Загуба на емоционален резонанс - Апатия 2021\nЕмоционалната твърдост (скованост, твърдост, гъвкавост) се изразява в това, че човек слабо, много избирателно, негъвкаво и в ограничен диапазон от емоции реагира на различни външни и вътрешни влияния.\nЕмоционалната ригидност до голяма степен се определя от свойствата на нервната система - възбудимост, реактивност, подвижност, гъвкавост на процесите на инхибиране и възбуждане. Тези физиологични характеристики на нервната система в крайна сметка влияят на богатството или стесненията на емоционалните реакции на индивида - невротизъм.\nНевротизмът е динамична характеристика на емоциите на личността, изразяваща се в тяхното разнообразие, оборот и мобилност.\nХората се различават в нивото на невротизъм: то е високо, средно (нормално) и ниско. Ниското ниво на невротичност причинява емоционална твърдост. Въпросникът на английските психолози Ханс и Сибела Айзенков (често наричан просто тестът на Айзенк) включва поредица от въпроси, които определят нивото на невротизъм. Представяме ви ги на вниманието - отговорете „да“ или „не“.\nПРИЕМАТЕ СЕ НЕВРОТИЗЪМ АКО: 1. Лесно е да ви обидите.\n2. Понякога се чувствате като нещастен човек без сериозна причина..\n3. Вие сте раздразнителен човек.\n4. Често имате кошмари.\n5. Често ли се притеснявате да правите или казвате нещо, което не бива да се прави или казва.\n6. Сънуваш ли често.\n7. Имате ли сърцебиене?.\n10. Често се притеснявате от вина.\n11. Смятате се за чувствителен човек.\n12. Имате пристъпи на треперене.\n13. Понякога сте толкова развълнувани, че е трудно да седите неподвижно.\n14. Можете да се наречете нервен човек.\n15. Имате главоболие.\n16. Вие сте човек, който не е самоуверен.\n17. Обикновено се притеснявате дълго време след неудобство, неприятности.\n18. сте срамежливи.\n19. Често изпадате в неприятности, защото действате без да мислите.\n20. Обикновено се тревожите за важен или важен бизнес.\n21. Лесно се обиждате, когато хората посочват грешките ви в работата или вашите лични слабости.\n22. Често, като сте направили някое важно нещо, чувствате, че бихте могли да го направите по-добър.\n23. Страдате ли от безсъние.\n24. Чувството, че си по-лош от другите.\nОбработка на данни. Пребройте броя на положителните отговори и спечелете точка за всеки. Нормата е 8-10 точки, колкото по-висок резултат получавате, толкова по-изразен невротизъм и обратно - колкото по-малко точки, толкова по-отчетлива емоционална твърдост.\nХората с повишен и много висок процент на невротизъм се характеризират с прекомерна емоционалност, което, разбира се, усложнява взаимодействието с тях..\nВ същото време липсата на емоционалност е много обедняла личност: тя живее в условия на недостиг на енергия. Връзките й с външния свят са трудни, съществено ограничени или дори изкривени. Факт е, че декодирането на информационния поток отвън се извършва с участието на строго ограничен емоционален репертоар. В резултат на това човек сякаш постоянно гледа света през малък прозорец и винаги гледа\nсъщата картина, същите изображения, същите цветове и изживяването на едни и същи впечатления. В такива случаи има причина да се говори за дефекти в емоционалното възприятие и дефекти във възприятието на емоциите.\nЕмоционален вискозитет. Реакциите са придружени от фиксиране на афект и внимание върху всякакви значими събития, обекти.\nПроявява се в действия, които са най-малко предизвикани от естеството на ситуацията, но главно от консервативни възгледи на личността, веднъж завинаги установени рутинни процедури в живота, навици, стереотипи на отношенията с хората, с новото. Вместо оживена, интелектуална реакция, човекът се фокусира дълго време върху травматични обстоятелства, неуспехи и негодувания, вълнуващи теми. Възникналата енергия на емоциите не се освобождава, а преминава в цикли на различни нива на личността: събужда стереотипите на мислене, навици, трайни спомени, впечатления.\nЕмоционална слабост или лабилност (променливост). Лесни и капризни промени в настроението по различни, често моментни причини, понякога непознати за самата личност.\nВъздействията провокират мощен прилив на енергия, неадекватен на тяхната сила и значение. Емоционалната реакция моментално поглъща енергията на целия организъм, което драстично намалява инхибиращата роля на интелигентността. В резултат на това повишаването на настроението често придобива сянка на сантименталност, нежност и намаляване на сълзливост, слабосърдечност. Крайната степен на емоционална слабост се определя от термина емоционална инконтиненция - това е пълна неспособност да ограничи външните прояви на емоции в комбинация с резки колебания в настроението по каквато и да е причина. Изключително рафинираната емоционална чувствителност понякога се наблюдава, когато незабележими и случайни подробности за случващото се оставят много дълбоко впечатление..\nЕмоционална монотонност. Емоционалните реакции нямат гъвкавост, естествена зависимост от външни и вътрешни влияния.\nЕмоциите са монотонни, неподвижни, без дневна динамика и не се променят от външни стимули. Няма емоционална реакция на събития, съобщения и състоянието на другите. Речта е суха, лишена от мелодика, образност, тонът на гласа е приглушен. Изражението на лицето е слабо, жестовете са оскъдни, от същия тип.\nВсичко показва, че енергията на стимулите не се преобразува в енергията на емоциите и интелектът слабо се проявява в ролята на "реостат" и "трансформатор" - той участва малко в оценката на външните и вътрешните влияния..\nЕмоционално грубене. Загуба на фини емоционални\nдиференциации, тоест способността да се определи релевантността на определени емоционално оцветени реакции и да се дозират.\nЕмоционална тъпота. Отговорите се характеризират с умствена студенина, бездушие, празнота, безсърдечие.\nЕмоционалният репертоар на личността е рязко ограничен, няма реакции, които включват морални, етични и естетически чувства. Този тип отговор е свързан с явно недоразвитие или загуба на по-високи емоции. Понякога наричана „морална идиотия“, олотимия.\nЗагуба на емоционален резонанс. Пълната или почти пълна липса на емоционална реакция на различни събития.\nЛицето е прекъснато от външния свят, загубило е чувството за сливане със случващото се: „Възприемам всичко с очите си, с ума си - не със сърцето си“. Емоциите престанаха да изпълняват най-важната си функция - да свържат външното, материалното и вътрешното, духовното. В резултат на това естественият обмен на енергия между индивида и околната среда е значително нарушен..\nAlexithymia. Намалена способност или затруднение при вербализиране на емоционални състояния.\nАлекситимията е психологическа характеристика на човек, който има следните характеристики в когнитивно-афективната сфера:\n1) трудност при дефиниране (идентифициране) и описание на собствения опит;\n2) трудността при разграничаване между чувства и телесни усещания;\n3) намаляване на способността за символизиране, което се доказва от бедността на въображението;\n4) се фокусирайте повече върху външни събития, отколкото върху\nКлиницистите предположиха, че ограниченото осъзнаване на емоциите и когнитивната обработка на афекта води до фокусиране на съзнанието върху соматичния компонент на емоционалната възбуда. С други думи: липсата на възможност за изказване и размисъл върху собствения опит води до засилени физиологични реакции на стресови ситуации. И напротив: изразете всичко - става по-лесно на душата.\nВъпреки това, според нас, причината за алекситимията остава неясна: или емоционалните впечатления на човека са тъпи и поради това трудно да се изразят с думи, или преживяванията са доста живи и амбициозни, но изтощената интелигентност не може да ги предаде устно. Склонни сме да вярваме, че причината е и двете: енергийно-динамичните отношения между емоционалните програми и интелекта, който контролира техните действия, са временно или трайно нарушени. Емоциите, очевидно, нямат достатъчно енергия, за да „включат“ интелекта, а интелектът не насочва силата си към обработката на емоциите.\nКлиничният опит потвърждава това предположение по някакъв начин. Алекситимията е „първична“, когато е стабилно свойство на някаква „инфантилна личност“; и „вторичен“, когато възникне в резултат на сериозно нараняване или психосоматично заболяване. Първичната алекситимия е необратима, тоест не може да бъде елиминирана в процеса на психотерапия, която развива (възстановява) способността за осъзнаване и вербализиране на емоционалните състояния. Необратимостта на алекситимията вероятно се дължи на сериозни нарушения в емоционалната сфера. Вторичната алекситимия обикновено е обратима, тя може да бъде преодоляна чрез интензивна и дълбока психотерапия, подтиквайки пациента да наблюдава и да изразява своите емоции. Следователно те са в добро състояние, следователно вербализируеми.\nВреме е обаче да преминем от клиничен материал към ежедневието. В нашата среда има много хора, които по една или друга причина са ограничени в способността си да обработват емоционални впечатления..\nТрудно е да поправите и опишете своите преживявания пред доста впечатляващ контингент от хора. Сред тях са емоционално твърди, които често дори не подозират своите когнитивно афективни ограничения. Това трябва да включва и онези, които не са в състояние да забележат навреме появата на афекти. А какво да кажем за онези, които са свикнали да са шумни или свободни да се държат, без да забелязват какво пречи на другите? Такива хора имат очевидни проблеми с диференциацията на емоционалните състояния. „Дебелокосата“ е може би и една от „ежедневните“ прояви на алекситимия: човек не разбира добре състоянието на друг, защото не е в състояние да разбере добре себе си, да е наясно с\nпреживени емоции, оттам и неадекватното отношение към партньора.\nМоже да се твърди, че индивидът е доста психически нормален, но му липсва способността да вербализира емоциите, до известна степен обект на алекситимия. Почти всички изпитваме известни затруднения, когато трябва да опишем емоционалните си състояния и вътрешни чувства. Например на много соматични пациенти е трудно точно да опишат болката си. Всеки терапевт или хирург знае това..\nНезависимо от това, повишеното ниво на алекситимия показва затруднения в емоционалната и интелектуалната сфера и е противопоказание за специалистите по комуникация.\nМоже би заключението ще изглежда направо на някого, но е вярно: ако ви е трудно да изразите емоционалните си състояния и свойства, можете ли да предадете, вербализирате състоянията и свойствата на партньорите?\nПредлагаме ви да определите нивото си на алекситимия, като използвате специален въпросник - Алекситимичната скала в Торонто, тестван в Института. В. М. Анкилозиращ спондилит. Използвайки тази скала, посочете степента, в която сте съгласни или не сте съгласни с всяко от следните твърдения (поставете X на подходящото място). Дайте само един отговор на всяко твърдение: 1) категорично не съм съгласен, 2) по-скоро не съм съгласен, 3) нито едното, нито другото, 4) по-вероятно е съгласен, 5) категорично съгласен.\nКниги по жанр:\nТърсене по секция\nВ психологията много книги са написани от различни автори на различни теми. За да можете лесно да се ориентирате в това безкрайно море от психологическа информация, ние създадохме нашата електронна психологическа библиотека.\nОпитваме се да съберем в тази психологическа библиотека най-добрите книги по психология и саморазвитие, постигане на успех в бизнеса и личния живот, изграждане на качествени взаимоотношения и развиване на умения за публично говорене. Психологическата библиотека е склад на психологически идеи и открития, мисли и изследвания. Всяка книга от психологическата библиотека като зрънце мъдрост разкрива малко парче мистерия, наречено Живот.\nВсяка седмица добавяме нови книги към психологическата ни библиотека, така че се отпуснете и се насладете на четенето.\nНякои от книгите могат да бъдат прочетени директно от сайта, всички могат да бъдат изтеглени за себе си под формата на архив (те са маркирани с икона). Може да се нуждаете от специални програми, за да прочетете някои книги..\nТова е една от първите книги (издание от 1906 г.) за Великия закон за привличане, който управлява човешкия живот..\nКакто знаете, това, което желаем или се страхуваме, ни привлича. Дойде време да овладеем тази сила на гравитацията и да я накарам да служи за доброто.\nНай-вероятно това е ново издание на книгата „Силата на мисълта“, представена в нашата библиотека.\nНе толкова отдавна учените откриха, че фантазирането в отпуснато състояние активира правилния мозък.\nТова е полукълбо на творчеството, гениални решения, преодоляване на ограниченията на времето и пространството, чудотворното проявление на „плодовете на въображението“.\nДясното полукълбо на мозъка успява да направи прекрасни неща и как го прави Робърт Стоун много просто обяснява всичко на езика на митовете и приказките.\nАвторът не обещава мана от небето и вила на Канарските острови в допълнение: ще трябва да положите усилия, например, леко да коригирате поведенческата си тактика и да приложите на практика специалните тайни, които са на страниците на тази книга.\nНо може би затова "правилата за успех" работят дори когато много други стратегии за постигане на желаното са безсилни. Защото в този случай играта започва да следва вашите правила...\nРаботна стратегия да откажете да наемете апартамент и да се преместите по свой собствен\nМного от нас отдавна искат да си купят собствен апартамент и смятате, че знаете какво трябва да направите.\nОпитвате се да спестите пари и тогава възниква ситуация и всичките пари са похарчени, не е ясно къде... не работи...\nИ така живеете вече 3 и 5 и 7 години.\nТака че, само за тези, които искат да постигнат целта си - книга от 10 конкретни стъпки, които да ви помогнат да получите собствен апартамент.\n"И къде отиде времето ми?" - друг ръководител стене под тежестта на работата и стреса. Всички знаем този проблем. Все повече хора изпитват проблеми във времето. Но не толкова преумората, колко неспособността да планират времето си принуждава много мениджъри да прекарват 60 часа седмично на бюрото (или може би повече?).\n80% от резултатите идват само от 20% от причините - принцип, напомнящ поговорката „По-малко по-малко е по-добре“.\nКнигата ще ви научи как да избирате и използвате най-ефективните действия и методи, чийто брой е сравнително малък, така че постиженията да отговарят перфектно на вашите цели, намерения, мечти.\nКато автобиография и практическо ръководство за действие, книгата по увлекателен начин и върху богат фактически материал разказва как да постигнем успех, дава поучителни примери и дава подробни инструкции как да развие стила, духа и техниката на първокласен бизнесмен.\nКнигата е полезна за всеки, който иска да се научи как да работи най-плодотворно във всяка област на дейност и да се превърне в личност, общуването с която доставя на хората радост.\nВ така нареченото Средновековие колективната фантазия за рая по същество компенсира суровите, а понякога и просто нечовешките условия, при които хората трябваше непрекъснато да се занимават с упорит труд, за да оцелеят просто. Ако животът е бил толкова непоносим „тук“, тогава той трябва да е станал по-добър „някъде там“. Днес условията на живот в западния свят са сравнително удобни в сравнение с онези трудни времена. Въпреки че не стигнахме до „рая за работещите хора“, въпреки това се озовахме много по-близо до него, отколкото нашите предци можеха да си представят. Въпреки това, с цялото това благополучие и дори изобилие, имайки възможността да пътуваме по света, да получаваме всякаква информация, да купуваме всякакви неща и продукти в магазина, вместо постоянно да се борим за съществуването си, защо все още сме нещастни? Може би илюзия е самата идея за щастие?\nРазглеждат се проблемите на ускореното развитие и образованието в ранна детска възраст..\nОсновната идея на автора: децата не изискват, но които само родителите им могат да им дадат. Те са най-добрите учители за деца..\nВсеки от нас поне веднъж в живота си се замисля защо някои се къпят в лукс, а други са предопределени да се борят с финансовите проблеми през целия си живот. Мислейки за причините за това състояние на нещата, си припомняме образованието, умствените способности, уменията, способността за планиране, методите на работа, бизнес отношенията, късмета и т.н..\nИли може би това изобщо не е така? След като прочетете книгата, ще се запознаете с оригиналната гледна точка. Авторът вярва, че всеки от нас има лична финансова програма, която определя нивото на финансовото благополучие и дава практически съвети как да го променим, ако е необходимо..\nКалашников А.И. Поздрави "Наука за победа", скъпи читателю. Моля ви да ми помогнете и ще ви поведа в света на решенията, резултатите, ефективните методи за борба с конфликтите, както и компетентните и умели методи за управление и развитие на лидерски качества.\nСили, призовани да ви правят глупави, болни и бедни\nКнигата се занимава с проблеми, свързани с зряла възраст, и съдържа съответен речник, който може да бъде неприятен за определен кръг читатели. Препоръчително четене само с разрешение от родител.\nКнигата е написана от жена изключително за жени и за Жена.\nПоставят се въпроси относно съвременните проблеми и техните решения. Защото в съвременния ритъм на живот да останеш Жена с главна буква на тази дума става все по-трудно. И това, което е опасно - същността остава основата, основата на женското - нейните чувства, желания, силата на любовта, остава в забрава. И огромен брой красиви жители на планетата бият като риба на лед, в търсене на мястото си под слънцето, разкъсано между духовното и материалното, между процеса и резултата, чувствата и задължението.\nТази книга ще бъде подходяща специално за тези, които искат да разберат преди всичко в себе си, да разберат, приемат, осъзнаят как да намерят хармония. И в резултат на това да бъдем женствени и желани.\n„Всички знаем колко е важна ИГРАТАТА НА ИГРАТА, но спряхте ли да се запитате какво всъщност е ИГРАТА? Това е, когато просто си спомних материала много добре, или може би когато подобрих яснотата на гласа си?\nВсъщност, Вътрешната игра се основава на увереност, убеждения и общо отношение към живота. Независимо дали го разбирате или не, вниманието ви постоянно се насочва към жените, с които разговаряте. Ако имате силно, упорито и позитивно отношение към живота, жените естествено ще бъдат привлечени към вас. Как се случва това за повечето прави.\nТе развиват тези три аспекта на своята идентичност: увереност, убеждения и отношение към живота. Когато това се случи, те започват да се чувстват по-уверени и започват да се държат като награда, която определено привлича жена ”.\nСледните принципи, коментари и есета формират основата, което не е само съвети и трикове. Независимо дали хората напълно са приложили методологията, описана в книгата „Как да се справят с нещата“, или не, винаги е имало повече неща, които всеки би могъл да направи по-добре и по-добре и които биха могли да подобрят своята производителност и цялостно благосъстояние. Ще откриете, че тези елементи са потвърдени и затвърдени в тези принципи и есета..\nРезонансният феномен на осцилаторните системи е известен на всички останали от училищния курс\nпо физика. Вземете например две тунинг вилици. Ние възбуждаме една настройка с честота 500 Hz и я пренасяме в друга настройка с една и съща естествена честота от 500 Hz. Какво ще се случи? Той ще прозвучи. Със същия успех резонансът на взаимодействието може би се прилага за целия живот на Земята - това е човек, животински, растителен свят.\nРезонансът (френски резонанс, от латински resono - отговарям) е явление на рязко увеличаване на амплитудата на принудителните трептения, което се случва, когато честотата на външното действие се доближава до някои стойности (резонансни честоти), определени от свойствата на системата. Увеличението на амплитудата е само следствие на резонанса, а причината е съвпадението на външната (вълнуваща) честота с вътрешната (естествената) честота на осцилаторната система. С помощта на феномена на резонанса е възможно да се изолират и / или усилват дори много слаби периодични трептения. Резонансът е явление, което се състои в това, че при определена честота на движещата сила, осцилиращата система е особено отзивчива към действието на тази сила. Степента на отзивчивост в теорията на трептенията се описва с величина, наречена Q фактор. Резонансният феномен е описан за първи път от Галилео Галилей през 1602 г. в творби, посветени на изучаването на махалата и музикалните струни.\n(Материал от Уикипедия, безплатната енциклопедия)\nРезонансът е основният начин за предаване на емоции от човек на човек..\nТова е резонансът в Wikipedia. Защо емпатия или психик трябва да знаят за резонанса? За психик, работещ с енергийни потоци, чувства, емоции, това явление може да се използва като инструмент. Резонансът е физическо явление, той засяга и чувства, емоции и други биоенергетични прояви, като например звук. Звукът също е вид поле, или по-скоро неговата вибрация, той изпълва със себе си всичко наоколо, където може да проникне. Чувствата и емоциите са обикновено поле и се подчиняват на физическите закони..\nНапример, за да подсилите чувството-емоцията, достатъчно е да намерите друг човек с подобна емоция или да го възбудите в друг човек. Колкото повече хора са заедно в една и съща емоция, толкова по-силна става. Ако увеличите броя на хората с една емоция, тогава в един момент тя ще погълне личностите на хората и хората губят контрол над себе си. Тълпа фенове на стадиона, митинги, просто срещи на съмишленици, религиозни служби - това са някои примери за ефекта на резонанса в емоционално отношение.\nКакво е опасно телевизията в това отношение.\nПисах по-горе: - колкото повече хора са заедно в една и съща емоция, толкова по-силна става. А сега си представете, има някакво предаване или игрален филм, който не оставя хората безразлични. Това е същата групова медитация, тоест тя има огромна сила, влияеща върху общото съзнание на хората от един град, държава, планета. Всичко зависи от това колко хора гледат този продукт. Ако по телевизията осъдят някого или нещо, което няма значение или не, и всички зрители се възмущават, тогава няма да има добро.\nНо ако например има игрален филм, там най-често героите са измислени, тоест няма нищо особено разстроено, няма вреда за никого. Но не е толкова просто. Ако човек изпитва негативни емоции, тогава той се самоунищожава и си представете какво ще се случи, ако вземете предвид резонанса от всички зрители в този момент. За такива неща разстоянието не е пречка. Това е групова медитация върху самоунищожението. Следователно, ако гледате програми или филми по телевизията, това е само провокативно. Но тук всичко не е просто, енергията, която се освобождава от човек, не му остава лично, тя се отнема от определени егрегори.\nПравете експеримент или просто си спомнете дали нещо подобно ви се е случило в живота. Гледайте филм по един от централните канали, в пиковия момент, когато много хора гледат телевизия и след известно време гледат същия филм в Интернет или просто от диск, така да се каже сам, и обърнете внимание, че емоциите, когато гледате сами с DVD, са много по-малко по-ярка, отколкото при гледане по централния канал на телевизията, когато хиляди хора гледат този филм едновременно.\nПрояви на резонанс в домашната равнина.\nАко смятате, че в живота може да не намерите резонанс, защото не сте фен и като цяло избягвате събирания на хора, грешите.\nПриятелство. Приятел, приятелка е резонансът на нивото на съзнание, интереси.\nЛюбовта. Влюбването е резонанс на чувства, външно и вътрешно съответствие с вашите идеали и на двамата участници.\nЛюбовта е едностранчиво несподелена. Това също е резонанс, но резонансът вече не е с човека, а с образа на човека, създаден от собствения му ум. А обектът на влюбването просто прилича на образ, живеещ в подсъзнанието на любовник.\nДискусия. Резонанс на съвпадащи възгледи, мнения относно събитие, нещо, човек.\nСъчувствие, състрадание. Съвместна настройка с човек, съзнателно влизане с човек в резонанс. Това действие се извършва умишлено или по навик на машината, ако според вас тези прояви са правилни.\nВъзмущение, гняв. Това са силни емоционални експлозии. Повечето хора лесно навлизат в тези емоции, почти моментално, тъй като те са обикновени, естествени за нашия ниско вибрационен свят.\nСтрах. Груповият страх също е любимо занимание на много хора. Сериозността е скрита проява на страх, тази игра е един от любимите хора.\nИмате избор - не резонирайте.\nДа не резонираш означава да останеш неутрален по отношение на емоцията, мирогледа, убеждението, споделяни от група хора. Човек, който разбира и разпознава феномена на резонанса, може по силата на волята или, използвайки избор, да не участва в резонанса. За психиците и особено за емпатите това е много важно разбиране. Да, засилената емоция ще бъде многократно по-ослепителна, това е неприятно, но осъзнавайки, че не можете да резонирате, не можете да загубите ума си. Просто се отнасяйте към резониращите хора като в нетрезво състояние. Разбирате, че пиян човек не е съвсем адекватен, просто трябва да изчакате, докато човек изтрезнее и тогава той стане нормален.\nВ енергийните практики резонансът често се използва при групови медитации. Да, груповата медитация дава много по-голям ефект от самата медитация, при условие че всички участници са на едно и също ниво и духовно настроение. Но не трябва да забравяме, че всяко емоционално, енергично излъчване, особено силно, резонансно, включва закона за кармичното балансиране. Това може да изглежда като емоционална експлозия, по-често проявяваща се в отрицателни емоции при повечето участници в груповата медитация. Това обикновено се случва на следващия ден, въпреки че може да се случи след няколко часа. Някои наричат това почистване. Но това е само плащане за изкривяванията, въведени в пространството на Вселената по време на медитация. Почистването става по време на медитация, поради увеличените енергийни потоци.\nЗнаейки за резонанса, можете да изгладите и дори да избегнете много емоционални претоварвания, стресове. Резонансът е инструмент, въпреки че няма да го вземете. Но ако не вземете предвид ефекта на резонанса, тогава резонансът ще ви контролира.\nВ търсене на емоционален резонанс\nРезонансът на душата е състояние, което възниква, когато двама души са „настроени“ един на друг емоционално, интелектуално, сексуално или морално. Ако мъж и жена постигнат резонанс, те имат празник на взаимното разбиране, общо увеличаване на силата, прилив на вдъхновение. Общуването става взаимно приветливо, интересно, успокояващо.\nВъпреки това, понякога психичните състояния на едни и същи партньори се разминават. И тогава контактът между тях не възниква, разговорът не залепва и не се затопля, комуникацията дразни и дори депресира.\nБезкрайни вариации на несъответстващи психични състояния. Да кажем, че единият от съпрузите преживява подем на психическата енергия, а другият - рецесия. Единият е в сантиментална тъга, другият е агресивен в този момент. Единият е студено разумен - другият е емоционален и непоследователен. Единият иска да се оттегли, да се отпусне, другият в същия ден и в същия час трябва да се говори. И вместо търпеливо да чакат следващата фаза - резонанса, партньорите се бият отчаяно. Мъж обвинява жена, а жена обвинява мъж. Сега се използват лоши герои, егоистични навици и препратки към обективни обстоятелства. Съпрузите не са наясно, че причината за взаимното неразбиране е в двете наведнъж, а не в някой конкретно.\n. Съпругът ми е в лошо настроение. Поех го на себе си, за да не разбера откъде идва: нещо се обърка, нещо предизвика мъка - всичко беше в детайлите, но неприятно. Съпругата реагира в съответствие със стереотипа на женствеността, обръщайки внимание на съпруга си: "Случило ли се е нещо?" Тъй като съпругът не е наясно с причината, той не може да каже нищо разбираемо. Е, тъй като можете да си позволите всичко с жена си, лае: "Оставете ме на мира!" Именно тук героите се „свързват“: съпругата отговаря с грубост на грубост, съпругът проявява още по-голяма сдържаност. Сега дори му се струва, че причината за лошото му настроение е съпругата му, която винаги „досажда“, тя трябва да знае всичко. След подобен извод човек лесно може да си припомни тъжното минало преживяване, предишни кавги.\nИ всичко беше „приготвено“ поради факта, че двойката беше в различни емоционални фази. Беше лесно да се избегне конфликта: съпругата трябваше да изчака, докато настроението на съпруга й се промени, би било още по-добре, разбира се, ако съпругът не му го покаже.\nПонякога единият брачен партньор е на интелектуален подем - философства, разсъждава, иронизира, критикува, другият в този момент дори не иска да говори и още повече да обсъжда. Ще бъде добре и за двете, само когато фазите на интелектуалната дейност съвпадат..\nБрачните двойки се различават по степен на сексуална активност. Ако и двамата съпрузи се нуждаят от интензивен сексуален контакт, тогава дори кавгите не ги засягат - естествено, между тях има главно сексуален резонанс. Друга двойка често изпитва състояние на дисонанс, тъй като единият съпруг се нуждае от постоянен сексуален контакт, докато другият има сексуално влечение рядко. Съпругът и съпругата се дразнят взаимно: единият с желание, другият със студенина. Когато техните стремежи съвпадат, възниква състояние на резонанс - хармонии на чувствата.\nПроучванията показват, че сексуалната хармония е динамично явление. Според А. Тавит (Естония) в началото на брака около 90 процента от партньорите са изпитвали пълно или почти пълно сексуално удовлетворение, след пет години само 72. процента от съпрузите и 74 процента от съпругите. И така, с течение на времето се наблюдава намаляване на сексуалното желание. При успешни бракове този процес протича по-бавно. Периодични разлики в сексуалния живот могат да се появят и при младоженците при щастливи бракове: от време на време около 31 процента от успешните двойки изпитват дисхармония.\nДанните, получени от К. Витек, показват, че хората, които смятат брака си за „идеален“, изпитват сексуална хармония: почти 60 процента от анкетираните са имали много чести полови контакти (ежедневно или 2-3 пъти седмично) в брака, който е на прага на развод, чести сексуални контакти са наблюдавани при много малък брой двойки. Това е разбираемо на нивото на здравия разум: за каква сексуална хармония можем да говорим, ако любовта, нежността, емоционалната подкрепа, грижата и съчувствието един към друг са изчезнали.\nНедоволството от интимния живот може да се дължи на недостатъчна култура в областта на сексуалните и психологическите отношения. Данните, получени от някои изследователи, показват, че жените се оплакват от чисто физиологичния подход на съпрузите към интимните контакти, от ежедневния живот на отношенията, от нежеланието да обогатяват тези отношения. Мъжете изпитват пълно или частично удовлетворение по-често от жените.\nПредбрачният полов акт може да предотврати сексуалната хармония в брака. Редица експерти смятат, че ранната сексуална активност води до отслабване на психоемоционалния оргазъм, става скучна, светска. Всичко изглежда нормално, но емоционалният компонент е загубен. Това обстоятелство провокира както мъжете, така и жените да търсят „шейкове“ отстрани. Но ако контактите са установени почти "в движение", безразличието към сексуалния партньор също бързо настъпва.\nСлучва се по различен начин. К. Витек откри, че сред тези, които допускат брачни и интимни отношения, повече от половината са доволни от сексуалния си живот в брака, докато сред противниците на брачните интимни отношения само 37 процента са доволни от тази страна на брака.\nКакто можете да видите, брачните връзки сами по себе си не влияят на сексуалната хармония, а как съпрузите се отнасят към тях.\nМоралният резонанс се проявява във факта, че в определен момент съпрузите изпитват същите морални импулси. Например, разхождайки се по улицата, бяха свидетели на група тийнейджъри, обиждащи минувач. И двамата са възмутени от действията на младите хора и се намесват в ситуацията, търсейки възстановяване на справедливостта. Съвместното морално действие на съпрузите укрепва връзките им. Често обаче се случва съпругът и съпругата да изпитат морален дисонанс: например той е възмутен от случващото се и е готов да отстоява обидената, докато тя не иска да "влезе в собствения си бизнес".\nВременната липса на морален резонанс може да обясни някои конфликтни ситуации в семейството. Конфликт възниква, когато съпрузите оценяват събитията по различен начин, въпреки че обикновено позициите им съвпадат. След усещането за тези ситуационни морални различия, може да настъпи разочарование в човек, искам да направя далечни обобщения, което не е оправдано.\nНай-важното условие за постигане на емоционален резонанс е навременното удовлетворяване от брачния партньор на всякакви нужди на друг. Колкото повече психологическа съвместимост между тях, толкова по-чувствителни се възприемат един към друг, толкова по-лесно е да уловят възникналата нужда от партньора. Излишно е да казвам, че една жена е в състояние да прояви повече усет и внимание тук. Вземете например нуждата от храна.\nФактът, че човек може да постигне настроение на съпруга чрез кулинарните си способности, е най-старото откритие на жената. Подозирам, че именно тя веднъж направи заключението, което стана крилато: „Пътят към сърцето на мъжа минава през стомаха му“.\nСмея да уверя от името на мъжката половина на човечеството, че тази истина остава неизменна. Въпреки това, днес мъжете все по-рядко се възхищават на кулинарното изкуство на съпругите си и затова ги уважават за това. Много еманципирани млади домакини забравят рецептите на своите баби и майки, рядко разглеждат ръководствата за изкуството на готвенето, което веднага се отразява в домашното меню. Какво монотонно, свежо, прибързано, несъздаващо е в повечето от къщите, които познавам! Но колко е хубаво да посетите добър готвач! Незабавен емоционален резонанс.\nНо сериозно това, което понякога пречи на съпрузите да го търсят?\nЕдна от основните причини е високата степен на персонификация (от думата "човек" - личност) на всеки.\nСъвременният човек е много персонифициран, тоест осъзнава своята индивидуалност, изисква уважение към себе си, нетърпелив е да покаже независимост и независимост. Той е готов да изрази собственото си мнение, настоява за своето решение, демонстрира воля за превеждане на идеите си и постигане на лични цели. По-специално, това е резултат от високо ниво на образование и самосъзнание. И ако имаме предвид жените, тяхното чувство за персонификация се свързва предимно с участието в социалното производство и еманципацията като цяло..\nПод въздействието на надцененото олицетворение мнозина имат усещане за собствената си безгрешност, правда, „доброта“. Слушайте как хората преценяват себе си и другите. Почти всеки счита себе си достоен, осъзнат, съвестен, умен, прав. Злото лесно се вижда в другите.\nДалеч не винаги и навсякъде е нужно да се демонстрира нечие pspronsification, да се наблегне на себе си. В семейната сфера олицетворението е неподходящо поради простата причина, че унищожава естеството на контактите. Кога\nдвама души общуват със семейство с повишено чувство за самочувствие, преувеличена самонадеяност, болезнена гордост, отношенията се нагряват, високото ниво на олицетворение ги загрява, действа като техен катализатор.\nКак се показва? Първо, самокритиката на човека е намалена: от една страна, той не вижда недостатъците си добре и преувеличава достойнството си, от друга страна, той надценява изискванията за брачен партньор, игнорирайки неговата личност. Всяко проявление на разминаването на героите, навиците и ценностите се преживява остро, емоционално, акцентирано.\nПсихологическата несъвместимост е нормата в демократичния брак, в който влизат хора с различни нива на образование, култура, с различни интереси, принципи. Две или три години съпрузите се адаптират един към друг - това е период на търсене на начини и средства за съвместимост. Високата степен на персонификация затруднява естественото развитие на брачните отношения, като допълнително изостря съществуващите различия в партньорите.\nВторо, високото ниво на персонификация води до факта, че съпрузите възприемат различни феномени от семейния живот през призмата на своето „Аз“, като задължително се сравняват с техните ценности, възгледи, навици. Това далеч не винаги е подходящо, особено когато сме изправени пред обикновени ежедневни ситуации, непредвидени действия на партньор или неволно нанесени обиди към нас. За съжаление се случва съпрузите да придават някакво специално значение на всяка дреболия, те търсят причина за лично негодувание, демонстрират ранена гордост.\n. Съпругът направи забележка на жена си: "За пореден път забравихте да изключите светлините в кухнята." Той каза спокойно, без никакво „обратно“ значение. Съпругата реагира на думите му на ниво „аз”: „Че ме учиш през цялото време, сякаш съм малък. Прочетете нотациите на сина си! ” След такава неадекватна реакция, "аз" на съпруга също е в състояние да заяви: "Боли те да те науча, глупаво! Не ми викай! “\nАко нивото на персонификация на съпрузите е по-ниско и културата повече, ако реакциите преминат през призмата на "Аз", съпругът и съпругата спокойно биха реагирали на коментари от този вид. В такива ситуации е дори полезно да намалите нивото на вашите персонификации), като по този начин покажете готовност да премахнете недостатъците си и да избегнете конфликт. На забележката на съпруга си, че е необходимо да се изключи светлината в кухнята, съпругата може да каже: „О, забравих отново, станах напълно безразсъдна.“ Щипка самокритика напълно блокира конфликта.\nУви, често има съпрузи, които не са в състояние да погледнат критично към себе си, да се отнасят с хумор. Преувеличената проява на себе си свидетелства за духовна бедност и лицензност на човек. Амбицията по правило покрива глупостта и тесногръдието, а в някои случаи води направо до развод. Само това, друг „човек“ е готов да извика в лицето на своята „половинка“: „Помислете, аз ще се справя без вас!“ Думите не са продиктувани от разума, а раздута гордост.\nТрето, високото ниво на персонификация води до факта, че дори добрите лични качества на съпрузите не спасяват от конфликти, се игнорират, досадно.\n. Брачният съюз беше сключен от двама млади хора. Той е целенасочен, делови мъж, тя е икономична, внимателна, мила жена. Но тъй като и двамата съпрузи имаха повишено ниво на персонификация, те безкрайно се учеха един на друг, много болезнено реагираха на разменените коментари. След известно време съпругът и съпругата се вбесиха, станаха остри, нестабилни, постоянно се опитваха да изневеряват един на друг, да намерят думата по-рязко.\nОбърнете внимание, че ако при съпружески разногласия интелигентността се използва за обида, унижение, обида на партньор, конфликтът става необратим. По-добре е да носите всички глупости в емоционална треска, отколкото да изстудявате „жертвата си“ със студени думи и сравнения. В такива случаи става ясно, че партньорът отдавна е омраза и преследва една цел - да покаже, че съвместният живот не може да продължи..\nНикога не преставам да се учудвам на този факт: всеки от съпрузите, взети поотделно, е много добър, мил, умен човек, но заедно той и тя образуват такъв „коктейл“ от лични качества, че дори външен човек го отрови, едва отпива и съпрузите приемат тази отрова всеки ден.\nСтатистиката за причините за развода разкрива, струва ми се, хипертрофирана персонификация. Така че, данните от социологическо проучване, проведено в Ленинград, показват, че хората често се развеждат поради различия в позициите. Анкетираните нарекоха причината за разводите: различия във възгледите за прекарване на свободното време - 24,2 процента, във възгледите за домакинството - 19,9, за отглеждането на деца - 16,6, за по-нататъшните планове - 16, за социалната активност - 9,9, за литература и изкуство - 7,9 процента.\nМожете, разбира се, да се съмнявате в правилността на изследването. Например, не е ясно какво означават разликите във възгледите за развлекателните дейности - те са свързани с телевизионни предавания и ходене на кино или един от съпрузите пие водка, а другите му изневеряват. Респондентите биха могли да следват подкана, съдържаща се в списъка с предложените за отговора варианти, те биха могли да „адаптират” своите обстоятелства към готови отговори. Въпреки това, предоставените статистически данни са потискащи.\nЩе се разведат ли нормалните хора поради разминаването на възгледите за социалната дейност или литературата и изкуството? Разбира се, въпросът тук е влошената реакция на отхвърляне на брачния партньор. Очевидно конфликтът на разведените е толкова дълбок, че всичко е досадно в партньора, всичко се отрича.\nЧетвърто, високата степен на персонификация на брачния партньор допринася за ярко проявление на неговите индивидуални качества - както предимства, така и недостатъци, включително аномалии. Необходимо ли е да подчертаете собствените си черти в семейните отношения? В по-голямата си част не трябва да бъде, изключение правят острите ситуации, когато се решават въпроси на семейното благополучие, честта и благоприличието. В други случаи добрата семейна атмосфера включва половин тон, меко, ненатрапчиво поведение.Да, вие сами знаете какво се случва, ако някой от членовете на семейството щипне, демонстрира характер, категорично изрази своето мнение.\nПоявата на емоционален резонанс се възпрепятства и от факта, че след брака някои съпрузи и съпруги много бавно, с неохота пренареждат поведението си по семеен начин. Една жена има приятелки, дискотеки на ума си, мъж има приятели, футболни страсти, стари "приятели".\nИ двамата съпрузи се опитват да запазят някои ергенски навици, въпреки това представляват взаимни изисквания. Очакванията им не са изпълнени, което предизвиква конфликти.\nПсихичният резонанс не възниква поради факта, че двойката почти през цялото време е в надуто състояние. Домашни затруднения, дребни и големи неприятности, междуличностни конфликти - всичко това провокира нервно напрежение, при което е почти невъзможно да се настроите на вълна от взаимно уважение и разбиране. Ситуацията се усложнява от факта, че повечето съпрузи не са свикнали, не знаят как да „изхвърлят“ психическата енергия някъде отстрани, „да се разтоварят“ извън семейството, например, да се занимават с любителско изкуство, спорт, туризъм и пр. Удобна и тясно разположена „цел“ за емоционален „изстрел“ се избира брачен партньор, който получава мощен енергиен удар. "Ударите" се нанасят от съпруга и съпругата последователно, причинявайки дълбока негодуваност. С мощна концентрация на умствена енергия, нейното освобождаване се осъществява с помощта на развод. Разводите сега често играят ролята на изпускателен клапан; за едно семейство това е средство за самоунищожение в безнадеждна ситуация.\nСъвсем естествена причина за духовния дисонанс на съпрузите е избледняването на чувствата. Няма къде да отидем - повечето от нас са подредени така, че след насладата, шока, обожаването на любим човек, охлаждането и дори разочарованието. Въпреки това, след определен период от време, чувствата могат да се заливат с нова сила. По време на рецесията им е важно да не се подкопават отношенията с брачния партньор. Опитайте се да имате предвид тръпката от миналото, скъпа за сърдечните спомени. Може би това е един от най-значимите показатели за самоуважение. В противен случай трябва да признаете за себе си, че изборът е бил грешен, че чувствата изневеряват и времето, прекарано заедно, е пропиляно.\nСледващата причина за духовен дисонанс е нарушение на общуването на съпрузите, когато съпругът и съпругата усещат тежестта да разговарят заедно, те нямат за какво да говорят. Това е сериозна психологическа неизправност в семейния живот. Навикът да се мълчи може най-негативно да повлияе на отношението един към друг. Особено, когато вземете предвид допълнителното действие на „убиеца“ на комуникацията между съпрузите - телевизия.\nК. Витек въз основа на анкетата беше убеден, че една четвърт от анкетираните мъже и жени отговарят на въпроса какво им липсва в брака - от общи интереси. Повече от 40 процента от анкетираните посочиха, че различията в мненията и различията в интересите са основната причина за брачните конфликти.\nИ накрая, по пътя на емоционалния резонанс често възниква още една сериозна пречка - желанието на съпрузите за психологическа експлоатация един на друг.\nКаква точно е психологическата експлоатация на брачен партньор? На първо място, като му демонстрираме негативните черти на характера си, отрицателните емоции и лошите навици. Други хора правят това лесно, между отделните случаи, карайки други членове на семейството да страдат и дори се гордеят с недостатъците си..\nПсихологическата експлоатация се изразява и в посегателството върху духовния свят на брачния партньор. Някои съпрузи обичат да се задълбочават в душата на партньор в живота, твърдят, че познават всички негови най-съкровени мисли и преживявания. Случва се дори един от съпрузите да се стреми да включи личността на другия, да го усвои, да го направи част от себе си. В такива случаи брачният партньор се разпорежда с другия като собственост, посочва какво и как да прави, чувства, мисли. Например, една жена се изненадва: „Какви тайни може да има съпругът ми от мен? Ако двамата се обичат, те няма какво да крият! Може би това е погрешно положение. Всеки човек има свой дълбоко интимен свят и право да решава дали има нужда от свидетели и съдии или не..\nПсихологическата експлоатация може да възникне чрез прехвърляне на отговорността за определени решения и действия на партньор. Много съпрузи назначиха съпруги да посещават родителски срещи в детски ясли, детски градини и училища, посещения в жилищни офиси, решаване на чувствителни въпроси на сексуалното образование на децата и други психологически трудни проблеми.\nПсихологическата експлоатация се проявява в желанието на брачния партньор да събуди състрадание към себе си в момент, когато другият партньор сам търси подкрепа и утеха. Съпругата разказва на мъжа си за неприятностите в работата, тя наистина се нуждае от съпричастност и участие. Едва след като я е слушал, съпругът започва да „вика в жилетката си“, казват, моите неприятности са много по-значими. Конкуренцията в търсене на емоционална съпричастност е много често срещано явление в съвременното семейство. Обичаме да бъдем състрадателни и не се срамуваме от слабостта си.\nПо принцип съпричастността помежду си е съпружеско задължение, но често отношенията се развиват така, че единият непрекъснато симпатизира, а другият само да се възползва от това, без да проявява взаимна грижа, внимание и доброта. В този случай този, който става обект на психологическа експлоатация, носи голяма интелектуална, емоционална и морална тежест. Понякога е почти непоносимо.\nПсихологическата експлоатация се изразява в навика да изхвърлят върху членовете на семейството емоциите, родени в производството, в градския транспорт, повече от магазините. Има и неразумна концентрация на енергия в тялото, която се разпръсква при атака на гняв, гняв, враждебност, негодувание - тогава тя отива на този, който се обърна с ръка. Случва се съпруг или съпруга да свикват да разкъсват зло на партньор, превръщайки го в „изкупителна жертва“. В такива случаи психологическата експлоатация става неморална и естествено провокира реакции - протести, гняв, антипатия.\nКато цяло откъде се появи този навик - да споделяме семейни емоции с нашето семейство относно производствените проблеми и скандалите на опашките? Просто сме фиксирани в тези теми. Вероятно това е всичко, защото все още има твърде много проблеми в нашия живот: Въпреки това, не трябва да ги влачим, още по-малко в емоционалната си интерпретация, в къщата, безпощадно експлоатирайки психиката на взаимните си. Трябва да се поучим от британците - те смятат за лоша форма да говорим за бизнес извън офиса или предприятието. Дори актьорите тук, хората, както знаете, са емоционални, седят в бара след току-що изиграното представление, няма да кажат и дума за работа.\nНавсякъде говорим за производствени участъци, за нашите шефове и подчинени: на рождени дни, на срещи с познати, в банята, на пикник, за бъдеща мечта. Инженери, работници, художници, служители, учени - всички страдаме от производствена мания.\nИ накрая, много хора са склонни да „губят“ своите модели на поведение пред другите, да включват близки в техните проблеми и преживявания, изисквайки подкрепа, подсилване и одобрение на действия - това е и психологическа експлоатация.\nИграят се модели от миналото, настоящето и бъдещето. Дай примери.\nСпомням си една възрастна двойка, която се оплака от нестабилни отношения. Факт е, че мъжът безкрайно психически се връща в предишното си семейство, измъчван от угризения и търсел съчувствието на съпругата си. С други думи, той безпощадно психологически е експлоатирал жена си, губейки с нейно участие модели на поведението му в миналото. И за двете ситуацията беше трудна.\nИ ето типичен пример за игра на модел на настоящето. Жената се върна у дома от магазина, където имаше конфликт с продавача. В лица, със съответните интонации и най-дребни детайли, тя рисува съпруга си как се опитаха да засадят четка от гнило грозде и как се опита да възстанови справедливостта. И опитайте мъжа си да не й съчувства или, не дай Боже, да кажете: „Направихте шум заради дреболия“. Следващият пример ще покаже как се осъществява психологическата експлоатация на брачен партньор чрез игра на модел на бъдещо поведение. Двойката си легна, мина неприятна неделя за жена си - почистване, миене, обяд. Тя просто затвори очи, когато съпругът й започна да споделя притесненията му:\n- Не спи? Знаеш ли, утре реших да кажа на шефа си всичко, което мисля за него. Стига да издържи.\n- Господи, толкова съм уморен.\n- С кого още трябва да се консултирам? Жената се вика! - А представителката на по-силния пол предизвикателно се обърна към половинката си.\nПредвиждам недоумението на някои читатели: оказва се, че съпрузите не могат да обменят мнения и симпатизират един на друг?\nРазбира се, това е възможно и необходимо, понякога е просто необходимо. Нуждаем се от съвета или участието на любим човек, когато вземем важно решение, когато е трудно да изберем едно от няколкото възможни поведения, когато има радост или тъга в душата. Необходимо е също така да обмените впечатления за прочетената книга, филма, който сте видели или телевизионното шоу. Но съм сигурен, че е далеч. Не винаги е препоръчително да сваляте емоционалните си чувства към партньора си. Това важи особено за мъжете, те трябва да бъдат сдържани.\nСега сте поканени да анализирате отношенията си със съпруга си и да видите дали съдържат елементи на психологическа експлоатация. Колкото повече положителни отговори имате, толкова по-голяма е вероятността да използвате други.\n1. Винаги разказвам на мъжа си за производствените ми проблеми. 2. Често вдигам глас към него. 3. Трудно ми е да призная на мъжа си грешката си, грешна. 4. Може би имам труден характер. 5. Често съжалявам, че съм казал нещо набързо, без да се замислям. 6. Често се дразня. 7. Вярвам, че мъжът ми трябва да е откровен с мен във всичко. 8. Истинският съпруг трябва да прости всичко на жена си. 9. Обикновено спирам мъжа си, когато той започне да гъмжи от любимата си тема (политика, риболов, футбол, коли и др.) 10. Почти винаги разказвам на мъжа си за конфликтите, които са се случили с участието ми в магазин или градски транспорт. 11. Преди да си легнем, съпругът ми и аз обикновено имаме подгъва: обсъждаме малките неща в живота. 12. Намирам постоянно да коментирам съпруга си. 13. Ако душата ми е неспокойна, определено трябва да споделя чувствата си със съпруга си. 14. По своята същност съм песимист, виждам много в черната светлина. 15. Често се връщам след работа в лошо настроение. 16. Знам, че поради някои от лошите ми навици страдат членовете на семейството.\n17. Често ми се случва да казвам подигравки на мъжа си.\n18. Мисля, че съпругът ми трябва да почива и да се забавлява само с мен.\nНяма дете, което винаги да се подчинява на родителите си. Дори много гъвкави и спокойни бебета от време на време се „бунтуват“ и проявяват характер.


Как да носиш обемния си пуловер тази зима / Cosmopolitan.bg\nНе знаем кога точно тази обикновена и неразделна част от зимната ни визия се превърна във важен елемент на модната сцена.\nВъпреки това, както е добре известно, новият сезон идва с ново правило: сега пуловерът е ултра овърсайз, за да пасва перфектно на лежерния ни градски стил!\nКомбинирай с рокля - комбинезон\nНе се страхувай да експериментираш с тенденциите. Сложи пуловера върху рокля или копринена пола вдъхновена от бельото (трендът е на върха и тази година!) и се наслади на елегантната и женствена визия.\nДопълни визията с лаконична миди пола\nПравата пола под коляното ще получи нов шанс да излезе от гардероба ти, ако е допълнена с подходяща горна част. Ако искаш да покажеш талията, подпъхни едната част на пуловера в полата. За по-спокоен аутфит избери раница вместо чанта.\n►►►4 правила за стилна и топла зимна визия\nНоси тесни панталони или дънки\nНе си готова да се разделиш с любимите си скини дънки за нищо на света? Носи ги по нови начини. Формулата е проста: обемен ярък пуловер плюс обувки на висок ток и сетът а ла Оливия Палермо е готов!\nМодели, блогъри и поколението на IT момичетата си позволяват повече смелост и носят обемния пуловер като рокля. Опитай и ти! Свободната кройка ще балансира късата дължина, а визията ще изглежда привлекателна, но не и вулгарна.\nЗаложи на един ярък акцент в стайлинга и изгради цялата визия около него. Най-важното нещо е да не забравяме координацията и да добавяме детайли в същия цвят или в близък до него нюанс.\nАко искаш да пробваш новата тенденция, но не си готова да пожертваш талията си, просто я подчертай с колан. Важен момент: коланът трябва да е широк и контрастен, защото другият просто ще се загуби в обемната текстура.\nИ най-важното - не забравяй аксесоарите! Колкото и грандиозно да е облеклото ти, не можеш да се справиш без тях.\nЕтикети: зимна мода, модни снимки, модни съвети, пуловер, тенденции в облеклото, тенденции за зимата


ПО СЛЕДИТЕ НА ВЯТЪРА: Стар навик\nЗащо отново тоя навик стар?\nПри теб се връщам,сякаш си единствен.\nВ кръвта ми лумва старият пожар.\nДушата ми за теб е лист прелистен.\nСълзите ми от другия изтриваш,\nна разума ми пак си господар\nи всяка мисъл с жаден дъх изпиваш.\nИ тая стара страст - защо отново?\nИ вечно същият изгарящ ме пожар...\nЦигара...Ти и аз...Защо отново?\nАнонимен 13 април 2009 г., 10:11\nЕдва ли е само навик на сърцето,това завръщане един към друг.Навярно има все още нещо неизживяно Пишеш страхотно!Четох с удоволствие :)\nInnocence 17 април 2009 г., 0:19\nМ-м-м-м права си :).Благодаря че намина и още повече благодаря за хубавите думи!


politikat.net | Bad apple\n1 Comment Posted on July 16, 2012 July 16, 2012 Политика / Общественост\nТанци по време на политическа криза\nВ последно време нещата у нас заприличаха на безкръвно бойно поле с две страни – управляващи и опозиция*. Прилича на един особен танц, в който партньорите прокарват съвсем леко бръснач по брадичките си, галейки с пръсти след това ожулванията, за да замажат положението. И ако това звучи драматично, то е нужно само да си припомним протестите по горещия асфалт на „Орлов мост”, последвалият пожар във Витоша, изритването на съдия Мирослава Тодорова от ВСС**, както и две смущаващи за мен предложения.\nПървото e вкарването на ГЕРБ в учебниците, които подрастващите ще изучават, с акцент естествено върху личността на Бойко Борисов и под мантията на „новата история” от 1989 година насам. Второто е странното настояване за вкарване на религията като задължителноизучаем предмет отново в попрището на образованието. Teзи два фрагмента носят отровния дъх на загатнатия стремеж за засилен авторитаризъм.\nЗащо? Защото пренаписването на историята винаги е в полза на победителите, които могат да си издигнат величав плацдарм и да надхвърлят хвалебствената квота, която сами си осигуряват в медийното пространство. Засилването на религиозните послания пък винаги е вървяло ръка за ръка с по-хардлайн политически явления, a самият авторитаризъм си е едно религиозно провявление с личностен център сам по себе си***. Съвкупният комплекс от тези посочени обществени фактори плюс много други неизказани такива, ни връща към началната картина на този танц, който тресе редиците на българското общество.\nИма ли право да се състои този танц, имат ли обосновка гъвкави му стъпки?\nАбсолютно да – може би неслучайно един от символите на протестите на „Орлов мост” бе една танцуваща жена, която съзнателно или не илюстрира целия процес, който се разиграва в последно време.\nИма ли конструктивност този танц, тоест стъпките навързани ли са в някаква логична последователност, която да изгради обща хореография?\nКолкото да, толкова и не.\nИстината е, че групи, желаещи за промяна на статуквото, винаги има. Сред тях има такива индивиди и мини-общности, които следват безкористни цели и други, които съвсем целенасочено са заинтересувани от тази промяна и искат да извлекат облаги от нея. В момента, в който вътрешният заряд на тази съвкупност от хора се насъбере прекалено много и чашата прелее, се случват събития като от ’89 и ’97 година, които обръщат полюсите. Макар че в народопсихологията на немалка част от тези, преживели времената преди, по време на, и след тези две важни дати, те са били стъпки, които не са допринесли за подобряването на същото това статукво.\nВъв всички случаи, текущият танц гравитира около заряда, който е бил нужен тогава, но все още не смее да навлезе в неговата траектория. Всеки пореден пласт, който управляващите наслагват обаче, е приплъзване на разгънатия крак с още няколко милиметра до взривоопасната маркировка на масовото недоволство. А елитът сякаш са си е сложил студен компрес, който е забулил очите с потна пелена, миришеща остро на оцет. И или наистина не вижда какво става, или е прекалено арогантен, за да го трогне случващото се.\nЗа да е успешен танцът и малко по-рязката смяна на темпото – за трети път за 23 години, обаче, са нужни добре подбрани стъпки. Не само акумулация на напрежението. Защото без добра хореография и занапред българското общество ще се движи в ленивите коловози на приспиващия валс, който го е люлял достатъчно време.\nКъде нещата вървят добре, и къде – не чак толкова?\nНякои добри стъпки:\n1) Осъзнаването, че до немалка степен гражданите сами могат да осигурят качествено покритие на гражданските инициативи и не са длъжни да разчитат на масмедиите. Видеостриймингът, любителските видеозаписи и снимките от десетки фотоапарати извършиха една същинска картинна и информационна революция в последно време и спомогнаха за изграждането на една увереност сред гражданите. Уповаването на масмедиите, които отдавна са известни като противостоящи на гражданските интереси, драстично намаля. Търсят се алтернативни, много по-обективни и необременени с политически или търсещи облаги позиции – и се намират. А това плаши горните етажи и ги кара поне малко да обърнат внимание на гласа на недоволните.\n2) Безпрецедентният случай на комуникационна връзка между управляващи (ГЕРБ) и граждани (в случая – водещи блогъри, вижте www.politikat.net), която изглеждаше немислима до съвсем скоро. Това е едно начало, което при добро развитие може най-сетне да доведе до стабилно гражданско участие в управленческия процес. За това обаче ще е нужна последователност, много усилия и подкрепа от самите граждани.\n3) Осъзнаването, че невинаги агресията е начина за постигане на дадена цел. Това звучи може би малко несериозно с оглед на предишните два плюса, но според мен има голямо значение. Неслучайно бе толкова учудващ лозунга за неагресивност (или слятото задъхано „безагресия” както доби популярност) и информационните канали му се възхитиха толкова много. В една нормална среда, културните и конструктивни протести са най-добрата основа за постигане на дадена цел и отправяне на искания, защото провокират и по-коректно държание, отколкото вандализма. Това важи както за вътрешнодържавна реакция, така и за реакция от външни политически фактори – ЕС/НПО/международна общност.\nНякои лоши стъпки:\n1) За жалост, сред тях определям една стъпка, която е ключова за цялостната хореография. А именно – тази, че всъщност стъпките са хаотични и хореография няма. Искащите да променят статуквото – същата тази съвкупна опозиция, получиха ударен наплив от причини, заради които да протестират. Независимо дали говорим за съдийския прецедент, Закона за горите, безхаберното отношение при пожара във Витоша, покачването на част от комуналните услуги или нещо друго, в момента има огромен заряд за протестиране и той до някаква степен се оползотворява.\nВъпросът е, че тези акции внасят все повече и повече хаотичност, вместо да уплътнят съществуващото идейно ядро. Така не се намира някаква обща рамка между тях, обща конструкция, обща хореография, която да сглоби парчетата. Вместо това се разчита на индивидуални, откъснати една от друга акции.\n2) „Ослепяването”. Недоволството се покачва до такава степен, че започва да става малко ослепяващо за самите си последователи – а ослепялата опозиция, лишена от трезвеност и желание за конструктивност, е не по-добра от безхаберието и наглостта на управляващия елит. Градацията се очакваше при толкова много причини, но е много важно наред с емоционалната афектираност да се влеят и литри трезв разсъдък и мислене не просто да се смени статуквото, а какво да се прави след това. Недоволна маса, която е готова да протестира за абсолютно всичко, което ѝ се подхвърли, е нещо много опасно и в такива кризисни времена при липса на трезвомислие възниква възможност за издигане на нещо още по-лошо.\nОбщият смисъл е, че не трябва да се губи инерцията, която се е набрала в момента, но не трябва и да се отплесва нейният фокус – или пък да се оставя на самотек, нерегулирана и неясна. Твърде вероятно е в момента да се изгражда пирамидата, на чийто връх най-сетне гражданският натиск да бъде вграден в политиката на управляващите. Това обаче трябва да стане внимателно, последователно, с хладен гняв, трезв разсъдък и идейност за разгръщане на постигнатото. Като острие, разсичащо главите на хидрата, която плюе киселината върху подопечните си достатъчно дълго време.\n*За целта на текущия постинг понятието „опозиция” не се изчерпва само с политическата опозиция, а представлява една съвкупност от хора – граждани с най-различния занятия, вероизповедания и политическа принадлежност, комбинирани с пряко заинтересованите домогващи се до власт политици. Съвкупност, която не е доволна от текущото статукво, и, логично, иска промяна в него.\n**Държа да споделя, че тук е възмущаващ самия акт на такова показно нахалство и ярка саморазправа, довел до историческо излизане на протестиращи магистрати на улицата. Саморазправа поради ясно очертаната връзка между съдия Тодорова, която заведе дело за клевета срещу вътрешния министър Цветан Цветанов и по този начин си навлече неговия гняв. Същевременно смятам, че личността на госпожа Тодорова бива доста идеализирана и че е нужна коренна реформа в съдебната ни система, но тя не трябва да включва само неудобните за властта магистрати.\n***Не съм вярващ, но уважавам решението на всеки да изповядва такава религия, каквато намира уместна за себе си и за своите търсения в живота. Въпреки това не смятам, че подрастващите в образователната система трябва да стават обект на индоктриниране посредством задължително вероучение в училище. Нито пък това ще ги спаси от „моралната деградация”, която им се лепи като етикет от предходните им поколения.\nГЕРБ Закон за горите Орлов мост медии протести статукво хореография politikat.net


Малина вкара в малкия си джоб 20- годишните и колежките си с тялото, което изкара за пореден път (снимки)Тези 4 зодии са богопомазани през 2017: Ще осъществят мечтите си, ще бъдат много щастливи, чака ги споделена любовДЪРЖАВАТА ОТНЕ 3 МИЛИОНА ЛЕВА ОТ ДВАМА БРАТЯ, НО ВИЖТЕ САМО ПРИЧИНАТА!Мими Иванова претърпя тежка операция: Прекара Великден в болницата! (всичко за състоянието й)БУМ! ТОВА ВЕЧЕ СРИНА ВСИЧКО! РУСКИ ГЕНЕРАЛ ХВЪРЛИ ЯДРЕНАТА БОМБА ЗА БОЙКО БОРИСОВ! ТОЙ ЕПОМНИТЕ ЛИ НАЙ-ВЪЗРАСТНАТА РОДИЛКА В БЪЛГАРИЯ!? ДНЕС СЛЕД 7 ГОДИНИ С НЕЯ И ДЪЩЕРЯ Й СЕ СЛУЧВА УЖАСЯВАЩОТО!ТОТАЛНО МАЗАЛО! МАГИ ХАЛВАДЖИЯН ИЗВАДИ ТЕЖКАТА КАРТЕЧНИЦА И ЗАПУКА ПОЛИТИЦИТЕ! ГОВОРЯТ СИ САМИ, ПРАВО В ЛИЦАТАИскате мир и пари в къщата си? Ето как да го постигнете!Мастър шеф нагласен? Ето кого са избрали за първото мястоЕгипетски хороскоп за 2017 за всички зодии според рождената датаНИКОЙ НЕ РАЗБРА! ТОЧНО ПРЕДИ ДА СДАДЕ ВЛАСТТА, БОРИСОВ Е ВДИГНАЛ ТЕЛЕФОНА И Е ПРОВЕЛ СЪДБОВЕН РАЗГОВОР!Слави Трифонов хвърли нова бомба! Това, което се кани да направи, разтресе БългарияAdvertisement:


замразени десерти « В кухнята на моето семейство\nTag Archives: замразени десерти\nМъжът ми не е любител на плодовете. Никак даже. Най-много да хапне половин банан, четвърт много сладка круша (защото обикновенно били кисели :-)) или парченце от обелена и нарязана праскова веднъж годишно. Ягоди, малини, ябълки, та даже и кайсии са обявени за кисели и следователно заобикаляни от мноооого далеч. За портокали и грейпфрути и дума не може да става. За това можете да си представите колко се учудих, когато миналата неделя, докато пазарувахме на близкия пазар ми каза „Леле, колко много обичам къпини и как са ми се ядат”! Бре, казах си, за 7 години съвместен живот, да не разбира че мъж ми толкова много обича къпини! Веднага и с невероятно скорост се озовах на най-близката сергия продаваща хубави, зрели къпини и купих цял килограм. Разбира се, мъж ми хапна точно 4 къпини. Така се оказах с доста голямо количество от този нежен и бързо развалящ се плод и трябваше спешно да измисля приложение. Половината изядох, докато ги миех, но другата половина…дааа…другата половина на сладолед, но истински, с жълтъци\nПродукти за около литър сладолед:\n500 гр къпини\nЖълтъците се разбиват със захарта докато побелеят и се слагат на водна баня на котлона. Бъркат се непрекъснато около 10-15 минути, докато започнат леко да се сгъстяват и се обработят термично. Между временно млякото се загрява до кипване. Млякото се оставя да се охлади съвсем леко и на съвсем тънка струйка и при непрекъснато бъркане се добавя към жълтъците, които все още са на водна баня. Сместа продължава да се разбърква още около 5 минути върху водната баня, сваля се от котлона и се оставя да се охлади до стайна температура\nКъпнити се пасират и се прецеждат през едра цедка, за да се отстранят семчиците. Къпиновото пюре се добавя към яйчената смес, добавя се и заквасената сметана. Всичко се разбърква добре и се налива в пластмасов контейнер. Ако нямате машина за сладолед, слагате контейнера в камерата и разбърквате на всеки час-два, за да се разбие добре на дребни кристалчета. Когато сладоледа стане на достатъчно дребни кристалчета, се пасира с пасатор и се охлажда преди сервиране.\n7 коментара Posted in десерти, сладоледи, яйца Tagged десерти, заквасена сметана, замразени десерти, захар, къпини, мляко, сладолед, яйца\n11 коментара Posted in бисквити, десерти, сладоледи, тестени Tagged бисквити, брашно, десерти, замразени десерти, масло, тестени, яйца, ястия без месо\nВ тази жега е прекрасно да се охладиш със сладолед. Особенно ако е плодов. Но този път ми се искаше да има и малко сметана. За това напарвих един пъпешов шербет. Ако се чудите каква е разликата между сорбет и шербет – сорбета е само от замразен плод (като тази рецепта на Прасковено сорбе с мента), а в шербета освен плод има и сметана или мляко. Рецепта е напълно изпълнима без машина за сладолед. Както и преди съм споменавала, пасатора върши чудесна работа за разбиване на кристалчетата, а преди това трябва да се разбърква добре няколко пъти, докато се охлажда. Като се добави и малко алкохол в сместта, сладоледа става доста гладък, и доста уханен.\n1 кг добре узрял пъпеш, обелен и нарязан на парчета\n400 гр (1 голяма кофичка) заквасена сметана\n6 с.л захар (ползвах течен диабетичен подсладител)\n3 с.л порто или друг алкохол (ром, коняк, водка)\nВодата и захарта се кипват, докато захарта се разтвори напълно. Оставя се да се охлади\nПъпеша заедно със сиропа се пасира на гладка каша с пасатора.\nГотварската и заквасената сметана се семсват и се разбъркват добре и след това се смесват с пъпешовото пюре.\nИзсипвате в подходящ съд и слагате в камерата. Проверявайте на всеки половин час и разбърквайте всеки път когато сместта се заледи по краищата на контейнера. Когато сладоледа стане на едри кристали разбийте с пасатора до гладка каша. Охладете леко и сервирайте. Този пъпешов шербет е прекрасен с нещо шоколадово – бисквити, пурички или натурален леко горчив шоколад\nВашият коментар Posted in десерти, сладоледи Tagged десерти, замразени десерти, пъпеш, сладолед, сметана\n„Вълшебния шкаф” е мястото в къщи, където държим всички изкушаващи ни сладички работи – шоколадче, домашни бонбони и бисквити, вафли, Бейлис. Така винаги когато ни се прииска да похапнем нещо за настроение – бъркаме там. Този шкаф е като бряг за удавник – винаги е пълен и винаги изкушаващ. Наскоро тършувайки за скрита марципанена бонбонка, откирх един преполовен забравен буркан с Нутела. Веднага си намазах препечена филийка с него, но ми се прийска нещо по-така. Сетих се, че бях чела рецепта за изкушаващ сладолед и веднага го забърках. За този рецепта не е нужна машина.\nПо идея от Chocolate & Zucchini\n200 гр течен шоколад Нутела\nСипете млякото при шоколада и разбъркайте енергично.\nКато шоколада леко се втечни добавете сметаната.\nРазбъркайте до получаването на хомогенна смес. Сипете в пластмасов контейнер и оставете във фризера, докато замръзне по краищата. Разбъркайте. Повторете разбъркването още 2-3 пъти. Извадете от камерата 5 минути преди да сервирате, за да отпусне сладоледа леко.\n6 коментара Posted in десерти, сладоледи Tagged десерти, замразени десерти, сладолед, сметана, шоколад


Примерно разпределение на темите и педагогическите ситуации за 3—4-годишни деца (книга за учителя) - BKTBK000313 на супер цена | Ozone.bg\nПримерно разпределение на темите и педагогическите ситуации за 3—4-годишни деца (книга за учителя)\nМетодическо ръководство за учителя за предучилищна група в детската градина (3—4-годишни деца), част от програмната система „Ръка за ръка“. Съдържа примерно седмично разпределение ...\nМетодическо ръководство за учителя за предучилищна група в детската градина (3—4-годишни деца), част от програмната система „Ръка за ръка“. Съдържа примерно седмично разпределение на регламентираните (сутрин) и нерегламентираните (следобед) ситуации за деца, владеещи български език, по образователни направления, при целодневен режим.\nface2face Advanced 2nd edition: Английски език - ниво С1 (CD с тестове)\nКнига за учителя към по български език и литература за 1. клас. Нова програма 2017 - Антоанета Миланова (Просвета Азбуки)


Начало На фокус Ал Кайда отново заплаши журналистите от „Шарли Ебдо”\nУбийствата в редакцията на френското списание „Шарли Ебдо“ не са еднократен акт и е възможно пак да се случат, предупреди джихадистката група Ал Кайда. С това групировката за пореден път заплаши журналистите във френския сатиричен седмичник, който публикува отново карикатури на пророка Мохамед.\nПоводът бе да се припомни случилото се през януари 2015 година докато тече съдебния процес.\nПрипомняйки нападенията на джихадистите в редакцията на изданието през 2015 г., когато бяха убити 12 души, вестникът припомни карикатурите, ядосали джихадистите. А това отново го превърна в цел за нападения.\nПовторния печат на шаржовете на пророка бе одобрено лично от френския президент Еманюел Макрон.\n„Ако свободата ви на изразяване не зачита никакви ограничения, то се подгответе да се изправите пред нас“, предупреждава джихадистката организация в свое изявление, публикувано на 11 септември – годишнината от атаките срещу САЩ през септември 2001 г.\nВ съдебния процес са подсъдими 14 души са подсъдими, – трима от които задочно. Те са обвинени в различна степен на помагателство на братята Шериф и Саид Куаши – преките извършители на убийствата на 17 души на 7 януари 2015 г.\nБратята Куаши убиха 11 души при нападение срещу редакцията на изданието. При бягството си убиха и полицай.\nНа следващия ден техен сподвижник, лежал с единия от братята в затвора, убива общинска полицайка близо до Париж, а ден по-късно убива и четирима евреи по време на заложническа драма в магазин и източен Париж. При полицейското разследване бяха ликвидирани трима джихадисти.\nпредишна статияПравителството плати пореден откуп\nСледваща статияЕКСКЛУЗИВНО Проф. Коста Костов: Управляваме вируса по севернокорейски – със заплахи и военни униформи\nПрокуратурата иска постоянен арест за мъжа, заплашил Ива Митева


Всяка шеста проба за COVID - положителна, нови 262 души постъпиха в болница - BG VOICE\nПрез последното денонощие в България са били поставени 2 925 ваксини. Общият брой на хората със завършен ваксинационен цикъл у нас вече е 1 383 964.\n1 867 са новите случаи на COVID в България за съботния ден. Положителни са 15,8% от направените 11 811 теста, показват актуализираните данни на Единния информационен портал към полунощ. Това означава, че всяка шеста проба е била положителна\n262 са новопостъпилите в болнични заведения.\nНай-много са новите случаи в София – 557, следват областите Варна – със 192 и Пловдив – със 182-ма новоинфектирани.\nВ болници вече са 6 035 души, като 512 заразени са в интензивно отделение.\nКато излекувани за 24 часа са отчетени 556 души, починали са 43-ма.\nПрез последното денонощие са били поставени 2 925 ваксини. Общият брой на хората със завършен ваксинационен цикъл у нас вече е 1 383 964.\nОще по тематаCOVIDfeaturedfeatured_BGfeatured_cafeatured_CHIновининовозаразени\nRegeneron: Омикрон може да намали ефикасността на COVID лекарството ни


Ежедневната консумация на черен чай, кафе, наркотици, някои храни, както и пушенето води до естествения зъб обезцветяване. Ако проблемът с промяна на цвета на зъбите е станал значително, ние ви препоръчваме да помолите за помощ към специалист стоматолог. Специалисти използват два основни метода, които могат да направят зъбите бяло:\nКак е процедурата за прилагане на лак за зъбите?\nЛакиране зъби у дома\nВидео: Лак за избелване на зъби (Тайната на моя бял зъби)\nВидео: Боя за dental paint зъби. Избелване на зъби 2 минути!\nСложните процедури почистване на зъбите на нападение, вкоренен в емайла, и които предизвикват промяна в цвета му.\nПокривните зъби специален лак.\nПо-подробно разгледа втория метод за придаване на белота на зъбите.\nИзбелване на зъби нокти могат да бъдат използвани, за да промените цвета на емайла във всички възрастови групи от пациенти. В допълнение към процедурата по естетически ориентация помага решаване на проблема с повишена пропускливост на зъбния емайл, като много видове течни порцелан дентална съдържат флуорид в състава си - естествено вещество, укрепва дентална твърда тъкан.\nПреди да започне процедурата, лекарят премахва зъбен камък и изсъхва зъбите от слюнка. Зъболекарят прилага защитен лак за зъби върху твърда повърхност от специална четка или валяк. Специалист извършва много внимателно този вид работа, така че да не се удари ноктите на лигавиците на устата, небцето, венците или езика. След процедурата, пациентът трябва да седне за известно време, без затваряне на устата, съставът на зъбите правилно обезводнено. За да се постигне по-значими резултати, процедурата се повтаря няколко пъти на интервали от 2-3 дни.\nВнимание! Само за няколко дни след прилагането на лака не се препоръчва да се яде твърда храна и да си миете зъбите.\nцвят на зъбите и специален лак може да се извършва самостоятелно. За тази Dental боя или други бял лак за зъби проби прилага с валяк или четка. Инструменти за домашна употреба съдържат само безопасни минерални компоненти и поради това не е вредно за лигавицата на устната кухина. Като правило, като оцветител за се поддържа на зъбите през деня.\nbg.ladyv.ru » Красота » Терапии за лице » Лак за зъби


Разследване и в Атина за основния организатор на терористичните атаки в Париж | grreporter.info – Новините от Гърция – Информационно-развлекателен портал, Актуални Новини, Бизнес, Спорт, Мултимедия и Видео\nРазследване и в Атина за основния организатор на терористичните атаки в Париж\n16 Ноември 2015 / 15:11:48 GRReporter\nМиналия януари гръцките власти са провели тайно разследване с цел залавянето на 27-годишния Абделхамид Абаунд, който се смята за организатор на терористичните нападения в Париж. То било инициирано от уликите, че Абаунд е ръководил от Атина ядрото от джихадисти, което бе разбито в белгийския град Вервие в началото на годината.\nНа 15 януари, паралелно с провеждането на мащабната полицейска акция в Белгия, в центъра на Атина е било проведено разследване за откриването на заподозрения собственик на мобилен телефон, чрез който той ръководил белгийските джихадисти.\nСпоред добре информиран източник на гръцкия всекидневник Катимерини, разследването било проведено в района около централния площад Омония, където бил засечен сигналът на мобилния телефон. В него участвали членове на гръцката Служба за борба с тероризма и представители на чуждестранни служби за сигурност.\nВ същия момент белгийските им колеги нахлуваха в квартирите на заподозрените във Вервие. По време на акцията бяха убити двама от тях, а един бе арестуван. Според белгийските власти джихадистите са готвели нападение срещу полицейска цел.\nВисокопоставен представител на гръцкото министерство на обществения ред бе разкрил, че във връзка с акцията по откриването и залавянето на издирвания Абделхамид Абаунд, известен с кодовото име „Омар” в Атина са пристигнали спешно представители на Europol.\nСпоред информация на Катимерини, белгийските власти са засекли телефонни разговори между членовете на ядрото в Белгия със съучастника им в Атина още на 2 януари. По време на тайното разследване в гръцката столица на 15 януари той не е бил открит, а SIM картата е престанала да работи след полицейската акция във Вервие. Гръцките полицейски власти поискали спешно данни от местните мобилни оператори и установили, че един от телефоните, за който се смята, че е използвал ръководителят на ядрото от джихадисти в Белгия е задействал антени на мобилни оператори в региона на квартал Панкрати, близо до центъра на Атина.\nДва дни след първото разследване на площад Омония, гръцката полиция откри в приземен апартамент в Панкрати и арестува 33-годишния алжирски гражданин Омар Дамас и още един мъж. Съществува информация, че е бил разследван още един апартамент в центъра на Атина. Първоначално разследващите власти сметнали, че 33-годишният мъж е издирваният боец на Ислямска държава Абделхамид Абаунд.\nВъпреки че това не се доказало от процедурата за идентификация, която била проведена със сътрудничеството на белгийските власти, у арестувания бил открит мобилният телефон, от който била активирана една от съмнителните SIM карти.\nПо тази причина белгийската прокуратура поискала Дамас да бъде екстрадиран. Към момента той се намира в белгийски затвор, след като са му били повдигнати обвинения за тероризъм. Според архивите на гръцката полиция Омар Дамас се е намирал в Гърция от 2011. Лежал е и в гръцки затвор за извършване на грабежи.\nСлед събитията през януари гръцката Служба за борба с тероризма провела разследване, за да открие вероятни връзки между 33-годишния Дамас с Абаунд, както и с гръцки гражданин от сирийски произход, който се присъединил към редиците на бойците от Ислямска държава.\nСпоред публикация в белгийското издание Der Standaar Абделхамид Абаунд е бил свързан със замислените, но осуетени терористични нападения във Вервие през януари. Тогава той бе представен като ръководител и основен „спонсор” на атаките. Както Брахим Абдеслам, който се самовзриви в петък а булевард „Волтер” в Париж, така и Абаунд е бил познайник на белгийските власти за извършени криминални деяния в страната в периода 2010 – 2011.\nСпоред телевизия RTL днес Абаунд се намира в Сирия и е един от „най-дейните главорези” на Ислямска държава. Той бил в директен контакт с един от участниците в терористичните нападения в Париж, който живеел в същия квартал в Брюксел.\nПрез юли, след заминаването си за Сирия Абделхамид Абаунд бил осъден задочно на 20 години лишаване от свобода от брюкселски съд в рамките на процес срещу участници в мрежи за набиране на белгийски джихадисти, които е трябвало да заминат за Сирия.\nПрез 2014 неговата снимка се появи на първите страници на изданията в Белгия във връзка с отвличането на собствения му 13-годишен брат Юнес, когото взе със себе си в Сирия. Юнес е известен като „най-малкият джихадист в света”. Бащата на Абделхамид, Омар Абаунд е подал съдебен иск срещу сина си за отвличането.\nКатегории: Криминална хроника терористични атаки в Париж джихадист в Атина тайно разследване Абделхамид Абаунд


Обама с проблеми, НОИ не!? - Финансови новини\n30.11.2010 0 Коментара Обама, проблеми\nЗдравната реформа на Обама очаквано се сблъска с американската конституция. В началото на седмицата федералният съдия Хенри Хъдсън от Ричмънд, Вирджиния, обявиза противоконституционен новия закон, с което на практика предначерта пътя му към Върховния съд на САЩ. Причините за това решение са повече от любопитни, включително от българска гледна точка.\nПо своята същност, решението на съдията гласи, че не е работа на федералното правителство да решава кой и какво ще купува – в случая здравна осигуровка. Съдията пише „по същество, този спор не е просто за регулирането на осигурителния бизнес… или налагане на схема на универсално здравно осигуряване… а за правото на хората да изберат да участват”. Министърът на правосъдието на Вирджиния Кен Кучинели добавя „Това дело не е за здравеопазването, а за свободата”.\nВ същото време, в България подобен дебат е почти немислим. Правата тук са задължения, а изборът да участваш или не в пенсионното и здравно осигуряване просто го няма. Наскоро Красен Станчев написа отворенописмо до президента и министър-председателя на България, в което пожела да се откаже от тези си „права”. Призивът му срещна недоумение у управниците ни, които твърдо отстояват позицията, че правото носи със себе си задължения и тук място за избор няма. Нещо повече, понастоящем писмото е препратено към НАП, където нищо чудно да готвят и проверка на Красен.