Май 26, 2019, 00:12:26\nПикап, ефективни запознанства, флирт и свалки (Pick-up Project форум) > Пикап, запознанства, свалки, съблазняване и флирт с жени > Истории и репорти за успешни и неуспешни свалки, пикап и запознанства > Spider-Man 1\nАвтор Тема: Spider-Man 1 (Прочетена 2890 пъти)\n« -: Октомври 23, 2018, 00:53:49 »\nПриятелка ме е поканила на рожден ден и отивам в мола за подарък през събота. Вървя из коридорите и оглеждам за това, което ми трябва, когато пред мен изскaча мацка – рекламира парфюм и настойчиво иска да ме напръска. Отговарям ѝ че такъв подарих преди няколко месеца на баща ми и няма да си купя същия, набелязал съм си друг. „Хайде, деее, дай ми да те напръскам, хайде, хайде, дай ми“. Отсичам отрицателно, намусва се и продължавам. Най-накрая намерих каквото ми трябваше. На връщане отдалече я засичам и докато ходя, наблюдавам. Чичко охрана обикаля около нея и я закача, някакви момчета също се завъртяха. Та, като я загледах в действителност момичето изглеждаше доста добре и имаше елементи в стила си на обличане, които ми направиха впечатление. Бяха изминали повече от 2 месеца, откакто се разделих с приятелката си и си давах сметка, че фазата, през която не исках да имам никакъв контакт с жена всъщност преминаваше в период на хронично сдухване и все си намирах оправдания да изляза от зоната си на комфорт. Затова реших да постъпя вабанк и се хвърлих като спартанец сред персите, като лъв при плячка разгоних лешоядите:\n- Виждам не скучаеш.\n- Целият мол мирише на парфюма, всички си напръскала.\nТук останалите вече правеха крачки назад, а и аз я изтеглях постепенно.\n- Хайде да те напръскам, много искам.\n- Нося парфюм само когато няма да нося нищо друго.\nОще не бях си довършил изречението и ме напръска без да искам. Леко ме подразни, но и ме развесели детинското ѝ поведение. Хареса ѝ какво казах. В този момент ми звънна телефона и трябваше да се изтегля настрани за дълъг разговор. Вече си стягаше багажа, на тръгване някаква колежка отиде при нея и я напръска с парфюм. Приключих разговора и я настигах на ескалатора. Директно си я прегръщам през рамо, питам я с какво я напръскаха и я душа много близо в шията. Казвам ѝ че ми харесва и си опирам цялата главата под рамото ѝ за секунда. После се дръпвам и започваме да си говорим, пита ме:\n- Цигари, тютюн.\n- А ти пушиш ли?\n- Да, не ми отговори.\n- Не, нищо не пуша.\n- Но ми харесва да ми пушат в лицето.\n- Мммммм, разбирам..\nИзлизаме отвън ѝ тя пали. Изтегляме се малко встрани от входа. Започваме рутинен разговор с лек интимен привкус. Кой как се казва, на колко години е, с какво се занимава, къде живее и прочие. Искам ѝ ръката в своята и започвам да ѝ разглеждам маникюра, защото виждам езически символи. По едно време си дадох гърба в стената и я прегърнах отново през рамо.\n- Охоо, ти май си ме хареса?\n- Аа, не – казвам ѝ аз – не, ами губя баланс, нали стоя на един крак.\nДръпна се, защото не ѝ било удобно и пак продължихме разговора. Изпафка папируса. Ами сега? Замислих се, че никога не съм подхождал толкова бързо за секс, но се отказах от тази хипотеза. Липсваше ми достатъчно тръпка, не изпитвах толкова напрежение помежду ни. Исках още да нагнетя отношенията ни и си мислих къде да се заденем. Докато отсявах най-подходящата опция, какво мислиш ми каза?\n- Хайде да отидем някъде.\n- Искаш ли в мола или другаде, ако имаш колеги или хора, които не искаш да те виждат? – Това го казах без да мисля дори. Не ми хареса особено.\n- Ами не, както кажеш – всъщност в мола би било тъпо.\n- Хайде към центъра – тук по жеста с ръка, който направи, мисля, че щеше да ме пита къде съм паркирал, но аз посочих към спирката, хаха.\nГоворихме си през цялото време. Заваля силен дъжд и въпреки че бягахме до най-близкото място, се накиснахме като гъби. Имаше шеги около „мокри“ и т.н. В кафето касиерът реши да я сваля – „Гледали ли сте „Спайдър-мен 1“? Приличате ми на Мери Джейн. Знам, че сте с момче, да не си помислите, че Ви свалям, но просто исках да Ви кажа“. Мен ме напуши на смях, но се сдържах и я погледнах за секунда – „Ама тя е грозна!“, каза моята мацка и тук вече се засмях от сърце. Дори като дете го бях забелязал и питах защо не са избрали по-подходяща актриса за ролята. Можеха да се намерят малки прилики в тънките устни и усмивката, но като цяло нямаха нищо общо, още повече в леността си. Обръщам се към него и му казвам, че наистина прилича на Мери Джейн Уотсън, но само по паяжините около нея. После си взех напитката и ѝ прошепнах в ухото, че я оставям на този омаен сладур, докато приготви нейната. Изкарахме над 6 часа заедно. Отмених си ученето за деня. Много приказка, много нещо, много напрежение, през цялото време открито ми споделяше колко ми се радва и че отдавна не е срещала човек, който да влезе в мислите ѝ така че да не им оставя сън. Пита ме защо съм се върнал обратно при нея, не изглеждала добре, защото дрехите и нещо си, косата не знам си какво, дива била и еди-какво си. Реших да не ѝ отговарям още и ще го оставим за втората среща. Говорихме си за секс, фетиши, играчки, плачки, интимни отношения, поведения, закани и т.н. Направи ми впечатление, че когато започне да говори за нещо, от което разбира(или така си мисли) се променя – става напета, жестовете ѝ заемат по-голямо пространство, използва по-сложни думи. Симпатично е, хаха. Разпитва ме с какво се занимавам, какви са ми хобитата. Питам я същото, от какво разбира, питам я за политика – не, за икономически теории – не, а учи икономическа специалност(„пропуснала съм теоретичните теми“), хаха, музика – тук си допадаме. Питам я за изобразително изкуство, художници, картини. Да Винчи харесвала, 20 минути си обяснявахме, отблизо, разбира се, какво знаем за „Мона Лиза“ и „Тайната вечеря“. За следващата ни среща насрочих състезание кой по-добре ще се подготви – тя за „Мона Лиза“, аз за „Тайната вечеря“. Естествено, че ще се информирам и за двете, истината, е че просто искам да я видя как ще падне отвисоко по дупе, хаха. А, и имала някакво специално умение, наричало се скуиртване. Дори не съм го чувал, но щяла да ми го покаже. Хубаво, де, аз съм любознателен. Казва ми, че ще се кандидатира за член на СС, дадох ѝ съвети как да постъпи, за да я изберат. Сподели ми, че иска да си татуира дупето с нещо, което символизирало колко е добра привидно, но всъщност колко е лоша. Според мен трябва да е обратно, защото надушвам, когато някой се преструва, а и след време ще съжалява за избора си. Съгласява се. Взимам ѝ ръката и я галя нежно 2-3 минути, после спирам, ще се влюбим, хаха. Вкарва си дълбоко коляното между бедрата ми. Става 7 и предлагам да ставаме, на рожден ден съм. Вече половин час се разделяме и я питам дали съзнава, че можем да продължим така, докато не заспим. Взимам ѝ номера, но не я набирам. Прегръща ме, задържах я за секунди, за да подишам от нея и я пуснах. Вече четвърти ден не съм си използвал телефона.\n« Отговор #1 -: Октомври 23, 2018, 11:11:14 »\nКато цяло играта ти е била доста добра. Влезнал си силно - уверено, безпардонно и с правилната нагласа. Това е и в основата на интереса на момичето. След това имаш някои леки грешки, които обаче не са били достатъчни да развалят играта. Ето това е слабо:\nЦитат на: lilu в Октомври 23, 2018, 00:53:49\nНе знам какво си имал предвид, но определено не е силна реплика, дори да си го казал на шега. Избягвай точно този тип самоиронии.\nС киното също ми се струва, че леко си избързал и прекалено бързо си й навлезнал в личното пространство. Тук е до типа момиче. Някои се кефят и го допускат, при други ще е грешка. Тази явно не е имала против. Иначе дисквалификациите ти, че е опръскала целия мол са добри.\nВ кафето играта ти е била силна. Изградил си дълбок репорт + не си се впечатлил от касиера. Малко си прибързал обаче. Отишъл си прекалено напред за първа среща. Имай предвид, че сексуализирането на разговора и прекалено многото кино при инста дейт от колд апроуч могат да изплашат момичето. Знам много добре точно как си възприемал нещата, понеже и аз съм бил в тази ситуация. Всичко е минавало перфектно, леко, чак нереалистично добре. Мацката също е била потопена в този момент.\nНо когато емоцията отмине на логическо ниво може да се изплаши от прекалено бързото развитие на нещата. В този смисъл калибрирай следващия път. 7 часа среща от инста дейт наистина са много. Това е супер много информация и емоция от напълно непознат човек. Час - два, са напълно достатъчни за среща от инста дейт. И на втора среща вече може да се отпуснеш доста повече.\nСега има немалка вероятност мацката да не ти вдигне. Не заради слаба игра, дори напротив. Просто нещата ще са й дошли "в повече". Играта иначе ти е бил доста силна, в повечето време. Просто си играл така сякаш нещата ще се случат същата вечер. Което при дей гейм, колд апроуч е грешка. Аз поне не съм клоузил от дей гейм директно, същия ден. Ако все пак ти вдигне(50/50 са горе долу шансовете) и се навие да излезете почти сигурно, че нещата ще станат. Успех и пиши развръзка\n« Отговор #2 -: Октомври 23, 2018, 18:30:53 »\nНяма ми номера, няма да знае със сигурност кой я търси и мога да се пошегувам, ще калибрирам според тона на гласа й. Мога да й кажа, че много нападателна е била и затова съм оставил няколко дни покой. Ако се дръпне, ще я зачекна за домашната работа и компетентността й. Но така или иначе, в следващите поне два дни нямам свободно време, така че основно ще й чуя гласа. Ще съм по-мек, няма да я настъпвам толкова, да й говоря мръстотии и т.н. Ще лавирам според реакциите й. Лошото, е че си имам проблеми и тонуса ми е паднал. Трябва да се съсредоточа.\n« Отговор #3 -: Октомври 23, 2018, 20:52:57 »\nЗвъннах й към 21:30 ч. до петия сигнал и затворих. Утре ще се обадя около 17-18 ч. и ако отново не вдигне, значи не иска и ще я оставя. После next.\n« Отговор #4 -: Октомври 25, 2018, 14:44:13 »\nСпоред мен е трябвало да й звъннеш или още на същия ден или максимум на следващия. Много вероятно е вече да те е забравила, или поне спомена й за теб вече да е мътен. Надали си единствения й навит, особено след като каза, че е симпатична и работи това, което работи.\n« Отговор #5 -: Октомври 25, 2018, 21:34:03 »\nНе мога да преценя дали аз прекалих или тя напълни гащите отрано. Защото друг път не съм се хвърлял с толкова открити гърди напред в свирепата сеч, а не съм загорял. Просто тая кака така ми повлия. Чак аз си се очудвам. И си мислих, че сме на една вълна, ама май уви. Вчера ми вдигна още на първия сигнал, беше си вкъщи и ядеше, лафихме рутина, разменихме си ФБ и каза, че предпочита да се видим, отколкото да си говорим по телефона и да си пишем(тук трябваше на момента да насроча среща). Днес за първи път ѝ драснах „Малката, слушаш ли в училище?“ и само го сийна. Навярно съм останал с погрешното впечатление, че от срещата ни може да разпознае закачката ми и да я продължи, а не да спече. Сега подходът ми изглежда като на 40 годишен кранист. Тази вечер ѝ звъннах 2 пъти, но не вдигна. Само ми е видяла новото съобщение: „Исках да те поканя утре да излезем по видело, за да си полафим по-кротко, защото малко я подкарахме от вратата за краката, хаха, което не е непременно лошо, де. Но явно си решила днес да ме игнорираш.“ Така показвам, че имам и човешко лице, ако се съгласяваме, че съм ѝ влязал като нов комбайн в нива с царевица на първа жътва. Сега сигурно претегля на везните какво да ме прави. Явно ще трябва да си намеря нов таргет, защото усещам, че започвам да чакам отговор от нея, а и да дойде по-вероятно е да е във формата на скръбна вест. Жалко, стори ми се луда и затова ми хареса.\n« Отговор #6 -: Октомври 25, 2018, 22:27:32 »\nДо първата среща е било добре. Трябвало е директно да си уговориш втора и да я клоузнеш на нея. Разбери. Така стават нещата. Не с надиграване.\nСлед това грешката ти е, че много си забавил. Щом вайба ви върви добре, възползвай се. Не го унищожавай, само за да си играете на надцакване и да си ги мерите. И като се вкараш във филма, никога не им клякай. Буквално му слагаш точката.\nТъй. Следващата грешка е, че след като си решил да и влезеш пичовската след 6 дни, и да и покажеш колко си небрежен. Рязко си обърнал подхода и си почнал да се квалифицираш и да я пренатягаш с постоянни включвания, реактивност на игнора и, и разни от типа "осках само да ти кажа, не че нещо", "аз не съм такъв по-принцип, добро момче съм да знаеш, споко. Не че нещо ама да знаеш"\nТа там е било падението.\nТрябвало е да уговориш среща още в първия телефонен разговор, и изчезваш като нинджа до срещата. Без обяснения, игнори, путки майни. Надиграването само на живо, и пак умерено.\nА след като си пропуснал и още на първия и игнор/сиийн е трябвало да я отсвириш поне за 10тина дни. Това е преломната грешка. Тотално ти е обърнало цялата игра. Тя те е игнорнала и ти веднага си я погнал. А преди това си се правил на неебателен.\nИ друго. Играй силни игнори, когато се налага. Когато мацката си го проси. Не чупи вайба от шубе или да се правиш на по-готин от колкото си. Напротив. Използвай го. И когато мацето откаже да те следва, наказвай силно и непоколебимо с подобно далеч и тежки игнори.\nА ти правиш обратното. Чупиш си вайба когато е новоизграден и читав. Чупиш го до основи. А след това, когато трябва да си сдържан, дистанциран и непоколебим, ти ставаш лабилен, гонещ и настойчив.\nВсеки ги допуска тези грешки. И аз ги правя. Но се стреми да ги чистиш и имай някаква реална представа в себе си, какво поведение трябва да се стремиш да държиш за да вървят нещата.\n« Отговор #7 -: Октомври 27, 2018, 09:29:52 »\nЦитат на: Just_a_boy в Октомври 23, 2018, 11:11:14\nДопускам, че има предвид фетиш към пушещи жени? Или?\nИсках да те поканя утре да излезем по видело, за да си полафим по-кротко, защото малко я подкарахме от вратата за краката, хаха, което не е непременно лошо, де. Но явно си решила днес да ме игнорираш\nТози момент те е изкъртил. Върни се ментално, към играта си - настапателна, с много кино, тя се прибира, възбудена е, споделя на приятелки и те почват да я коват, представи си 2-3 часа припряно обсъждане. Нивото на вината й удря тавана. В много случаи не флиртуваме с мадама, а с най-близкото й обкръжение, което й подава реплики и акъл. (както тук във форума).\nС това съобщение размазваш добре акото, пък и тропкаш с крак. И какво, като Лилу се сърди? Сам трябва да се сетиш, че след две невърнати позвънявания те игнорират. На такъв ранен етап не ти ли върнат комуникация, значи нямаш зелена светлина и опит за натиск ще има обратен ефект. Търпение пич.\nА това, че така настървено е започнала играта ти, без f-клоуз, не значи че ти си се минал. Напротив, това е съкровищница за опита ти. Реп от мен.\n« Отговор #8 -: Октомври 27, 2018, 13:54:38 »\nИма предвид стария лаф. Тя ти издиша дим в лицето = мисля да те изчукам, готин\n« Отговор #9 -: Октомври 27, 2018, 14:34:56 »\nЦитат на: consilieri в Октомври 27, 2018, 09:29:52\nСпоред мен го е ударил на неуместна самоирония. Тип, че го кефи мацките да го ебават и унижават(на бъзик). Което дори на шега не трябва да се казва. Поне аз това разбрах. Тук вече 3 различни предположения изказахме. Съдейки по реакцията на мацката "ммм, разбирам" и тя не е разбрала за какво точно става дума. Най-добре самият автор да разтълкува. А може и просто да го е хвърлил от нищото този лаф, без много да го обмисля и да има конкретна цел. Да му се е изплъзнал от устата. Случва се, когато не си играл дълго и си в сет с мацка, която те кефи.\nlilu, колегите ти дадоха обратна връзка къде си объркал нещата по време на разговорите и чатовете. Това, което ти се каза, че си обсъден надълго и широко с приятелките на момичето най-вероятно е точно така. Аз обаче продължавам да твърдя, че още на срещата си пресолил манджата и от там нататък си се борил с вълни при червен флаг. Което не значи, че от този сет нямаш полза. Играта ти е била силна и наситена с емоции. До такава степен, че нещата от инста дейта са отивали към секс. Стигнал си до етап, който е добре да се случва на 2ра-3та среща, малко преди секса.\nКоето е и причината момичето изведнъж да ти даде задна и да започне да ти играе далеч. Просто се е уплашила. Тя иска да успокои темпото и да вземе поне частичен контрол над нещата. Защото контролът е бил изцяло в твои ръце, а ти си непознат. За това и ти казах, че такава игра не е подходяща за колд апроуч. Там самият факт, че си непознат е достатъчно атрактивен и различен, за да й предизвика емоции. Успееш ли да я задържиш и да направиш инста дейт не е добре да прекаляваш с киното и да проточваш срещата повече от час-два. Горе съм написал защо.\nКиното трябва да ти е съвсем умерено и да наблегнеш на рапорта. Като рапорта не трябва да е безцелен. А да намериш нещо, което ви свързва и ще й даде причината да излезете пак. paradoxx имаше много хубав пост по въпроса с тънките моменти в рапорта. Като усетиш, че си изградил достатъчно интерес и привличане, за да се видите пак, казваш, че ще продължите друг път, ставаш и си тръгваш. Начинът, по който си играл щеше да ти свърши работа, ако бяхте на Слънчака или сте на хижа примерно за 3 дни и имаш пряк контрол и срещи с нея. Обстоятелствата и средата в голяма степен ти определят динамиката и начина, по който трябва да играеш.\n« Отговор #10 -: Октомври 27, 2018, 15:01:04 »\nНе. Сексуален намек е (било и изтъркан). От лафа - дим в лицето = покана за секс.\nМога да се обзаложа, ама ти знаеш, че басове не губя.\n« Отговор #11 -: Октомври 27, 2018, 15:18:29 »\nЦитат на: btw в Октомври 27, 2018, 15:01:04\nСега остава и да ме убедиш, че авторът няма да ни излъже. Твоята версия е най-удобна за него и му щади егото\n« Отговор #12 -: Октомври 27, 2018, 15:50:43 »\nЦитат на: Just_a_boy в Октомври 27, 2018, 15:18:29\nАбе той и Рекошет се опита да се хване за това, ама аз бас не губя, пък ако ще и монетата да е крива.\nАвтора да си каже. Може и други потребители да се включат.\nСтоун мисля, че може да хвърли яснота по въпроса.\nПП: Не съм казвал, че лафа е на място или, че е силен. Залагам само на - кво е имал предвид автора. Относно лафа, на мен ми идва малко банален и опит за слагане. Малко като онези - "и аз имам телевизор, ама ходя на кино", "трябва да се видим на една вечеря. И после да закусим". Звучат ефектно. Когато ги чуеш за първи път. И до там. А на практика, повечето от тях, не носят емоционална игра. Правилната субкомуникация липсва, и ролите които налагат в нея, за да действат емоционално. Забавни са, оригиналничиш, ама същественото липсва. И се получава малко като гол опит за оригиналничене. Демек слагаш се. Аз се стремя да ги избягвам. Иначе играта на пича в първата среща, ме кефи.\n« Отговор #13 -: Ноември 06, 2018, 17:00:39 »\nЗащо поведението ми да е било прекалено агресивно. Да, за средностатистическа свалка определено е много агресивно, но човешките отношенията са относителни и няма универсален калъп, а преценяш на момента. С нея вървеше леко, личеще си симпатията ѝ и че ѝ харесва. Всъщност това е и причината, поради която се върнах при нея.\nПита ме защо съм се върнал обратно при нея, не изглеждала добре, защото дрехите и нещо си, косата не знам си какво, дива била и еди-какво си. Реших да не ѝ отговарям още и ще го оставим за втората среща.\nБеше огън, затова я ѝ раздухах толкова на първа среща – да видя колко ѝ е висок пламъка. По-късно обаче се оказа просто декоративна камина.\nЕто какво съм разбрал от забележките ви:\n1) На първата среща трябваше да уговоря втора.\n2) Не трябва да убивам настроението с протакане след първата среща. Още на следващия ден е трябвало да ѝ се обадя. Пък ако на първата среща бях уговорил втора, то до втората е трябвало да изчезна\nкато нинджа до срещата\n. Следващата грешка обаче е по-голяма\n3) Вкарах се в обяснителен режим като ученичка като отговор на игнора ѝ. Какво е трябвало да свърша? – след първия сийн – игнор и след 10 дни да я потърся. (Как вие бихте подходили тогава? С рутина ли?) Вместо това аз ѝ звъня 2 пъти и накрая ѝ оставям съобщение колко съм добричък всъщност.\nЦитат на: btw в Октомври 25, 2018, 22:27:32\nКогато трябва да си сдържан, дистанциран и непоколебим, ти ставаш лабилен, гонещ и настойчив.\nКак го постигаш? Тогава бях в много скапано настроение, имах малко проблеми и като я срещнах ми се лепна за мисълта като магарешки бодил в козината на пули. Така се прецаквам отвсякъде. Трябваше да си намеря нещо друго, което да ми ангажира мисълта май.\nБлагодаря за репа! Аз се дръпнах именно назад и станах мек, защото помислих, че съм я стреснал след като го е обмислила и споделила с някого. Което може и да е така, но реакцията ми не е трябвало да бъде подобна, защото проявява контраст в поведението ми. Добре го написа и btw\nBtw, за да казаваш силно трябва да си в спокоен и уверен, а аз тогава бях сдухан. Трябва ми още опит да постигна пълен контрол, когато комуникирам с жените, а не съм в настроение. Усещам се, когато съм слаб, но все още не мога да го преодолявам напълно.\nJust_a_boy, относно киното – дори тя сама пускаше кино от време на време. И да, 7 часа наистина бяха много. Беше доста приятно, имаше чар и това ме увлече толкова, че загубих контрол, вместо да прекъсна срещата още на втория час.\nСилно ме е яд сега, когато поглеждам назад трезно и виждам много глупави грешки.\nГледам я от време на време онлайн във ФБ, но не съм я търсил повече, а и тя мен не.\n« Отговор #14 -: Ноември 07, 2018, 15:19:45 »\nПропуснах да обясна за пушенето.\nКогато ме попита дали пуша, имах конкретна мисъл в главата си – представих си я огън, много разгорещена, още потна с премрежен поглед на изтощение как опъва дръпки от цигарата си и издишва дима през зачервените си устни. Не знам дали е фетиш. Нямам слабост към цигари, дори не харесвам особено(нямам против пушачките, не ме дразни, но предпочитам без) мириса във въздуха или вмирисаните пръсти, коса, дрехи и т.н. Но, казвам ви, видът, който жената получава след хубав секс, особено, ако е свършила, е неустоима гледка. И тогава, ако ѝ дойде отвътре да ми направи тая мръсотия с издишването в лицето, я.... Това имах предвид. Впрочем на кафето тръгна да пали, подадох ѝ огънчето, намекнах ѝ че не ме погледна(което май беше грешка, защото излиза, че си го прося) и тогава сама ми направи стария номер, за който писа btw.


Китайски стартиращ електромобил иска да създаде управляем еднорог за деца за деца - Гледай онлайн\nНяма значение да си купите куче робот за децата си – може просто да им вземете митично създание. Китайски производител на електромобили Xpeng има дразни се робот еднорог, предназначен за езда на деца. Като SCMP бележки, четворката ще се възползва от опита на Xpeng с автономно шофиране и други задачи с AI за навигация в множество типове терени, разпознаване на обекти и осигуряване на „емоционално взаимодействие“.\nКомпанията е срамежлива по отношение на повечето други подробности, въпреки че дизайнът прилича на по-сладка, по-удобна за деца версия Бостънската роботика. Подходящо е приблизително висок като дете. За съжаление, хора, няма да се примирите с работата си.\nТози еднорог -робот е също толкова митичен, колкото и „истинското“ нещо. Xpeng не разкри кога очаква да достави своя роботизиран кон с рог, да не говорим за цени или наличност. Може да не струва толкова, колкото $ 75 000 Spot, но бихме очаквали нещо толкова сложно да струва повече от $ 2 900 Aibo от 2019 г.\nДонякъде печалбата е неподходяща. Шефът на Xpeng Хе Сяопенг каза, че еднорогът е част от по -широко преминаване в пространството на роботиката, като се възползва от съществуващата технология на компанията. Мислете за това като за първа стъпка. Това, което Xpeng научава от своя еднорог, може да доведе до по-сложни (и да се надяваме, ориентирани към възрастни) роботи, които е по-вероятно да купите.


Бате Бойко го е страх от нас | webcafe.bg\n04.07.2012, 15:31 (обновена 05.07.2012, 15:19)\nТой се намеси и спря експроприаторите. Днес във Варна, утре и в други градове\nДали Системата ни пуска "гювеч" или наистина го можем? Или е вярно, че неустрашимият ни министър-председател (каза, че "вече няма страх от нищо"), го е страх от викащи на улицата граждани.\nЗа втори път тази година, в разстояние на дни, граждански протест постига целта си. Предвиденото по общия устройствен план застрояване (ОУП) на Морската градина няма да се състои. Същият този ОУП, който се правеше три години. Варненските феодали бяха замислили строежите през март с въведените "специфични правила за застрояване".\nА първата победа беше, че промените в Закона за горите влизат в парламента без Оня параграф 8 (строеж на лифтове и ски съоръжения без промяна на предназначението на терените). Всъщност дали победата не е, че властта ни чу?\n"Цели 47 години съм живял извън България, но никъде не съм виждал подобно безобразие. Подобно потъпкване на граждански права не се е случвало дори по време на нацизма", заяви бившият ни посланик в Лондон Иван Станчов сутринта, преди да бъдат "съгласувани" с премиера Борисов "корекциите" на ОУП.\nСтанчов, заедно с други протестиращи, поиска да влезе на сесията на Общинския съвет във Варна. Многото полиция пред общината беше особено строга по отношение на пропускателният режим. А бившият дипломат напусна залата с думите: "Докато има една шепа хора, които добре се разбират и контролират всичко, не виждам как може да се промени положението във Варна"...\nЗнаете ли кой правеше Общия устройствен план?\n"Изготвянето на ОУП Варна е възложено на "ТПО Варна ЦППБО" ЕООД и НЦТР София. ЕООД-то е сто процента собственост на "Холдинг Варна".\nИ какво излезе? От 2008-а кметът Кирил Йорданов заедно с тогавашния председател на Общинския съвет Борислав Гуцанов и съветниците правят опити да наложат въпросния ОУП. Напук на това, че срещу него се обявиха варненските архитекти, напук на жалбите на граждани в отдел "Общ устройствен план" на община Варна - и с помощта на мълчаливото съглашателство на Националния експертен съвет на Министерството на регионалното развитие и благоустройството (МРРБ), който миналата есен обсъди предварителния му вариант.\nЗначи излиза, че в България само уличният натиск върши работа. Експертният, който не се вижда, не се чува и не се охранява от полиция, никого не плаши.\nЛошо. Значи още доста ще трябва да повикаме.\nOще: бойко борисов варна застрояване морска градина премиер\n19 Ближи си сладоледа | 05.07.201219:02\nMile, мое ли да те държа за ръката и да ти бърша потта от челото, докато ги дигаш? И аз искам да помагам...доброволно така... и безвъзмездно.\nТака постъпва и Русия и Америка.\nтака е то в развитите демокрации... странични жертви, износ на демокрация/комунизъм и ценности. + некоя война да се намали местното туземно население\nи не стълбовете нема да стигнат, но ще се пишем доброволец да дигам нови.\nТочно под такъв режим там се раглеждат и уличните протести. Информираш се, че някой там си протестира и си действаш по целесъобразност.\nНещо като митингите в Москва, където по закон право на протести имаш само в девета глуха? И се води от "западния свят" за диктатура и авторитарен режим ли?\nФактите са прости - като действаш по "правилата" наложени така че незаконното да стане законно (за тях), а протестите - да са забранени, или ако не са забранени - да са разрешени там където никой няма да може да ги чуе, или види, или да нарушат спокойствието на когото и да било, то накрая просто никой няма да те отрази, и ще си направят каквото си искат.\nТака стана и с приемането на този закон - предните протести бяха законни, на "разрешените" за това места.\nИ резултата? Приеха си поправката "цеко" без грам притеснение. Притесниха се чак като затвориха орлов мост...\nТака че евентуално може би ще се усетиш за неадекватността и неприложимостта на предложението си. А може би не.\nБезспорният факт е че ако бяха действали по "законовия" начин, закона нямаше да бъде върнат.\nНека все пак разгледаме протеста като акт на неподчинение близък до терористичния. Ако една държава, правителство и т.н. отстъпи на терористични искания, реакцията е, че това е нова пазарна ниша. Веднага ще се появят нови терористи с нови искания. По тази причина всички развити страни, било демократични или не дотам, приемат, че с терористи не се преговаря. Те просто биват унищожавани. Дори и с цената на странични жертви. Приема се, че е за добро. Така постъпва и Русия и Америка. Точно под такъв режим там се раглеждат и уличните протести. Информираш се, че някой там си протестира и си действаш по целесъобразност. Това е единствената правилна стратегия. Алтернативната на Боко е да угодим на посредствеността, демек на тези дето са му подобни. Е да, ама трябва ли всички да живеем в посредственост?\nВ случая изобщо не трактувам последните протести и взетите след тях решения, а принципа на вземане на решения въобще. С Цеко и Витоша се оказа, че и Боко баш не бил в час кои точно са взели кинтите и са обещали да пробутат спорните членове. Ако без блокади просто се беше изяснило, че кинти нема, нема да има ... и че изобщо кинтите ги закриват ... което накрая и стана де ... то можеше въпросът да се реши цивилизовано.\nМоментът е подходящ за един глобален протест под надслов "Боко, дай ги спрем да не краднат, а? За твоите говоря, дето си платиха да ги събереш!" Със сигурност уважаемият министър председател с удоволствие ще уважи един такъв протест. То требе да си ебати мазохиста ако кажеш, че те кефи да си в една партия с монтанската слоница. Ама като държи сичкото мангал от Лом до Видин ще сте съпартийци, я!\nОтстъпление пред улични протести може да се приравни на изпълнение на искания на терористи. Когато исканията на терористите се изпълняват, ефектът е поява на нови терористи\nО да, напълно си "прав", СърГей и той така разсъждаваше - а съм се поддал на някой уличен натиск срещу поредната си наглост, а утре са поискали от мен да спрем да крадем. А сигурно накрая дори ще излязат на протест за това че не си изпълнявам предизборните обещания!\n"Аууу, не може така да се разрешава на суверена да изисква от този на когото е дал властта да си изпълнява предизборните обещания! Я да пратя Джандармерията да ги изкърти, та да знаят за в бъдеще да не се пробват."\nДемонстрираш дебилско мислене...\n14 Ближи си сладоледа | 05.07.201211:34\nMile, дали ще стигнат ламбите?\n13 Чинчифон | 05.07.201211:10\nПревръщаме личен и чисто медицински проблем в политически.Просто защото пациента,който е още само премиер,иска да е цар.Точно обратното на негов предшественик,който е цар,но пожела да стане премиер.Царят сега преживя метаморфоза и се превърна в Кунева.Същата съдба очаква и премиера,който ще се превърне във Фидосова или Цветанов.Което се е едно и също,защото природата не прощава непознаването на нейните обективни закони.Никому\nИ от мен плюсче за анонимният...но... /винаги има поне едно НО... мамка му/...\nАнонимен, забравяш, че в съвременият свят, докато едни откриват нови пътища, други вече са се заловили да регулират движението по тях...\nнякакъв канадски писател е казал "бъдещето вече е тук, просто още не се е разпространило равномерно"\nАнонимус, плюсче от мен.\nИ аз си мисля, че понятията, с които се мъчим да осмислим съвремието са остарели - живеем в много необикновени времена.\nЗаслужава си човек да стигне дълголетие само, за да види накъде ще тръгне този свят.


БСП първо празнува 1 май, после решава дали да посочи Нинова за премиер (Обзор) - 24chasa.bg\nБСП първо празнува 1 май, после решава дали да посочи Нинова за премиер (Обзор)\nТочно седем дни след като връчи мандата на ИТН и той бе върнат, президентът Румен Радев вика БСП за третия. Лидерът на ДПС Мустафа Карадайъ обясни, че няма да подкрепят правителство на БСП.\nКорнелия Нинова обясни, че БСП ще вземе решение какво ще прави с третия мандат за съставяне на правителство на 1 май. СНИМКА: Румяна Тонева\nПрезиденът я чака на 5-и да връчи мандата, ДПС не дава подкрепа, но съветва червените да търсят тематични мнозинства\nКорнелия Нинова ли ще приеме третия мандат за съставяне на правителство от името на БСП и като кандидат за премиер?\nТова ще стане ясно на 1 май. За Деня на труда бе свикан червеният пленум, който да реши дали партията ще опита да състави правителство и кого ще номинира за премиер. Часове след като президентът Румен Радев обяви, че ще връчи третия мандат на социалистите, Нинова направи извънредна сбирка на Изпълнителното бюро, за да насрочи заседанието. То ще е съвместно - на Националния съвет на БСП и на парламентарната група, и ще се проведе след края на тържествения митинг-концерт на социалистите за 1 май, който тази година ще е в Борисовата градина.\nНинова трябва да е кандидатът на БСП за премиер, категорични бяха повечето депутати от БСП, с които “24 часа” разговаря вчера.\nпо темата, преди да има решение на Националния съвет. Тя бе категорична, че трябва да се спазят уставните процедури в партията. Затова не отговори и с кои политически сили БСП би водила консултации за бъдещо правителство, като категорично изключи само ГЕРБ. Новината за връчването на третия мандат предизвика силни емоции в червената група и стана основна тема на разговорите между соцдепутатите през целия ден. Нито един от тях нямаше обаче твърдо мнение как трябва да подходи столетницата в тази ситуация и\nдали да предлага\nкато е ясно, че\nв пленарната зала.\n“Трябва да извадим пълен състав на правителство, за да покажем, че имаме експертната готовност да управляваме и сме готови да поемем отговорност, независимо от решението на пленарната зала”, коментира социалист.\nСпоред негов колега обаче не трябва да се хвърлят напразно имена, след като математическите сметки сочат, че кабинет на БСП няма да мине.\nОт “Има такъв народ” и “Изправи се! Мутри вън!” вече обявиха, че няма да подкрепят червено правителство.\n“БСП трябва да опита най-малкото защото все пак те са системна партия, не са импровизатори. А от това какво ще предложат за състав на кабинета, също могат да се вадят изводи за кадровия им потенциал”, коментира зам.-председателката на парламента от “Изправи се! Мутри вън!” Татяна Дончева и уточни, че това е нейна лична позиция.\n“Водещото за мен е тези хора да стават за работа.\nАко стават за\nработа, не ме\nбез партийна принадлежност. Но е важно да стават, защото ми омръзна да идват, някой да си прави една кратичка биография някъде в някое министерство или някъде в някой парламент и изведнъж да става политическа фигура, която да ръководи всичко”, допълни бившата водеща фигура в БСП.\nСтанислав Балабанов от “Има такъв народ” напомни, че вече са казали, че няма да влизат в коалиция с партиите от статуквото. Той обаче нямало да се учуди, ако кабинет на БСП бъде подкрепен в залата от ГЕРБ, тъй като покрай текстовете за българите в чужбина в Изборния кодекс се видяло, че двете партии са в коалиция.\nОт ГЕРБ обаче\nбързо да върне\nмандата Математически е ясно, че без ГЕРБ и “Има такъв народ” не може да мине правителство. А и те, и ние сме заявили, че няма да подкрепим кабинет на БСП, обясни шефката на групата Десислава Атанасова. Да се върне по най-бързия начин, за да се разпусне Народното събрание, и да се отиде на бързи избори, апелира тя. Иначе всеки ден може да се приемат противоречиви и лобистки закони, защото парламентът не се занимава с дневния ред на обществото, а с предизборна кампания, предупреди Атанасова.\nХората избраха промяната на 4 април и още тогава заявихме, че няма да подкрепим правителство, предложено от партиите, които загубиха изборите - ГЕРБ и БСП, коментира лидерът на ДПС Мустафа Карадайъ. Но би било добре тези, които получат третия мандат, да се опитат да потърсят съгласие в Народното събрание за определени политики, допълни той. Запитан дали това означава, че е възможно ДПС все пак да даде подкрепа за експертен кабинет, предложен от левицата, Карадайъ бе лаконичен, че тепърва трябва да се види какво ще направи БСП. Но иначе според нас отиваме на нови избори, допълни той.\nОще в предизборната кампания заявихме, че не можем да подкрепим управление с мандата на БСП, тази наша позиция остава непроменена, каза съпредседателят на ДБ Христо Иванов. Не виждам как такъв мандат би могъл да бъде подкрепен на база програма, след като БСП не са представили такава, коментира той. И обяви изборите за неизбежни.\nБСП решава за мандата на 1 май Нинова свиква извънредно Изпълнително бюро, пленумът решава за мандата Президентът Радев връчва третия мандат на БСП на 5 май


Национална кампания „Нормалното кръвно налягане – здраве за бъбреците”\nЕдин от дните в календарната година с акцент върху здравето е посветен на борбата с хипертонията и това е 17 май, който се отбелязва от 2005 година по инициатива на Световната лига по хипертония. Основната цел е да се повиши информираността на обществото за заболяването, а от там да се подобри превенцията и своевременното откриване и лечение на високото кръвно налягане.\nНа 17 май екип от МБАЛ”Д-р Ат.Дафовски” ще проведат безплатно измерване на кръвното на желаещите граждани пред НАП Кърджали. Акцията ще започне в 9.00ч ч. и ще приключи в 15.00 ч.\nВсяка година 17 май протича под различно мото с цел да се повиши информираността на гражданите по различни въпроси, свързани с високото кръвно налягане. Тази година Българска лига по хипертония (БЛХ) избра бъбречните заболявания да бъдат във фокуса на националната кампания за отбелязване на Световния ден на хипертонията, тъй като нарушенията на бъбречната функция са едни от най-тежките й усложнения.\nПубликувано на: 2016-05-16


Слушайте аудиокнигата „Когато напуснахме Куба“ от Шанел Клийтън в Bookmate\n👍Струва си да се прочете22\n🌴Книга за плажа6\nОт автора на "Догодина в Хавана" – нов вълнуващ роман за избора на млада кубинска емигрантка, замесена в политическите игри по време на Карибската криза.\nКубинската революция отнема всичко на Беатрис Перес – приятелите, роднините, любимия ѝ остров. Вербувана от ЦРУ, тя се вмъква в близкото обкръжение на Фидел Кастро и се впуска в опасния свят на шпионажа.\nДокато ураганът на Студената война се вихри край бреговете на Флорида, Беатрис е въвлечена в политическия сблъсък между Куба и САЩ. Към това се прибавя и драмата на любовната ѝ афера с високопоставен член на американския сенат. Непрекъснатите обрати в историята разкриват лутанията и съмненията на Беатрис, която е принудена да направи своя избор. Дори един погрешен ход може да ѝ струва всичко – не само родния остров, но и любовта на живота ѝ...\nРодена във Флорида, Шанел Клийтън е отраснала с историите на семейството си за бягството от Куба след революцията. Интересът ѝ към историята и политическите науки се пренася и в Англия, където тя завършва "Международни отношения" в Американския международен университет в Лондон и защитава магистърска степен по световна политика в Лондонското училище по икономика и политически науки. Завършила е право в Университета на Южна Каролина. Обича да пътува, живяла е на Карибите, в Европа и Азия.


ПСЖ победи Цървена звезда като гост с 4:1 - Topsport.bg\nПСЖ победи Цървена звезда като гост с 4:1\nОтборът на Пари Сен Жермен спечели "Групата на смъртта" в тазгодишното издание на Шампионската лига. Селекцията на Томас Тухел се възползва максимално от драматичната битка между Ливърпул и Наполи.\nТази вечер парижани оцеляха на стадион "Райко Митич" в Белград и разгромиха домакините от Цървена звезда с 4:1\nСърбите нямаха голям шанс срещу "принцовете", които днес играеха на предела на своята концентрация. Макар и финиширали последни, "звездашите" имат поводи за гордост от участието си в ШЛ, където се пребориха за 4 точки и постигнаха паметна победа у дома над Ливърпул с 2:0.\nМърсисайдци продължават напред в Шампионската лига\nПСЖ не си губи времето на "Райко Митич" и поведе още в 10-ата минута. Нападателят на домакините Павков изгуби в центъра на терена, което спомогна за бърза контра на гостите чрез Килиан Мбапе. Спринтът му стигна близо до вратата на Борян, след което комбинира с непокрития Кавани, който на празна врата направи 0:1.\nВ 40-ата минута френският гранд съвсем си "върза гащите", след като Неймар удвои преднината на своя тим. Бразилецът впечатли и сръбските фенове с фамозен индивидуален пробив, който завърши с неспасяем шут под гредата на Борян.\nДо паузата възможности за гол се откриха и пред Анхел Ди Мария, който обаче не бе достатъчно акуратен в своите действия.\nДонякъде интригата в този двубой се завърна в 56-ата минута. Гобелич подлуди навиячите на Звезда, след като се възползва от неубедителна намеса в отбраната на ПСЖ и простреля неспасяемо Джиджи Буфон.\nГостите не паднаха в плен на напрежението и в 74-ата отново направиха преднината си от три гола. Ди Мария центрира от фаул, а Маркиньос направи баскетболен отскок и с глава препарира Милан Борян.\nАнгличаните стигнаха до равенството в заключителните минути\nТочка на събитията в Белград пък сложи Килиан Мбапе, получил перфектната асистенция от страна на Неймар.\n0:1 Кавани (10"), 0:2 Неймар (40"), 1:2 Гобелич (56"), 1:3 Маркиньос (74"), 1:4 Мбапе (90+2")\nЗВЕЗДА: Борян, Родич, Дегенек, Гобелич, Стойкович, Каусич, Йованич, Симич, Марин, Бен, Павков (резерви: Попович, Бабич, Боаки, Ебесилио, Йевтович, Йовелич, Йовичич)\nСпортни новини / Футбол / Шампионска лига / ПСЖ победи Цървена звезда като гост с 4:1


Новата суперкола McLaren Elva струва 1,7 милиона долара – Новини Разград\nНовата суперкола McLaren Elva струва 1,7 милиона долара\nНовата суперкола McLaren Elva струва 1,7 милиона долара без допълнителни екстри като озвучителна система или панели на каросерията от въглеродни влакна.\nElva не е кабриолет. Това е роудстър с отворена каросерия, което означава, че буквално няма никакъв покрив. Можете да платите малко повече, за да получите предно стъкло, ако искате, съобщава CNN.\nЗа да се предпази от вятъра от лицето на пътниците, системата за активно управление на въздуха на Elva се използва, когато автомобилът се движи с по-бързи от крайградските скорости, приблизително 25 мили в час. Системата насочва въздуха около кабината, за да създаде това, което компанията нарича „балон на спокойствие“ за хората вътре. Въздухът се канализира през носа на колата и се изпраща с висока скорост пред купето. Този въздух действа като предно стъкло.\nElva е задвижван от V8 двигател с мощност 804 конски сили, монтиран точно зад седалките. Колата може да ускори от нула до 60 мили в час за по-малко от три секунди. Той е част от семейството куперколи на McLaren Ultimate Series.\nЩе бъдат направени само 399 коли от модела Elva, като първите се очаква да бъдат доставени в края на 2020г.\nElva е моделирана по дизайна на състезателния автомобил McLaren-Elva от средата на 60-те години. Първоначално този автомобил е създаден от McLaren, но след някои първоначални състезателни успехи с ранните модели, производството е поето от Elva Cars Ltd.\nПредишна Предишна публикация: Над 40 хил. глобени шофьори от акция „Зима“ до момента


Американски биолог от дивата природа се е появил от кома и комуникира за пръв път, откакто жирафичната атака в Южна Африка остави нея и нейния млад син да се бият за живота си.\nД-р Кати Уилямс, на 35 г. и нейният син, Фин, 3, остават интензивно, след като са били зловещо изстреляни от женски жираф в понеделник в близост до дома им в Blyde Wildlife Estate край южноафриканския национален парк Крюгер.\nБиолог, син в интензивна грижа след атака на жираф\nБританският й съпруг д-р Сам Уилямс, на 36 години, се връща от бяг, за да открие, че жена му и синът му са потъпкани от жираф, за който се смята, че погрешно е интерпретирал двете като заплаха за двумесечното му теле. Природозащитникът тогава успя да изплаши жирафа.\nКати, родом от Балтимор, претърпя операция и сега може да комуникира чрез жестомимичен език, след като възвърне съзнанието си. Фин е в стабилно състояние в сряда сутринта след операция, за да освободи натиска върху мозъка си.\n“Беше невероятно да видим как Кейти се събужда и може да говори с нея и да я увери, че сме там за нея”, каза Сам за NBC News в сряда.\nФин е “стабилен и … Надявам се, че във времето той също ще се събуди, за да можем всички да се съберем отново като семейство”, добави той.\nНападението се случи в близост до дома на семейството в Blyde Wildlife Estate, където се намират и свободните жирафи. Жирафът, който ги е атакувал, е преместен в друг резерват с телето си, което Сам каза в изявление, което Катя би искал.\nОбикновено амбициозните гиганти на Африка, като прочутия Април Жираф, животните също са силно защитни за младите си и имат удар, който може да бъде смъртоносен.\n“Мога да ви уверя, че Кейти никога няма да навлезе в умишлено себе си или Фин в опасност”, казва баща й, Джак, пред НБС Нюз. “Ние нямаме присъда срещу жирафа. Това е просто начинът на природата и ние приемаме това. “\nИзображението на американката с мъртва жирала се възпламенява


Защо традиционното четене и писане са отживелица - Педагогика и дидактика - Форум "Наука"\nОт 2-3 години разсъждавам върху това и още не съм срещнал смислен аргумент, защо аджеба продължаваме да пишем и четем букви?\nВ един момент имаше дискети и магнитни ролки. Последваха ги оптични дискове, електронни флашки, магнитни харддискове... Технологията не само се разви, но изхвърли от употреба непрактичните средства за съхраняване и предаване на информация.\nСега да видим друга еволюция:\nВ един момент човекът е започнал да ползва реч. След това е изобретил буквената/символната писменост. После технологиите са убили със своето чудовищно превъзходство ръчното писане и зрително четене. Но убитото писане и четене още се практикува.\nИмах възможността да споделя мислите си с една начална учителка миналата година и нейната реакция ми беше повече от изненадваща. Тя е като да кажеш на вярващ фанатик, че няма Бог. Как може да съществува свят без този граал на човешкото знание - Библията, пардон буквара? Четете по-долу.\nАз, без никакви, ама без абсолютно никакви съмнения съм убеден, че е въпрос на време, и предвид темпото, което се наблюдава на реализиране на смелите мечти от миналото, бих казал много скоро, да речем 30-40 години, този ниско ефективен, разхитителен на ресурси, вреден за личното здраве и пагубен за природата навик ще бъде изкоренен.\nЕто причините за това.\n1. Традиционната (защото днешното понятие най-малкото се е разширило прибавяйки компютърната грамотност) грамотност е изключително трудна, до там, че половината българи не са я овладели. Имаше и интересни статистики, ама не ми се търси... че 30% от българите не са прочели нито една книга и т.н.\nЧетенето и писането са изключително трудни неща. Ако ще го правим, трябва да има защо. А има ли, ще посоча по-долу.\n2. Инвестира се много пари в традиционното ограмотяване: в обучението на учители, които да те учат на традиционната грамотност, в поддръжката на учебни заведения, на буквари, помагала.\nНо това не е всичко. След ограмотяването следва и неговото практикуване. Не съм търсил цифри, но мисля, че никой няма да се усъмни в това, че се хвърлят много пари за производството на книжни хартии, в книжарници, в продавачи, в доставчици. Много се инвестира в самото печатарство.\n3. Книжните книги са генерален спонсор на индустрията с очила за развалени очи.\n4. Прахосват времето. Това е единствения ресурс, който не можем да компенсираме с нищо друго. Можем дори да си сменим орган в тялото, но не можем да върнем и 1 секунда от ограниченият ни живот. Годините в традиционно ограмотяване в днешно време не само, че се ползват малко, защото хората четат малко и пишат полуграмотно, но и защото става излишно. Една от тези практики е, че документите вече са в електронен вид. Има забрана за съхранението им в ръкописен вариант. Причините са много - от малотрайност, до нечетливост.\n5. Екологичният проблем. Книжата черпят природни ресурси, обезлесяват и замърсяват. По официална статистика половината промишлен добив на дървесина е заради печата. Белите дробове на планетата - дъждовните гори - са на път да изчезнат заради тази порочна практика. А 30% от книжните книги никога не стигат до читател. Обезлесяването намалява и биологичното разнообразие.\n324 литра вода се използват за производство на 1 кг хартия. Отпадъци, като въглероден диоксид и метан, токсични хлорни съединения, серен диоксид, азотни замърсители и фосфати, опаковки, брак, тонери, превръщат тази индустрия като водещ проблем пред човечеството. Просто на лозунгите звучи по-добре за замърсяването да са причина други неща - коли, фабрики, пожари...\nЕкологичният проблем от практиката на книжни носители е в световен мащаб. Половината от днешната хартия се добива от рециклиране. Браво. Това няма да върне изтребеното биологично разнообразие там където преди е имало гори. Електрониката също се рециклира, но тук говорим за обем. Моя компютър с монитор и периферни устройства тежи под 10 кг. Сложил съм му скромните 1 TB. В изражение на книги това са 1 073 741 823 бройки книги. Външен (преносим) харддиск от 1 TB тежи под 700 грама и е с цена 100-на лева (под 100 при промоции). Ако съпоставяш 1 милиард книги с нещо в джоба ти, което струва 100 лв., по независимо какви показатели, то сметките са винаги погрешни.\nАлтернатива, която бих казал света призна, с простият аргумент, че стана по-популярна от книжната е електронната форма на книгите (Амазон продава повече електронни книги, отколкото книжни, считано от някъде 4-5 години). Те са по-евтини, по-компактни, по-безвредни за очите и природата. Отделно в книжен формат не можеш да търсиш, не можеш да отбелязваш, да променяш шрифта или размера, да ползваш речници и справочници, да носиш със себе си навсякъде, да не цапаш от всекидневна употреба.\nЕто това е алтернатива, каквато е примерно газовата лампа пред кладата с дърва. Но аз говоря за нещо повече.\nРъчното писане и зрително четене са онова, което е флопидисковото устройство в един компютър - просто компонент за който повече няма място.\nОт всичко прочетено до тук - че ръчното писане и зрителното четене са вредни за здравето, замърсяват природата, струват много повече, отколкото съвременните методи за съхраняване и предаване във времето и пространството (говорим за разлика от милиарди и повече пъти), ангажират самостоятелни професии и години от съзнателния живот на почти всеки от света - е логично да заключите, че за такава инвестиция трябва да има някаква много важна причина. В смисъл, когато изчезват биологични видове, иска ни се да е имало защо. А има ли?\nМоето убеждение е, че и писането и четенето трябва да бъде изпълнявано само от електроника. Основание за това мое убеждение е, че ще бъдат премахнати всички тези посочени по-горе вреди. Малко ли е? Сега, остава да покажа, че тази алтернатива ще върши работа. Малко е излишно, защото тя ВЪРШИ работа - в сегашно време написано.\nАз съм грамотен, но не чета субтитри от няколко години. И сега се запитах, защо само тях?? Има си гласови четци и гласово записване. Нямах намерение да мигрирам към тях до деня в който върху един зрелищен филм не срещнах по 3 реда субтитри. За мисловно записване е рано още да се говори, но останалото е вече в ежедневието ни.\nС електронен четец може да избереш интонация, тембър, височина, сила, темпо... Колко от тези неща може да ползваш, когато насреща си имаш учител? Можеш ли да дадеш учителя на пауза? А да върнеш мисълта му? А какво става когато не е съвсем здрав, трезвен, старателен или умен? А виждаш ли какво пише от дъното на стаята? Удобно ли ти е прикован на чин? Как мислиш влияе на очите ти, че слънцето огрява само едното ти око? Пишка ти се по време на час? Още ти се спи в 5 часа на лекции в университета, защото не стигат аулите за всички предмети? Образователната система не е направена за да ти е удобна на теб, а твоя живот е подчинен на това образователната система да работи по стереотипи, които са морално износени.\nЕдин от най-плашещият аргумент против електронното писане и четене е зависимостта ни от електричество и устройствата, които то ползва. Стокхолмски комплекс по учебник. Принципно идеята, че в училище няма да те учат да пишеш и четеш и че никой няма да може сам да чете и пише звучи много шокиращо. Защо? Ми защото всички ние сме си скъсали задника за да ги усвоим. Затова казвам, че трябва някое и друго поколение да завърши земния си път, за да освободи път на методите отговарящи на съвременните нужди. Но сега ще ви дам един пример, който важи за всеки един от вас, по простата причина, че ме четете на електронен носител. На нито един от вас не се налага да вижда и чете този сайт познавайки програмни езици или машинен език от нули и единици. Нео, ти не чети А програмните езици са също като книжовните езици, които ползваме в ежедневието си, примерно българският. Тези езици служат за комуникация с хардуера на информационните технологии. Когато те се компилират, програмираната дейност на машините им позволява те да изпълняват възложеното без да чувстват умора, да грешат, да ходят в майчински, на лятна почивка и т.н. Аналогията между двата типа езици е изключително близка. Програмните езици също имат своя семантика, в тях има заложен словоред, логика, дори (много) творчество (аз съм програмирал и за мен това е изкуство). Нещо повече, ако в един програмен код вие сложите една точка, запетая, интервал или друг символ на произволно място това в общия случай ще направи частта или целият код неизползваем. Ако не знаете как се слага запетая в българския език, пак може да имате висока оценка. Ако не знаете къде се поставя в произволен програмен език, оценката ви не може да помръдне от слаб 2, защото това е фатално. Запазените и служебни думи в програмен език са само няколко стотин, но изграждането на една програма се подчинява на изключително строги правила, при това в комплексен вид, който не търпи нито една част да е сгрешена или несинхронизирана с останалите части. И сега на въпроса. Колко от вас знаят PHP, HTML, JAVA, SQL? Натиснете едновременно клавишите Ctrl и U и кажете разбирате ли всичко? И се оказва, че интернет браузъра чете вместо нас. Ама нали не можем да живеем без да четем буква по буква всичко сами? Или просто си въобразяваме това?\nКакто има програмисти, така ще има и лингвисти, които ще специализират в изучаването на естествени езици, ще усъвършенстват техниките на четенето и писането им от електрониката, ще ги оптимизират и др. Това правим с изкуствените езици. Защото не бива да забравяме, че езиците са създадени от човека за да улеснят комуникацията, преноса и запазването на информацията, а не да имитират средновековно мъчение.\nНещо друго се сетих за четенето. Това също е вече факт, не говорим за бъдеще време. Четенето може да бъде практикувано по един принципно нов начин. Четеното може да реагира на интереса на четящия. Принципа е много прост - датчик отчита колко се разширява зеницата на четящия и така може да създаде база от данни, която да ползва за да му предложи онова, което му е най-полезно или интересно.\nПомня в един епизод на Вавилон 5 (леле, колко съм дърт, обаче гледайте как фантастичните филми в наши дни са просто реалност) как на едно лапе дадоха пръчица с която то извайваше от дърво своите фантазии, без да учи дърворезба. В наши дни това правим с колите, с пералните, с ножчетата за бръснене... данните се вкарват в електронен вид, там се анализират за минимален разход на ресурси, максимална компактност, максимална здравина, аеродинамика и т.н. после машините извайват желаните форми. Никой не чука ламарини или зялка с резци за да направи кола или стол на маса.\nНякога е имало едни философи, наречени механистични материалисти. Всичко е механично движение в природата и човека и с него може да се обясни всичко.\nГорните тези са нещо такова - стъпвайки на очерталите се промени в четенето и писането през последните 30 години, те просто довеждат тълкуването им до крайност. Да, има интернет, има и принтери И? Кому е нужно някой да гледа дали зениците ми се разширяват, че да решава той дали ми е интересно. АЗ решавам дали ми е интересно, всред изобилието от свободна информация.\nТова е защо не може без класическото четене.\nБез класическо писане не може, защото чисто и просто не винаги някъде ще има компютър; защото в някои особено важни действия се изисква изписване от собствената ви ръка, тъй като машинното писане може да бъде страховито манипулирано; накрая - тъй като знаещият да чете и пише е съвсем друг човек. Това е като да знаеш втори език, като да си грамотен в доиндустриалното общество.\n1/ Ако грамотността е трудна днес в България на някого, то това е проблем на собствената му и тази на държавността деградация, но не е аргумент за нищо друго. То тая грамотност като липсва, тя ще остане и в машинното писане и четене.\n2/ Който не инвестира в знание, мие чиниите на знаещите.\n3/ Не е вярно. Светещите екрани развалят очите повече, освен това и да не знаем да четем, пак слагаме очила (за чиято направа се изисква сериозна грамотност), по чисто биологически причини.\n5/ Книгите хабят горите??? Глупости на търкалета. Хабят ги луксозните яхти, вили увеличеното население и т.н.\nКнигите имат много, много малък дял в изразходването на гори. Освен това много от хартията е рециклирана, така, че и това е пълна глупост.\nИ въобще, проблемът с горите не е в сеченето, ами в незалесяването. Най-сечащите държави като Германия и Австрия, са пълни с гори.\nНе се беше чуло досега, че книгите унищожавали горите, но ето, че и това се чу.\nПоздравления за темата. Заслужава си да се подискутира.\nЗамисляш ли се до какво би довело ако идеите ти се реализират? Човека е доста комплексно същество. И много трудно се променя. Все ще има такива по тънката лайсна, да краднат, да излъжат, измамят, подиграят и пр.ипр. Сложи сега на всеки някакво супер устройство, което всичко знае. Как си представяш общество от такива хора? Като имаш предвид, че общесвото е още много по-комплексно от човека.\nКонцепцията ти за времето, е подвеждаща. Всеки го знае и все се трепим като идиоти. Как си го обясняваш?\nРадвам се, че още има учителки, които ти характеризираш като фанатични. Знаеш ли, словото бих наредил най-отпред сред признаците за човек. Идеята и словото са взаимно обусловени, като ин-ян. Мисловния процес е много зависим от словото. А контакта човек-човек е изключително нещо. Според мен, колкото повече се редуцира, толкова повече деградираме. Това върви от известно време.\nОт друга страна, ако твоите идеи се осъществят, човек ще се превърне в добре манипулирана единица, зависеща много, ама много, от техниката.\nОт трета страна ... колкото повече техника, толкова по-малко време да му се радваме. Какъв е смисъла? Ако ти доразвия малко идеята за времето, то бушмените са най-богатите хора; защо ни е тогава цялата тази железария?\nИзобщо много неща за мислене има. Всъщност разсъждаваш като техничар. И аз съм имал честта, не ми е непознато. Но като техничар не познаваш другата страна на човека, да го кажа хуманитарната. Там са големите идеи, които стогат до много малко. Щото времето им е ценно например. Аз бях техничар и още съм, но вече не съм сигурен че техниката помага повече от колкото вреди. Вече близо 20 години се интересувам от езотерика, религии и философия - ти да видиш комплексност, айвоча трева пасе направо. Сравнявам защото минах и през инженерна физика, полупроводници и пр. - те се учат. Философията не може да се учи, тя е като дар до който би могло да се стигне. Това е като докосване до толкова споменаваната божествена страна на човек. Но ако не си се интересувал, няма как да те "науча" че човека е комплексен и като преувеличим с техниката в този комплекс, той се разбалансира. Проявява се в деградация.\nТо е като един масов автомобил - всичко е балансирано, изчеслено. Изведнъж идва един спец по двигатели (само) и предлага вместо 100 коня да му сложи 1000. Без да се посъветва със спец по трансмисия, окачване, гуми, аеродинамика и ... КАТ и в крайна сметка доктори.\nТъй де, това си е само мое мнение, не ми се сърди ако не ти харесва\nИдеокрация. Много забавно филмче.\nЕдин любопитен факт- хартиените носители са по-надеждни като устойчивост на външни въздействия от електронните към момента. Справка: силен магнит близо до харддиск и до книга. Познайте кое ще оцелее и кое не. Говорим за текущото състояние на технологиите, разбира се. Също флашките- имат определен цикъл запис-изтриване. Да не говорим, че след достатъчно дълго време, информацията на тях просто ще си отиде в небитието...\nИ сега малко по-подробно относно началния постинг:\n1. Масовата неграмотност към момента в БГ не е аргумент срещу традиционното образование. По-скоро показва неглижирането му у нас. На други места, при правилно прилагане, то дава доста добри резултати, справка- Япония( имат сложна писменост и се учат да я четат до 8-ми клас, но виж колко е процентът неграмотни). Една алтернатива е тази, не много добра: http://6nine.net/2014/12/06/%D0%BE%D1%80%D0%B3%D0%B0%D0%BD%D0%B8%D0%B7%D0%B0%D1%86%D0%B8%D1%8F-%D1%83%D1%87%D0%B8%D0%BB%D0%B8%D1%89%D0%B5-%D0%B2-%D0%B4%D0%BE%D0%BC%D0%B0-%D0%BF%D1%80%D0%BE%D0%BC%D0%BE%D1%82%D0%B8%D1%80%D0%B0/\n2. Така и трябва, вж. по-горе.\n3. Някакъв източник за това твърдение ще е добре дошъл, твърде невероятно е, всъщност, точно електронните устройства са доста по-вредни към момента.\n4. Интернет прахосва времето в пъти повече, няма какво да се каже повече. Повечето хора просто го ползват, за да гледат пиянски снимки на компанията си и подобни. Впрочем, това за забраната бих искал да го видя откъде е.\n5. Тук вече е така, спор няма, но производството на хартия за битово-комунални нужди и периодичен печат е в пъти от това на книгите.\nОбобщение: интересна идея като цяло, към момента не е напълно осъществима. Все пак тези технологии се развиват, но нищо не се знае.\nРедактирано Март 12, 2015 от kall\nДа, има интернет, има и принтери И? Кому е нужно някой да гледа дали зениците ми се разширяват, че да решава той дали ми е интересно. АЗ решавам дали ми е интересно, всред изобилието от свободна информация.\nНе разбрах този аргумент. Но той звучи нещо такова "кому е нужно да тълкува настроенията ми, като аз може да му ги кажа гласно", с други думи очите на другите са излишен орган при комуникацията.\nА в случая говорим все за личните пристрастия. Просто дали зеницата ще се разшири, дали ще цъкаш върху мишка, дали с ръка ще отгърнеш вестника, все говорим за личния избор каква и колко информация да ни се подава.\nИскам да обърна внимание на два момента:\nПървият е, че т.нар. четене е тълкуване на информация посредством зрението ни. В този ред на мисли гледането на букви или изображения е все използването на очите. Освен, безспорният недостатък, че книгите не издават звуци, нямат визуално изражение и са черни знаци върху бял лист, имаме още една грандиозна разлика - обема на подавана информация. Човешкото око има приблизително 576 мегапиксела. Съсредоточаването му в символи освен умора в очите е един изключително тромав процес на подаване на информация. Все едно с трактор да пренасяте грахово зрънце. Безспорно това позволява съсредоточаване, изолиране от по-комплексна и сложна среда, но същото може да бъде постигнато и със аудио и видео запис, т.е. тук противопоставяне на двете неща нямаме. Няма пречка компютърно генерираният аудио глас да бъде идентичен с неговият притежател. Няма пречка да се управлява темпо, височина, интонация. Просто човешките очи са еволюирали не до разграничаване на черни чертички на бял фон, а до много повече.\nВ България не ползваме в масовото образование потенциала на собствените си сетива с които опознаваме света, а това гарантира занижени резултати.\nВ Германия, вече споменах, не е така.\nВ САЩ уроците протичат така. Днес деца ще научим еди какво си. Отворете еди кой си сайт.\nВ Русия миналата, ако не греша, година хартията беше изкарана от образованието.\nВ Южна Корея - една от най-развитите страни в технологично отношение, от няколко години са на таблети. Пак няма хартия в образованието - нито тетрадки, нито учебници, нито дневници, нито бележници - нищо.\nИма и други държави примери, просто не съм запознат в дълбочина с темата. Но тенденцията е ясна, а някак извода не е осъзнат.\nБез класическо писане не може, защото чисто и просто не винаги някъде ще има компютър;\nТова е несериозно. Образователен таблет в Китай струва $50.\nВсе едно да кажеш "не може да се разчита на хартията, защото не на всякъде я има, а може да я изядат мишките или да я накапеш или еди какво си".\n...в някои особено важни действия се изисква изписване от собствената ви ръка, тъй като машинното писане може да бъде страховито манипулирано;\nПак несериозен довод. В днешно време да се разчита за достоверност по графологични белези\nИма пръстови отпечатъци, има "отпечатъци" на зениците, има кръвоносни съдове, има криптиране. А като говорим за графология, тя може да "разпознава" човека не само при изписване на букви, но и при рисуването на къщичка примерно. При спортния тотализатор се прилага върху хиксчета.\n... знаещият да чете и пише е съвсем друг човек. Това е като да знаеш втори език, като да си грамотен в доиндустриалното общество.\nИменно. И неандерталеца е друга "порода" човек, но това не е в негова полза.\n... Това е като да знаеш втори език...\nНе бъркай четенето на букви с нечетенето или с незнаенето на 1 или 10 езика. Изкореняването на прахосаните години за научаване и практикуване на побуквено четене и писане осигуряват възможност всеки индивид да ги инвестира в нещо по-смислено, като примерно посоченото от теб - владеенето на други езици. С други думи, ако класическия начин на четене и писане бъде изоставен, това ще стимулира, или най-малкото предостави възможност да се знаят повече езици.\nТака е, и какво предлагаш ти не разбрах? Аз предлагам да повишим знанията на населението, а ти да посветим още повече ресурси за да постигнем същите стари неадекватни в съвремието резултати, против съвременните тенденции! Веднъж го писах, не може да изгледаш филм с бюджет $1 млн., да избиеш 3 орди с орки и да идеш в училище, където учител ти драска букви по черна дъска и ти предлага да прочетеш текст.\nСъвременния човек, а той е еволюирал не толкова биологично, колкото социално сраствайки се с прогреса (даже имаше един човек, който имаше уред позволяващ му да вижда и извоюва битка в личната карта да е с него, т.е. машината бе призната като част от тялото му) възприема по много по-бърз начин информация. Утре, може да погледна статистика, която имам.\nАа, няма да ми реагирате пъровосигнално в тази тема! Аз говоря за условия, които да позволят прогрес, усвояване на повече информация за по-кратко време, за освобождаване на свободно от безмислени дейности време, което да може да бъде посветено за други по-смислени цели, за намаляване на прахосана енергия и човешки труд.\nИзкуствата са възникнали, когато човек вече не е бил зает през цялото си будно състояние да "преследва" прехраната си. Какъв тласък би дало за човечеството, ако се окаже, че неангажираното му с дейност време, при идентичното образование, му предоставя 5 свободни години от съзнателния му живот до 30-годишна възраст???\nМалко са въпросителните!!! Така по-добре ли е???????????????\nСветещите екрани развалят очите повече...\nИмаш ли сериозен източник, който да потвърди това? Защото на мен ми звучи нелогично. Не може равномерното осветяване на повърхност, без вредни излъчвания, без триизмерни кривини и сенки да е по-лошо от огънати листи създаващи сенки, сковаващи в различни пози, обикновено предоставящи на очите крива и променливо крива повърхност.\n5/ Книгите хабят горите??? Глупости на търкалета.\nАми ето, научи нещо ново. Разрови се и виж, че половината дървен материал отива за хартия, а 9 000 листа хартия се равняват на едно убито дърво.\nЗа отпечатването на неделното издание на The New York Times се използва хартия, добита от 75 000 дървета.\nВсяка година само в САЩ се отпечатват 2 млрд. книги, 359 млн. списания и 24 млрд. вестника!\nСамо през 2008 г. американската книжна и вестникарска индустрия е използвала за дейността си около 125 милиона изсечени дървета.\nа някаква "нетрадиционна" алтернатива предлага ли се, или по типично бг , критикуваме без да разбираме и без алтернатива?\nА къде забравяш стробоскопичния ефект. То да беше само той...\nВпрочем, сега видях това интересно четиво: http://www.webmd.com/eye-health/fact-fiction-myths-about-eyes\nИзлиза, че и електронните книги, и конвенционалните правят проблеми.\nА ето сега пък и още нещо: http://www.washingtonpost.com/national/health-science/how-bad-for-your-eyes-are-computer-screens/2014/01/17/985b90cc-7c98-11e3-93c1-0e888170b723_story.html\nЗначи излиза, че и двете причиняват ефекти на преумора на очите, но като че ли проблемите в тази насока, свързани с електронните четци, да са повече. Ето и един цитат от последното- "Study after study has found that when reading on screens people tend to stare more than they do when reading on a printed page. More staring means less blinking, which means your eyes get less refreshment from tears. “When you blink, you spread a layer of tears over the eye,” says Mark Rosenfield, a professor at the State University of New York College of Optometry. With less blinking, eyes get dry and sore.\nAnother difference between the printed page and the computer screen is where the words are positioned relative to the eyes. People generally look down while reading a book or newspaper, but staring at screen usually means staring straight ahead. When you look down, more of your eye is covered by the eyelid, but when you look straight ahead more of your eye is exposed to the drying effect of air. Coupled with reduced blinking, this leads to dry eyes. Reading on mobile devices may be more book-like in terms of positioning, but blink rate is still a concern." Има още доста, посочили са си и източниците...\nДа, бре. За мързеливите съм го болднал\nНяма съмнение, че четенето и писането с букви е скъпо начинание. Най-вероятно наистина ще се върви към опростяване на образованието и все повече застъпване на видео, глас, картинки, схеми и т.н. За масите това е достатъчно.\nВ недалечно бъдеще светът ще е разделен на две - такива които могат да четат (функционално) и други които ще разчитат на видео и нещо като комикси с глас. На по-късен етап, след като простолюдието и без това не може да чете функционално, нуждата от четене и писане за масите съвсем ще отпадне.\nВ същото време четенето и писането имат един огромен плюс - стимулират абстрактното мислене и елитът ще продължи да се образова по стария изпитан метод.Абстракции с картинки трудно се предават, а гласът не е от най-добрите начини за разпространение на абстрактни идеи:\nСлуховата памет на човека е по-лоша от зрителната и тактилната\nРедактирано Март 12, 2015 от Atom\nБих казал, че това е гарантирано. Но бих добавил, че човекът се е превърнал в добре манипулирана единица, зависеща много от написаното в книгите. Често доводи в дискусиите в този научен форум са, че нещо е написано. В условията в които човечеството вече формира общата си култура и социални модели на поведение от телевизията, т.е. примирило се е с властта на телевизора, би следвало да използваме господството на видео прожекцията и за мирни цели, дет` се вика.\nВсъщност ти изтъкна първосигналната реакция, която всеки би трябвало да изпита. Страха от непознатото. Като говорим за световно господство, за манипулиране на общественото мнение и т.н. и т.н., всъщност ние сочим едно, а живеем с друго. Ние имаме лични карти, имаме банкови сметки, имаме документи за брак и за собственост, имаме националност, имаме лидери, имаме Парламент, имаме Президент, имаме средства за масово осведомяване. Има ли проявление, което това за което говоря да дава повече власт от вече дадената? Няма. Аз бих казал и че много отдавна, със стотици, а може би хиляди години назад във времето, не е останала власт, която да не е дадена, владеена, упражнявана.\nАко ти доразвия малко идеята за времето, то бушмените са най-богатите хора; защо ни е тогава цялата тази железария?\nЕе, не е така. Как ще сравняваш двете неща. Нито прехраната, нито потенциала, който може да бъде развит са равни при двата начина на живот - бушменския и този на теб или мен.\nИма две неща, които искам да отбележа.\n1. Първо, времето само по себе си не може да създаде нищо. Така, както потенциала без да се използва има същия резултат, като да няма потенциал. Генерирането на 5 съзнателни години допълнително време в периода на най-силния и активен човешки период от живота му не гарантира, че те ще бъдат оползотворени за нещо добро или полезно. Въпросът е защо да нямаме този ресурс на наша страна, при положение, че активния живот на човешката единица е миг във вечността? Въпросът е и ако някой може да бъде полезен, но няма физическо време за да бъде, тогава какво става с неговия потенциал? Пропилява се. Не сте ли си мечтали да бъдете приятели на велики умове в човешката история, да бъдете свидетели на техните открития, да видите отблизо как те променят света? А не сте ли сте замисляли, ако имаха още месец живот, още година-две, до какво биха могли да достигнат?\n2. Второ, защо да правим разход, който може да не правим? Каруците могат да вървят и с шестоъгълни колела. Аз пак казвам, в темата не опитвам да доказвам, че нещо не работи, а че може да работи по много по-добър начин.\nНо ако не си се интересувал, няма как да те "науча" че човека е комплексен и като преувеличим с техниката в този комплекс, той се разбалансира. Проявява се в деградация.\nЕ, човешката природа е непредвидима. Но помня нещо, което бях писал в този форум: Предпочитам да излезем от пещерите, да създадем цивилизация и да я унищожим, пред това да останем в пещерите. Не всеки би поел това бреме, съгласен съм...\nЯвно видеото е по-полезно при изучаване на практически умения( занаят), няма разлика при теоретичното знание- http://www.irrodl.org/index.php/irrodl/article/view/792/1486\nТоку що направих теста с молив. Нямам такъв (д)ефект. Такъв има при евтина подсветка на LCD дисплей, некачествени продукти. Миналата година минах и очен лекар, зрението ми е перфектно. Пу-пу, да не ми е уроки\nПо-добре от паметта на докосване помним информацията, която подушим!\nАко се опитваш да правиш изводи от статията, те са неадекватни.\nМоля да ми разясните какво имате предвид с това за абстрактното мислене, защото само него не съм коментирал, а не разбирам в какъв аспект го споменавате. Ако говорите за фантазията, то не мисля, че личното четене ме е стимулирало с нещо повече от детските приказки, които са ми чели.\nМисля, че методът с молива не е толкова надежден, по-добре е да се снима монитора с камера. Или пък да се използва метроном наместо молив.\nНе е ли най-очевидния метод наличието на умора в очите?\nНе само фантазията. Която и да е наука до известна степен също е абстрактна. Сигурно е възможно да се обясни едно квадратно уравнение само с думи и картинки, без използване на специални кодиращи символи, но дали ще е по-лесно и по-ефективно?\nТя е по default както за книги, така и за монитори, не може да послужи( силно субективна е)...\nНо мен не ме болят очите. Ползването на монитор предоставя още едно удобство - очите се приспособяват, защото условията са винаги еднакви. Примерно приспособяват се към плоски монитори, докато едва наскоро пуснаха извити такива.\nУмората е по-голяма при мониторите. Абе я пак: http://www.washingtonpost.com/national/health-science/how-bad-for-your-eyes-are-computer-screens/2014/01/17/985b90cc-7c98-11e3-93c1-0e888170b723_story.html Тук е посочено защо, къде и как, за 2-ри път го поствам, та да се подсигуря, че ще бъде прочетено.\nОфициалният език в България е българският. Ако държиш нещо да бъде прочетено в България, предостави го на български език.\nПрочетох поставеното в поста. То гласи, че:\n1. Гледащите монитора са по-склонни да мигат от гледащите хартия. И може да ти изсъхнат очите. Дали е така и ако е така защо е така? Може би защото монитора има по-малко дразнители? Иначе познавам това чувство. Практиката вероятно ме е научила да мигам, защото нямам такъв проблем.\n2. Другото, което се посочва е, че монитора се гледа насреща, а книгата надолу. Значи, тука има няколко момента. Първо, когато гледате надолу това вреди на очите, защото създава по-голямо налягане в тях, питайте офталмолог. Второ, правилната позиция на един монитор е горната му част да бъде разположена на нивото на очите. С други думи очите пак гледат надолу, а не нагоре. Трето, наведеното и прегърбено четене, наклонената глава водят до болки във врата, гръбнака, плешките. Тъкмо това е причината за посочения от мен възприет за правилен начин за поставяне на монитора. Друг е въпросът, че лаптопите се ползват като в буквалния превод на името си - стоят в скута, което и от личен опит казвам, че е неудобно и болезнено и за очите и за гръбнака.\nРедактирано Март 12, 2015 от vorfax\nАнглийският се използва вече в цял свят, така че е сериозен проблем незнаенето му... Плюс това БГ нетът е доста беден...\nС други думи тази статия за мен е ненадежна и тенденциозна.\nПопулярността на чужд език не може да се счита за основание да се пренебрегва родният. В крайна сметка ти споделяш нещо, което си сметнал за важно, и би следвало ти да си този, който да го представи в достъпен за всеки вид.\nболднал си по тролски нещо несвързано с въпроса ми? и ти ли си функционално неграмотен?\nКаквато е, такава е, без оглед на нечие лично мнение.\nПреводът в достъпен вид отнема доста време, така че с линк е по-лесно за мен, а как ще се оправяш ти си е твоя грижа...\nМалко помощ: https://translate.google.com/\nМоя грижа е твоя мързел. Така да бъде. Знам достатъчно английски за да мога да си преведа текста без да ползвам машинен превод. Просто казах, че е твоя грижа да поднесеш информацията по достъпен начин, а не на тези, които не те разбират. В случая въпросът е дали искаш да бъдеш разбран. Явно ти е достатъчно сам да се разбираш. Пак ти казвам, ти си в противоречие с конституцията на България, пък на когото искаш обяснявай, че е длъжен да знае точно езика, който владееш.


Чулпан Хаматова: Този свят изобщо не е за жени - Национално Движение Русофили\nНа снимка: Чулпан Хаматова и Евгений Миронов в сцена от филма.\n04.11.2015 at 13:02\nАвтор: Ярослав Забалуев.\n„Къде са филмите, в които жената е главна героиня? Неотдавна отново гледах „Алис вече не живее тук“ на Скорсезе – нищо не се случва, а не можеш да се откъснеш. И героинята е жена, и ролята е невероятно интересна. У нас сега се появи сериалът „Изневери“, но това все пак е рядкост“, казва Чулпан. По повод излизането на филма „Синдромът Петрушка“ страхотно талантливата на сцената и истинска в живота Чулпан Хаматова разказа пред „Газета.ру“ защо се е съгласила да играе ролята на кукла, на момче и защо не се смята за киноактриса.\nНа 5 ноември в руските киносалони е премиерата на филма „Синдромът Петрушка“ на Елена Хазанова – екранизация по едноименния роман на Дина Рубина за кукловода Пете и неговата възлюблена Лиза. Според сюжета на филма героят се опитва да я направи своя любима завинаги, прави нейно куклено копие и героинята бавно се побърква. Главните роли във филма се играят от Евгений Миронов и Чулпан Хаматова, която разговаря с кореспондента на „Газета.ру“ преди премиерата на филма.\n– „Синдромът Петрушка“ е много театрален филм. Затова ли се съгласихте на ролята?\n– На мен много ми харесва романът на Дина Рубина – много отдавна го харесвам. Веднага може да се види колко е кинематографична тази история. На фона на доста изкуствено конструираната ситуация вървят много дълбоки теми. И всичко е направено без излишно натрапване. Там има от всичко по малко: за мъжа и жената, за творчеството, за властта, за мимолетните желания и мечти. Плюс жанров винегрет – история за любов и мистика. На мен това много ми харесва. А вие четохте ли романа?\n– Не, но ми се стори, че е много очевидно литературното в материала на екрана…\n– Не. Там времето е друго, действието се развива в Прага, в сюжета са вмъкнати няколко семейства… В романа изобщо няма никаква връзка с „тук и сега“, каквато има във филма. За съжаление не ни разрешиха да снимаме в истинската обстановка в Прага и ни се наложи да снимаме в Петербург. Но тук ги няма пражките кабарета, няма я тази карнавалност – у нас подобни неща се срещат твърде рядко. За мен сложното беше да се предаде миризмата, атмосферата, които се усещат в книгата, да се свие до размера на сценария и да се пренесе на екрана без загуби. Интересно какво се е получило, видях филма засега по време на озвучаването. Но за мен това бе много сложно – сценарият редуцира няколко от най-важните според мен части от книгата, а на мен много ми се искаше да ги допълня някак си с образа.\n– А кое в образа на героинята ви беше най-интересно?\n– Мен ме хвана деликатността и съдбовните преплитания в живота на главните герои. Това е сложно да се покаже – лесно беше да се влезе в разказа за зависимостта, но то е много повече от обикновена зависимост. Беше ми много интересно да изиграя процеса на възстановяване на личността на Лиза след трагедията, която и се налага да преживее – от съвършено чудовищната загуба на детето до собствената си загуба в очите на любимия. Това е много сложно, но е интересно.\n– А сложно ли беше да играете кукла? Нали вие я играете?\n– Да, макар че в началото трябваше да бъде истинска кукла. Така ме измъчиха! Цялата ме поляха с гипс, а аз имам чудовищна клаустрофобия. Много дълго се готвих за това. После ме заляха и ми оставиха само две ноздри да дишам. В някакъв момент разбрах, че са ме забравили, и започнах да вия като сирена, дори да викам не можех (смее се). Но мъченията, уви, не се оправдаха. Когато ми показаха куклата, едва не припаднах: точно като моята героиня в аналогична ситуация. Куклата беше наистина страшна! Помислих си: ето ти откритие.\nДълги години гледаш в огледалото и вече си привикнал с това, което ще видиш, а понякога си и доволна – а тук какво се случи. После режисьорът ме успокояваше – каза, че куклата изобщо не приличала на мен. Но проблемът не беше само в това, а че бе извънредно тежка. Така че навсякъде, където Женя (Миронов) носи куклата, той всъщност носи мен.\n– Защо избирате точно такива роли? През пролетта излезе филмът на Алексей Герман-младши „Под електрическите облаци“, в който вие изиграхте ролята на тийнейджър. В „Синдромът Петрушка“ вашата роля отново е свързана с радикална трансформация – вие се превръщате в кукла.\n– Ако трябва да съм честна, ще кажа, че не съм киноактриса. Според мен професията на театралния актьор и киноактьора са различни. Има удивителни случаи с артисти, при които някакъв природен талант им позволява да живеят достойно и в двата свята. Някак си се получава това пресичане. В моя случай протестът ми е срещу използването на това, което вече съм правила, защото ми е много скучно да се повтарям. Това говори, че у мен е много силна театралната школа. В киното артистът може да бъде във всеки филм един и същ, това е толкова неангажиращо за собствения ти вътрешен мир, че не можеш да се спреш и прощаваш повторенията. Въпреки че, от друга страна, Шон Пен например навсякъде е различен и навсякъде еднакво убедителен… Не знам. Сигурно това е защото съм по природа силно емоционална. За щастие имам възможност да избирам ролите си. Все в някакъв момент обаче на мен ми предлагат роли на жени, които спасяват деца (смее се). И хората съвсем искрено ми казват: „А кой друг освен вас?“ Опитвам се да обясня, че едно е животът, а друго професията и ги моля да ми дадат някаква смешна роля. Но не. Безполезно е. На мен чисто и просто ми е скучно. И когато Льоша (Алексей Герман-младши) ми предложи да изиграя момче, веднага се съгласих. Приятно ми е да рискувам – дори нещо да не се получи, това ще бъде процес на търсене, лично обновление. Макар че в дадения случай се получи : тъкмо отидох да пуша, както бях гримирана като момче, и за мен се лепнаха едни девойки.\n– Прочетох в едно от вашите интервюта, че по-рано са ви предлагали постоянно героини, чиято функция е красиво да хармонират на главния герой.\n– Не са го предлагали само на мен, това е изобщо проблем на жените в киното. При това, докато си млада, още можеш да бъдеш красива гарнитура на героя, но когато натрупаш опит, ти става тясно в тези рамки и кръгът на ролите съществено се свива. Къде са филмите, в които жената е главна героиня? Неотдавна отново гледах „Алиса вече не живее тук“ на Скорсезе – нищо не се случва, а не можеш да се откъснеш. И героинята е жена, и ролята е невероятно интересна. У нас сега се появи сериалът „Изневери“, но това все пак е рядкост.\n– Тоест руското кино според вас не е за жени?\n– Този свят изобщо не е за жени (усмихва се). А казано сериозно, силните актриси в руското кино са много повече, отколкото актьорите, аз сега мога да назова множество имена. От друта страна, ето ви прост пример. Представете си, че у нас на режисьора му дават пари, да речем, за мултифилм подобен на пиксаровските „Главоблъсканици“? Да речем, отивате при продуцента и му казвате: „Хайде да направим голям, красив, скъп мултифилм… за емоциите в главите на малките момичета!“ Това е смешно.\n– От друга страна, сега все по-често се говори за феминистката вълна дори в холивудското кино. Дори да не споменаваме Мила Йовович в „Заразно зло“, то в неотдавнашния „Лудият Макс“ героинята Фуриоза* се играе от Чарлийз Терон. Ако на вас – чисто хипотетично – ви предложат такава роля, бихте ли се съгласили?\n– Честно ли? Не (смее се). Имам твърде големи претенции и търсения в киното, защото това остава във вечността, там ти вече нищо никога не можеш да промениш. Ако го погледнеш – не е много приятно това усещане. С Льоша Герман обичам да работя, защото при него има много дълъг подготвителен период, има възможност да се потопиш в ролята и в образа. В работата с него има зона на търсене, която много рядко се дава в съвременното кино. Може разбира се да има и късметлии артисти, но това, което виждам, е кастинг и почти веднага снимки. Това не способства за актьорското творчество. Дина Корзун винаги ме ругае за моята взискателност. Казва, че именно заради тази моя позиция така и не се получи роман между мен и киното. Изобщо Дина през цялото време ме натиска да бъда позитивна, аз обаче… Е, опитвам се. Получава се наистина като цяло във филми с двайсетгодишна давност – гледам ги и си мисля, че тогава се ругаех, като ги гледах (смее се).\n– А защо тогава изобщо не напуснете киното? С какво то все още ви е интересно?\n– Преди всичко това са нови познанства. Само една среща с хореографа Раду Поклитару, с когото работехме в „Синдромът Петушка“, вече беше щастие. Процесът по създаването на танца с него – беше много яко. И разбира се новите потапяния – всяка роля предполага някакво търсене.\n– Но все пак театърът ви е по-близък. Можете ли накратко да формулирате защо?\n– Театърът е безотговорен, в него има право на грешка, която може да се поправи в следващия спектакъл. Това е жива енергия от връзката с публиката в залата – абсолютна магия, ако и да е рядко състояние. Това е възможност да експериментираш повече, отколкото това е възможно в киното. Това е власт в края на краищата (удря по масата с юмруци и се залива от смях).\n*Героинята на Чарлийз Терон в „Лудият Макс“ се нарича Император Фуриоза(яростен – от ит.) – тя е с механична протеза, а после загубва и очите си. Живее в жесток мъжки свят от ъндърграунда и всички забравят, че е жена.\nПревод: Рени Нешкова, “Гласове”.\n#еднополюсен свят #култура #руско кино


06.01 14:28 - Дърво и стомана\nПрочетен: 147 Коментари: 5\tГласове:\nПоследна промяна: 13.01 12:40\nСедрик и Бартоломео прекосявяха реката по една плитчина, отправяйки се мълчаливо към върха на скалистия склон Сребърен меч, в чието подножие се намираше зловещата местност Вълчи дол. Слънцето вече залязваше, хвърляйки медени отблясъци в кристално чистите води под копитата на конете им, дърветата потъваха в загадъчен мрак, а пътниците се чувстваха изморени.\n- Да починем и да се подкрепим до тази пещера, господарю – предложи водачът, посочвайки мрачния вход на прохладна и дълбока бездна в скалите, обрасла с мъх и засенчена от рехави храсти.\nГрафът слезе от коня, загледан любопитно в отвора, преграден от дънерите на три вековни дървета. Струваше му се, че чува някаква чудновата, старинна песен отвътре. Той тръгна натам, ала спътникът му го хвана за рамото с неподозирана за дребния си ръст сила.\n- Какво? – изгледа го учуден младежът.\n- Не бива, графе, из тукашните пещери понякога се крият опасни зверове.\n- Но ако там има животно, дали е разумно да нощуваме тук? Не е ли по-добре първо да проверим?\n- Те се страхуват от огъня, няма да ни нападнат първи, но сторим ли го... – той не се доизказа, ала жестът му беше красноречив. – Седнете и хапнете с мен! Да поделим скромната си вечеря и да поговорим.\nСедрик се подчини, заинтригуван, тъй като се надяваше най-сетне да разбере истинската цел на пътуването им. Ала другият извади хляба и сиренето от торбичката и вместо за това, заговори за баща му.\n- Да не сте ядосан за нещо на уважаемия граф Оруел?\n- Не – отвърна уж небрежно младежът, но веждите му издайнически се сключиха. – Защо ме питаш това?\n- Той се старае да постъпва мъдро и наистина милее за своята страна.\nСедрик преглътна няколко язвителни забележки, които му дойдоха наум относно последното.\n- За какво си говорихте, когато останахте насаме? – попита гласно.\n- За проблемите на Британия.\n- Кои проблеми? Миналата вечер спомена някаква заплаха - ще ми обясниш ли?\nБартоломео внезапно му направи знак с ръка – да мълчи, изправи се и се заслуша притеснено в звука, дето долиташе откъм пещерата. Седрик застана до него, изваждайки меча си... Шумът напомняше приглушен рев на огромен звяр. Но не и от обичайните, бродещи из тези гори. Издаваше го непознато, тайнствено същество. Скоро откъм отвора изригнаха огнени пламъци и двамата отскочиха рязко, за да ги избегнат. После от бездната се показа чудовище. Няколко мига младежът остана на място, загледан в мистичното създание, за което бе чувал само в легендите. Но думите не можеха да опишат необикновената му красота и мощта, криеща се под тези огромни криле, под зелената люспеста кожа, мускулестото тяло и изящно изваяната глава, която не наподобяваше никоя от познатите твари. През това време Мерлин, понеже не за пръв път се сблъскваше с дракон, никак не губи време да се любува на външността му. Незнайно откъде, в ръцете му се появи жезъл. Той го насочи към гиганта насреща и започна да изрича неразбираеми, магически думи. Ала вместо да го укроти с тях, като че още повече разпали гнева му и странната твар се насочи насреща им с яростен вой. Тялото на Бартоломео започна да се източва пред смаяния поглед на Седрик, косата му побеля за миг, очите заискряха мълниеносно... Горд и величав се изправи магьосникът пред огромната, зинала паст. А звярът зловещо изви шия към него, готвейки се да му нанесе решителния си удар. Точно в този миг младият граф скочи натам, замахвайки с меча по него. Драконът гневно се извърна, измери го с очи и яростно го нападна. Момъкът не трепна, дори не се дръпна назад. Използва момента, когато страховитата муцуна се наведе дотам, та вече усещаше тежкото дишане в косите си, с ловък и рязък скок се оттласна нагоре, нанасяйки мълниеносен удар по исполинската му шия... Главата се килна на една страна с болезнен стон... Но не беше мъртъв. Туловището му с мъка се разтресе и отново се насочи към графа, който отскочи, прикривайки се зад меча, приклекна и с изящен пирует се извъртя, за да заобиколи дракона, нападайки го странично, та да избегне огнения му дъх. Но тогава видя, как звярът тежко се стоварва пред него, след едно точно попадение с вълшебния меч на магьосника, проникнало между люспестата броня... Малко преди да погине, животното обгърна с болезнен и обвинителен поглед своите убийци и очите му бяха като...човешки. От ноздрите забълваха отчаяни, синкави пламъци. Заради почуда и някаква странна тъга, графът не успя да реагира навреме. За щастие, Мерлин не страдаше от същите чувства, хвърли се върху му с учудваща за възрастта си пъргавина и успя да го отдръпне навреме от огнената стихия, преминала на една ръка от тялото му. Дори почувстваха смътно изпаренията на смъртоносното дихание. Двамата паднаха задъхани на земята и известно време лежаха безмълвни върху студените камъни и пръстта.\n- Мерлин! – надигна се накрая Седрик, изумено оглеждайки изцапаната си с кръв ръка. – Този дракон от злите ли беше?\n- Мисля, че да… Трудно е да го повярваш, нали?\nСтарецът се изправи бавно, наметката му изглеждаше прашна и прокъсана, блясъкът в очите помръкнал и сякаш бе изгубил част от великолепието и мощта си в тази битка.\n- Значи древното зла се надига – изрече замислено той. – Някой е открил кълбото.\n- За какво говориш? И защо не ми се разкри още отначало? Ако баща ми знаеше кой си...\n- Но той знаеше, Ваше благородие. Още от вратата ме позна.\n- Какво? Знаел е... и въпреки това ме изпрати с теб! – от очите на младежа изхвръкнаха гневни искри, той разтърси раменете на мага и почти извика – Кажи ми най-после защо съм тук и какво очаквате от мен! Кажи ми!\n- Всичко с времето, момко. Когато трябва, ще разбереш и това. Но се опитай да сдържаш яростта си, тя ще ти навлече само неприятности, повярвай ми!\n- Как да не съм ядосан - вече малко по-спокойно отвърна събеседникът му, - когато някой друг решава вместо мен какво ще става с живота ми и на всичко отгоре никой не ми обяснява? Ако крал Артур е в опасност, искам да бъда до него – независимо като капитан или като обикновен войник. Искам да бъда част от армията на този велик\nСветлия поглед на Мерлин се взря малко тъжно в хубавото лице на благородника срещу него.\n- Току що показа, че не боиш от смъртта, Седрик, а това е и лошо, и хубаво – пророни вместо отговор. – Знаеш ли, да умреш не е трудно – умира се само веднъж. Трудното е да избереш на чия страна да застанеш... Това те мъчи сега, нали? Дали трябваше да ме спасиш от лапите на дракона, или да го оставиш да ме убие? Аз ли бях прав, или той?\n- Няма отговор, графе. Дори и магьосниците не винаги могат да преценят. Единственото, което знам е, че истински силните духом, сами намират верния път. И никога не се оставят гневът, омразата, или болката да ги победят. Най-трудната битка е онази, която се води в собствената ти душа, Седрик. Баща ти го знае и ти... някой ден сигурно също ще разбереш.\n- Ще ми разкажеш ли за кълбото? – запита младият мъж, като разсяно почистваше меча си от кръвта.\n- Друг път. Сега си уморен, предлагам да полегнем и поспим. Утре тръгваме по изгрев слънце.\n- Само последно, да те питам, щом си толкова добър магьосник, можеш ли да приготвиш някакъв… еликсир, или каквото и да е там, за лекуване от любовни мъки… за един приятел е? – додаде небрежно.\n- Любовта не е настинка, за да се лекува с отвари. Само времето може да стори това.\n- Но тя е като болест – промълви тихо младежът. – Човекът е измъчен, не може да спи, почти не му се яде...\n- Съжалявам, момчето ми, бих могъл да помогна евентуално единствена за проблема със съня.\nМерлин докосна нежно челото му. Седрик усети как очите му се притварят, въпреки вълнението, което не даваше мир на изтощеното му тяло.\n- Почини си добре! Чака ни дълъг път – завърши успокоително старикът.\n- Отиваме при крал Артур, нали? – попита графът с детинско упование в гласа, след което потъна в блажен сън.\n- Може би... – погали челото му и като се увери, че е заспал, продължи – Ще бъдеш по-спокоен, ако някой друг поеме отговорността, нали? Но все някога и ти трябва да се научиш да правиш това...\nТагове: Дракон, фентъзи, магьосник, благородник,\n"Танц с дракони"\nМога да напиша не 2 (както смятам и мисля), а 22 коментара по тази ти част и те почти всички ще са само положителни, а някои и на моменти възторжени!\nЗа това вместо да те хваля заслужено и многословно, ще се опитам кратко да те как да кажа - леко критикувам.\n- на дракони не се попада току-така случайно като в твоя разказ, обикновено за дракони в някакоя местност се знае, разнесла им се е славата и някой се е пробвал срещу тях или просто е пропищял и избягал или изселил\n- дракони не се убиват току-така с няколко пируета казано на шега, обикновено двубоя с тях преминава в криене зад скали, чупки в пещери или пропасти, дебнат ги като спрят или се хранят, в пряк двубой рядко някой излиза срещу тях, а им търси слабото място\n- Седрик можеше да бъде поставен в ситуация срещу дракона не като случайна среща, а като част от изпитание на мерлин към младежа или като част от край на някакво обучение или родово проклятие или друго значимо "събитие" или "предпоставка и условие"\nоще една маловажна забележка без която също може да се мине\n- много често някои автори формират, измислят, оформят или загатват някаква бойна система или умения на своите герои\nнапример някои от деца са обучавани за "такива или онакива" - примерно убийци като при Брент Уикс за сенките, примерно в орден като в Уорхаммър поредицата, други са преминали някаква подготовка в гардове, кралска "стража", трети като вещера на Сапковский са тренирани "еди-къде си" итн итн итн\nавторите освен умения и тренираност на персонажите ги допълват с някакво магическо оръжие, под магическо нямам предвид "магии", а такова като например ледено и огнено при Дриззт до Урден или такова като на Вулфгар чук с дуорфруни, или нечий лък като този на Кети-Бри, или оръжия като мечове с имена в бол средновековни саги или мифрил оръжия итн итн\nосвен това персонажите обикновено обладават някаква огромна сила от типа на Херакъл/херкулес или зигфрид или гилгамеш или крали марко итн итн итн, към това се добавя и някаква специфичен техен стил в бой - груба сила в тежки оръжия като брадви и чукове, блокове с тежки щитове и доспехи или двойни бързи скимитар мечове като при дроу тъмните елфи или като при вещера изпреварване в бързина и прецизни точни удари итн - можеш да добавиш такива елементи\nкакво казвам - можеш да направиш отделни свои герои по такъв начин - обладаващи по природа и предистория някаква сила, преминали целенасочена подготовка и разполагащи с оръжие като артефакт или изковано от гномове итн\nпо този начин героя ти ще е много над масата, ще е забележим и ще оставя следа и най-важното ТАКА ЩЕ ИМА РЕЛАНО "ОБЯСНЕНИЕ" И ОСНОВАНИЕ ДА ПОБЕЖДАВА ПОЧТИ НОН-СТОП ИЛИ ТЪАКИВА СЪЗДАНИЯ КАТО ДРАКОНИ И ПОДОБНИ\nи все пак не мога да не те отлича, макар, че заслужаваш да бъдеш отличена не в един, а както казаж в маса коментари - тук само някои от твоите попадения\n- първо постарала си се и добре се е получило ОПИСАНИЕТО НА БАТАЛИЯТА С ДРАКОНА, въпреки тия пируети и отскоци или "увъртания", които подхождат на бой с човек или хора, но не с дракон - обаче описанието, общо двубоя и магичното при мерлин са се получили великолепно\nЦИТИРАМ ТЕ В ДРУГО ВЕЛИКОЛЕПНО:\nАко крал Артур е в опасност, искам да бъда до него – независимо като капитан или като обикновен войник. Искам да бъда част от армията на този велик човек.\nЗнаеш ли, да умреш не е трудно – умира се само веднъж. Трудното е да избереш на чия страна да застанеш... Това те мъчи сега, нали? Дали трябваше да ме спасиш от лапите на дракона, или да го оставиш да ме убие? Аз ли бях прав, или той?\n- Но тя е като болест\nЩе бъдеш по-спокоен, ако някой друг поеме отговорността, нали? Но все някога и ти трябва да се научиш да правиш това...\nИ така, ето че станаха 4 коментара вместо 2\n- имаш една голяма натална сцена и то мисля, че добре написана, по-често такива описателни абзаци, дори още по-големи\n- имаш маса силни попадения в думи, мъдрости или "психологизми", финни моменти, които ти усерщаш и умееш да пишеш\n- обичаш си героя и той остава с леко детско-юношески оттенък, което е ок не лично за мен, но за днешното писане в което рядко се срещат така чисти персонажи\n5. miri479 - Благодаря за коментрите,\nще преработя тази част и ще се опитам да поправя местата, по които имаш забележки, когато се излекувам, защото сега имам температура и не мога да се съсредоточа в писане.