Урсула Ле Гуин — Дарби (1) — Моята библиотека\nХроники на Западния бряг (1)\nGifts, 2004 (Пълни авторски права)\nБеше се изгубил, когато дойде при нас, и със сигурност още повече, когато тръгна и продължи нагоре в планинските владения, и въпреки това в края на краищата изгубеният, беглецът, се оказа наш водач.\nБеглец го нарече Грай. Отначало подозираше, че е извършил нещо ужасно, убийство или предателство, и бяга от възмездие. Какво друго би довело тук, при нас, един човек от Низините?\n— Невежество — предположих. — Той не знае нищо за нас. И не се страхува от нас.\n— Каза, че хората долу го предупредили да не се качва при магьосниците.\n— Но той не знае нищо за дарбите — рекох. — За него това са само приказки. Легенди, измислици…\nМлъкнах, защото навлизахме в опасна територия. И двамата, без капчица съмнение, бяхме прави. Еммон със сигурност бягаше, защото беше престъпник, или пък бе тръгнал на път от скука, но беше неспокоен и същевременно безразсъден, любознателен и непоследователен като пале, което търчи натам, накъдето го води носът му. От говора му и от странния начин, по който подреждаше изреченията, си мисля, че бе дошъл далеч от юг, по-далеч от Агаланда, където разказите за Предпланинието са… само разкази — слухове за далечните северни земи, където под покритите със сняг планини живеят зли заклинатели и вършат невероятни неща.\nАко беше дошъл през Дънет или се бе вслушал в онова, което са му разправяли долу в Данер, никога нямаше да се изкатери в Каспромант. Ако беше повярвал на нас, нямаше да продължи нагоре в планините. Обичаше да слуша предания и затова ни оставяше да му разправяме всякакви неща, но се съмнявам, че ни вярваше. Той беше градско чадо, образован и попътувал доста из Низините. Сиреч — познаваше света. Кои бяхме за него ние с Грай? Какво можехме да знаем — незрящо момче и свъсено девойче, отгледани сред суеверия и мизерия сред безплодните планински ферми, които така гордо наричахме наши владения? Той ни подтикна, някак полека и неусетно, да говорим за огромните сили, които притежаваме, но докато му разправяхме, виждаше само голташкия труден живот, който водим, жестоката бедност, уродливите изпосталели обитатели на фермите, виждаше невежеството ни за всичко отвъд пределите на нашите хълмове и си казваше: да бе, какви пък страшни сили могат да владеят тези нещастници!\nТочно от това се страхувахме с Грай, когато ни напусна и продължи за Геремант. Измъчвахме се от мисълта, че може още да е там, жив, но поробен, с нозе, усукани като тирбушони, с чудовищно променено лице, за забавление на Еррой — дори истински сляп, а не като мен. Защото Еррой не би търпял надменното му поведение, нито обидните думи, дори час.\nПостарах се да го държа настрана от баща ми, особено когато започваше да говори необмислено, но само защото търпението на Канок бързо се изчерпва и защото винаги е в лошо настроение, а не защото се страхувах, че ще използва дарбата си, за да навреди. Той и без това не обръщаше особено внимание нито на Еммон, нито на никого. Откакто умря мама, умът му бе погълнат от скръб, гняв и злоба. Болката изсмукваше силите му, жаждата за мъст го бе обсебила изцяло. Грай, която познаваше всички гнезда из околностите, веднъж бе видяла орел мършояд да отглежда двете си мънички сребропухести орлета, след като майка им била убита от местен фермер. Така изглеждаше и баща ми.\nЗа нас двамата с Грай Еммон беше истинско съкровище, ярко създание, озарило мрака на нашето ежедневие. Засищаше глада ни. Глада, който постоянно ни измъчваше.\nТака и не ни разказа нищо за Низините. Когато го питах разни неща, отвръщаше с шега или подхвърляше нещо неясно. Сигурно в предишния му живот имаше много неща, за които не му се щеше да ни разправя, пък и не беше нито внимателен наблюдател, нито добър разказвач, каквато например е Грай, когато играеше ролята на мои очи. Тя умее да опише как точно изглежда новото ни теленце — синкавата козина и кръглите коленца, и малките козинести зачатъци на рогца, та почти имаш усещането, че го виждаш. Но когато помолих Еммон да ни разкаже за град Дерисова вода, той само изломоти, че градчето не било нищо особено, а пазарът — скучен. Ала аз знаех, защото мама ми бе казвала, че в Дерисова вода има високи червеникави къщи и тесни улички, които се изкачват стръмно нагоре или се спускат лъкатушно към пристанището и кея, на който се събират лодки и кораби от цялото поречие, че има птичи пазар и рибен пазар, пазар за подправки и благовония и мед, пазар за стари дрехи и пазар за нови, и голям грънчарски панаир, на който идват хора от горното и долното поречие на река Тронд и дори от далечните брегове на океана.\nМоже би Еммон бе ударил на камък в опитите си да открадне нещо в Дерисова вода.\nКаквато и да бе причината, той предпочиташе да ни задава въпроси и да ни слуша излегнат — най-вече мен. Винаги съм готов да разправям разни неща, само да се намира слушател. Грай е по-склонна да мълчи и да слуша, но Еммон умееше да я изважда от това състояние.\nСъмнявам се дали си е давал сметка какъв късметлия е бил, че ни намери, но със сигурност ни бе благодарен, задето му дадохме подслон през суровата дъждовна зима. Съжалявал ни е. Било му е скучно, без съмнение. Освен това го глождеше любопитство.\n— И какво толкова страшно умее онзи тип в Геремант? — попита ме веднъж насмешливо, колкото и да се мъчех да го убедя в истинността на думите си. Но има неща, за които не бива да се говори, дори между хора надарени. Някак неестествено е да се обсъждат такива работи на глас.\n— Тяхната наследствена дарба се нарича усукване — отвърнах неохотно.\n— Усукване? Сучат вълна ли?\n— Не — рекох, беше ми трудно да подбирам думите. — Усукват хора.\n— Как така? Какво им усукват?\n— Ръцете и краката. Вратовете. Телата. — Извих тяло, за да покажа как, но се притеснявах от темата. После продължих: — Нали видя стария Гунен, дърваря, дето живее на Нобов хълм? Вчера го подминахме на коларския път. Грай ти го показа.\n— А, оня прегърбения, дето куцаше ли?\n— Брантор Еррой му го е направил.\n— Прегърбил го е така? И защо?\n— За наказание. Хванал го да събира дърва в Герейската гора.\nЕммон помълча, после подметна:\n— Може да е ревматизъм.\n— Гунен тогава е бил съвсем млад.\n— Значи ти самият не знаеш какво се е случило.\n— Не зная — признах малко раздразнено, че не ми вярва. — Но той знае. И баща ми също. Гунен му е разказал. Твърдял, че не е бил в Геремант тогава, а в нашата гора, макар и близо до границата. Брантор Еррой го видял и извикал, Гунен се изплашил и хукнал с наръча дърва на гърба. Паднал. Когато се опитал да стане, гърбът му бил усукан и превит, както е сега. Жена му казва, че всеки път, когато става от леглото, квичи от болка.\n— И как му го е направил бранторът?\nЕммон бе научил тази дума от нас — каза, че не я бил чувал в Низините. Брантор означава господар или господарка на владение, тоест старейшина, най-надарения в целия род. Баща ми е брантор на Каспромант. Майката на Грай е брантор на раддмонтските Барреви, а баща й е брантор на Роддови от същото владение. Ние сме техни наследници, техните малки орлета.\nПоколебах се как да отговоря на въпроса на Еммон. Този път не долових насмешка в тона му, но не знаех дали е редно изобщо да му разказвам за силата на дарбата.\nВместо мен отговори Грай.\n— Сигурно като го е погледнал — рече с тих глас. В слепотата ми гласът й винаги предизвикваше усещането за лек полъх сред листата на дърво. — Освен това го е посочил с лявата си ръка, или с пръст, и може би е произнесъл името му. След това е добавил една-две думички. И готово.\n— Какви думички?\nГрай мълчеше, може би бе вдигнала рамене.\n— Не владея дарбата на Гересови. Не знаем как действа.\n— Кое как действа?\n— Дарбата им.\n— Добре де, в такъв случай как действа вашата дарба? — попита Еммон и този път със сигурност не се подиграваше. Долових в гласа му нарастващо любопитство. — Има ли нещо общо с лова?\n— Барреви владеят призоваването — рече Грай.\n— Призоваване? Какво призовавате?\n— Елени? — След всеки въпрос настъпваше кратка пауза — колкото едно кимване. Представих си как Грей свежда глава, със затворени очи. — Зайци? Диви свине? Мечки? Добре де, ако повикаш мечка, после какво?\n— Ловецът я убива. — Тя помълча. — Но аз не призовавам за ловци.\nТози път гласът й не бе полъх сред листа, а вятър, виещ сред канари.\nНашият нов приятел, изглежда, не разбра какво има предвид, но личеше, че гласът й е поохладил ентусиазма му. Вместо да продължи разговора с нея, той се обърна към мен:\n— А ти, Оррек, каква дарба имаш?\n— Същата като баща ми — рекох. — Дарбата на Каспрови се нарича разваляне. Но не мога да ти кажа нищо за нея. Прощавай.\n— Ти прости, че съм недодялан, Оррек — рече Еммон след кратка пауза и гласът му бе топъл, любезен и мек, какъвто е на хората от Низините, като гласа на мама, и очите ми се напълниха със сълзи под клепачите и превръзката.\nДвамата с Грай разпалиха огъня. Усетих топлината му върху краката си и ми стана добре. Седяхме до голямото огнище в южния ъгъл, където каменните скамейки са вградени навътре в комина. Беше студена януарска вечер. Вятърът в комина ухкаше като огромен бухал. Предачките се бяха настанили от другата страна на огъня, където светлината е по-силна. Подхвърляха по някоя дума или припяваха тъжните си песни, а ние тримата в ъгъла продължавахме да говорим.\n— Добре де, а какво ще кажете за другите? — попита неусмиримият Еммон. — Поне за тях можете да ми разкажете, нали? За останалите брантори в техните каменни кули, дето трябва да са като тази? В техните владения? Какви сили владеят те? Какви са дарбите им? С какво всяват страх?\nОтново едва доловимото усещане за недоверие, което ме дразнеше.\n— Жените от кордемантския род умеят да ослепяват — казах. — А също да оглушават и да отнемат речта.\n— Ама че гадно — рече той и за миг имах чувството, че съм го впечатлил.\n— Някои от кордемантските мъже притежават същата дарба — добави Грай.\n— Грай, баща ти, бранторът на Родд — той има ли дарба, или само майка ти?\n— Роддови владеят дарбата на ножа — отвърна тя.\n— Пращат омагьосан нож право в сърцето, прерязват гърлото или убиват по друг начин всеки, когото виждат с очите си.\n— В името на всички синове на Хорм, ама това е страхотен номер! Великолепна дарба! Надявам се, че си наследила майка си?\n— Така е — потвърди Грай.\nТой продължаваше да ни придумва и не можах да удържа на изкушението да му разкрия силите на моите роднини. Така че му разказах за Олмови, които могат да разпалят огън на всяко място, което посочат или погледнат, за Галлемови, дето местят тежки предмети с дума и жест, дори сгради и хълмове, и за Морганови, чийто взор е обърнат навътре, та познават мисли, макар че според Грай можели да видят само ако в човека се спотайва болест или недъг. И двамата бяхме единодушни обаче, че е притеснително да имаш Морганови за съседи, макар и да не са опасни; сигурно заради това те живееха доста далеч, отвъд долчинките на север, и никой не знаеше почти нищо за тях, освен че отглеждат добри коне.\nСлед това му разказах онова, което бях чувал за големите владения — Хелвармант, Тибромант и Боремант, и за Карантагските старейшини в планините на североизток. Хелварови се славеха с умението да пречистват, което е сродно на дарбата на нашия род, но не казах нищо повече за това. Дарбите на Тиброви и Борреви се наричат повод и метла. Обитателите на Тибромант могат да ти отнемат волята и да те накарат да следваш тяхната, и това е повод. Боремантска жена пък ще ти вземе ума и ще те превърне в безмозъчен идиот, неспособен да произнесе и думичка, и това е метлата. И всичко това, както и останалите заклинания, се върши само с поглед, дума и жест.\nНо и ние като Еммон само бяхме чували за тези дарби. Нито един от могъщите родове не се смесваше с хора като нас, от малките владения; всъщност те изобщо не идваха в Предпланинието.\n— Значи воювате с ножове, огън и прочее — рече Еммон. — Сега разбирам защо живеете така разпръснати. А тези хора от западните райони, за които разправяте, дето имали голямо владение, Дръмант, нали така? Какво умее техният брантор? Ще ми се да го зная, преди да се срещна с него.\nМълчах. Вместо мен отвърна Грай.\n— Брантор Огге владее дарбата на бавната смърт.\nЕммон се разсмя. Не знаеше кога да сдържа смеха си.\n— А, това вече лошо — рече. — Какво пък, май дарбата на онези, дето надзъртат в човека и знаят какво му е, ще се окаже най-полезна.\n— Не и срещу нападение — казах.\n— И все така ли воювате помежду си във вашите владения?\n— Ако не се биеш, ще те поробят и ще сложат край на рода ти. — Отнесох се малко надменно към невежеството му. — Затова ги има дарбите, силите — за да можеш да защитаваш владенията си и да пазиш рода си чист. Ако не можем да се опазим, ще изгубим дарбите си. Други родове ще ни претопят, даже обикновени хора, като калуците… — Сепнах се. Не биваше да използвам тази дума, презрителен израз за хората от Низините, за лишените от дарба, дума, която никога не бях произнасял на глас. Майка ми беше калук. Така я наричаха в Дръмант.\nЧух как Еммон ровичка с пръчка в огнището; след малко каза:\n— Значи тези сили, тези дарби, се предават по наследство — от баща на син, както се предава, да речем, чипият нос?\n— И от майка на дъщеря — добави Грай, след като аз не отговорих.\n— И всички вие трябва да се жените за роднини, за да запазите дарбата? Ясно. Дарбата умира ли, ако не намерите подходящ братовчед?\n— Това не е проблем за Карантагови — отвърнах. — Тук земята е богата и владенията са големи, с много хора. По нашите земи бранторите възглавяват десетина и повече семейства от един род. Под нас обаче родовете са малки. Дарбите отслабват и линеят, ако има твърде много бракове извън рода. Но силната дарба винаги се запазва. От майка на дъщеря, от баща на син.\n— Значи фокусите с животни са ти наследство от майка ти, бранторката? — Смешната форма за женски род прозвуча нелепо. — А дарбата на Оррек е от брантор Канок.\nТепърва мисля да поразпитам за нея. Оррек, кажи ми сега, след като знаеш, че те питам съвсем приятелски, ти сляп ли си се родил? Или са те ослепили онези магьосници от Кордемант при някое нападение, или по друга причина?\nНе знаех нито как да заобиколя въпроса, нито как да скрия истината.\n— Не — рекох. — Баща ми ми затвори очите.\n— Баща ти! Баща ти ти е отнел зрението?


Re: Здравейте, всички! / Взаимопомощ / Бъдещи и настоящи майки-happy mama\nКлубове Дирене Регистрация Кой е тук Въпроси Списък Купувам / Продавам 03:53 28.02.21\nТема Re: Здравейте, всички! [re: Mecho Pooh]\nАвтор ellion (sancta)\nПубликувано 30.11.01 22:48\nАбсолютно те успокоявам! Ще се справиш с всичко Аз самата бях подобен случай преди 1 година. Имам счетоводна фирма и искам не искам трябваше да се съобразявам със сроковете, които са доста специфични за нашата работа. Както и да го планирах удобен момент нямаше, работех си буквално до последния момент, за щастие контракциите ми започнаха в неделя през нощта, родих в понеделник сутринта, а на обед в родилния дом ми се обади клиент да се разбираме нещо за ДДС-то (защото беше 9-то число) Пълна лудница... Сигурно звучи абсурдно, при цялата заетост, която има една майка на новородено бебе, успявах да се справя с всичко - и с мъж, и с бебе, че и с работата (уточнявам - нямаме баби-пенсионерки, и двете са работещи, а и живеем сами със съпруга ми). Така че ако силно искаш бебето и си готова за него, ще преодолееш всякакви проблеми.\nПоложението със заемите....доста неприятно. И ние имаме (за кола), а едно бебенце струва скъпо - като започнеш от първоначалните прегледи през раждането до целия бебешки hardware, който ти е нужен, плюс ежемесечните разходи за памперси, мляко и дрехи, не е малко. Аз като един счетоводител си имам пълна разбивка на разходите, понеже правя семейния бюджет.... Обаче и в това ще се оправиш. Не знам как става, но съм сигурна, че няма бебе, което да е лишено от нещо. (или може би мнението ми е такова понеже доходите не ми се промениха въпреки майчинството, което вероятно е по-невъзможно ако работиш на трудов договор и си излязла в отпуск)....\nАбе, с две думи, ако искате наистина малката душичка, действайте! И последната ти грижа е дали сте женени, ако мъжът до тебе е истински.\nРедактирано от ellion на 30.11.01 22:53.\nЗдравейте, всички! Mecho Pooh 30.11.01 17:22\nRe: Здравейте, всички! ellion 30.11.01 22:48\nRe: Здравейте, всички! Herzog 01.12.01 02:44\nRe: Здравейте, всички! FlRE 02.12.01 02:44\nRe: Здравейте, всички! Бeзcъннa 02.12.01 08:50\nRe: Здравейте, всички! Gena-23 02.12.01 13:48\nБлагодаря на всички Mecho Pooh 03.12.01 09:55


5 незаменими услуги при ремонт – Практичен Дом\n5 незаменими услуги при ремонт\nот tomeda · 28.04.2017\nИма услуги, от които не може да спестите по време на ремонт.\nАко Ви предстои ремонт, сигурно вече сте си направили груба сметка от какво може да спестите. На всеки се налага да го стори, тъй като обикновено бюджетът е сравнително ограничен, а и кой не би искал да вложи минимални средства срещу един задоволителен резултат. Това не винаги е възможно, или ако случайно е, то се касае за услуги, които са второстепенни.\nУслуги при ремонт, без които не можете\nЗапочнете от кърти, чисти и извозва – непременно трябва да имате контактите на фирма, която ще се справи професионално с тази задача. Вероятно сте информирани, че боклукът от строителни дейности не може да се изхвърля на битовите контейнери. В противен случай подлежите на глоба от общината, а подобно нарушение не може да се скрие. Освен това къртенето не е ангажимент за приятел, дошъл на помощ, изискват се сериозни усилия, специфични умения и добра преценка, за да не се стигне до неприятни последствия. Почистването влиза в предлаганата услуга, тъкмо няма да се чудите как да се справите с всички тези отпадъци наоколо.\nЕлектро услугите също не са за подценяване. Разбира се, ако имате близък, който се занимава с това, бихте могли да му се доверите, но не правете грешката да се нагърбвате сами с това. Тук опасността е огромна, а дори най-дребните пропуски могат да доведат до проблеми, които ще изискват по-скъпа и сложна намеса.\nВиК услугите изискват специално внимание. Самата инсталация може да има необходимост от подмяна, ако е стара, или да се изгражда нова, където това се налага. Не бихте могли да се справите качествено с такова предизвикателство, бъдете сигурни.\nТоплоизолацията не е услуга, която не бихте могли да отметнете със собствени усилия? Има доводи, които ще Ви накарат да се съмнявате в твърдението. Само експерт може да прецени каква изолация трябва да се положи в и/или извън дома Ви. Може би външната ще реши повечето притеснения, а може би ще се налага и вътрешна – тук споровете сред любителите са безкрайни, а ефектите се виждат след време, когато вече са нанесени поражения от влагата. Не си струва отлагането и доказването на правотата Ви. Не трябва да се подминава и въпросът със сигурността при поставянето на външна изолация. Вие не сте обучен и рискът си е изцяло на Ваша отговорност.\nПри реденето на плочки няма фатални заплахи, но качеството на работата бързо ще си проличи. Ако то не е добро, Вие няма да се оплаквате само от естетическата визия на Вашата баня, коридор или кухня. Ще сте принудени да повикате майстор, ще вложите допълнително финанси в материали, ще загубите ценно време. Преценете сами дали си заслужава да си спестите този разход при извършването на ремонт в жилището.\nГрижа за бебешките дрехи – как да ги поддържаме?\nСледваща публикация Отопление на пелети — нова мода или най-ефективното отопление?\nПредишна публикация Интериорният дизайн в черно и бяло – стилен избор с непреходна красота\n17 февр., 2014\n17 авг., 2012\nКапково напояване за двора и градината\nОсветлението в градината\n21 авг., 2012\nБимби за Как да изберем най-подходящите бебешки дрехи\nMartin Zahariev за Как да повишим енергийната ефективност в дома си\nАнна за Факти които трябва да знаем за фотоволтаичните инвертори\nПрактичен Дом © 2020. Всички права запазени.


Lenovo обогати геймърската серия Legion с три настолни машини - Ардес Blog\n23.08.2017 Боян Брайков\nНовите попълнения в геймърската линия Legion на Lenovo са Y520, Y720 и Y920. Интересното е, че и трите настолни компютъра носят еднакви имена с по-рано анонсираните лаптопи на компанията. Всичките модели ще поддържат виртуална реалност посредством хедсетите Oculus и Windows Mixed Reality.\nНай-интересното за тези машини включва:\n● Legion Y520 Tower (на горната снимка) е най-достъпното решение, което ще излезе на пазара още през текущия месец. Сред характеристиките му се нареждат процесор Intel Core i7-7700, 128GB SSD и до 2TB HDD. Видеокартите са Nvidia GTX 1050-Ti, GTX 1060 3GB или AMD Radeon RX 560.\n● Legion Y720 Tower (на долната снимка) са конфигурациите от среден клас, които ще излязат през септември. При тях се залага на процесори до Core i7-770 и до 512GB SSD. Възможен е ъпгрейд на оперативната памет с 16GB Intel Optane. Графичните карти са Nvidia GTX 1060 6GB, GTX 1070 8GB, GTX 1050Ti или ATI Radeon RX 570 8GB.\n● Legion Y920 Tower идват през септември с нови процесори Core i5 или i7 и 32 GB оперативна памет Corsair Vengeance LPX DDR4 (2800MHz). Те са съчетани с дискова система от 512GB SSD и 4TB HDD. През октомври пък ще дебютира и модел с водно охлаждане.\nОще по-богат избор на геймърски настолни компютри от Lenovo и други производители ще намерите в каталога на Ardes.bg.\nНовите десктопи Lenovo ThinkStation са „гъвкави“ и готови за VR


Световноизвестният режисьор Тед Кочев на 90 г.: Гласувах за "Оскар" на Мария Бакалова! - България Днес\nРаботя и по време на пандемията, активен съм и в личния си живот\n"Тази година гласът ми ще отиде за Мария Бакалова! Браво на това момиче." Това сподели в нета световноизвестният режисьор Тед Кочев, който е един от 5816 гласуващи лица в Академията на филмовите изкуства и науки за наградата "Оскар". Тази година значимият приз ще се връчи на 26 април, понеделник.\n"Миналата година гласувах за Леонардо ди Каприо във филма "Имало едно време в Холивуд". Сега ме трогна и разсмя това момиче Мария с участието си във филма "Борат 2" и й желая успех от цялото си сърце", сподели авторът на легендарния филм "Първа кръв" със Силвестър Сталоун.\nСамо преди дни Тед Кочев стана на 90 години и близките му спретнаха купон в Канада по повод юбилея. Инициатор на събитието стана втората му съпруга, която е с 30 години по-млада от него - китайката Лифан Чанг\n"Тя е невероятна! Разбира се, че личният ни живот е на ниво, аз не съм хомосексуалист", засмя се режисьорът на въпроса дали и на 90 още прави секс.\nСъпругата му е бивша художествена гимнастичка, тренирала при Нешка Робева като малка.\n"Лифе е наполовин българка. Дори е живяла у Нешка Робева. Имам пет деца, първите ми три са от брака с актрисата Силвия Кей, а другите две от Лиф. Щастлив човек съм, само тази пандемия малко уби желанието ми за работа", сподели Кочев и допълни, че миналата година имал идея за филм за Илинденското въстание, както и такъв за спасяването на евреите от цар Борис.\n"Само че спрях проекта. Вирусът ми попречи да започна и двата филма. Пазя се, разбира се, но каквото му е писано на човек", сподели още "бащата" на "Рамбо".\nХоливудският ас много страда и че тази година няма да може да дойде в България. "В сърцето си съм българин. Не успях да стана канадец, защото съм различен. През толкова перипетии преминах, но съм щастлив, че Господ още ми дава здраве."\nС днешна дата Тед се разпалва най-много, като говори за кино и бъдещите си проекти. Те до един са свързани с България.\n"Гледах един интересен съвременен български филм на режисьора Стефан Командарев с актьора Асен Блатечки. И с двамата се срещнах, като бяха в Лос Анджелис да представят лентата "Съдилището". Дори почнах да търся агент на Блатечки в Холивуд. Но пандемията и това спря", тъжен е Кочев. През времето на пандемията той не седи със скръстени ръце.\n"Писах стихове. Малко известно е, че имам стихосбирки. Винаги съм искал да бъда поет, но след един разговор с баща ми, който каза, че от нежна лирика не се изкарват пари, взех, че се отказах и се насочих към киното. И добре че направих точно това", доволен е днес от избора си Тед Кочев.


Хайл хипстер! Крайнодесни вдъхват на омразата усещане за стил - 24chasa.bg\n07.02.2019 17:13; Пламена Томева\nЛидерът на австрийските идентитаристи Мартин Зелнер и годеницата му Бритъни Петибон, заедно с която се борят срещу ислямизацията. СНИМКА: Фейсбук\nМартин Зелнер и годеницата му Бритъни Петибон на бал във Виена СНИМКА: Туитър\n“Етномазохизмът е токсичен” написаха радикали в Манчестър през декември. СНИМКА: Туитър\nМартин Зелнер СНИМКА: Фейсбук\nАктивистите наеха кораб, с които да пречат на мигрантите да стигат Средиземно море. СНИМКА: РОЙТЕРС\nАктивистите опънаха във Френските Алпи плакат: “НЯМА НАЧИН - Няма да направите Европа свой дом!”. СНИМКА: Фейсбук\nАктивистите опънаха във Френските Алпи плакат: “НЯМА НАЧИН - Няма да направите Европа свой дом!”. СНИМКА: Туитър\nПод усмивката на 29-годишен австриец с външност на фотомодел се крие зловещото ново лице на крайната десница на Европа. Студентът по философия Мартин Зелнер е лидер на набиращия все по-голяма популярност сред младите неонацисти “идентитаризъм”. Хайл хипстер!\nЕдна хладна вечер през април 2016 г. мигранти, търсещи убежище от Сирия, Ирак и Афганистан, изпълняват театрална постановка на еврейски драматург във Виена. Стотици хора са дошли за представлението. И тогава започва неочаквана инвазия. Млади мъже и жени нахлуват с викове в залата и заливат с фалшива кръв част от присъстващите. Членове на крайнодясната група, наречена “Идентитарно движение” (Generation Identity), развяват плакат, на който пише, че присъстващите са лицемери. В публиката се чуват възгласи\nЕдна от изпълнителките в пиесата е бежанка от Мосул на име Има. Тя била принудена да напусне родината, когато иракският град бил превзет от “Ислямска държава”.\n“Дойдохме от страната на страха”, разказа Има пред Би Би Си. “Когато влязоха в залата, мислехме, че ще ни убият. В родината ми има толкова много убийства и мъртви хора, че именно това е първото, за което се сещаме.”\nЛидерът на идентитаристите в Австрия Мартин Зелнер омаловажава инцидента. “Всъщност не мисля, че хората са били травмирани”, казва той. “Не знам някой да е получил сериозна травма или да е имал медицински проблем заради случилото се.”\nКои са “европейските\nТе искат хомогенна Европа с белокожо население. Идентитаристите смятат, че континентът се превръща в “ислямска държава”, и разпространяват заговорническа теория, според която на мястото на светлокожите европейци скоро ще се настанят мигранти от страните в Близкия изток и Африка. В основата на тази теория са залегнали изкуствено завишени статистически данни и неподкрепени с факти демографски прогнози. В действителност делът на граждани от трети страни в момента възлиза едва на 4% от общото население на държавите в ЕС, посочва “Дойче веле”.\nНезависимо от своите възгледи идентитаристите се опитват да се отърват от клеймото “расисти” и да се разграничат от традиционните ултрадесни. Тъкмо с оглед на това тези млади хора използват по-неутрална терминология. Мартин Зелнер например нарича себе си не “националист”, а “патриот”. Членовете на движението описват своята идеология като “етноплурализъм”, нищо, че тя всъщност цели разделянето на нациите и предотвратяването на масова миграция с цел да бъдела съхранена “европейската идентичност”.\nИдентитаристите прокарват и идеята за “обратна миграция”. Зад този термин се крие желанието религиозните свободи да бъдат ограничени до такава степен, че на мюсюлманите да не им остане нищо друго, освен да се завърнат в страните си.\nНо защо т.нар. идентитаристи са по-успешни от другите крайнодесни групи?\nПо отношение на маркетинговата тактика тези крайнодесни активисти показват драстичен напредък в сравнение със старомодните неонацистки движения. Всичко е ново и свежо, като се започне от уебсайтовете до банерите, музиката в клиповете им и стила на техните активисти. Скинарите и татуировките вече не са актуални. Напротив, модерният идентитарист носи скъпи слънчеви очила на известна марка и дрехи от бутиците по централните улици на европейските столици.\nС тесни дънки, очила\nс дебели рамки и\n- Мартин Зелнер е не само олицетворение на типичния идентитарист, но и един от най-активните лидери на част от европейската крайна десница. Ръководената от него група в Австрия привлича все по-голямо внимание с крайните си постъпки срещу бежанци. Като много други от своето поколение Зелнер често може да бъде видян пред камерата на мобилния си телефон. В неговия случай обаче целта не е поредното селфи, а монолог за злините на мултикултурализма и как мюсюлманите искат да превземат Европа.\nОнлайн търговията на идентитаристите се развива, като движението предлага всичко - от пуловери с широки плетени поло яки до стикери, призоваващи хората да “защитят Европа срещу инвазията”.\nОпределяните като нацисти активисти показват и много женски лица, подчертавайки баланса между половете в клиповете си и подреждайки жените на предните редици на техните протести. Целта им е да избягат от тежестта на старите европейски неонацистки партии, в които преобладава мъжката сила и така са непривлекателни за (поне) половината от населението.\nВъв видеата си в “Ютюб” например Мартин Зелнер често се снима с годеницата си Бритъни Петибон - с външност на барби, влогърка, привърженичка на алтернативната десница и на конспиративните теории.\nНейни постове за т.нар. бял геноцид и за педофилски кръг, свързан с Хилъри Клинтън, принуди организация срещу клеветничеството в САЩ да я включи в списъка на групите, подбуждащи омраза.\nЕдин от начините, по които двойката печели влияние, е като кара властите да реагират пресилено. В началото на март 2018 г. Мартин и Бритъни получиха забрана за влизане във Великобритания, където възнамеряваха да държат реч в “Хайд парк”. Експулсирането на Зелнер бе голяма новина за алтернативно десните и идентитарните сайтове в продължение на седмици. Той го осъди като “новия тоталитаризъм”: “Ние биваме измествани, побеждавани от радикалния ислям и не ни се позволява да говорим за това!”.\n“Индентитарно движение” представлява мрежа с клонове в повечето европейски страни. И въпреки че в последно време тъкмо австрийският клон задава тона на движението, началото му всъщност бе поставено във Франция през 2012 г. Групата се самонамести в новинарските емисии след окупирането на джамия в град Поатие, исторически свързан със съпротивата срещу исляма. През следващата година същата група се качи на покрива на централата на френската Социалистическа партия и поиска оставката на тогавашния президент Франсоа Оланд заради подкрепата му за гей браковете. Този ход беше приет като акт на сплашване и активистите бяха отстранени от полицията.\nЗад хипстерските дрехи и всеобхватната маркетингова кампания обаче се крие дълбоко тревожна философия. В страницата си “За нас” френските идентитаристи наричат своята мисия\n“Ние сме жертви на поколението от май 1968 г. На тези, които твърдят, че искат да ни освободят от тежестта на традициите, знанието и властта в училищата, но което първо се еманципира от собствените си отговорности. Единственото ни наследство е нашата земя, нашата кръв, нашата идентичност.”\nИменно това е ключово за идентитаристите. Опорните точки се пренасочиха от досегашната “раса” към речи за “кръв” и “наследство”. В медиите идентитаризмът и неонацизмът се третират като различни видове идеология, но реално е много трудно да се каже къде свършва едното и започва другото.\nАктивистите често използват жълто-черен флаг със символ, представляващ щитовете на спартанците в битката за Термопилите.\nТози плакат например окачиха през 2016 г. група млади австрийци, водени от Зелнер, на паметника на императрица Мария Терезия във Виена, след като с помощта на кран бяха забулили с никаб главата на 20-метровата статуя.\nАко трябва да определим общия за всички европейски идентитаристи лозунг, то той би бил мисия “Защити Европа”.\nПрез лятото на 2017 г. движението на Зелнер събира над 150 000 паунда чрез групово финансиране, за да наеме лодка в Средиземно море за акции срещу неправителствени организации, спасяващи от удавяне мигранти в опасност. С плакати, казващи “НЯМА НАЧИН - Няма да направите Европа свой дом!”, крайнодесните групи заявиха, че ще арестуват нелегални мигранти и ще потапят лодките им, за да не им позволят да достигнат Италия. Планът им обаче не се осъществява. Лодката им е задържана, а капитанът - арестуван.\nПрез 2016 г. германските идентитаристи пък закачиха банери на Бранденбургската врата в Берлин, като поискаха “сигурни граници”, без да вземат предвид, че до 1989 г. именно на това място се простираше една от най-сигурните граници.\nПрез април 2018 г. стотина френски идентитаристи изминаха пътя до планинския град Бриансон в опит да блокират незаконните мигранти. Австрийският клон на\nда кръжи над групата млади мъже и жени. Те носеха плакати и оранжеви пластмасови мрежи и издигнаха ограда на границата между Франция и Италия, която стотици хора всеки месец продължават да пресичат пеша. Проявата струваше повече от 150 000 паунда.\nРазклоненията на движението изникват в цяла Европа от Ирландия до Словения с много нюанси и под различни добронамерено звучащи етикети - нелиберални и идентитаристични, крайнодесни, ново-дясно, алтернативно дясно и т.н.\nЩо се отнася до все пак съществуващата малка разлика между идентитаристите и неонацистите, то може да се каже, че първите не са открито антисемитски. Те отбягват въпроси, касаещи евреите и холокоста, и съдят телевизиите веднага щом се прокрадне предположението, че са нацисти.\nПрез юли 2018 г. съдът в Грац оправда 17 членове и привърженици на организацията, които бяха обвинени в създаване на престъпна групировка и разпалване на омраза срещу мигрантите от Турция и срещу мюсюлманите. Това съдебно решение сякаш окрили идентитаристите. На следващия ден в ютюб се появи видео с разговор между Зелнер и неговата приятелка Бритъни Петибон. И двамата уверяват, че тактиката на движението не е расистка. По възгледите си десните хипстери в Австрия обаче не се отличават особено от други крайнодесни протестни движения, включително и от ксенофобската ПЕГИДА (Патриотични европейци срещу ислямизацията на Запада) в Германия.\nВ Австрия популярността на идентитаристите расте в синхрон с нарастващото влияние на другите десни сили. През декември 2017 г. дяснопопулистката “Партия на свободата” влезе в коалиционното правителство на консервативната “Австрийска народна партия”. Новото правителство вече поде инициативата да се намалят социалните помощи за чужденци, а за бежанците да се усложни процедурата за получаване на австрийско гражданство.\nВ различни европейски страни\nРезултатите от последните избори го доказват: на първия тур от регионалните избори във Франция партията на Марин Льо Пен беше предпочетена от 35% от избирателите на възраст между 18 и 34 години, а на местните избори във Виена, проведени през октомври, “Партията на свободата” събра 24% от гласовете на избирателите под 30 години.\nСъбитието, което показа ярко подобен подем на национализма и в Полша, бе тазгодишният Марш на независимостта. Миналата година той събра близо 100 000 души, а тази постави нов рекорд, привличайки 250 000 участници. По централните улици на Варшава шестваха хора от Румъния, Чехия, Словакия, Русия, Беларус, Украйна, Хърватия, Швеция, Холандия, Люксембург.\nВ Германия партията “Алтернатива за Германия” вкара крайнодесния нативизъм в Бундестага. Двамата големи победители в Италия тази година – Северната лига и движението “Пет звезди”, предлагат строги лимити за имиграцията. Все по-често идентичността се превръща в ключов въпрос в европейските избори, а идентитарната десница започва да определя дебата.


29.03.2012 द्वारा Neo2SHYAlien·0 टिप्पणियाँ\nДнес ще драсна едно леко четиво за php cache को html. Тука говорим за кеширане на изхода от кода ни а не както съм писал да кешираме скритповете до Opcode ниво с eAccelerator. Така за какво иде реч – нека да си припомним на бързо работата на php-то. Подаваме заявка на web server-a ни той приема параметрите който подаваме след това той ги подава на php скрипта той се компилира и плюе резултат в html вариант. Това е в доста общи линии. Каква ще е идеята ни тука да прескачаме заявки, да прескачаме големи блокове или не чак толкова големи блокове като директно изрисуваме вече веднъж компилирания изход. Преимуществата са очевидни – намаляна на времето за изпълнение, по малко натоварване и потребление на ресурси. Като цяло не е откриване на топлата вода нито е нещо кой знае колко сложно. Има множество класове за тая цел като पीएचपी Pear Cache_Lite който разполага с прекрасна функционалност но аз мисля в бъдеще да си напиша мой с доста по облекчена структура и мой си изисквания към кеширането. Сега ще разгледаме най аборигенския вариант с Output Control Functions. Така нека да кешираме нещо –\nअमरीका की एक मूल जनजाति Cache पीएचपी स्क्रिप्ट web\nपिछला पिछला पद: md5 हैश ट्यूनिंग\nआगामी अगली पोस्ट: डेबियन sqeeze निकालें suhosin पैच


Описание на картината на Михаил Нестеров Видение за младежа Вартоломей - Картини - 2021\nОписание на картината на Михаил Нестеров Видение за младежа Вартоломей\nНестеров беше добре запознат с кръга от философи. През 1910 г. той присъства на религиозни и философски срещи на V.S. Соловьов. Също така художникът често изпълняваше църковни картини. Преди съветския период религиозните картини са били важна част от неговото творчество.\nНестеров рисува серия от картини, посветени на живота на св. Сергий Радонежки. Сергий Радонежки, в света на Вартоломей, е основател на Троице-Сергиевия манастир в Сергиев Посад, а също така е бил негов игумен. Руските религиозни философи смятали Манастира Троица-Сергий, мястото на фокуса на руската духовност.\nНай-доброто произведение, посветено на изключителна фигура в Православната църква, беше признато като картина „Видение за младежа Вартоломей“. Фигурката на млада овчарка Нестеров, рисувана от природата. Момиче от село Комякино позира за него.\nКогато художникът видя момиче на около 9 години, късокосо, с големи, изненадани, сини очи, малко болен поглед, веднага разбра, че това е находка за младостта му Вартоломей. Също в село Абрамцево Нестеров рисува пейзаж за своята картина.\nСъздавайки облика на прекрасна визия, художникът се стреми да предаде колкото се може повече историческа автентичност. С други думи, създайте образ, който би бил възприет като истински герой, истински младеж Вартоломей. И го направи благодарение на пейзажа и убедителните фигури на момчето.\nВ самия пейзаж няма нищо мистериозно. На заден план дори можете да видите градина със зеле. Фигурата на монах е възможно най-близо до ствола на стар дъб, за да насочим цялото си внимание към момчето. По изражението на лицето и благоговейната поза може да се разбере, че в душата на млад човек се случва чудо.\nНестеров беше член на местния кръг Абрамцево, който се намираше в имението на филантропа Мамонтов. Там той научи много за историята, ежедневието и старата култура на древна Русия.\nСнимки на Верещагин\nГледай видеото: Предупреждающие знаки (Септември 2021).\nCopyright 2021 \_ Описания на картини на руски и чуждестранни художници, живопис \_ Описание на картината на Михаил Нестеров Видение за младежа Вартоломей


Lechitel.BG ::: в-к Лечител » Повече от 80% от българите с остеопороза не са диагностирани\nВ края на отминалата година отново беше поставен акцент върху остеопорозата и ранната диагностика на болестта чрез изложба с изрисувани керамични чинии. Експозицията беше част от информационната кампания „Внимание, чупливо!“.\nВ рамките на инициативата д-р Наталия Темелкова, ендокринолог от УМБАЛ „Александровска“, обясни, че остеопорозата представлява скелетно заболяване, характеризиращо се с понижена костна маса и променена микроархитектура на костната тъкан, които водят до повишена чупливост на костта и риск от фрактури. „Основен рисков фактор за развитие на остеопороза е възрастта. С увеличаване на възрастта се увеличава и честотата на заболяването и фрактурите. Много важна е наследствеността – наличието на родител с фрактура на бедрената шийка води до увеличен риск от счупвания, независимо от костната плътност. Остеопорозата може да е причина за множество фрактури, които водят до болки, ограничаване на подвижността и съответно на самостоятелността, значително намаляване на ръста и притискане на вътрешните органи, увеличаване на инвалидизацията и смъртността, както и значителни финансови разходи за пациентите и техните семейства и за здравната система“, допълни тя.\nСпоред статистиката 1 от 3 жени над 50-годишна възраст и 1 от 5 мъже ще преживеят остеопорозна фрактура. В световен мащаб над 80% от високорисковите пациенти с вече налична фрактура не са диагностирани и не се лекуват. За България този процент е по-висок.\n„Необходими са усилия от страна на всички, за да информираме обществото за значимостта на това заболяване и необходимостта от своевременното му диагностиране и лечение на пациентите“, призова д-р Темелкова.


Digital Contract Management processes | KONICA MINOLTA\nНачало Solutions IT services Digital processes Digital Contract Management processes\nСлучва ли Ви се да отделяте много време в постоянно търсене на документи? Липсва ли Ви правилната версия на документа, както и информация кой какви промени последно е направил по него? Искате ли всичките Ви документи, включително договорите и приложенията към тях да се намират на едно и също място?\nРаботата с договорите на хартиен носител значително забавя процесите на одобрение. Вероятността да се работи по различни версии на един и същи договор също не е за подценяване. Чувствителната информация, която е неизменна част от всеки юридически документ може да се окаже в грешни ръце. С решението за дигитално управление на договори, базирано на M-Files си осигурявате ефективен и прозрачен инструмент за автоматизиране на този процес.\nПроцеса за дигитално управление на договори Ви предлага уеб базиран електронен регистър, достъпно според правата за достъп на всеки служител. Възможността да настройвате автоматични напомняния по имейл и генериране на справки, си осигурявате прегледност и ефективност на изпълнението на всеки от етапите на процеса. Решението позволява да се следят срокове и валидност на договорите, като автоматично изпраща напомняния до отговорните лица. По този начин целият процес ще бъде под ваш контрол.\nБавен и неудобен процес на съгласуване с невъзможност за проследяване на изпълнението\nОграничени възможности за търсене\nНевъзможност да се определи коя е последната версия на документа и наличие на клаузи от стари шаблони\nДигитален процес на съгласуване с ясни отговорности и срокове на изпълнение\nАвтоматично известяване за срокове\nЛесно и бързо намиране на информация\nЛесно проследяване на промените и работа винаги с актуални версии\nВъзможност за електронно подписване


Христина Тушева от Къртицата тежала 72 кг\nХристина Тушева от Къртицата тежала 72 кг (Вижте я като по-пълничка в ГАЛЕРИЯ)\n27 Февруари 2014, 16:00\nТопмоделът Христина Тушева, която в момента е участничка в реалити шоуто „Къртицата“, тежи едва 48 кила. Не по този начин обаче е изглеждала преди 10 години – тежала е 72 килограма, но с повръщане е успяла да свали 20, научи HotArena.net.\nДнес Христина е слаба, но преди 10 години е изглеждала по коренно различен начин. Тогавашните й пищни форми били далеч от идеала за женска красота. Приятелите й често я подкачали, че трябва да отслабне, защото не отива на младо момиче да е толкова едро и безформено. В училище пък я смятали за зубър, пише в. „Уикенд“\n„Не страдах от липса на мъжко внимание, но не се чувствах уверена в това тяло. Имах много комплекси за външния си вид, бях потисната. Затова започнах да експериментирам различни диети, както и да спортувам. Свалих почти 25 килограма, за да изглеждам така, както съм днес”, обяснява моделката.\nВ дебелия си период тя тежала 72 килограма - твърде много за нейния ръст. Имала огромен задник, корем, бюст и бузи.\nСамо физическите упражнения и диетите ли са превърнали Христина в това, което е днес? Не. Тя усвоила и една доста скандална практика, с която в модния бранш свалят килца – повръщането. Така й било много по-лесно да отслабне, отколкото непрекъснато да брои калориите в чинията си.\nБулимията е психическо заболяване. То всяка година взема стотици жертви сред младите жени, които на всяка цена искат да приличат на моделите от списанията. Христина обаче била убедена, че в повръщането след ядене няма нищо лошо.\nУчастничката във втория сезон на „Къртицата” се научила да драйфа погълнатото от учителя си по йога. Той я съветвал да се пречиства така преди сеанс.\nС времето повръщането й станало редовен навик. Тя го практикувала не само в дните, в които имала тренировки, но и през останалото време. Така в един момент стигнала лелеяните 48 килограма.\nПоявил се обаче друг проблем – вече й било трудно да задържа каквато й да е храна в стомаха си. Тялото й започнало да се самоизяжда и риалити звездата била на крачка от по-сериозни проблеми. Тогава я спасил спортът.\nХристина се увлякла по дълбоководното гмуркане и бокса. За да е във форма за тренировките, започнала да се съпротивлява на непрестанния импулс да повръща. И лека-полека си изградила нормални хранителни навици.\nТръгнала и по състезания, за да си покаже, че усилията й не са напразни. „На моите години не може да се очаква да постигна някакви невероятни резултати, но съм доволна, че всеки ден съм по-добра от предишния”, обяснява моделката.\nВъпреки че булимията и саморазрушителното гладуване вече са зад гърба й, Христина още чува коментари за външността си. Завистнички не спират да я одумват, че продължава да живее на ръба и е въпрос на време да се срине. Моделката пък смята да опровергае тези мрачни прогнози с отлично представяне в „Къртицата”.\nЖената с най-много прошки към най-неверния българин Благо Георгиев, Христина, се е..\nФутболният национал Благой Георгиев и приятелката му Христина чакат син, научи HotArena.net...\nАми преди това е супер, само шкембенцето да беше махнала и е перфектна! Не виждам нищо готино в зряла жена, тежаща 40 кила. Спорт и малко по-едри стегнати форми си е перфектно.


Захари Бахаров | Interviewto\nЗахари Бахаров, Явор Гърдев и "Чамкория". Дай им два часа!\n14 ДЕК' 17\nАктуално Интервю Театър\n"Чамкория" на Милен Русков излиза на 4 май 2017 година. Ще се случи така, че двама души ще я прочетат малко след това, поотделно, но почти едновременно. Ще харесат силно простодушния чар на Бае Славе, който разказва историята, докато кара омнибуса си до Чамкория (днес Боровец) и ще поискат да пресъздадат образа му на сцена. Така накратко въображението и умелото перо на Милен Русков събират на сцената на театър "199" Явор Гърдев и Захари Бахаров. В спектакъла "Чамкория".\nЗатова днес двамата са в Интервюто.\nКак се случи, че и двамата поотделно в един и същи момент поискахте да представите "Чамкория" на сцена?\nЗахари: Спомням си, играхме “Старицата от Калкута” и пак бяхме седнали някъде около театъра. И двамата току-що бяхме прочели "Чамкория" и романът ни беше харесал много. И двамата без знанието на другия бяхме звъннали на Милен и то май в един и същи ден…\nЯвор: Когато се обадих на Милен Русков (а това беше към края на май), за да го питам за правата, той ми каза, че малко преди това му се бил обадил Захари. Не бих казал, че съм фаталист, но някои съвпадения са по-скоро знамения.\nЗначи и двамата сте си го представяли независимо един от друг. И двамата ли го виждахте като моноспектакъл?\nЯ: В началото нищо не си представях. Просто романът събуди у мен енергия, която рядко усещам като читател. А аз се доверявам на интуитивните импулси. Когато желанието се отпуши преди рефлексията и рационалните подбуди, това е сигурен знак, че следва да му се довериш без още нищо да знаеш. Чак след това започнах да се замислям какъв точно трябва да бъде спектакълът. Решението се избистри в полза на "моно" като резултат от вътрешното ми убеждение, че романът сам по себе си, освен роман, представлява и дълго драматургично произведение. Непосилно дълго за сценична реализация. В пълния си двутомен обем за мен той едновременно представляваше и една гаргантюански грамадна пиеса, която обаче ми се искаше да поставя открай докрай. Поради това и не ми изглеждаше, че романът има толкова нужда от драматизиране в собствения смисъл на думата, колкото от процесуално извеждане на максимум съдържание в минимум обем, на базата на запазен сюжетен гръбнак и неизбежно лишаване от съществени фабулни сегменти; от структура в сбит вариант, за да се превърне в основа на сценично произведение. За мен всяка една отделно взета и случайно извадена част от този роман е представителна за него целия, т.е. тя работи вместо цялото. Още преди да излезе “Чамкория" прочетох нещо като пилотен откъс в един литературен сайт. Ставаше дума за опита за атентат срещу цар Борис Трети в Арабаконашкия проход. И само чрез този откъс Бае Славе ми се яви като цялостен и пълнокръвен характер, който ме заинтригува в напълно достатъчна степен, че да прочета романа.\nБае Славе всъщност е начинът, по който той самият разказва за света наоколо и за другите в него. Неговият характер придобива плътност и обем именно чрез неговото словесене, чрез неговото разказване. Другите персонажи вътре са интересни за мен дотолкова, доколкото той ги разказва, мисли и коментира, не толкова сами по себе си.\nИ както тогава онзи откъс проработи за мен пълноценно вместо цялото, така днес съм уверен, че фрагментите, попаднали в тази адаптация, макар и фрагменти, работят като единна цялост и са в състояние да обезпечат интересна разходка по меандрите на мисълта на този вече почти емблематичен персонаж. И това е така, въпреки че ни се наложи със Захари да се лишим от огромно количество важни за нас епизоди, включително и от гореспоменатия - за атентата срещу царя. Този епически обем може да бъде положен изцяло върху един-единствен човек. Казвам това без да отричам възможността всичко да бъде направено и по съвсем друг начин. Просто моят избор е в полза на точно този начин. Поне когато става дума за сцена, а не за екран.\nТова и щях да попитам - как съкратихте 800 страници до 40?\nЗ.: Прочетохме романа на глас, след което Явор направи нещо като скелет на историята, с неща, без които няма как, а после започнахме да добавяме и да махаме, проверявайки всичко с четене на глас. А иначе бих искал да добавя за моноспектакъла - това решение наистина беше продиктувано от това как е написан романът. Не е било "Сещаш ли се за някой моноспектакъл да направим?", "Да, на Милен Русков един роман има сега…". Не е това.\nА и аз много се притеснявам с това "моноспектакъл", защото ми звучи малко претенциозно. За мен моноспектакъл значи, когато човек си напише, режисира и изиграе нещо сам. А пък в този случай не е така. Милен Русков е написал текста, има си режисьор - Явор Гърдев, има си художник - Слави Кокалов, има си всичко. Аз съм актьор на сцената, само дето ще съм единственият.\nЗа моноспектаклите малко се мисли, че първо трябва да играеш на сцена с други актьори и като станеш „много голяма работа", можеш вече сам. Трябва да дораснеш един вид. А едното и другото нямат нищо общо.\nИма ли по-добри и по-лоши актьори в моноспектаклите?\nЯ.: Да, разбира се (смее се). Аз въобще не съм толкова демократично настроен, когато се опре до естетически избор или художествени решения в театъра. Аз си мисля, че всички естетически решения са плод на важен избор, а всеки избор е вид утвърждаване, но и тип отрицание по неизбежност. Затова хората най-люто се карат по въпросите за вкуса и несходствата във вкуса. Не мисля, че всеки може и всеки трябва да играе всичко, което падне на пътя му. В този аспект изкуствата са силно селективни, често даже травмиращо селективни. Особено когато ние самите попадаме в числото на отхвърлените. Но изборът е наложителен и трябва да се прави постоянно, точно както постоянно го е правил и Милен Русков при написването на романа си. Това е серия от отговорно направени художествени избори. Дълбоко промислени, категорично проведени и ярко изведени естетически избори. Така взетите вече от автора решения стават вдъхновяващи за поредица от последващи решения в интерпретациите, които също ще се очаква да бъдат категорични. Затова сега топката е в нашето поле.\nМилен вече е свършил своята работа, при това я е свършил безупречно. Поради това и предизвикателството към нас нараства, а съвсем скоро цялата тежест ще се прехвърли почти изцяло върху Захари.\nДокато хората го гледат, едва ли някой ще се пита за спецификите на моноспектакъла, но затова пък всички ще очакват да видят живия Бае Славе.\nЗ.: Ако разбирам правилно, това, което казва Явор е, че ако се издъним, няма да е виновен Милен, а ние (смеят се).\nЯ.: И понеже образът на Бае Славе за кратко време успя да се засели във въображението на четящата българска публика, няма да е лесно да се отговори на очакванията.\nИ тъй като предусещаме, че Бае Славе никак няма да бъде мимолетен образ в българското съзнание, се стараем да подхождаме към него с подобаващата за това отговорност, но и с не по-малко подобаващата за това свобода. А чаровното простодушие на Бае Славе, съчетано с неочакваните изблици на проницателност и интелект, ще ни помагат в това.\nСлава Богу, този персонаж има късмета да не бъде съден от своя автор, което ще се опитаме да удържим и ние в спектакъла. Колкото повече избягваме да го гледаме отгоре, да го съдим, типизираме, редуцираме, стилизираме и назидаваме, толкова повече го заобичваме. Това е герой за обичане и за да стане такъв, трябва да подходиш към него не само с доверие и любопитство, но и да го поставиш на позицията на признатото достойнство. Само тогава той ще ти се довери, ще ти заговори на своето уважително “ти” и най-важното - ще ти разкаже как стоят нещата в тоя свят, в тая страна, в тоя град, па и в тоя Банишор.\nЯ.: Аз мисля, че това по начало е невъзможно. В сравнение със сценичните и екранни изкуства, логосът има своите предимства - той работи директно с въображението на читателите. Той има казва, а не им показва, а те после сами си показват в собствените си глави, ако, разбира се, не са иконоборци и изобщо нямат нужда нещо да си показват. Логосът е по-близо до идеите, театърът и киното, до отраженията им. И второ, вече не можеш да удовлетвориш всички очаквания просто защото съвременният код на общуване е чрез негативна селекция, не чрез позитивна. Мрежовата социална комуникация вече модифицира правото на мнение в право на отрицание. Засега всичко това се привижда като един вид манифестация на персоналната свободата, но времето започва да показва, че негативната манифестация на свободата не води до особено удовлетворение от нея. Та каквото и да направим, няма да отговорим на всички виждания. В този смисъл ние не си и правим илюзии, но пък това по никакъв начин не ни и блокира. Ако чуждото мнение те блокира в опитите ти, тогава никога няма да можеш да направиш нищо. Независимо от отговорността, която носиш, трябва да имаш и смелостта да действаш. Така или иначе човек не може да бъде пределно съответен на герои, които обитават зоната на мита, накъдето Бае Славе се е запътил с уверени крачки.\nЗ.: А това, което аз мога да добавя е, че наистина не си правим някакви илюзии и знаем, че мнения по темата ще има. Така и трябва. Въпросът е да дойдеш да гледаш и тогава да си правиш изводите. За да кажеш: "Това е" или "Това не е". Да ми дадеш два часа и след това, ако искаш, да ме разкъсаш. Не предварително и въобще.\nЯ.: Условието е: "Дай ни двата часа!”\nЗа хората това "бае" прави автоматично героят да изглежда по-възрастен.\nЗ.: В романът има място, на което много точно се казва на колко години е Бае Славе - на 123-та страница от втория том на старото издание. В новото преработено издание, което излезе тези дни, не знам на коя страница е (смее се).\nКато стана дума, сещам се, че моята преподавателка по актьорско майсторство в НАТФИЗ - проф. Сейкова ни караше да правим едни таблици на персонажите. Таблицата имаше три полета: 1. Какво казва авторът за персонажа; 2. Какво казват другите персонажи за него и 3. Какво казва той за себе си. В противоречието между тези три полета може да се открият много интересни неща. А иначе една от най-често използваните фрази от Бае Славе е: “Настръхнаха ми косите”. Е, тук вече със сигурност има противоречие, другаде не.\nЯ.: Нашата епоха предполага едно по-изнежено пребиваване в света във всичките му аспекти, дори и в битов - имаме течаща топла вода, вътрешни тоалетни и така нататък. Бае Славе е по-серт. Друго е да си бършеш гъза с вестник, пък бил той и правителствения. Другояче жули. Интересно е, че за остатъците от тези сурови обстоятелства лично аз имам сетивен спомен от собственото си детство, от къщата на баба в Ючбунар (тези спомени помагаха и в “Дзифт”), където до 70-те - 80-те години на миналия век се носеха остатъчните мириси на индустриалната епоха и гъстия зимен смог. За мен тези мириси вървят ръка за ръка с очарователното простодушие, благодарение на което си като равен с всичко в този свят - и с животното в зоопарка, и с домашните си. С всички разговаряш на къса дистанция - откровено, често сурово, без много-много да се церемониш. При Бае Славе все още го има дара да възприема света като чудо, на което реагира спонтанно, а после се опитва да си обясни. Това, като помислиш, от гледна точка на вкуса към живота, е страхотно качество. Ние днес се възхищаваме на това в децата.\nКак бихте описали Бае Славе на хора, които не са чели романа? Какъв е той?\nЗ.: На мен би ми се искало да го гледат хората не само като нещо екзотично, старовремско, но и би било много хубаво да искат да си вземат нещо от него. Хем той е едно очарователно говедо, хем можеш да научиш не малко от начина, по който той атакува живота; от начина, по който се справя. Да, може и да мрънка малко, но всяка сутрин става и посреща това, което животът му е подготвил. Гледа си семейството. Не смята, че някой нещо му е длъжен и не се самосъжалява.\nА днешният мъж е един лигльо - или го мързи и по цял ден се “изразява” във Фейсбук, или пие от сутринта, или не може още да “открие себе си”, а през това време жените, майките и бабите ни сменят памперси на стари хора в Гърция и Испания и издържат тая армия хрантутници. А Бае Славе е друга работа. Както казваше дядо ми, лека му пръст: “Какъв пубертет бе, Зарче? По мое време нямаше пубертет!“ Точка.\nИ това е позиция, от която можеш да си вземеш някакво вдъхновение, да си кажеш: "Дай по-мъжката бе, стани и направи нещо!“. “Нещо по-така и от добро сърце”, както казва Бае Славе.\nТогава мъжете по-мъжкари ли са били от сега?\nЗ.: Според мен в пъти.\nТози текст може ли да проговори на хората, които днес са на 20 години и които са пропуснали уроците по история?\nЯ.: Да, текст, който има художествена стойност, не се чете и осъзнава само през предварителното познание за историческия контекст. Такъв текст неочаквано може да послужи и за наваксване на пропуснати познания, а и за опресняване на избледнели такива. Във всеки случай такъв текст се чете с мобилизация на предварителните познания, но може да се прочете и начисто - с мобилизация единствено на личния опит. Във втория случай той може да те запали чрез идентификация, да събуди желанието ти да разбереш.\nЗ.: Това е пълнокръвен свят, в който ти можеш да влезеш без да знаеш нищо за него, просто защото е добре написан.\nЯ.: И е начин за опознаеш един исторически свят и контекст през художествена литература.\nЗ.: И като четеш или слушаш това, можеш да си кажеш: "Ето, нищо не се е променило." А може и да си кажеш: "А, ето къде е началото на всичко!"\nЯ.: И още нещо - можеш да си кажеш: "Същото, ама не съвсем.”\nЗ.: Поне не мрат хората по мазетата на “Обществена безопасност” и няма да те изпекат в “Дирекция на полицията”.\nЯ.: Да, като се позамислиш, и това не е малко цивилизационно постижение. Само век по-късно.\nЗ.: Проверявали сме дребни неща, и то за да си помогнем вътрешно на нас - колко часът е било, като е тръгнал отнякъде, за колко часа е стигнал до някъде. Понеже ние сгъстяваме малко времето и тези неща са ни важни.\nЩом не може да се сетите за много други неща, значи "Чамкория" е толкова добър текст, че не е за изпускане?\nПо-лесно ли е, когато поставяш текст на жив писател, твой съвременник и сънародник, отколкото на Чехов например? Чехов не може да ти се разсърди...\nЗ.: Иначе би било интересно да можеш да звъннеш на Чехов и да кажеш: "Какво е това тук бе, братче? Защо пише, че е комедия?”\nСтана ясно, че и двамата в един момент сте го видели като моноспектакъл. Въпросът е към Явор - кого виждаше в ролята на Бае Славе?\nЯ.: След премиерата на филма "Възвишение" гледах едно интервю на Милен, в което той каза, че нямал представа как изглеждат неговите герои физически. Това много ме зарадва, защото и аз докато четох книгата, нямах такава представа. Докато чета, аз нямам никаква нужда да си представям как точно изглежда някой герой. Образът ми е по-интересен, когато е смътен, даже и да е детайлно описан от автора. Тогава пък аз си го държа в мъгла, за да остава в него тайна. В този смисъл за мен никога не е имало риск Захари да не отговори на физическата ми представа за Бае Славе, защото за мен Бае Славе просто няма лице, че дори и тяло. Даже шофьорът от снимката на заглавната страница на първото издание с конкретността на присъствието си сякаш се опитваше да саботира въображението ми, та го отпъждах от главата си. Също налетите Мици и Греци. Представата ми за литературните герои е свързана по-скоро с дух на присъствие, който може да се окаже в разни типове човешко тяло. Но за аурата на присъствие имам доста прецизни рецептори. Захари е Бае Славе. При това в най-точния момент от собствения си живот. Той е на 37 и Бае Славе в романа е на 37. Точно възрастта, в която започваш лека-полека да разбираш, че не си безсмъртен.\nПосле, като минат няколко години, вече може би се успокояваш, не знам. Но засега ние с моите приятели, връстници, когато се съберем, все това правим - оплакваме си се. Така че ако има такъв журналистически въпрос: "По какво си приличате с Бае Славе", това и ще кажа: "По мрънкането."\nНе правите ли "Чамкория" много скоро след "Възвишение" (филма)? Хората няма ли да си кажат: "Пак ли Милен Русков?" Всъщност той май имаше добра година...\nЗа скромност ли се води в театралните среди да избереш малка сцена, като тази на "199"?\nЯ.: Според мен, да. Първото нещо, което хората си мислят, като им кажа, че поставям "Чамкория", е голяма сцена, много персонажи, богати декори. И като чуят "199", се чудят какъв е тоя епически обем на сцена 2 на 2. А според мен работата не е в това да илюстрираш обема на творбата, а да постигнеш обема на творбата или поне част от него. Иначе може и с обем. Но сега въпросът пред нас, а в много голяма степен и пред художника на спектакъла проф. Светослав Кокалов, е да постигнем точния образ с лаконични средства и в малък обем. Чист и точен образ.\nЗ.: Има и технически неща, актьорски, които на малката сцена можеш да си позволиш - може да си малко по-тих, да смутолевиш нещо, да направиш нещо дребно, което да се види. "199" е идеално място за тази цел.\nДесетина дни преди премиерата - какви са ви притесненията, ако имате такива?\nЗ.: При мен етапите почти винаги са едни и същи - почвам по интуиция и все едно съм пред огромен шкаф с много чекмеджета и чекмедженца. Почвам да отварям, да ровя вътре и се надявам да открия полезни неща. След това подреждаме и слагаме това, което сме открили, в някакъв ред. Сглобяваме нещото и то придобива форма. После идва ред на съмненията, несигурността и нервите. Накрая идва публиката и идва време за това, което в нашия занаят наричаме “смело и безотговорно “. Сега се намирам в етапа на съмненията и притесненията, но скоро ще дойде време за “смело и безотговорно”.\nМоже да гледате "Чамкория" в Театър "199" на 26, 27 , 28, 29 декември.\nПетър Гайдаров - красив ум


Да поглезим кожата си с леден масаж : 6 прости рецепти за козметичен лед | Светът на жените\nДа поглезим кожата си с леден масаж : 6 прости рецепти за козметичен лед\nОсобено полезен е леденият масаж след баня или сауна. За лицето са необходими 2-3 кубчета лед, с които меко и плавно то да се масажира, след което се изплаква с хладка вода, подсушава се с мека кърпа и се нанася овлажняващ крем. Ледът може да се използва като тоник за лице, а в комбинация с други компоненти, ефектът ще бъде още по-добър.\nЕто няколко примера за козметичен лед:\n1.С мента – освежава и избелва, помага за изглаждане на бръчки. Листа от мента -1 чаша,се запарват с чаша вряла вода за 40 минути. Получената отвара се прецежда и замразява.\n2.С жълт кантарион – свива кръвоносните съдове, повлиява акнето. С чаша кипяща вода се заливат 2 супени лъжици листа и цветове от билката и престояват час в затворен стъклен съд. След това отварата се прецежда и замразява.\n3.Със салвия – засилва кръвообращението и регулира омазняването на кожата. Чаена лъжица цвят и листа от билката се заливат с половин литър вряща вода и се варят на слаб огън 40 минути. Получената течност се отцежда и замразява.\n4.С цитруси – облекчава умората, подхранва кожата и я прави по-еластична. Към кората на 1 портокал и 1 мандарина се прибавя половин литър кипяща вода и всичко престоява така за 1 ден в затворен съд. Настойката се прецежда и замразява.\n5.С плодове – стяга порите, изглажда бръчките, дезинфекцира, предпазва от напукване. Вземат се 200 грама праскова, диня, пъпеш или сливи. Използва се замразения сок.\n6.С глухарче – възстановява уморената и повяхнала кожа, премахва първите бръчки. Изцеждат се 500 грама сок от млади листа и пъпки на глухарче, добавя се супена лъжица зехтин и се замразява.\nЗа тонизиращите свойства на леда се знае отдавна. Обтриването на лицето с кубчета лед е особено полезно сутрин, защото не само „събужда“ кожата, но и я освежава, засилва притока на кръв и се стимулират обменните процеси. Шията и деколтето също могат да се поглезят с ледените процедури.\nDidss ● петък, 14 ноември 2014 г. Етикети: домашна козметика, здраве, красива кожа, красота


Елена Пеева - Никифоридис: "Коледна пуйка"\nЦели два дни човечеството очакваше да настъпи краят на света на 20.12.2012 - малко преди Коледа. Ако баба ми беше жива, сигурно щеше да се смее и да каже, че хората са се побъркали и си мислят, че са хванали Господ за шлифера. Аз не знам каква е одеждата Господня! Пък и кой го е видял дали е с или без шлифер. Баба го беше облякла така, за да не споменава една друга неприлична дума. Тази приказка тя казваше по повод на комунистите, които си въобразяваха, че са овладели с технологията природните стихии. В интерес на истината краят на света не е комунистическа идея, но явно и други си мислят, че могат да командват Вселената. А пък Господ сигурно се чуди, че човекът ще определя края на творението му. Откъдето и да го поледнеш, все е смешно. Краят на света си идва най-редовно, само че индивидуално за всеки отделен човек. Сега просто бяхме решили, че ще настъпи глобално. То не бяха календари на маите, то не бяха медиуми по телевизиите, а за филмите на Холивуд да не говорим. В тях дори някои се и спасяваха.\nУлисани по предсказания край, бяхме почти забравили за настъпващата Коледа и коледните пуйки. Американците щяха евентуално да напуснат този свят сити, защото в Деня на Благодарността вече бяха изяли по една пуешка кълка, а и някои от нас, предимно най-неблагодарните, се включиха в тази американска еуфория. Те също си похапнаха, но без да благодарят, защото не знаеха на кого и за какво. Ние си имаме по този повод Заговезни и Прошки и разчистваме сметките си като му дойде времето по българския календар. Та думата ми беше за коледната пуйка. След 20.12.2012 започна треската за пуйки. Търсеха се „щастливи“, тоест свободно отглеждани, и ако може да са и усмихнати. Супермаркетите се заредиха със замразени пуйки от цял свят – италиански, мексикански, френски.... Всеки си избираше според езика, който говори или страната, която е посетил. Ако човек се вгледа във всекидневието, ни ще открие много такива човешки закачки с природата, които все някога ще ни приближат до края.\nНо нека се върнем на пуйките. Ще ви разкажа за една жива коледна мисирка. Баща ми я купуваше от пазара няколко дни преди Коледа. Оставяше я в избата два-три дни за угояване, преди да я заколи. Мисирката ядеше и чакаше края на своя свят. Не Господ, а баща ми й слагаше края с ножа и то съвсем точно според християнския календар.\nЕдна зима наваля много сняг. Студът скова всичко. Пазарът в града бе затрупан и селяните не дойдоха да продават пуйки за Коледа. Хората тогава бяха свикнали на всичко и не изпадаха в паника. Баща ми обаче се беше свързал с някакъв циганин, който му обещал да му донесе жива пуйка от неговото село. Дали бяха негови или ги крадеше, не знам, но пуйката се очакваше да пристигне. Преди да отиде на работа, татко предупреди баба, че по някое време ще дойде циганинът с мисирката. Тя трябваше да му отвори вратата и да го изпрати директно да я остави в избата. След работа той щеше да се заеме с нея.\nТочно на тази Коледа аз за първи път щях да ходя на купон . Бях си купила нови обувки, които въобще не ми харесваха. Такива бяха времената – каквото намериш. Важното е че бяха нови. В компанията имахме едно момче на име Йосиф – арменец. Малко го познавах, но знаех че ще става художник. Въпреки че още не беше станал такъв, облеклото му носеше леки отличителни знаци на тази професия. Явно имаше някакви арменски връзки в чужбина, защото към черното кожено яке си връзваше червено шалче на врата. Самият той беше снажен, с черни вежди, черни очи, черна коса и черно таке. С този същия Йосиф се бяхме уговорили заедно да отидем на купона. Бързах да се приготвя и влязох в банята. Точно когато съм била под душа, се разиграла следната сценка: някой позвънил. Баба, за да не слиза по стълбата с болните си крака, отваря прозорчето на стълбището, вижда циганина, хвърля му ключа и казва:\n- Отивай директно в избата! - и затваря прозорчето. – Готово! Пуйката е в избата.\nБаба се заема да приготвя коледните колачета и питки. Аз излизам от банята и се приготвям за празника. Пуйките въобще не ме интересуват. Чакам Йосиф. Минават часове. Йосиф не идва. Свечерява се и аз още чакам. Идва баща ми. Баба ми докладва, че мисирката е в избата. Татко пие една ракия за кураж и слиза с ножа при нея. Баба слага на печката да топли голям съд с вода, за да я попари. Аз съм без всякакво настроение и новите обувки ми изглеждат още по-грозни. Обидена съм на света, на човечеството, на празника. Ако краят беше настъпил тогава, въобще нямаше да ми пука. Изведнъж влиза баща ми с нож в ръка и вика:\n- Няма го мисира. Някой го е откраднал. Негодници! Как не ги е срам!\nПреди години ни бяха откраднали едно малко коледно прасенце, така че колко му е да вдигнат и пуйката. Баба се затюхка и изхвърли топлата вода от тенджерата. После каза мъдро, че на Коледа се яде постно. Започна да завива сърмички и да вари леща. Вечерта не говорихме за Рождество, а за пуйката, която ни откраднаха. Получи се нещо като помен за пуйка. На мен ми беше все тая. Този Йосиф, който въобще не ми харесваше, защото беше надут като мисир, не ми излизаше от ума. Така му се бях ядосала, че му пожелах никога да не стане художник. Всъщност, не знам какъв е станал. Повече не съм питала за него и не съм го срещала. Може да е заминал при роднините, които му бяха изпратили червеното копринено шалче.\nИсторията с Йосиф приключи дотук, но не и тази с пуйката. Баща ми предварително бил платил на циганина. След известно време циганинът отишъл при баща ми в службата да му върне парите. Тогава имаше и такива цигани. Баща ми често му намирал работа и затова той му вършел пуешки услуги. Татко се учудил, но Хасан казал, че обикалял няколко села и никъде не намерил пуйка и затова връща парите. Баба беше подложена на кръстосан разпит. Тя упорито твърдеше, че докато аз съм била в банята, циганинът е дошъл и тя го изпратила директно в избата. Вторият въпрос беше как е изглеждал циганина – и баба каза:\n- Млад, висок, черен, с черно кожено яке и даже с червено шалче на врата.\nТогава разбрах какво е станало. Представих си Йосиф, който се издокарал за празника и изведнъж баба го праща директно в избата. Не знам как си е обяснил тази ситуация, но сигурно не е разбрал, че тя го е объркала с циганина Хасан. Той си беше сто процента арменец – кандидат художник.\nВсъщност, приказката ми е затова, че на Коледа може и без пуйка. Тогава и нещата ще си бъдат по-коледни. Аз щях да отида на купон, Йосиф щеше да стане художник и празникът нямаше да бъде тъжен.\nРазказ от книгата на Елена Пеева - Никифоридис "Коледно реванè", изд. Факел, 2013


Тръмп: Нито една държава не ми помага за спечелването на изборите - izvanredno.info\nПрезидентът на САЩ Доналд Тръмп заяви днес, че нито една държава не му помага да спечели тазгодишните президентски избори, предаде Ройтерс, цитирана от БНР.\nТръмп: САЩ се справят чудесно с коронавируса\nДоналд Тръмп също така смята, че неговата страна „върши чудесна работа“ по отношение на овладяване на епидемията от коронавирус.\nИзказвайки се в Ню Делхи, Индия, където президентът приключва първото си официално посещение в страната, Тръмп подчерта, че различният подход към вируса на ебола преди години се коренил в „големите различия“ в сравнение с настоящия коронавирус.\nСпоред Тръмп търговското споразумение между САЩ и Индия трябва да бъде реципрочно\nВашингтон и Ню Делхи работят по търговско споразумение, което ще трябва да бъде взаимно, заяви Тръмп, отбелязвайки, че САЩ имат „много голям“ търговски дефицит от 24 милиарда долара с Индия.\nТой посочи, че Вашингтон „трябва да се третира справедливо“, отбелязвайки, че Индия не може да продължава да обмитява с „големи по размер“ тарифи стоките, идващи от САЩ, като в същото време е разрешено да изнася своите продукти почти безплатно.\nДоналд Тръмп все пак отбеляза, че отношенията между Индия и САЩ никога не са били по-силни и изрази „оптимизъм“ относно постигането на всеобхватна търговска сделка с Индия.\n„Нашите екипи са постигнали напредък в цялостна търговска сделка и аз съм оптимист, че можем да я постигнем“, заяви той по време на визитата си в Делхи.\n← Емил Димитров: Подавам оставка, ако премиерът ми каже: „Недоволен съм от теб“\nПеткова: До края на 2025 г. ще приключи пълната либерализация на енергийния ни пазар →


Мобилни групи предупреждават старци по селата в Шуменско - Труд\nМобилни групи предупреждават старци по селата в Шуменско\nИма ръст на сигналите срещу шофьори\nМобилни полицейски групи усилено обхождат селата в Шуменско ден и нощ за противодействие на престъпността. В повече от 17 населени места са влезли патрулите, в които участват служители на охранителна, криминална и пътна полицията, дежурят на двусменен режим и жандармеристи. При обходите се обръща специално внимание на самотните и възрастни хора, заостря се вниманието им да не допускат непознати в къщите си, които се представят за амбулантни търговци. Пенсионерите получават и наставления как да действат при атака от телефонните измамници.\nИма ръст на сигналите, подавани от жителите на населените места с този начин на работа, отчитат униформени. Най-често селяни алармират за водачи, които шофират след употреба на алкохол. Полезно е, защото екипите са близо и имат възможност веднага да реагират и да изловят нарушителя.\nНаселени места се посещават и от екипи, в които са включени полицейски инспектори от Криминална полиция, оперативни работници от Икономическа полиция и началници от Охранителна полиция. Тяхната задача пък, е да установят има ли нерешени проблеми, поставени на вниманието на мобилните групи. До момента кметовете на населени места не са подали нито един негативен сигнал за работата на местните полицейски инспектори. Напротив, доволни са от взаимодействието, съобщават от пресцентъра на ОДМВР-Шумен.


Отчет за дейността през 2016 Структура на капитала на дружеството\nИзтегляне 61.96 Kb.\nИнформация относно публичното дружество- към Годишен финансов отчет за дейността през 2016\n1. Структура на капитала на дружеството\nЦенните книжа издадени от дружеството се прехвърлят свободно според съобразно действащите закони и устава на дружеството. Няма ограничения в устава за притежаването на ценни книжа или необходимост от получаване на одобрение от дружеството или друг акционер.\nДанни за акционерите със специални контролни права и описание на тези права.\n5. Системата за контрол при упражняване на правото на глас в случаите,когато служители на дружеството са и негови акционери и когато контролът не се упражнява непосредствено от тях.\nНяма известни на дружеството споразумения между акционери ограничаващи правото на глас или прехвърлянето на акции.\nСъгласно действащия устав:\nПравомощията на управителните органи на дружеството, включително правото да взема решения за издаване и обратно изкупуване на акции на дружеството.\nСъществени договори на дружеството, които пораждат действие, изменят се или се прекратяват поради промяна в контрола на дружеството при осъществяване на задължително търгово предлагане, и последиците от тях,освен в случаите когато разкриването на тази информация може да причини сериозни вреди на дружеството; изключението по предходното изречение не се прилага в случаите, когато дружеството е длъжно да разкрие информацията по силата на закона.\nСпоразумения между дружеството и управителните му органи или служители за изплащане на обезщетение при напускане или уволнение без правно основание или при прекратяване на трудовите правоотношения по причини,свързани с търгово предлагане.\nНяма споразумения между дружеството и управителните органи или служители за обезщетения при напускане или уволнения без правно основание, по причини свързани с търгово предлагане.\n________________________ Даниел Ризов - Председател на УС\n________________________ Христо Илиев- Зам.председател на УС


Изкуството да избираме правилно мебели — Women's Month\nИзкуството да избираме правилно мебели\nМебелите играят огромна роля при изграждането на стилен и модерен интериор. Те могат да превърнат дадено пространство в красиво и приятно кътче, но също и да влошат значително визията на целия ви дом. Когато купуват мебели за дадена стая, хората обръщат внимание на това как изглежда дадено изделие и как се вписва то в интериорния стил на помещението. Това не е грешен подход, но и далеч не е достатъчно.\nНа какво е важно да се обърне внимание при избора на мебелировка?\nУлисани в дизайни, размери и разцветки, когато избираме мебели, често не обръщаме внимание на това какви ергономични свойства и технически характеристики има съответното изделие. А това са всъщност въпросите, които трябва да бъдат зададени на първо място, защото те ще ни помогнат да разкрием качеството на продукта и неговия експлоатационен живот.\nНе забравяйте, че всяка мебел трябва да отговаря на утвърдените стандарти, които са официално декларирани и представени от производителя. Всяко отклонение от стандартите за качество се счита за неприемливо. Ако решите да купувате мебели онлайн, е важно да изберете коректен и утвърден търговец като магазин Мебели за всеки, където всеки параметър на изделията е точно и изчерпателно упоменат.\nЗа да сравните изискванията, указани в установените стандарти, е необходимо да сте информирани коректно за всички характеристики на съответното мебелно изделие. Без изчерпателно посочени технически данни, е почти невъзможно да разберете колко дълго ще ви служи съответната мебел. Материалът е сред ключовите детайли. За периода на използване на мебелите, от голямо значение е дали са направени от масив или от ПДЧ.\nНапример, ако купувате маса, обезателно трябва да направите преценка за нейната стабилност. Същото условие важи и за табуретки, шкафове и обикновени трапезни столове. От значение е не само материалът, но и качеството на мебелния обков. Пантите определят дали вратите на шкафове и гардероби ще се затварят леко, плавно и плътно, или ще увиснат на първата година.\nПри избора на кои видове мебели е необходимо да бъдем най-внимателни?\nВсяка мебел, която ще влезе в дома ви, ще определи в известна степен нивото на комфорт и естетическа наслада. По-важно е обаче да помислите за своята безопасност и тази на вашето семейство. Никога не купувайте нискокачествено обзавеждане за детска стая. Рафтове, които могат внезапно да се разглобят или откачат от стената, застрашават живота и здравето на най-скъпото ви същество.\nСъщото е валидно и за леглата. Както вашата спалня, така и леглото на детето ви трябва да бъдат надеждно и здраво сглобени. Материалите е редно да са екологично чисти, а лаковите покрития да не отделят токсични вещества и неприятни миризми в помещението. И понеже повечето изделия тип корпусна мебел се доставят в разглобено състояние, надеждният монтаж е ключът към дългото и безопасно използване на мебелите.\nАко не сте напълно уверени в своите технически способности, поверете монтажа на професионалист. Утвърдени търговци на обзавеждане като Мебели за всеки предлагат професионален монтаж на закупените изделия. Не се колебайте да се възползвате от тази услуга. Тя няма да натовари много семейния ви бюджет, а дори напротив – ще ви помогне да спестите пари.\nИмайте предвид, че мебелите от ПДЧ не търпят повторно завиване на винтовете. Една неволна грешка при сглобяването от ваша страна, и може да се окаже, че сте повредили фатално един красив, практичен и качествен продукт, за който сте похарчили не малко пари.\nСтатията е предоставена от mebelizavseki.bg\nЗащо е важно да инсталирате качествена брава на входната си врата?\nНаправете сделката на живота си, като закупите уред с лек транспортен дефект\nДвуетажни легла в жилищния интериор – предимства и особености на избора


store.bg - фигура олаф - 8\nЕва и котка\nПластилин с 2 фигурки изненада - Еднорог\nБлизки съвпадения: фигури, фигурка, фигурки\nСъберете всички фигури от колекцията Рицари . ...\nБлизки съвпадения: фигурка, фигурката, фигурки\nБлизки съвпадения: фигурки, фигури, фигурка, фигурките\nКомплектът "Светът на динозаврите" ще се хареса на малчуганите. Той е подходящ за деца над 3-годишна възраст и се състои от 6 фигурки на динозаври. Елементите са изработени от здрава пластмаса, благодарение на което ще могат да се използват дълго време. Всяка от фигурките е с приблизителна дължина 11 cm. ...\nДве са нещата, на които Рицарят на Синия дракон разчита, когато тръгне на война - на своя силен дух и на верния си кон. Оръжията могат да се счупят, запасите - да свършат, дори съюзниците - и те могат да го подведат, но не и това благородно животно. На него кралят - рицар на Синия дракон, вярва както на себе си. Обучен специално за боен кон, този жребец не знае що е страх или непокорство. Избран сред множество себеподобни, заради гордата си осанка, бързина и възприемчивост, той с гордост носи на гърба си своя господар напред към непознатите земи. Там, където и двамата ги чакат още много битки и приключения. Фигурката на & ...\nКомплектът е част от серията "Arty Toys", където ще откриете още фигурки по темата. ... С помощта на комплекта фигурки от "Djeco", детето ви ще може да си играе, докато пресъздава най-различни приказки. Той се състои от фигурка на Ева и нейната котка. В ръцете си Ева държи букет с цветя. Фигурките са изработени от пластмаса и са подходящи за малчугани над 4-годишна възраст. ...\nКакто и своят ездач - Рицарят на Червения дракон, конят му е безстрашен в битките и изключително издръжлив по време на дългите преходи, които понякога траят и с месеци. Обучен още от съвсем малък за боен кон, той може да издържи без вода, без храна, без сън толкова, колкото се налага. А когато рицарят забие шпорите си в слабините му - тогава ще видите истинската красота на това животно. То тича с такава лекота, че сякаш не стъпва по земята. А покривалата на коня с извезания на тях червен дракон се развяват във въздуха подобно на крила. Фигурката на "Papo", изработена от поливинилхлорид и оцветена на ръка, е ...\nФигурката е част от серията "Праисторически животни" на "Schleich". ... Динозаврите от рода Агустиния са безобидни тревопасни, които имат големи и изправени шипове на гърба си. Предполага се че те са им служили за защита от месоядните динозаври. Прецизно изработената фигурка пресъздава външните белези и особености на Агустиния. А здравината и издръжливостта на материала, от който е изработена, я прави подходяща не само за украса, но и за активна игра. ...\nФигурката е част от серията "Праисторически животни" на "Schleich". ... Крилофозавърите са били най-големите месоядни динозаври в Юрския период и са първите динозаври, чиито вкаменелости са открити в Антарктида. Когато този вид е обикалял тези земи, те все още не били покрити с ледове, а със зелени гори и тучни пасища. Прецизно изработената фигурка пресъздава външните белези и особености на Крилофозавър. А здравината и издръжливостта на материала, от който е изработена, я прави подходяща не само за украса, но и за активна игра. За още по-голяма реалистичност, фигурката има отваряща се долна челюст. ...\nНаправете любимите си фигурки на животни или цветя с комплекта пластилин от "SES Creative". Той съдържа 2 цвята пластилин - розов и лилав, а също така и 2 фигурки на еднорози - изненада. Пластилинът се моделира лесно и приема желаната форма безпроблемно, а освен това не полепва по ръцете. За да постигне лесно още по-добри резултати, детето ви може да използва дъска и подходящи инструменти за моделиране. ...\nТърсене на: фигура олаф Продукти 97-108 от над 500\nпїЅпїЅпїЅпїЅ27nvOpzp; AND 1


Равенството не е въпрос на гледна точка. Не е въпрос на избор. Агресията и омразата обаче са. Пиша от името на представителите на ученическите парламенти, на доброволците, на учениците. На стотиците будни, умни и шарени лица, които в началото на април се събраха в един град и дори не се замислиха дали са равни. Те бяха едно.\nПиша ви не заради един случай на агресия, не заради едно момче и дори не заради един етнос, защото в света на омразата всеки от нас може да бъде „долу на земята“. Пиша ви, защото ние, младите хора, се обявяваме против омразата. И днес, със една снимка и с едно послание показваме съпричастност, но и показваме, че искаме да живеем в един по-добър свят. Ние сме различни, малки и големи, ниски и високи, бели или по-мургави, но всички с еднакви права, с еднакви шансове. Ние сме приятели. Ние сме равни.\nДраги политици, дипломати, учители, граждани, призоваваме ви, ако и вие искате да станете част от нашето послание, снимайте се с надпис #НиеСмеРавни и качете снимката в групата на Център „Амалипе“ (Amalipe – Veliko Turnovo) или я изпратете на имейл: amalipe_student@abv.bg\nКоординатор „Младежки дейности“


Автор: Даринка Илиева, "24 часа"\n17.01.2020 12:08 7 0\nВаклин: Има поискани пари - спазарени, дадени и взети. Кметицата си избра мястото и времето\n21.04.2018 09:06 22 0\nСлучаят е много банален и много грозен. Има наистина поискани пари. Има спазарени пари, дадени и взети. Аз на вас мога ли да ви дам пари, ако вие не ги искате? Няма как да стане. За нейно нещастие вси...


Сертификат „Коректна фирма“ отличава компаниите и им носи популярност | Борис Велков – личен блог\n07.04.2016 07.04.2016 - admin\nВ днешно време е важно да се различаваш от останалите, носейки своята идентичност и привличайки необходимото внимание. Това се отнася в пълна степен, най-вече за бизнес средата. В нея, различното и необикновеното е често символ и на иновация. Съвременните фирми се опитват да променят всячески своя имидж и концепции.\nВ това отношение, особен стимул за надграждане на бизнес плановете има проектът „Коректна фирма“, който стартира преди 2 години в Полша. Той е рожба на полската компания СВОК и може да бъде открит, в почти всяка по-голяма източноевропейска държава.\nСред държавите, които са възприели идеите на проекта, се нареждат Чехия, Унгария, Румъния, Франция, Словакия, България и др. В най-скоро време към тях ще се присъединят и две нови страни-членки – Сърбия и Украйна. Това подчертава ролята, която притежава инициативата „Коректна фирма“ във възстановяването на европейската икономика.\nВ България проектът е съвсем нов, но е достатъчно популярен, като в последната година се говори твърде много за неговите идеи. Това се дължи и на работата, която представителят на полската компания СВОК извършва в страната ни. Проектът „Коректна фирма“ се лансира в България от Изследователския център на клиентските мнения, който е привлякъл близо 16 000 български компании към полската инициатива.\nНа Стария континент над 170 000 европейски фирми са достойни носители на приза „Коректна фирма“. Въпреки несъмнената реклама и дивиденти, които носи удостояването с подобен документ, неговото придобиване може да бъде преразгледано. Това се случва, при появата на отрицателни мнения или коментари в Интернет пространството, относно съответните фирми.\nНо целта на СВОК и неговите филиали не е да „разграничат“ добрите и лоялните, от останалите контрагенти на пазара. Изследователският център безпристрастно регистрира и анализира информацията, откриваща се в глобалната мрежа за конкретни фирми. Сертификат Коректна Фирма е доказателство, че качеството има своето значение, дори и в днешния, по-скоро хаотичен свят.


Stories Hotel Kumbaraci - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com\nKumbaraci Street No.66 Beyoglu 34435, Бейоглу, Истанбул, Турция - Покажи на картата\nРазположен в чудесния район Бейоглу, Stories Hotel Kumbaraci заема удобно място в пазаруване, ресторанти център на Истанбул. Оттук гостите имат лесен достъп до всичко, което този оживен град може да предложи. Понеже главните забележителности на града като Марки Патисери, Консулство на Русия, Консулство на Швеция са близо до хотела, неговите посетители ще харесат разположението му.\nStories Hotel Kumbaraci предлага безупречно обслужване и необходимите удобства, за да удовлетвори гостите си. Хотелът е оборудван със съоръжения като безплатен WiFi достъп във всички стаи, 24-часова рецепция, експресно настаняване/напускане, съхраняване на багаж, Wi-Fi връзка в общите части.\nКато допълнение всяка хотелска стая предлага широка гама от удобства. Много от стаите са с телевизор с плосък екран, достъп до интернет (безжичен), безжичен интернет достъп (безплатен), стаи за непушачи, климатик, за да удовлетворят и най-изискания вкус. Освен това в хотела можете да се възползвате от множество предложения за приятно прекарване на свободното време. Каквито и да са поводите за Вашето пътуване,Stories Hotel Kumbaraci е най-доброто място за престой, което можете да изберете в Истанбул.\nВсички типове туристи (14) Пътуващ по бизнес (1) Двойка (3) Самостоятелно пътуващ (7) Семейство с големи деца (3)\nВсички типове туристи (219) Двойка (83) Самостоятелно пътуващ (43) Семейство с малки деца (46) Семейство с големи деца (9) Група (38)\nSvetlana от Киргизтан\nInes от Хърватия\nValletta от Холандия


Начало » Новини и промоции » Кредитни карти » Oтдайте се на заслужена почивка.\nВъзползвайте се от различни отстъпки при хотелско настаняване, такса издаване на самолетен билет, туристически пакети и круизи, като платите със своята премиум Mastercard от ОББ в офисите на USIT Colours или онлайн.\nС Mastercard Gold получавате:\n*4% отстъпка от крайната цена на хотелското настаняване, туристически пакет или круиз;\n*25% отстъпка от таксата за издаване на самолетен билет.\nС Mastercard World получавате:\n*7% отстъпка от крайната цена на хотелското настаняване, туристически пакет или круиз\n*50% отстъпка от таксата за издаване на самолетен билет;\n*Бонус - при закупуване на круиз получавате двупосочен безплатен трансфер от летището до пристанището.\nКампанията е валидна в периода от 01 август до 31 декември 2019 г. Запознайте се с общите условия тук.


Седем геноцида - за присъдата на Радован Караджич - e-vestnik.bg\nСедем геноцида – за присъдата на Радован Караджич\nБоян Билбия , в. Политика\nРадован Караджич бе осъден в Хагския трибунал за геноцида в Сребреница и за други най-тежки военни престъпления, като бе отхвърлено само обвинението в геноцид в още седем общини на Босна и Херцеговина.\nТака този 24 март, споменът за деня, когато преди 17 години НАТО започна да бомбардира една малка европейска държава без одобрението на Съвета за сигурност на ООН, бе отъждествен с мястото, където тъгуват за всяка жертва , при условие, че не е от сръбски произход.\nЧовек не може да се просълзи заради трагичната съдба на\nневинните момчета от Сребреница и други цивилни жертви.\nНай-гласовити заклеймяващи това престъпление обаче и вчера бяха\nонези, които делят жертвите на добри и лоши, смятайки, че с\nприсъдите за геноцид в Сребреница могат да се оправдаят\nразрушаването на Алексинац, Нови Сад, Белград или Сурдулица.\nВсеки, който през последните двадесетина години е завил от\nмагистралата край Шибеник и е тръгнал към Книн, не може да не\nсе замисли над понятия като геноцид и етническо прочистване.\nПетдесет километра празно пространство – само плевели,\nхрасталаци, руини и по някой тъжен старец, който едва не се е\nслял с камъка, който го е родил.\nНе е ли странно, че никой от отговорните за насилственото\nпрогонване на цялото население от това огромно пространство не е\nотговарял за това пред съда? Пресилено ли е да се каже, че с\nмедийни манипулации се опитват да превърнат жертвите в\nпрестъпници и че само в Сърбия се отбелязва денят, в който 19\nнападнаха един. Прави ли са тогава /президентът на Република\nСръбска Милорад/ Додик и /премиерът на Сърбия Александър/ Вучич,\nкоито вчера бяха във Варварин начело на тъжна процесия, за да\nприпомнят на света, че тук през 1999 г. всеки ден бяха убивани\nневинни цивилни, жени и деца? От Хага и от световните\nтелевизионни студия ни казват, че истинските теми са Караджич и\nМежду редовете се казва – всичко, което сте направили на\nжертвите, които даде най-вече сръбският народ, е омърсено с\nгеноцид. А особено Република Сръбска, чийто първи президент бе\nТова е точката, в която се целят през всичките тези\nгодини. По този начин се смята, че ако съдът в Хага, в чиято\nобективност вярват само децата, отсъди, че Караджич е виновен,\nто тогава заедно с него в река Дрина пада и Република Сръбска.\nТова обаче е точка, около която няма и не може да има\nразговори, заяви вчера във Варварин премиерът Вучич. Той каза,\nче Сърбия, като гарант на Дейтънското споразумение, не бива, не\nможе и няма да допусне нападки срещу Република Сръбска. Може би\nнякой ще си помисли, че Вучич блъфира и че това е предизборна\nреторика. Но тогава те би трябвало да знаят, че по въпроса за\nоцеляването на Република Сръбска, независимо от разнообразните\nполитически възгледи на нейните граждани, Сърбия днес е напълно