в случая на метални соли, йонни. Много често хаптените не са самите лекарствени вещества, а са продуктите от разграждането им в организма, особено в резултат на счупване на молекулярни вериги, прекъсване на цикъла и окислителни реакции.\nПри образуването на пълноценен антиген, взаимно важна роля играят както лекарствените, така и протеиновите молекули. За първото, присъствието на амино, нитро, азо и карбамино групи, способни да взаимодействат с карбоксилни, сулфхидрилни радикали на протеини, е особено важно, като за последното присъствието на аминогрупи и имидазолови остатъци, които реагират с хидроксиламинови, карбоксилни, хидроксилни и хинонови групи от хаптени.\nПовече от други, протеините, които са в зоната на възпалението, са способни да образуват конюгати. Това обяснява защо много лекарства предизвикват алергии в случай на възпаление на кожата.\nКогато е изложен на пълни антигени с имунната система, се задейства имунен отговор, който води до образуването на антитела (ако реакцията протича в GNT варианта) или лимфоцити - ефектори (в случая на G3T). В този случай, в случая на GNT-варианта, събитията могат да се развият в рамките на всеки от трите му известни типа. Възможни са и комбинации от изброените реакции.\nВ някои ситуации лекарствените алергии могат да се развият при липса на антигенни свойства на лекарството. Това се случва, ако лекарството уврежда определена тъкан или орган, причинявайки производството на автоантигени с последващо развитие на автоимунен отговор. Автоимунните реакции към лекарствата са категория лекарствени алергии.\nКурсът на лекарствената алергия е трудно предвидим и се определя както от свойствата на лекарството, така и от състоянието на тялото. Клиничните му прояви са разнообразни, което може да засегне различни органи и тъкани.\nМярка за алергичност на лекарството е т.нар. Индекс на сенсибилизация, който е процентът на алергичните реакции. За различните лекарства индексът на сенсибилизация варира в широки граници - от 1 до 100%. Така индексът на сенсибилизация на пеницилина е 1–3%, антипиринът - 8–10%, стрептомицинът - 4–9%, местните анестетици - 2%. Сенсибилизация се развива по-често, когато се използват големи дози от лекарството, местната му употреба е изпълнена, като правило, с по-голяма опасност от общата - особено ако лекарството се прилага върху заразената кожа. От голямо значение е методът на приложение на лекарството: например, при интрамускулен пеницилин, честотата на алергичните реакции е 1-2%, с приложение - 5-12%, при вдишване - 15%. Най-малко опасно е въвеждането на лекарството през устата.\nОсобено често алергизацията на тялото се осъществява с лечение на интервали, както и с използването на дългодействащи лекарства, т.е., продължително действие. Различни видове добавки към препаратите (емулгатори, разтворители и др.) Също могат да допринесат за развитието на лекарствената алергия.\nЛекарствената алергия се появява не всеки човек, който влиза в контакт с лекарствени алергени. Много тук зависи от самия организъм, неговата възраст, пол и развитие. При жените лекарствената алергия е по-често срещана, отколкото при мъжете, при деца по-рядко, отколкото при възрастни, при пациенти по-често, отколкото в здрави, а в последния случай не само фактът на болестта, но и специфичната му форма играе определена роля: с пустуларна форма. кожни заболявания, например, често се наблюдават реакции към йодиди, бромиди и полови хормони, с рецидивиращ херпес - към салицилати, със заболявания на кръвната система - към барбитурати, арсенови препарати, соли на златото, салицилати и сулфонамиди; с инфекциозна мононуклеоза - до ампицилин.\nПо този начин лекарствените алергии са сложен екологичен проблем, засягащ много аспекти на връзката на човека с околната среда.\nНе последната роля в развитието на лекарствените алергии се играе от наследствеността, от която до голяма степен зависи синтеза на реагините, генните функции на имунния отговор, контролиращите клетъчните фактори на имунитета и междуклетъчните процеси на взаимодействие, както и метаболитните процеси, причиняващи разпадането на лекарствените молекули в техните фрагменти.\nСтепента на специфичност на лекарствената алергия, както и другите му параметри, също варира в широки граници. Понякога е много висока. По този начин, пациентите реагират на съединения от тривалентен арсен, безболезнено понасят съединенията на петовалентен елемент. Някои пациенти реагират само на едно съединение от голям брой сулфонамиди.\nПо-често се наблюдават групови реакции, свързани с наличието на различни лекарствени съединения от обичайните химически структури. Така, кръстосаните алергични реакции към сулфонамиди, хлорамфеникол, новокаинови препарати, пара-аминосалицилова киселина (PASK), фенотиазинови производни, както и азокапацитанти, разработчици на снимки и някои козметични продукти, използвани в производството, имат амино група в пара положение на бензеновия пръстен.\nПричината за реакциите към много диуретици е, че те имат обща група тиазин.\nАроматни вещества, извлечени от лавандула, виолетки, карамфили, както и терпентин, използвани като добавки към много препарати, съдържат групи терпени, които също провокират лекарствени алергии.\nПоради структурното сходство, кръстосаните реакции между стрептомицин и неомицин не са рядкост.\nЛекарствените алергени могат да предизвикат реакции на всяка локализация. Най-често обаче те се срещат на територията, през която се въвежда алергенът в онези органи и тъкани, чиито клетки имат биохимичен афинитет към алергена, и в области, където се натрупва алергенът. По този начин лекарственият серитор се депонира в тромбоцитите, които се разрушават по време на развитието на алергична реакция, сулфонамидите имат биохимичен афинитет към съдовете и причиняват артериит, а препаратите от злато се натрупват в ретикулоендотелната система, което води до алергична реакция към златото и води до увреждане на костния мозък и хепатит.\nНакрая, при алергични реакции, които се развиват едновременно в различни клетъчни органи, органите, които са най-уязвими при този пациент, са засегнати на първо място.\nСъстоянието на лекарствената алергия може да изчезне с времето. Така че, след 2-3 месеца след алергична реакция към пеницилин, кожният тест е положителен в 90% от случаите, а след 5 години - само в 11%. На практика обаче винаги се препоръчва да се спазва такова правило: при съмнителни ситуации да се даде възможност за запазване на чувствителността през целия живот и следователно да се вземат всички необходими предпазни мерки.\nНека се спрем на специфичните прояви на алергия, причинени от най-често срещаните лекарства.\nПеницилините са сред най-важните лекарства по две причини: първо, тези лекарства са сред най-широко използваните, на второ място, диапазонът на причинените от тях алергии е много широк и включва тежки, понякога фатални форми.\nПеницилиновата алергия е широко разпространена. Още през 1957 г. в проучване, обхващащо 29% от всички пациенти в Съединените щати, е установено, че 10% от тях са били чувствителни към пеницилин. Най-често сенсибилизация се развива с локално лечение и терапия на интервали. Честотата на алергиите сред населението варира от 0,8 до 7,4%, обикновено 1-2%. При деца тази цифра е по-ниска, отколкото при възрастни. Пеницилиновата алергия представлява до 30% или повече от всички лекарствени алергии в САЩ. Алергична реакция към пеницилин може да се развие още при първоначалното приложение на лекарството, което се обяснява с невидимата сенсибилизация на неговите следи, които се съдържат постоянно в млечните продукти, както и възможността за кръстосани реакции към гъбички, които засягат кожата.\nНай-важните алергени за алергия към пеницилина са самите пеницилинови молекули, продуктите на разцепването им, както и някои примеси, които не винаги имат антигенно сходство с пеницилина.\nНай-опасни от гледна точка на възможността за поява на тежки алергични усложнения са така наречените "малки детерминанти" на пеницилина, които са продукт на разпадането на неговите молекули. Те са отговорни за възможността за анафилактичен шок. Противопицилиновите антитела принадлежат по-специално към имуноглобулини от класове M, G и Е, като най-важните от тях са Е-реактивни. Реагините са "задвижващи колани" от различни видове атопични реакции към пеницилин, включително най-опасните от тях - пеницилинов шок.\nАнтителата от клас G имат относително малка патогенетична значимост и могат дори да играят защитна роля.\nЗаедно с хуморалните пеницилини те могат да предизвикат клетъчен имунен отговор.\nАлергичните реакции към пеницилините са многобройни. Пеницилините, без съмнение, са сред най-активните лекарствени антигени, тъй като те се използват широко на практика, този факт не може да не бъде нарушен. Най-опасната реакция сред тях е анафилактичен шок, последван от някои много тежки форми на кожна алергия (ексфолиативен дерматит, при който се извършва мащабно отделяне на роговия слой на кожата, тежка алергична съдова лезия и периартерит нодоза). По честота на първо място заема относително безвредната уртикария и по-опасен ангиоедем. В допълнение, алергията към пеницилин може да се прояви под формата на астма, кожни обриви (треска), треска и някои други синдроми.\nОт лабораторните тестове за диагностициране на пеницилинова алергия се използва определянето на lgE реагините в кръвта, както и антителата от класове G и M.\nСред аналозите на пеницилина, ампицилин причинява най-голям брой алергични реакции, но като правило те са относително нискорискови.\nСтруктурата му е подобна на тази на пеницилин, цефалоспорин, който е широко използван като средство за потискане на реакцията на отхвърляне при трансплантация на органи и тъкани. Близостта на химическата структура на цефалоспорин и пеницилин разкрива възможността за кръстосано алергични реакции - при лица със свръхчувствителност към пеницилин, алергичните реакции към цефалоспорините се развиват 5-6 пъти по-често, отколкото при десенсибилизирани хора.\nОт броя на други антибиотици, от гледна точка на алерголога, интерес представлява хлорамфеникол, който може да причини тежка алергична анемия и уртикария; рифампицин, който причинява алергично увреждане на кръвта и кожата, остра бъбречна недостатъчност (алергичен нефрит) и понякога остри сърдечно-съдови нарушения. Когато се третират периодично, нежеланите ефекти са почти 20 пъти по-чести от непрекъснатите.\nСъвременните сулфатни лекарства имат по-нисък индекс на сенсибилизация, отколкото сулфатните медикаменти 40s. Въпреки това, дори и в момента, алергичните реакции към сулфатни лекарства се развиват в приблизително 3% от случаите. Най-честите симптоми на алергия са контактен дерматит, различни кожни обриви, свръхчувствителност към светлина, лекарствена треска и промени в кръвта. По-рядко срещани са уртикария, ангиоедем, серумна болест, съдови алергични реакции.\nЧесто има алергия към PASK - един от най-често използваните химиотерапевтични лекарства за лечение на туберкулоза. Нейните прояви са треска, кожни обриви, уголемяване на черния дроб, жълтеница, болки в ставите. Анафилактичният шок е рядък.\nАцетилсалициловата киселина като причина за лекарствената алергия често се дава на второ място след пеницилин. Индексът на сенсибилизация в този случай варира от 0.2 до 3.5%.\nНай-сериозната форма на алергична реакция към амидопирин и неговите производни е агранулоцитоза (рязко намаляване на броя на белите кръвни клетки и преди всичко на неутрофилните фагоцити). Чести кожни прояви на алергии.\nИзползването на бутадион води очевидно до развитие на алергични кожни лезии под формата на уртикария, а понякога и с тежък ексфолиращ (ексфолиативен) дерматит.\nАлергични реакции към барбитурати се наблюдават при 1–3% от лекуваните пациенти. Преобладават увреждането на кожата (екзантема, еритема), включително смъртоносен ексфолиативен дерматит.\nФенотиазиновите производни имат особено висок индекс на сенсибилизация при контакт (до 60% от медицинските работници). Често достатъчно, за да докоснат таблетката, за да развият изразена локална реакция. Наред с съвместните реакции, се наблюдават екзантема, ангиоедем и особено сериозно, агранулоцитоза, която може да доведе до смърт.\nОписани са също алергични реакции към транквилизатори, антихипертензивни лекарства, златни съединения, рентгеноконтрастни вещества, анестетици и мускулни релаксанти. В допълнение към кожните лезии, с използването на местни анестетици, са възможни истински анафилактични реакции.\nВъвеждането на хормони (инсулин, кортикотропин, хипофизни хормони) често води до развитие на уртикария. Особено трябва да внимавате за анафилактичен шок, който е изпълнен със смърт. Алергичните реакции към тироксин, адреналин и кортикостероиди са редки.\nЕнзимните препарати могат да предизвикат широк спектър от алергични реакции, от уртикария и ангиоедем до астма, включително.\nГоворейки за клиниката на лекарствената алергия като цяло, е необходимо да се отбележи нейното разнообразие. Има остри (развиващи се в мин.), Субакутни (1-24 часа) и забавени (след 1 ден и дори няколко седмици) алергични реакции. Често срещани явления с лекарствени алергии могат да се проявят под формата на анафилактичен шок, серумна болест, лекарствена треска, локално - под формата на феномен на Артъс, различни видове кожни лезии, сърбеж, контактен дерматит и др.\nТрябва да се отбележи, че най-опасната проява на лекарствена алергия, като реакция от хемопоетичната система. Те могат да бъдат включени като един. и два и дори всичките три реда кръвообразуване. Алергичната левкопения и агранулоцитоза са най-чести, по-рядко тромбопения и червени кръвни лезии (анемия). Най-тежката форма на тези патологични състояния е панцитопения, тотално инхибиране на образуването на кръв, което се проявява като алергично усложнение на терапията с ацетилсалицилова киселина, хинин, аминазин, тежки метали (злато), стрептомицин, сулфаниламид и тиосемикарбазон и някои други лекарства.\nНай-честите симптоми на лекарствените алергии са съдови лезии, които се проявяват в различни области на клетъчния орган: в бъбреците те водят до развитие на нефрит, в белите дробове - до пневмония, в кожата - до появата на екзантема. Алергичните реакции към лекарствата могат да се развият в миокарда и в коронарните съдове, което води до преходни нарушения на коронарната циркулация, до типичния модел на инфаркт, описан след прилагане на серуми и стрептомицин. Алергичен миокардит се наблюдава след лечение с антихистамини и PASK.\nМного лекарства могат да предизвикат форма на съдово заболяване, известно като съдова пурпура на Шьонлейн-Хенох. Това заболяване се проявява с остра болка в ставите, с чревни колики (често се появява картина на "остър корем") и чревно кървене. То може да е резултат от контакт с ацетилсалицилова киселина, хинин, аминазин, изониазид, йод, препарати от злато, окситетрациклин, пеницилин, сулфатни лекарства и др.\nЛекарствената жълтеница може да се прояви в две форми. Първият от тях е остро задържане на жлъчката, което се свързва с въвеждането на производни на тестостерон, някои орални контрацептиви, както и сулфонамиди, фенотиазини, нитрофурални препарати и хлорпромазин. Втората форма прилича на инфекциозен хепатит, може да бъде предизвикана от широк спектър от лекарствени вещества, включително сулфонамиди, PAS, хлорамфеникол и др.\nКожните алергични реакции понякога се комбинират с увреждане на бъбреците. Имунокомплексният нефрит, развиващ се в тип 3 GNT, съпътства серумната болест. Острият гломерулонефрит е описан с инжекции инсулин, пеницилин, сулфонамиди, диуретици и извънземни серуми.\nИ накрая, най-честата форма на лекарствени алергични реакции от белите дробове е бронхиалната астма. Пристъпите на астма се наблюдават при употребата на антихистамини, атропин, дигиталис, морфин, местни анестетици и много други лекарства.\nЛечението на лекарствените алергии се основава на елиминирането на антигена, при съмнителни случаи, премахване на всички лекарства. Симптоматичните мерки също са широко разпространени.\nАлергиите към ацетилсалицилова киселина и NSAIDпаспирин (ацетилсалицилова киселина) и други НСПВС често причиняват симптоми на непоносимост, включително много тежки, както и наличието на бронхиална астма, предизвикана от аспирин. Ако човек е имал реакция към някое лекарство от тази група (диклофенак, индометацин, аналгин, пироксикам и др.), Той не трябва да приема никакви сродни лекарства (относително изключение - парацетамол). И ако главоболието може да бъде издържано, то е трудно да се справим със ставни заболявания без НСПВС.\nЕдно проучване изследва поносимостта на „близки роднини” на НСПВС - селективни инхибитори на циклооксигеназа тип 2 (COX-2) при 37 души с непоносимост към „обикновени” НСПВС (които инхибират както COX-2, така и COX-1). Rofecoxib и celecoxib в нарастващи дози не са довели до поява на кожни лезии или влошаване на дишането при всички участници в експеримента, с изключение на 1 пациент, който има повишени симптоми на хронична уртикария. Авторите заключават, че селективните СОХ-2 инхибитори служат за хора с непоносимост към НСПВС като безопасна алтернатива, въпреки че лекарят трябва да проведе тест, когато е предписан.\nАлергията към сулфонамидиСулфаниламидните антибактериални лекарства (стрептоцид, сулфадиметоксин и др.) Вече са изпитали пика на своята популярност, когато са предписани за всяка простуда, а сега се използват предимно комбинирани лекарства (бисептол). Междувременно някои лекарства имат напълно различна химическа структура. Как често се появяват кръстосани реакции между тези агенти се установяват чрез анализиране на данните за назначаването на различни не-антибактериални сулфонамиди на хора, които са имали непоносимост към сулфаниламидни "антибиотици".\nАлергиите към цефалоспорини и пеницилини Пеницилини и цефалоспорини съдържат бета-лактамен пръстен в тяхната структура, поради което те се обединяват от термина "бета-лактамни антибиотици". Сходството на структурата определя възможността за кръстосано алергични реакции между тези лекарства, въпреки че честотата на непоносимост към пеницилините е все още по-голяма.\nАвторите заключават, че кръстосаните алергични реакции към cefuroxime при хора с алергии към пеницилин са редки. Трябва да се отбележи обаче, че проучването е било малко, а реакцията към бета-лактамните антибиотици може да бъде светкавична и опасна за живота. Като се има предвид наличието на много други антибиотици за тази цел, трябва да има много добри причини.\nАлергия към противоракови лекарства Тези бази могат да се появят в онкологията, когато се появи алергична реакция към антитуморно лекарство. Тук има избор между риска от тежка реакция към следващата доза и отхвърлянето на това лекарство в полза на по-малко ефективните.\nТерапевтичното упражнение е един от основните компоненти на терапията с бронхиална астма. Редовните часове помагат на пациентите да намалят честотата на атаките и да подобрят общото здраве.


Работниците от ”Дунарит”: Пеевски иска да ни унищожи! – Либералната истина\nВъпреки непоносимата жега се събраха около 500 души, на практика цялата смяна от завод „Дунарит“, за да защитят правото си да работят. Нямаше спиране на движението. Протестът бе мирен, като работниците се надяват да има обществен натиск и общественото внимание да бъде изострено към проблема с „Дунарит“ и изобщо с военно-промишления комплекс, за да могат хората да запазят работните си места.\nПредишен Пост:„ГЕРБ с нов грабеж! Ще задължават търговците да сменят касовите си апарати и софтуера“\nСледващ Пост:Терористичната империя САЩ иска целите Балкани


Първата световна война в учебниците по история : Chronicle.bg\nПървата световна война в учебниците по история\n9 август, 2014 17:00 | от chronicle.bg | Живот\nГерой или терорист е атентаторът от Сараево? Какви са причините за избухването на Първата световна война? Учебниците по история в страните от Югоизточна Европа дават различни отговори на тези въпроси, пише Дойче веле.\n100 години след края на Първата световна война в Белград и Сараево се издигат паметници на Гаврило Принцип. На 28 юни 1914 година австроунгарският престолонаследник Франц Фердинанд и неговата съпруга са застреляни от сръбския студент. След атентата Австроунгарската империя поставя ултиматум на сръбското правителство. 30 дни по-късно избухва Първата световна война.\nГаврило Принцип е бил член на революционната организация „Млада Босна“, чиято цел е създаването на южнославянска държава на сърбите, хърватите и бошняците. „В Югославия Гаврило Принцип е представян като борец за свобода. Това се отнася и до сръбските учебници по история“, казва експертката по Югоизточна Европа Клаудия Лихновски от Института за международно изследване на учебниците „Георг Екерт“ в Брауншвайг. Същото важи и за учебниците в Република Сръбска в Босна и Херцеговина. Лихновски подчертава, че в Босна и Херцеговина учебниците са разделени на етнически принцип. „Има отделни учебници по история за сръбските, хърватските и мюсюлманските бошняци. Учебниците интерпретират историята от перспективата на собствената народностна група“, казва тя. В случая с Гаврило Принцип разликите не са съществени. „Учебниците за хърватските и босненско-мюсюлманските ученици не представят Гаврило Принцип като герой, но не го и демонизират. Само в сръбските учебници по история се посочва, че след атентата сръбското население на Босна е било подложено на репресии“, казва експертката.\nГерой или убиец?\nВ учебниците по история в Румъния убийството на престолонаследника категорично е окачествено като терористичен акт. „На деянието на Принцип се гледа като на всяко друго убийство“, казва учителят по история Йон Попа от немската гимназия в Сибиу. Атентатът ли обаче е причина за избухването на войната? „В румънските учебници атентатът е представен като предвестник на войната, като искрата, която възпламенява бурето с барут. Според румънските учебници по история основната причина за избухването на Първата световна война е съперничеството между великите сили за политическо влияние и борбата за суровини“, казва Попа.\nСпоред сръбските учебници пък Германия носи главната отговорност за Първата световна война. В един сръбски учебник по история четем: „Военното командване в Берлин, подкрепяно от едрия капитал, настоява за преразпределение на сферите на влияние и колониалното богатство“. Според това тълкувание Австро-Унгария и Райхът само чакали удобен повод, за да мобилизират обществата в собствените си страни.\nНовият исторически почит след комунизма\nИнтепретациите на причините за Първата световна война претъряха сериозни промени в България и Румъния след падането на комунизма. В българските учебници по история преди 1989 година Първата световна война се обяснява с „интересите на българската буржоазия“, казва историкът Пламен Цветков. А румънският учител по история Йон Попа дори си спомня, че като ученик трябвало да зубри, че „империализмът, като израз на развитието на капиталистическото общество, е виновен за всичко“. Днес историческият дискурс в образователна система на двете страни е по-трезв, диференциран и лишен от пропаганда, подчертават Цветков и Попа.\nУчебниците по история в Югоизточна Европа показват, че „на историята все още се гледа през призмата на националното мислене“, смята Клаудия Лихновски. „Съществуват традиции още от античността до наши дни, където собствената нация си има своя определена история. Макар понятието нация да е нещо по-съвременно. Преди 19 век хората не са мислели в днешните национални категории“, казва тя.\nОбща европейска история?\nВече има опити за оценки на историята от различни перспективи. Клаудия Лихновски дава пример с един нов учебник по история, издаден от Европейското дружество на учителите по история EUROCLIO. Той представя историята на бивша Югославия за периода от 1912 до 1945 година от различни гледни точки. „В него атентатът от Сараево е интерпретиран от всички възможни ъгли“, казва тя. Добре би било, ако учениците от една народностна група в Босна се занимаят с учебниците по история на другите групи, за да могат да видят разликите в интерпретацията на историята.\nНе само Югоизточна Европа обаче гледа на историята през „националните“ си очила. „От десетилетия насам всяка европейска нация има своя собствена история за Първата световна война. Днес трябва да се опитаме да хармонизираме различните интрепретации, за да стигнем един ден и до обща европейска история“, казва историкът Лучиан Боя, автор на книга за ролята на Румъния в началните години на Първата световна война.