6 - 12 юли 2007 г.\nСлед една година известният поет и публицист отново посети родния си град Плевен, за да представи заедно с друг именит плевенчанин - акад. Светлин Русев, общо библиофилско издание. Само пред "BG Север" познавачът на изящното и критичното слово сподели мисли за съвременната журналистика, изкуството, обществените позиции и явления, както и за творческите си намерения.\nДнешната цензура е\nпо-страшна от комунистическата\n- Г-н Донков, след представянето на библиофилското издание в София споделихте, че излизането му ви кара да се чувствате в особено състояние. Продължава ли да ви владее то?\n- Единственото, което се питам, е дали тази сбирка ще може да се повтори - поне още веднъж, защото такива неща стават някакси от самосебе си. Не може да се контролират, да се създават нарочно. Между другото и двамата със Светлин сме доста неуправляеми. Първото нещо, което искам да кажа - това е допир на творби, които не са зависими една от друга, не са създавани в някаква връзка, те съществуват в различно време. Не е вярно твърдението на много издания и на един бивш министър на културата, че творбите на единия са вдъхновили другия автор. Съгласих се с това министерско разсъждение, но то няма нищо общо с истината. Тези рисунки отдавна са в най-различни колекции, в частни сбирки, висят сигурно някъде в къщите на любители. Стиховете също са писани в друго време и също си имат своя живот - излизали са в книги, някои от тях са песни. И беше интересно да видим как те взаимодействат - вече готови, написани. Това съчетание според мен е израз на истинската свобода на изкуството, когато творецът е подвластен само на дарбата си и на дълга си и създава нещата единствено от свое име. А когато тези неща се докосват по някакъв начин, се появяват и някои такива, не бих казал дори и издания, а художествени факти. За мен стана нещо доста интересно и аз съм много щастлив да видя стиховете си в един такъв допир. Не може да се каже кое на какво е обкръжение. Те са равностойни. Ласкае ме това взаимодействие със Светлин Русев. Ние сме приятели и сме направили доста книги заедно, но точно такава не бяхме създавали. Има голям интерес към изданието. Самият факт, че тиражът е почти изчерпан, е красноречив. С голям труд запазихме едно малко количество, което да донесем в Плевен. То е заложено в самата идея на изданието - да бъде библиофилско и да няма за всички.\n- Вижда се, че един такъв дует функционира много успешно. Дали вече имате идея за подобен проект с друг артист?\n- Такива идеи са се въртели в различни времена, но в момента не обсъждаме нищо от този тип. Със Светлин Русев отдавна имахме намерение да направим нещо подобно и то се получи, когато узря.\n- Последната ви среща преди една година с плевенската публика преобърна ли нещо у вас? Имам предвид, че дълго не бяхте идвали в родния град.\n- Навсякъде срещите ми с читателите са много динамични. Наситени са с някакво напрежение, с някакви чувства по-особени - винаги взаимни. Срещата в Плевен се отличаваше с това, че стана в Плевен. Имаше голям отклик сред много хора, които бяха присъствали и които не са присъствали. С повечето от тях се познаваме и успях да видя, че не е било съвсем без следа. Обаче ще ви кажа, че за писателя срещите са някакъв втори план на неговата работа. Той трябва да бъде разбран от читателя, когато държи в ръцете си книгата му. А иначе какво ще си говорим... то е част от други отношения.\n- Нещо ново около вас през това време?\n- Имам нови стихотворения. Възнамерявам да ги издам. Аз общо взето съм се наиздавал и не обичам често да се появявам. Обичам нещата да стоят по-дълго време. За да отпечатам едно стихотворение, ми трябва същият импулс, ако не и по-голям, с който съм го написал. Не знам защо става така, но намирам, че е добре. При мен това правило работи добре, не се оплаквам и не смятам да го променям. Същото ще стане и с предстоящата книга.\n- А темите, които ви занимават? Напоследък попаднах на коментари, които определят лириката ви като тъжна и сериозна. Такава ли я намирате и вие?\n- Аз се учудвам, че лириката ми се коментира все още. Какво значи тъжна? В едно свое стихотворение казвам, че поезията е като шоколада и когато е истинска, е горчива. Но не смятам, че трябва да се пише горчива поезия, а и не смятам, че моите стихове са тъжни. По начало мисля, че поезията няма теми, струва ми се неточно. Това са стихове от последните години. Учудващото е, че има доста любовни стихотворения.\n- Защо? Нали за любовта няма възраст, а различни измерения?\n- Аз не го свързвам с възраст, а просто се учудвам, защото при мен тези стихотворения не са много, първо, и второ, не се появяват често. А сега просто от нищото идват, както всички стихотворения. Затова ще си мисля как да издам стихосбирката, кога да я издам, къде да я издам - всичко това има някакво значение. Но първо трябва да стане готова.\n- А планирате ли съавторство с някой виден художник?\n- Моята традиция е съавторството да е със Светлин Русев. И последните ми стихосбирки, и от по-предишните години са само с негови рисунки. Най-вероятно ще стане точно така. Но недейте да очаквате много напрегнато, защото сигурно няма да стане скоро.\n- И при предишната си среща си говорихме за състоянието на българското изкуство. Държавата ли трябва да подаде ръка на творците или те трябва да намерят други начини, за да изплуват и да се задържат на повърхността?\n- Всеки път отговарям по един и същи начин на този въпрос. Отговорът сигурно няма да ви хареса. Най-бляскавият период в българската култура е Българското възраждане - според мен. То се е състояло в едно време, в което не сме имали дори държава. Затова не мисля, че държавата може да направи нещо, което изкуството само не може да направи за себе си. Главният дълг е на творците, всичко е в техните ръце.\n- Във форума на в. "Сега" ваши читатели правят интересни коментари на публицистичните ви материали. Вълнува ли ви обратната връзка с тях?\n- Не я изучавам особено, защото има една опасност при публицистиката - да започнеш да пишеш това, което читателят очаква да бъде написано. А според мен читателят няма полза от това, което самият той очаква, защото него вече го знае, него вече го е избрал като проблем. По-скоро читателят получава повече от това, което не очаква, или дори не иска да получи.\n- Вие в този смисъл неочакван публицист ли сте? Т. е. пишете неща, с които изненадвате аудиторията всеки път?\n- Мисля, че такава е моята съдба. Донякъде съм дал нещо не много ординарно. Разбира се с годините и това качество започна да се изгубва. Започвам да приличам най-малкото на себе си.\n- Това изморява ли понякога - да приличаш на себе си?\n- Зависи дали човек се харесва - ако не се харесва, това е може би най-продуктивното, защото той тогава спори със себе си, с този човек, когото не одобрява или не приема и с когото не е съгласен. Тогава се получават може би най-интересните неща. Допускам, че и това се случва при мен.\n- Правят ли ви впечатление през тези т. нар. години на прехода някакви фрапиращи, огромни минуси на журналистиката в България?\n- Аз не се задълбочавам много във всичко това. Това, което по начало винаги е липсвало на българската журналистика, е дълбочината. Това липсва. Липсва дълбокото изследване на един проблем. Какъвто и да е той. Може да е най-малкият - може да е битов, може да е незначителен. Голямата журналистика се прави по един друг начин. Не става от днес за утре или от вчера за днес. На мен тези неща ми липсват. Има и хора, които познават верния стил на работа. С годините се изградиха хора, които са работили много в някаква област, по някаква тематика и са истински познавачи. Те са много добри, защото познават миналото на проблема. Интересно е да се четат такива неща. Тези професионалисти не са много, но ги има. И те сега са в една много зряла възраст. Това са момчета и момичета, които започнаха работа в новия печат, малки, само с дарба, а сега вече имат опит и знанията, които са натрупали. И техните анализи често пъти са по-добри от анализите на хора, които си вадят хляба в определена област. Оказва се, че журналистите виждат проблемите много по-ясно, много по-точно. Дребното е отсято. Но това, пак казвам, са много редки случаи.\n- А за независима журналистика в България може ли да става дума?\n- Според мен не. Аз имам доста голям опит с цензурата отпреди 10 ноември и ще ви кажа, че с онази цензура можеше да се надхитриш. И в края на краищата всичко се печаташе. Щом аз съм отпечатал всичките си неща. И не беше възможно нещо свястно да се затрие по един такъв начин. Както после се оказа, не е имало нещо много значително, което да е задържано във филтрите на тогавашната система. В същото време някои неща днес просто практически не могат да излязат. Това ви го казвам аз.\n- А автоцензурата?\n- Със същата сила, както преди. Само че днес авторите се съобразяват с други неща. Пак главната спирачка е това: ще ми го отпечатат ли, или няма да ми го отпечатат, което е много страшно. Ако човек се съобразява с това, той никога нищо няма да направи. Затова трябва да прави, каквото може, а после вече...\n- А платените поръчкови материали?\n- Знам за тях само отстрани. Първо, никога никой не ми е поръчвал на мен материали, а онези хора, които изпълняват поръчки, също не са от моя кръг, за да ги познавам. Това се долавя понякога в определени вестници... Разбира се, в тази корупция - аз го наричам това корупция, не е толкова страшно това, което се поръчва да се напише, а това, което се заръчва да не се пише и да не се публикува. Фактически от такива заръки и от такива отношения, които са икономически, се състои днешната цензура. Една много сложна мрежа, която човек не знае къде започва, къде свършва и къде се простира.\n- Съвременната публицистика притежава ли нужната острота, дълбочина, прозорливост?\n- Не съм сигурен, че я познавам много добре. Не мога да кажа кои автори точно ми харесват. Не рядко харесвам написани неща, но те са от различни хора. Част от тях просто не са от тази професия, а в същото време са добри публицисти. Някои хора пишат само на една тема или пишат по веднъж в живота си нещо значително. Може ли такъв човек да бъде наречен публицист, не знам. Според нашите представи публицист е човек, който редовно пише публицистика.\n- Една ваша реплика ми направи силно впечатление. Казвате, че "забравата е важно сечиво на живота". Потъват ли много неща от съвремието ни в тази забрава?\n- Да, щом съм го написал, значи е така. Мисля, че това не е само наша, българска черта, а е традиционната диалектика на живота. Просто е естествен процес, който според мен е необходим.\n- Дори в тази забрава да потъват безвъзвратно многото трагични детски смърти, за които също написахте силни думи?\n- Забравата не е страшното в такива случаи. Важно е какво се случва между трагедията и забравата. Дали тогава се изважда цялата болка и цялата мъдрост на нещо, което се е случило, или то се забравя просто така. Мисля, че в нашето общество не отминават безследно тези неща и успяваме да извлечем някаква поука.\n- Мариус Куркински в един от последните си спектакли коментира една много интересна тема - за това, че ние напоследък сме загубили свойството си да общуваме. Всеки води собствения си монолог, без да чува какво му говори другия. Занимава ли ви този проблем, интересен ли ви е?\n- По начало аз съм монологист, доколкото всичко, което казвам, го пиша. Иначе не говоря, това не ми се и отдава особено. Така че аз не събеседвам. Кой ме чете, кой ме разбира, какво мисли той, някъде във форумите мога да разбера. Но там не са истинските читатели. И затова не ме занимава този проблем. Според мен хората, които са загубили способността си да слушат, да чуят проблема на другия, са ощетени. Ако става дума за общуването, имам някакъв поглед. Но всъщност важната сцена на живота е това, което чувстваш и изпитваш; какво се казва и какво се чува.\n- Пишете, че обществото може да практикува някакво временно, конюнктурно състрадание, дори някакво епизодично добро.\n- Това сигурно има някакъв по-ясен контекст. Има някакво такова, не бих го нарекъл лицемерно добро и състрадание, не е и показно, това е точно конюнктура - в увеличение, в момента. Аз не намирам, че това е лошо, защото би могло и въобще да го няма. Но то не влиза в действителните добродетели.\n- При предишната ни среща твърдяхте, че квотата на идеалистите в обществото в различните времена е една и съща. Този процент нараства ли вече или продължава да се подчинява на този неписан закон?\n- Аз допускам, че идеалистите сега не са повече, но времето е такова, че те вече са по-освободени, по-проявени и по-забележими. Да, днес те изглеждат действително повече от преди. Не знам каква е причината. Може би са видели, че смисълът да бъдеш идеалист днес е действителен и свързан с повече възможности.\n- Вие в тази категория хора ли сте, ако изобщо се наемате да се определяте?\n- Ако говорим за идеалист в смисъл наивник, аз не съм. Но имам идеали и винаги съм ги следвал. С голяма тъга мога да кажа, че част от тях вече съм ги реализирал. Но това не значи, че съм ги загубил. Компромиси с идеалите си не съм правил, иначе компромисите са около нас, те са дори в нас. Не отдавам голямо значение на това, може да се каже, че въобще не го драматизирам.\n- Какво ви носи вътрешна хармония?\n- Не знам и не мисля, че имам такава хармония. Сигурно е необходимо определено състояние, за да напиша нещо, но в повечето случаи то е различно. Не е хармонично, не го знаеш какво е. Иначе човек би си стоял в едно и също състояние и би писал всеки ден, да кажем. Това сигурно е много отегчително.\n- И не е присъщо на един истински творец.\n- Не знам, тези неща не трябва да се познават много, защото когато се познават, престават да действат.


Бог толкова прецизно е регулирал ядрените реакции, които протичат в Слънцето, че ако тези изчисления бяха дори малко по-различни, то Слънцето никога нямаше да съществува или пък щеше да се разпадне от мощна експлозия веднага след формирането си.\nСлънцето превръща водорода в хелий, като тази реакция е източникът на неговата енергия. Водородът, първият елемент на тази реакция, е най-простия елемент във Вселената, защото неговото ядро се състои от един протон. В ядрото на хелия има два протона и два неутрона. Процесът, който протича в Слънцето, е синтезирането на четири водородни атома и превръщането им в един хелиев атом. По време на този процес се освобождава огромно количество енергия. Почти цялата топлинна и светлинна енергия, която достига до Земята, е резултат на тази слънчева ядрена реакция.\nВсъщност тази ядрена реакция е доста неочакван процес. Не е възможно произволно придвижващите се четири атома да се съединят и да образуват хелий. За да се случи това трябва да настъпи един двустепенен процес. Първо, двата водородни атома се съединяват и образуват едно междинно ядро, наречено „деутрон”, което се състои от един протон и един неутрон.\nДобре, но коя е тази сила, която създава деутрона чрез притискането на двете ядра заедно? Тази сила е „Мощната ядрена енергия”, една от четирите основни сили във Вселената. Това е най-мощната физическа сила във Вселената и е милиард милиард милиард милиард пъти по-силна от гравитационната сила. Нищо освен тази сила не може да обедини тези ядра по този начин. (Харун Яхя, „Сътворение на Вселената”)\nСега, наистина най-любопитното нещо относно всичко това е, че проучванията показват, че сила като тази на мощната ядрена енергия е само силна толкова, колкото да е достатъчна за това, което прави. Ако тя е малко по-слаба, отколкото е, тя няма да може да обедини двете ядра. Вместо това, двата протона, приближаващи се един към друг, щяха веднага да се отблъснат и реакцията в Слънцето щеше да се провали преди още да е започнала. С други думи, Слънцето нямаше да съществува като звезда, излъчваща енергия. Във връзка с това Джордж Гриинщайн казва следното: „Ако мощната енергия беше малко по-слаба осветлението на земята никога нямаше да светне.” (Джордж Гриинщайн, „Симбиотичната Вселена” , стр.100)\nДобре, а какво щеше да стане ако мощната ядрена енергия беше по-силна? За да дадем отговор на този въпрос ние първо трябва да разгледаме малко по-подробно процеса на превръщане на двата водородни атома в един деутрон. Първо, единият от протоните се освобождава от своя електрически заряд и се превръща в неутрон. А след това този неутрон, обединявайки се с един протон, формира един деутрон. Силата, която причинява това обединяване е „мощната ядрена енергия”. Силата, която превръща протона в неутрон, обаче е различна и се нарича „слаба ядрена енергия”.\nНа слабата ядрена енергия са й необходими приблизително 10 минути, за да превърне един протон в неутрон. На атомно ниво това е едно много дълго време и причинява забавяне скоростта на реакцията, настъпваща в Слънцето.\nНека сега повторим нашия въпрос: Какво би се случило ако мощната ядрена енергия беше по-силна? Отговорът е, че реакцията в Слънцето щеше напълно да се промени, защото слабата ядрена енергия щеше напълно да бъде изключена от реакцията. Мощната ядрена енергия нямаше да чака 10 минути протона да се превърне в неутрон, а щеше да слепи двата протона. В резултат на това на мястото на деутрона, щеше да се образува едно атомно ядро с два протона.\nУчените наричат ядра като това „ди-протон”. Това е една теоретична частица дотолкова доколкото никога не е забелязана да се появява по естествен път. Но ако мощната ядрена енергия беше по силна отколкото е, то тогава в Слънцето щеше да има истински ди-протони. И какво от това? Е, отървавайки се от превръщането на протона в неутрон, ние бихме могли да отстраним „регулаторът”, който кара слънчевият „двигател” да работи толкова бавно. Джордж Гриинщайн обяснява каква би била последицата от това:\n„Слънцето ще се промени, защото първият етап от формирането на хелия няма вече да е формирането на деутрон. Той ще бъде формирането на ди-протон. И тази реакция няма да включва превръщането на протона в неутрон. Ролята на слабата ядрена енергия ще бъде елиминирана и ще бъде включена единствено мощната ядрена енергия … и в резултат на това слънчевото гориво внезапно ще стане много много добро. То ще стане толкова мощно, толкова силно реактивно, че Слънцето и всяка една друга звезда като него мигновено ще експлодират.” (Джордж Гриинщайн, „Симбиотичната Вселена” , стр.100)\nЕксплодирането на Слънцето ще стане причина Земята и всичко на нея да пламне, и в рамките на няколко секунди синята планета ще се изпепели. Но тъй като мощната ядрена енергия е сътворена, така, че да не бъде нито много силна, нито много слаба, то ядрената реакция на Слънцето е забавена, което й позволява да отделя светлина и топлина в продължение на милиарди години.\nТази точна настройка е нещото, което дава възможност на хората да живеят. Ако настъпи дори най-малко отклонение в този ред, звездите (включително и нашето Слънце) няма да съществуват или пък ако съществуват, то те ще експлодират за много кратко време.\nС други думи, структурата на Слънцето не е нито случайна, нито неумишлена. Точно обратното: Бог е сътворил Слънцето, за да може хората да живеят.\nВ Корана Бог е разкрил, че е дал Слънцето в служба на човека и че то следва движението, което Той му е определил:\n„И подчини Той за вас нощта и деня, и слънцето, и луната, и звездите са подчинени на Неговата повеля. В това има знамения за хора проумяващи.” (Коран, 16:12)\n„И слънцето е устремено към своето местопребивание. Така е отредил Всемогъщият, Всезнаещият.” (Коран, 36:38)


Модерни къщи за продажба на 2 линия море в Бургас | Комплекс ново строителство до плажа в кв Сарафово\nПРОЕКТ BG 222\nЦени от € 225 000\nКвадратури: 156.20 м² – 191 м² АРХ. ПЛАНОВЕ\nЦени: € 225 000 – 330 000\tЦЕНОВА ЛИСТА\nПлощи на жилищата 156.20 м² - 191 м²\nЛетище 6 км to Burgas (BOJ)\nОбществен Градина, Открит паркинг, Парк, Интернет достъп, Wi-Fi интернет в целия комплекс\nЗа почивка Боулинг, Фитнес, Открит плувен басейн, Уред за воден масаж, Джакузи, Масаж, Сауна, Солариум, Спа и термални процедури, Парна баня\nНачало Локация Галерия Генерален план Архитектурни планове Ценова листа Интериор Техническа спецификация Контакти\nРеф. номер: BG #222\nМодерни къщи тип "таунхаус" в крайбрежен комплекс в Бургас;\nТоп локация на 2 линия море, само на 100 м от плажа;\nЛуксозно дизайнерско изпълнение в стил хай-тек;\nКомфортна планировка, високи тавани;\nВисококачествено строителство и довършителни работи;\nМатериали от водещи европейски производители;\nАтрактивна инвестиция или за лично ползване;\nСобствен вход, паркомясто, двор и удобства;\nСПА-център, басейн, развлечения на територията;\nПредставяме ви уникален комплекс от дизайнерски къщи в стил хай-тек с атрактивна локация на 2 линия море, само на 100 метра от чист пясъчен плаж в елитния крайбрежен район на Бургас – кв. Сарафово. В непосредствена близост от комплекса е разположена цялата необходима инсфраструктура за комфортното обитаване или престой: ресторанти, кафенета, фитнес, SPA, магазини, аптеки, развлекателни и спортни площадки. На 10 минути с автомобил се намира центърът на града с молове, кино, театри, музеи и Морската градина.\nВсяка къща има свой вход, паркомясто и изход към вътрешния двор. Комплексът е построен и пригоден за живеене.\nНалични за продажба – 2 последни, напълно обзаведени, качествено изпълнени къщи, с индивидуални планировки и следните параметри:\nТаунхаус №1 - Площ: 156.20 кв.м / Парцел: 188.34 кв.м / Етажност: 2 / Ижложение: юг.\n1 етаж: антре, просторна дневна с кухня и трапезна зона, килер, WC, веранда и двор с изглед към басейна, стълбище на 2-ро ниво;\n2 етаж: 2 спални, 2 бани с WC, коридор, гардеробни и тераса с частична гледка към морето и елитния квартал.\nСъстояние и довършителни работи:\nстени - шпакловка и мазилка, боядисани с акрилов латекс ”Levis”;\nпод - висококачествен ламинт, в кухнята - гранитогрес;\nбани - дизайнерски плочки - ”Valentino Ceramica”;\nключове и контакти - ”Schneider Electric”;\nиталиански интериорни врати - ”Progetti 71”.\nЗабележителна е и височината на таваните: на 1 етаж 275 см и на втория етаж от 260 см до 310 см.\nТаунхаус №8 - Площ: 191 кв.м / Парцел: 188 кв.м / Етажност: 2 / Паркомясто: 1.\n1 етаж: антре, дневна с кухня и трапезария, килер, WC, просторна веранда и градина с гледка към басейна;\n2 етаж: 3 спални, две бани/WC, коридор и тераса.\nСъвременната къща се предлага с дизайнерски довършителни работи от водещи европейски производители:\nалуминиева входна врата;\nнастилки - висококачествен ламинат и гранитогрес;\nбани - плочки от ”Valentino Ceramica”;\nстълбище - естествен камък;\nключове и контакти ”Schneider Electric”;\nтераса и веранда - гранит;\nиталиански интериорни врати ”Progetti 71”;\nвсички мебели са от водещи италиански дизайнерски фирми: ”Immap Group”, ”Calligaris” и др.\nКъщите са построени с използването на висококачествени материали и техники, с модерна технология, необходима за устойчивост при високата влажност близо до морето:\nтухли Wienerberger „Porotherm“;\nалуминиева дограма „REYNAERS“ с прекъснат термо мост, 4 сезона;\nвентилируема фасада от „HPL“ и „ETERNIT“ и др.\nКомплексът предлага собствена мини-инфраструктура на територията:\nресторанти и пул-бар;\nградина с ландшафт;\nохрана и поддръжка.\nКъщите са построени с използването на висококачествени материали и техники, с модерна технология, необходима за устойчивост при високата влажност близо до морето. Интериорните решения и довършителните работи са с материали от водещи европейски производители: ”Immap Group”, ”Calligaris”, ”Valentino Ceramica”, "Levis", ”Progetti 71”, ”Schneider Electric” и др.\nМатериали, елементи, системи и технологии, които ще бъдат използвани при строителството на комплекса:\n- Стоманобетон, монолитна носеща конструкция;\n- Тухли "Poroterm" на фирма "Wienerberger" Австрия;\n- Многослойна покривна система;\n- Хидроизолация на терасите и около дограмата;\n- Парково и фасадно осветление;\n- ВиК инсталация;\n- Частично вентилируема фасада;\n- Теплоизоляционна система с EPS 8 cm и силиконова мазилка;\n- Топло и шумо-изолация под вентилируемата фасада - минерална вата с черен воал;\n- Алуминиева дограма с термомост, двойни стъклопакети с UV защита, нискоемисионни стъкла;\n- Стъклени парапети;\n- Отводнителна и дренажна система;\n- Озеленяване с много дървета, храсти и тревна растителност;\n- Ограда - стоманобетон с метални елементи;\n- Метални прегради между всички дворове, високи 2 м и покрити с растителност;\n- Обща метална входна врата;\n- Врата на двора;\n- Допълнителна врата за максимална сигурност, където се осъществява контрол на достъпа через домофонная система и видеонаблюдение;\n- Собствено място за паркиране – отбелязано;\n- Собствена пощенска кутия.


Дефиниция третичен сектор Общата Стойност На Концепцията. Какво Е Това третичен сектор\nДефиниция третичен сектор\nСекторът е концепция с множество значения. В икономиката секторът е набор от продуктивни или търговски дейности. Всички тези групи, от друга страна, могат да бъдат групирани в три основни сектора: първичен сектор, вторичен сектор и третичен сектор .\nТретичният сектор също е известен като сектор на услугите, тъй като включва дейностите, които не включват производството на материални блага. По този начин фирмите от третичния сектор са посветени на удовлетворяването на различните нужди на хората .\nЧесто се казва, че третичният сектор е посветен на организацията и разпределението на това, което произвеждат другите два сектора: първичен сектор (фокусиран върху директното извличане на природни ресурси) и вторичния сектор (ориентиран към трансформацията на природните ресурси). чрез промишлени процеси).\nПо-конкретно, можем да установим, че третичният сектор се състои от няколко области, като тези:\n1-Финансови дейности, които ще са свързани с банки, фондови пазари, застраховки ...\n2-Дейности, които стават услуги, които се предоставят на фирми: консултации, администрация, управление, консултации ...\n3-Туризъм и хотели.\n4-Дейности в областта на транспорта и комуникациите.\n5-Телекомуникационна зона, където услугите, свързани с телефонията, ще имат специална роля.\n6-Търговска дейност, независимо дали на ниво търговия на дребно, на едро, франчайзополучатели ...\n7-Лични услуги, които имат за цел да подобрят качеството на живот на гражданите. В този раздел можете да включите и двете дейности, свързани с естетиката (фризьорство, грим ...) и каква би била социалната държава (училища, болници, администрация ...).\n8-Дейности във функция и публична администрация: правосъдие, отбрана, политическо представителство ...\n9 - Услуги, свързани с това, което е свободно време и култура: кино, театър, музика, спорт ...\n10-Media, независимо дали са писмени, цифрови, телевизионни или радио.\n11 - Дейности, свързани с информационните технологии като интернет.\nВсички икономически сектори се считат за фундаментални за доброто развитие на дадена страна. По-конкретно, третичният сектор носи редица значими предимства, като тези:\n- Неговата дейност в областта на транспорта позволява не само растеж на градовете, но и привличане на туризма и подобряване на комуникациите в страната.\n-ИЦК например направиха радикална промяна в сферата на труда, тъй като те позволиха създаването на нови работни места и нови професии, доведоха до съществуването на работа от дома ...\nНапример един супермаркет е част от третичния сектор. Този тип магазин не получава ресурсите, които продава от природата, нито ги обработва, а придобива продуктите от първичния и вторичния сектор и ги продава на крайния потребител.\nТранспортните компании, училищата, телевизионните канали, здравните заведения, телефонните компании и банките са други участници в сектора на услугите. Както може да се види, този сектор се състои от образувания с много различни характеристики, но които не съвпадат с извличането на природни ресурси пряко или с промишлени процеси.\nНякои дейности в третичния сектор понякога са включени в кватернерния сектор или в сектор на добива, въпреки че най-популярната икономическа теория се отнася само до три сектора.\n© Copyright третичен сектор


Съюз на съдиите: Общите събрания да предлагат председателите на съдилища и да ги отзовават – DeFakto.bg\nHome / Законът / Съюз на съдиите: Общите събрания да предлагат председателите на съдилища и да ги отзовават\nDe Fakto 02.05.2016\tЗаконът, Избрано Напишете коментар 1,572 Прегледа\nОбщите събрания на съдилищата, включително на ВКС и ВАС, да могат да номинират кандидатите за председатели, както и да искат отзоваване на шефовете, ако не изпълняват поетите от тях ангажименти. За това ще настояват представителите на Съюза на съдиите при изработването на втория пакет от промени в Закона за съдебната власт.\nИдеите за засилване на съдийското самоуправление са обсъдени на работна среща “Управлението на съдилищата в контекста на изготвянето на ЗИД на ЗСВ“, проведена във Велико Търново, съобщиха от съюза. На нея са присъствали съдии от различни нива – ВАС, Апелативен съд – София, Софийски градски съд, Окръжен съд – Варна, Окръжен съд – Разград, Административен съд – Варна, Административен съд – Бургас, Районен съд – Русе, Районен съд – Разград, Районен съд – Смолян, Районен съд – Варна, Районен съд – Нови пазар, Районен съд – Луковит и Районен съд – Севлиево.\nГоляма част от поправките, за които настояват съдиите, бяха включени в проекта, изготвен от екипа на бившия правосъден министър Христо Иванов.\nСега магистратите възобновяват настояванията си. Те държат в закона да се утвърди принципът заместник-председателите на съдилища да бъдат съдии от същия съд (с изключение на случаите, когато такива кандидати няма), както и съдиите да избират председателите на ръководителите на отделения.\nДа се сложи край на „вечните началници”, е друго принципно искане. В закона трябва да се предвиди максимална продължителност от два последователни мандата за заемане на длъжност председател на съд, настояват от съюза. Така, например, един председател на окръжен съд, изкарал два мандата, няма да може директно да става шеф на апелативен съд с още два мандата и на практика 20 г. да работи само началник, каквито случаи има. Съответният магистрат може да се кандидатира за ръководна длъжност след прекъсване.\nСред правомощията на общите събрания се предлага също да определят натовареността на председателя и заместник-председателите; да анализират постъплението и натовареността.\nКонкурси и дисциплинарни производства\nПредвидената с вече влезлите в сила изменения на ЗСВ централна атестационна комисия да прилага общи стандарти за атестиране и нейни правомощия да не се прехвърлят на други помощни комисии по съдебни райони, настояват от ССБ. Съдиите искат също да отпадне събеседването като форма на провеждане на конкурсите за преместване и повишаване. Кадровото развитие трябва да се основава на задълбочена проверка на работата по делата на съответните кандидати, смятат те.\nИма и любопитна идея как да се попълват вакантните длъжности в периода преди обявяването, провеждането и финализирането на конкурсите. Съдиите предлагат при освобождаване на нова длъжност тя временно да бъде заета от следващия в класирането при последния проведен конкурс. Като се създадат гаранции, че периодът ще е с ограничена продължителност и няма да е пречка за нов конкурс. Свободните длъжности в съдилищата да се обявяват своевременно и конкурсите да се провеждат поне веднъж годишно, искат от ССБ.\nПо конфликтната тема за първоначалното назначаване на „външни” юристи в системата, от съюза са категорични: то трябва да е позволено само в районните съдилища. В момента по закон има задължение за „външни” назначения на всички нива в йерархията.\nДа се въведе ясен принцип в дисциплинарните производства, искат съдиите. А именно – вносителите на предложение за наказване на магистрат да не могат да участват в дисциплинарните състави, които разглеждат преписката и излизат със становище дали съдията наистина се е провинил. Като алтернатива от ССБ предлагат дисциплинарните състави да се формират от върховни съдии от ВКС и ВАС, а не от членове на Висшия съдебен съвет.\nПредишна Петър Обретенов*: „Всеки заподозрян чиновник е длъжен да оправдае забогатяването си“!\nСледваща Свидетелство за съдимост – за час от всяка точка на света\nИван Гешев предупреждава: Не закачайте прокурорите, които са ме подкрепили, ще отговорим с всички (законови) средства! (Допълнена)


Цветно..... с Пепеляшка: Малка среднощна ода за.... БАХУРА\nКато замирише на зима, и ме наляга тежка носталгия ...Тежка носталгия по паница с бахур и тръшнато на двора на дядо разчленено и опърлено прасе.\nВегетарианците да спрат да четат сега!\nА другите сигурно се досещате.....\nСлучва се колене на прасе. Ухилените и ведри физиономии на мойта родА, издънки на Долапчиевия и Попдженковия джинс ....\nМъже в гумени ботуши.\nЖени, препасали пъстри престилки. Суетят се наоколо.\nКолоритна палитра човешки съдби.\nСкромна, но с мерак подредена къща.\nПрепечен хляб на жарава.\nКана с руйно вино алжирка танцува от ръка на ръка.\nДив аромат на изпечено до писък месо.\nИзпотени чаши с дъхава ракия.\nСелска туршия с вкус на слънчева градина.\nБахур, парчета като пендари.\nИзкусително посолена кожичка.\nТава пълна с хрупкава осмянка и кисело зеле.\nТенджера с червена манджа с черен дроб и сушени сини сливи.\nСледващ цветен, широкоекранен кадър, почти като от филм на Емир Костурица.....\nНавън е мръкнало.\nКаната е развенчана.\nВуйчо жадно лочи виното вече направо от бакъра.\nРазкопчал е ризата. Бузите му светят кат месечини.\nИ отнякъде проплаква гайда.\nПесен. Ритъм. Тъпан.\nВино , вместо кръв. В очите пожар бушува.\nДлан във длан.\nНаследство. Хоро. Чудо.\nВсички сърца туптят в едно......\nИ докато се усетим навън пак е завалял сняг.\nСветът е спрял на пауза.\nИ мирише на кисело зеле.\nИ на пърлена кожичка.\nИ на жив живот.\nБанален до сълзи...\n1.Дегустирала съм домашен бахур в почти всички краища на милата ни татковина. Е, няма никъде такава вкусотия като бахура от нашият регион. Месо, карантия, ориз, праз и подправки кърваво бракосъчетани в убийствено вкусна симбиоза. Грамадански панаир за душата и всички сетива.\n2. Картината в началото на поста:\nЗлатю Бояджиев. Клане на прасе (Семеен автопортрет), 1962 год,\nмасл. бои., платно, 196 х 140 см.\nПостоянна експозиция „Златю Бояджиев“, Пловдив\nЕтикети: България, българска кухня, джинс, Коледа, разказ, спомени, традиции\nНедялка Колева 19 февруари 2021 г., 12:53 ч.\nКолко описателно, цветно, образно, ароматно и живо си го написала. Усетих всеки мирис, жест, суетнята, ритуалността, туптенето на сърцето на голямото семейство и рода, мъжката и женската посветеност.... Върна ме в детството, Мария, в онзи изгубен топъл, истински свят, който вече го няма. И ти благодаря за това. <3\nНиколай Борисов 19 февруари 2021 г., 12:55 ч.\n�� Е такова сладко описание на регионален деликатес не съм чел до този момент..........\nПенка Карагьозова 20 февруари 2021 г., 10:30 ч.\nИ аз бях там Миме, даже усетих вкуса на кожичка и бахур!\nTinka Atanasova 20 февруари 2021 г., 10:33 ч.\nБлагодаря Ви,че ни върнахте в това мило време в родния ни град Елхово. Със свидни спомени за тия вкусотии около Коледа,този вкус ,тази традиция е незаменима за мен.Изчетох всички коментари и толкова мило,свидно и неповторимо се почувствах в тази дискусия от мои съграждани. Бъдете живи и здрави. Тези спомени ни крепят .\nRosica Shkodrova 20 февруари 2021 г., 10:35 ч.\nВсичко това е точно така и при моето семейство беше същото ,дойдеше ли времето да се коли прасето във нас беше празник а за бахура наистина никъде няма такъв .\nМария Карастоянова 20 февруари 2021 г., 10:37 ч.\nБраво! Чудесно сте описала Елховска Кол'да! Чак ми замириса!!! ❤\nЖана Митко 20 февруари 2021 г., 10:38 ч.\nХубави и приятни спомени,Мария!Умееш толкова пъстро да разказваш!С удоволствие чета всичко написано от теб!Винаги си добре дошла,дома ми винаги е отворен за теб! Ще се опитаме да направим нещо по въпроса,както му е реда!��\nPenka Jordanova 20 февруари 2021 г., 10:39 ч.\nНевероятно точна! До най- малки подробности! Благодаря ви за предизвиканите топли спомени, сега вече миражи от миналото! Бъдете здрава!\nMarinka Dimitrova 20 февруари 2021 г., 10:41 ч.\nСпомени от детството ми, всичко това много ми липсва!\nMariyna Gamova 20 февруари 2021 г., 11:00 ч.\nБраво! Не мога да си представя, че може по-хубаво и подробно да бъде описана суетнята около това толкова важно събитие��.\nА вашият баща, др. Митев, ми беше любим учител. Бяхме много добре подготвени по математика и си спомням, че един асистент в ТУ ми каза "Много ми е приятно, че от едно малко градче има толкова добре подковани по математика". Дължах го на баща ви! Светла му памет!\nMaria Pepeldjiyska 21 февруари 2021 г., 15:04 ч.\nMariqna Gamova , олееее, толкова ми е драго да прочета всичко това за баща ми, благодаря ви от цялото си сърце! Очите ми са мокри, преливат от емоция и щастие.....😍😍😍😍\nНиколай Вълканов 20 февруари 2021 г., 11:05 ч.\nИма защо да не си изтраяла и си го постнала, драга Мария.\nПрекрасни, емоционално и с много поетични описания, спомени, които без груб натурализъм пресъздават нашенската "Кол'да" или "Свинска сватба".\nМили спомени, но най-мил за мен си остава момента, в който трябваше да се разбере, кой от многото дечурлига щеше да се престраши и да спечели "гайдата".\nТака наричаха пикочния мехур на прасето, който се надуваше като балон и висеше цяла зима закачен някъде, докато през пролетта , вече съсухрен и прогнил се хвърляше за храна на кокошките.\nЗа да получиш заветния "приз" трябваше да превъзмопгнеш вътрешната погнуса, да добиеш кураж и да целунеш вече опърленото и ощавено с надупчени консервни кутии и остри касапски ножове свинско дупе и то точно на мястото от където после се пълнеше така добре описания бахур.\nСвинското дупе или по точно неговото анално отверстие беше проверка за хашлашка смелост и целогодишна гордост.\nАз винаги побеждавах, защото без свян целувах свинското дупе и гордо получавах гайдичката.\nСамо аз си знаех колко воля и упоритост ми костваше преодоляването на бошуващите в мен противоречиви чувства, но келешлъка надделяваше.\nМоже би това кали волята ми, помогна ми после в живота.\nПомня думите на дядо си Никола, който ме насърчаваше с думите: "Ади олум, бръшко целувай гъза на свинята, че един ден баща ти кат си доде, да е горд с тебе!Аз ще запазя сичките ти "гайдички" да му ги покажа."\nПо това време татко беше въдворен с 12 годишна присъде в концлагера "Белене" на остров "Персин", като "николапетковист" и "враг на натода".\nЕ, за жалост не доживя този ден, дядо ми Никола, Бог да го прости!\nКогато пораснах, тръгнах по пътя си и през целия ми съзнателен живот, който премина през много живожарици от различно естество, та до ден днешен, никога не съм превил гръб да цункам нечий човешки задник.\nСигирно целунатите от мен като дете гъзове на закланите коледни прасета са ми дошли артък, били като обеца на уШото и да разбера, че това е само детска залъгалка и други са нещата, които те превръщат в истински мъж и най-вече в истински Човек.\nИзвинявай. отплеснах се в друга лирика и се връщам на съществения въпрос, а той е, че идваше ред добре измитото дебело черво да се подпъхне в свинското дупе и всички накълцани подправки, месища и нужни дреболии, и главно кървавицата да се омесят в отворения свински търбух.\nМайстора на бахура започваше с големия си пръст/палеца да тъпче сместа в червото, друг помагаше напълненото черво да се вие като карабаланка/дебела издължена риба/змиорка в тавата и тогава идваше ред на варенето.\nМайсторълка беше, да не се пукне червото и въпреки това, всичко да бъде сварено до определена степен, ни да дръзне на сурово, ни да е преварено и вкашнато.Затуй от време на време майстора го дупчеше с кука за плетене или друг вид шиш.\nМария, спирам да пиша, за да не отнемам красотата на високо художествено предадения и описан от теб мил, нашенски адет.\nЖива и здрава бъди, Мария!\nБлагодаря за удоволствието, с което ме дари и зареди деня ми с радостни мисли, като ме пренесе в детството.\n"Ний инджанци сме дивна, силна мощ!"\nГаля Долапчиева 20 февруари 2021 г., 19:52 ч.\nЗдравей Мария, братовчед ти прочете одата и настоя той да сподели спомени с теб. Прилагам ти ги без изменения. Браво Мирке,\nНямаш представа каква буря от чувства , емоции и спомени предизвика у мен с тая „ода за бахура“ . Днес цял ден съм като в някакъв транс – в главата ми нахлуват спомени – едни , после други , после трети и пак и пак… Така си го описала ,че събитията от ония години направо оживяха пред мен. Браво, наистина имаш талант на разказвач.\nОписаните събития са от преди трийсетина години , когато организатор на тези събития беше вече вуйчо ти / тоест баща ми/. Не знам ти дали си спомняш, но аз пазя едни много мили спомени от по- раншни времена. Някъде 1964- 65 год. когато дядо ни Димитър заряза овцете, които традиционно отглеждаше до тогава и премина на прасета. Тогава той постави традицията на ежегодните празненства за Коледа.\nТогава още прасетата не се пърлеха с газови горелки на леса , /както е на снимката , която си ми пратила/, а в дупка в земята със запалена ръжанца /вид слама/. Кожата се остъргваше с мотика и се ядеше полусурова, полуостъргана от четината. Ама си беше една вкусна , вкууусна…. И бахура се правеше при по- строги правила.Всичко по направата му се извършваше вътре в прасето и изискваше много прецизни умения, които се наследяваха от баща на син. Нещо като потомствени хирурзи. А да отделиш червата от трупа на прасето преди да си напълнил бахура за дядо ми и баща ми беше направо всетотатство. Дълго време се борих да получа тази чест и аз да правя бахура и като я получих разбрах, че до известна степен съм се прецакал Час – час и половина се изприщваш над прасето, докато другите колачи разцъкват изпотената кана около теб, замезват със сочни мезета и от време на време ръсят „умни“ съвети за какво трябва да внимаваш докато работиш. Но честа си е чест! Ял съм бахур на хиляди места. Вкусен като нашия никъде не съм срещал.\nНо най- интересното за нас децата беше състезанието за гайдата на прасето /ако е мъжко разбира се/.Целта беше пръв да се качиш на опърленото прасе и да му целунеш дупето. За награда получаваш гайдата /пикочния мехур/. След като го получех, обикновено баба го изсушаваше и надуваше и си имах топка за игра за цяла година . Е сега има много шарени гумени и всякакви други топки за игра и интереса няма как да бъде същия. .\nВ написаното от теб усещам и известна доза носталгия по ония времена . Искам да ти кажа , че няма страшно- традициите не са забравени. Само се промени мястото им на провеждате, на стотина километра по на изток. Освен това всички такъми са в изправност: ножове, закрутки , ботуши , пърлачки , стъргачки, тави , казани и т.н. Рецептите за бахур и колденски / коледни/ манджи са запазени и макар и да не отглеждаме вече прасета , от време на време провеждаме опреснителни занятия по въпроса. Така че, ако решиш отново да изживееш ония времена, пали колата, товари „издънките“ и ей къде е Атия. Само „свирни“ и организацията е от мен.\nПоздрави на цялото семейство от нашето семейство! Дай боже всички да сме живи и здрави и скоро да реализираме едно такова мероприятия.\nБратовчед ти – Димитър Долапчиев\nИзпращам ти и две снимки :\nЕдната е от 14 февруари тази година, както може би подсказва лозовия венец на главата ми. Сутринта зарязах лозите в двора, полях раните с вино и седнах на масата. За жалост сам – пустата му пандемия. И ако някой ти казва , че алжирката е изчезнала не му вярвай ! Това червеното в каната е точно алжирка – самоток / затова цвета му е толкова светъл / и все още се намира в лимитирани серии.\nМария Райчева 21 февруари 2021 г., 14:48 ч.\nМного благодаря за точният разказ за бахура и сбирането на рода !Все още тази традиция продължава в много домове...\nZdravko Drosev 21 февруари 2021 г., 14:50 ч.\nMaria Todorova 21 февруари 2021 г., 14:51 ч.\nТака беше! БЕШЕ.......\nРосица Дженкова 21 февруари 2021 г., 14:54 ч.\nМиме така си беше..във всяка къща имаше прасенца...Коледа във всеки дом ,бахур ,печени ушички и мезе ,ах вкуснооо��\nМария Янакиева 21 февруари 2021 г., 14:55 ч.\nСпомен ,който ще пазя в сърцето си до края на дните си!!!\nВаля Христвоваб 21 февруари 2021 г., 14:56 ч.\nЕ, наистина Елховският бахур е незаменим... Благодаря, че ме принесе в детството.\nIva Yavorova 21 февруари 2021 г., 14:59 ч.\nНаистина, и аз не съм вкусвала по-добър от нашенския бахур. А и начина на приготвяне също е уникален за нашия край.\nХристо Я. 21 февруари 2021 г., 15:01 ч.\nЕ, голям майстор на разказа сте, браво!\nИван Христов 21 февруари 2021 г., 15:02 ч.\nОтлично четиво, адмирации!\nВинпром 28 февруари 2021 г., 18:28 ч.\nБраво, Мария, моите поздравления! Страхотен материал, личи си, че доста си се потрудила в подготовката. Научих много нови неща и факти, и... да живее елховският бахур, феноменален е!!!\nvesela 3 март 2021 г., 1:50 ч.\nЧестно да си кажа, без да се превземам, но бахур не обичам, т.е.не съм опитвала, но и не ми се иска, не ми звучи добре, не е мойто. Не обичам и да присъствам на тези сбирки, около клането на прасе, не не съм вегетарианка, напротив, ама не искам да знам, че месото е било живо, правя се, че е просто нещо за готване:)) Но, друго исках за пореден път да напиша - невероятен разказвач си, и така прекрасно владееш езика ни, възхищавам ти се, както и за откровеността, има една чистота, с която описваш и спиделяш всичко, не се страхуваш да показваш и своята Принцеса, и своята Пепеляшка:) Прегръдка!


Незапочнат дневник на един социален работник – Част V - „Либерален преглед“\nСъздадена на 24 Ноември 2008\nПредвеликденски редове от дневника…\nЗа широко затворените очи, за молитвите, за душевния комфорт\nИ тази година страстната седмица почти се изниза, събуждана и приспивана със звъна на църковните камбани до моята тераса. Защо ли вместо мисли за силата на Сина Божи, богохулно нахлуват в главата ми други – за кофите с боклук и хората, търсещи христовата премилост в тях… Вероятно защото и това се вижда от терасата. Какво пък, нека види Спасителят колко неспасени има още…\nНа Цветница, като всички не особено ревностни християни, но пък имащи близък с цветно име, влязох и аз в църквата. Със свещ за здраве, с осветено върбово клонче, послушах службата. Вдъхновено божият отец призоваваше да отворим очите си за христовата красота и милост, да отворим душите си за добротата и любовта човешка. Добри думи, силни думи. Дали упойващият мирис на тамян, дали прочувственото пеене на двамата студенти теолози правеха лицата на хората по-одухотворени, очите им по-широко отворени. До прага на излизане от църквата. Защото отпред седяха все същите стари познайници, протегнали ръка „Дай, за бог да прости… за здраве, дай за живот…“. Не останах да броя колко очи широко се затвориха. Анализът на този феномен е за психолози и социолози. За обикновения средностатистически гражданин остава самооневиняването, че ако справедливо си е плащал данъците, то държавата е пълна с пари, но не ги дава където трябва. Остава справедливия гняв пред протегнатат ръка, че е притеснително да искат от теб, когато ти си само един обикновен човек, а ако държавата си беше на мястото, щеше да се погрижи за всички. И преди, и след Великден. „Ако…“ ли затваря широко очите ни?\nБях чела, че в Библията се среща 1626 пъти думата „ако“. Потърсих, разбира се, цитати: Второзаконие. 28:1 „Ако слушаш добре гласа на твоя Бог и внимаваш да вършиш всичките Негови заповеди, тогава Бог ще те въздигне над всичките народи на света.“ Или „Ако ходиш в пътищата Ми, и ако пазиш наредбите Ми, тогава ще ти дам свободен достъп между стоящите тук“ …Не са много наредбите Му, десетте пръста на ръцете ни могат да ги преброят, само че ние ги четем с широко затворени очи и още по широко неангажирано и апатично продължаваме да гледаме към всичко, което нарушава душевния ни комфорт.\nСлед скандалния филм „Баклава“ в почти всеки блог по интернет се четеше едно остро писмо – „Докога? Докога ще си затваряме очите пред децата на улицата, пред затъващото образование, пред крайната бедност и капсулиране на „аутсайдерите" в най-многобройното ни малцинство, пред детската проституция, пред наркотичната зависимост, докога…, докога…?“\nВсеки един от нас, очакващите христовото възкресение като поличба, че нещо ще се промени, може да продължи писмото. Докога ще бъдат застрелвани употребени момичета в Домове за деца, докога ученици в нормалните училища ще носят със себе си газови пистолети, докога учители и ученици ще воюват в класните стаи вместо да четат Хамлет? Докога…? Всеки от вас може да напише не по-малко остро писмо, но само ако дълго не е стоял с широко затворени очи. Ако иска в утрешния, следпразничен, следспасителен ден да не осъмва в националния ефир с поредната сензация за нов бюст на стара фолк-певачка, или за нов костинбродски славей, който иска всички да узнаят какво по-голямо мъжко достойнство си е присадил! Или, не дай Боже, за поредния гаф с корумпиран лекар, за поредните изгорели живи хора, за поредното набито дете… Наясно съм, че много хора ще сметнат думите ми за крайно неподходящи и скандални. Но скандалът явно се продава добре, докато ние си повтаряме с широко затворени очи, че щом един Спасител е тръгнал доброволно към Голгота да ни спаси от самите нас, то защо да не вярваме, че ще ни спасява отново и отново…Защо да не се надяваме, че ще стане чудо и в нашата страна обикновеното човешко същество ще бъде третирано почти тъй внимателно, както животинските видове във филмите на Animal planet. Защо да не разчитаме на звездата DARINA, с координати RA 52.96918731 и деклинация -34.73231401. Същата, която българи от САЩ подариха на близките на малката Дарина, неуспяла да пребори левкемията. Същата тази звезда, която ще трепка над нас винаги и ще напомня да бъдем добри и да вярваме, че от нас зависи светът да бъде щастлив.\nВеликден идва и е предпразнично. Предспасително. Предмилосърдно. Предмолитвено. Не зная църковните молитви, но имам една моя си молитва към Спасителя – да ни отнеме способността широко да си затваряме очите, ушите, душите. Да ни отнеме способността да отминаваме дребничките неща, които още ни правят хора. Душевният комфорт често е по-ценен от идеалите, желанието за собствено щастие е напълно разбираемо, но отговорността все още е наша. Отговорността на всички пътници преди ден в един раздрънкан междуградски автобус по линията Велико Търново – Горна Оряховица. Качи се жена с видим недъг, трудно се добра до седалката, не помоли никого за помощ, ниско навела глава и още по ниско се сви, когато групата тийнейджъри високо се разсмяха „Гледай, и костенурките се возят вече на автобус…“ Последваха още „оригинални“ реплики и най-лепкаво мълчание широко затвори очите на останалите пътници. Никой не защити жената. И от какво ли…. Хората предпочетоха да чуват, до да не чуят нищо и мълчанието се превърна в клей. Сетих се за думите на Монтен, че между нищото и най-малкото нещо на света разстоянието е по-голямо, отколкото между най-малкото и най-голямото, и си пожелах възкресението да бъде заразно. За всички нас.\n„Искам да купя живота на сестра ми! Моля, помогнете!" – с този призив Лора, сестрата на Дарина, започна кампания за набиране на средства в края на 2006 г. И за три месеца събраха 300000 безпомощни пред смъртта евро.\nИскам да купя на всички нови очи, широко отворени! Моля, помогнете!!


ГР. Алберобелло в италия\nКакво е "трула"\nКакво задължително трябва да видите в Алберобелло\nХрана и напитки в Алберобелло\nВ околностите на Алберобелло\nМястото, което може да удиви абсолютно всеки. Едва ли има човек, който да не знае, че има държава Италия. Но какво си представяме, когато говорим за нея – Рим, Венеция, Флоренция, Неапол?\nА чували ли сте за Алберобелло? Името на малкото градче, скътано в Южна Италия, означава „Красиво дърво”. И това, че не е популярна туристическа дестинация, въобще не го прави по-малко впечатляващо и изумително от всеизвестните италиански атракции. Ще се замислите, какво толкова чудно в един малък град. Например това, че абсолютно всички къщи са еднакви. Всъщност, те се наричат „Трули” и не можете да ги видите никъде другаде по света, освен в тази част на Италия.\nКогато пътувате към Алберобелло, си мислите – защо всички хора около вас, които вече са го виждали, са толкова въодушевени и щастливи? И се чудите – какво толкова мога да видя, което не съм виждал, наистина ли има нещо, което дори не мога да си представя? Какво ли ще ми разкажат за това място? Но още след първите минути в града разбирате, че вече сте се влюбили в него и наистина има милион причини за това. Започвате да си мислите, че това е един прекрасен сън, но не – истина е! Затова напомнят усмихнатите и приветливи местни хора, които са щастливи да видят как малкият им град кара туристите да онемеят.\nМлади, стари ... всички са усмихнати и изпълнени с приятни емоции, които предават на околните. Удивително е, особено за човек, живял само в България, да открие място, което е толкова изумително красиво, чисто, уникално, при това пълно само с усмихнати и любезни хора.\nМалкото градче се намира в провинция Бари, столица на регион Апулия, Североизточна Италия (Apulia, а на италиански – Puglia). Има около 11 000 жители и е известно най-вече с невероятните къщи, за които вече споменах – „Трулите”. Те са част от Списъка на световното културно и природно наследство на ЮНЕСКО от 1996 г.\nПлощта на район Апулия е 19 366 км2, а населението – 4 080 311 жители (2008 г.). Граничи с Адриатическо море на изток, Йонийско море на югоизток, Молис на север, Кампания – на запад и Базиликата на югозапад. Почти цялата територия на Апулия е равнинна. Има само един планински район – нос Гаргано и Монти Дауни, с най-висока точка 1150 м, в северната част на Апулия. Като цяло това е най-равнинният регион в цяла Италия. Освен това е и много сух, а лятото е изключително горещо.\nДъждовната вода прониква във варовика и образува подземни реки, които на някои места излизат на повърхността. Така се образуват много красиви пещери и дупки със странни форми. Особено забележителни са древните пещери в Кастелана Гроте.\nКакво е "трула"?\nТрулите са типичните сгради в Алберобелло, както и други части на Апулия. Можете да ги видите още в градовете Локоротондо (Locorotondo), Фасано (Fasano), Чистерино (Cisternino), Мартина Франка (Martina Franca) и Месапика (Ceglie Messapica). Трулите са забележителен пример за сухото строителство. Строени са от варовик и други камъни, без абсолютно никакъв цимент или друга спойка.\nПокривът им определено е впечатляващ и странен. Изграден е от два слоя и отвън има конична форма. Вътрешният слой е направен от големи парчета варовик. Външният е от варовикови плочи и има за цел да не пропуска вода. Ако застанете под него, вътре в трулата, ще видите, че има формата на арка.\nНа самия конус на покрива може да има нарисуван символ, който обикновено е с религиозно, но може да е и с друго значение – звезда, сърце, полумесец, кръст и други. На върха на покрива обикновено има орнамент, който също носи някаква символика. Покривът на една трула, в повечето случаи, е изграден от няколко конуса. Някога бели, покривите сега са черни, защото плочите са потъмнели от слънцето.\nСтените на трулата са много дебели, над 1 метър, с цел да осигуряват прохлада в помещенията през лятото и топлина през зимата. Стената е изградена от два слоя камък, между които има малки камъчета, и е бяла.\nОбикновено в трулата има централна стая, с допълнителни помещения, наподобяващи ниши. Не е имало специални помещения за децата. Те са спели в нишите, а кътчето им се е отделяло от общата стая със завеса. По-голямата част от трулите имат една стая под всеки конус от покрива.\nСъществуват много теории относно произхода на тези уникални сгради. Една от най-популярните е, че поради невероятно високите данъци върху имуществото в миналото, населението на Апулия прави конструкциите без цимент и други спойки, защото така цели големи части от къщите бързо могат да се разглобят. Твърди се, че една трула може да бъде превърната буквално в купчина камъни за около час. И когато пратеникът на краля дойде да я оцени, вече е късно и хората са се отървали от данъка. Невероятна теория, но като че ли тя надделява над останалите.\nОцелелите и до днес трули са много популярни сред туристите и често се случва англичани или германци да ги купуват. Както и италианци, разбира се, но определено трябва да са много заможни, защото удоволствието е изключително скъпо. От другастрана, реставрирането или каквато и да било друга дейност, свързана с трулите, е доста сложна. Собствениците им трябва да се съобразяват с редица регламенти, тъй като трулите са защитени от ЮНЕСКО. Така се превръщат в изключителен пример за това как една древна техника може да се запази в този модерен свят.\nПървите трули са построени през ХVІ век, след като местните фермери били принудени да се установят тук и да обработват земята. Фермерите изградили своите домове, използвайки варовика, който е в изобилие и е наблизо. Почвите в района са подходящи само за отглеждане на маслини, поради което маслиновите горички и днес са навсякъде.\nНай-добрият начин да усетите магията на трулите е да останете в една от тях. Някои от трулите са трансформирани в хотели. Силно казано хотели, защото са толкова малки … и толкова невероятни! Но въпреки всичко, стаите са направени удобни и уютни. Можете да си изберете трула в центъра на града или в околностите. Има възможност цялата да е само за вас, което наистина е невероятно и неповторимо преживяване.\nКакво задължително трябва да видите в Алберобелло?\nОсновното са трулите. Но има и много интересни малки музеи, разбира се, направени в трули, както и други приятни места, от които можете да си купите сувенири и да опитате местната храна.\nЦентърът на Алберобелло е типичен за малките населени места в Южна Италия – ниски сгради и тесни, криволичещи улички. Жилищните трули са основно на по-старите улици в града, а в центъра са доста по-малко.\nНай-живописните части на Алберобелло са две области, съставени почти изцяло от трули – над хиляда от тях.\nКато основна туристическа част в Алберобелло е обособена Rione Monti. Това е живописен квартал на склон, с изглед към центъра на града. Разходката в него е наистина приятна, но се пригответе за постоянното приветстване от местните търговци. Ще откриете цветни керамични свирки, миниатюрни макети на трули, сребърни бижута и какво ли още не. В много от сградите има нещо като малки барове, в които можетед а пробвате местно вино, бисквити и други тестени изделия.\nВтората област с най-много трули се нарича Aia Piccola. Тя е много различна от Rione Monti и е по-малко посещавана от туристи. Това е още една жилищна площ, с тихи алеи и с малки населени трули.\nОстаналата част от града са „обикновени” къщи или трули, пръснати живописно тук и там. Най- голямата църква в центъра – Chiesa dei Santi Medici Cosma e Damiano – също е много интересна. Главната улица, която започва от нея – Corso Vittorio Emanuele, води право към главния район с трули. Това е приятна уличка с барове, магазини, ресторанти и пейки, с насядали усмихнати възрастни местни хора.\nГлавният площад на града – Piazza del Popolo – е приятно отворено пространство с пейки и маси, на които можете да си починете и да се насладите на заобикалящия ви живот.\nНаблизо е градският музей – Museo del Territorio. Той е образуван от над десет комбинирани трули. В Алберобело има няколко други малки музея – на зехтина, на виното, на занаятите.\nСред малките трули има много кафенета и барове, разбира се в същия стил. Има и няколко ресторанти и пицарии, както и няколко малки магазини за храна. В четвъртък по традиция се провежда пазар за плодове и зеленчуци, където можете да купите някои местни специалитети. В най-големите ресторанти в центъра на селцето храната е повече от перфектна.\nГрадчето наистина е уникално място, но все пак е малко. След няколко дни разходки в него и разглеждане на трулите, сигурно ще искате да видите и нещо друго интересно. Разбира се, няма никакъв проблем. В района определено има какво да се види. Най-удобно е, ако разполагате с автомобил, но има и добре организиран обществен транспорт.\nВъпреки очарованието на Алберобелло, все повече млади хора бягат от него, за да намерят работа в големите градове. Така по-старите остават в опита си да ремонтират и поддържат уникалните си къщи, за да запазят вековните традиции на Алберобело.Макар и обременени с тази трудна задача, те очевидно се справят прекрасно и то с усмивка на лицето. Днес в Алберобело има оцелели около 1 600 трули, които се адаптират към нуждите на съвременния живот. Пожелавам ви някой ден да отидете и да видите всичко това с очите си!


Colorful Bacteria комбинира канализацията и светлината, за да направи чиста енергия - Общ - 2021\nColorful Bacteria комбинира канализацията и светлината, за да направи чиста енергия\nТова, което току-що пуснахте в тоалетната, може да бъде по-полезно, отколкото някога сте предполагали. Изследователите са открили, че вид лилави бактерии могат да разграждат органичните съединения, намиращи се в канализацията, и потенциално да ги превърнат в енергия.\nОрганичните съединения в отпадъчните води са обект на изследвания от десетилетия. Инженерите прекарват десетилетия, опитвайки се да измислят как да извлекат полезните елементи от канализацията. Все още обаче не съществува ефективен метод за екстракция и пречиствателните станции ги изхвърлят като замърсители.\nИзползвайки само лек електрически ток, тази лилава фототрофна бактерия може да бъде ключова за разграждането на отпадъците.\n„Един от най-важните проблеми на настоящите пречиствателни станции са високите въглеродни емисии“, каза съавторът Даниел Пуйол от университета „Крал Хуан Карлос“, Испания. "Нашият процес на биорафинерия, базиран на светлина, може да осигури средство за събиране на зелена енергия от отпадъчни води, с нулев въглероден отпечатък."\nОткъде идват лилавите бактерии?\nКогато човек мисли за фотосинтеза, често му идва на ум зеленото на хлорофила. Хлорофилът обаче оставя през есента, за да остави жълти, оранжеви и червени нюанси.\nИзследователите посочват, че фотосинтетичните пигменти се предлагат в куп различни цветове и организми. Това е мястото, където фототрофните бактерии влизат в игра.\nБактериите улавят енергията в различни пигменти. Въпреки това метаболизмът на организма, а не цветът, привлече вниманието на Пуйол и екипа. Бактериите са използвали органични молекули и азотен газ, а не CO2 и H20 за фотосинтеза.\nТази разлика им дава предимство пред други фототрофни бактерии и водорасли. Това също така означава, че те могат да произвеждат всичко от водороден газ до протеини до вид биоразградим полиестер поради този метаболизъм, според изследователите.\n„Лилавите фототрофни бактерии правят идеалното средство за оползотворяване на ресурси от органични отпадъци, благодарение на изключително разнообразния си метаболизъм“, обясни Пуйол.\nПреобразуване на отпадъци в биогориво с минимален въглероден отпечатък\nИзследователите обясниха, че една от най-вълнуващите ползи от разграждането на отпадъчните канализации е колко нисък е енергийният разход, необходим за това.\n"Нашата група манипулира тези условия, за да настрои метаболизма на лилавите бактерии към различни приложения, в зависимост от източника на органични отпадъци и изискванията на пазара", каза съавторът професор Абрахам Естеве-Нуниес от Университета в Алкала, Испания. „Но уникалното при нашия подход е използването на външен електрически ток за оптимизиране на продуктивността на пурпурните бактерии.“\nЦялата система се нарича биоелектрохимична система и използва метаболитните пътища в лилавите бактерии за свързване на електрони. Чрез подобряване на електронния поток в бактериите, електрическият ток може да ускори скоростта, която бактериите синтезират отпадъчни води.\n"Това показва, че лилавите бактерии могат да бъдат използвани за възстановяване на ценно биогориво от органични вещества, които обикновено се намират в отпадъчните води - ябълчена киселина и натриев глутамат - с нисковъглероден отпечатък", съобщи Естеве-Нунес.\nПуйол обясни в изявление, че има още повече възможности за подобрение:\n"Една от първоначалните цели на проучването беше да се увеличи производството на биоводород чрез даряване на електрони от катода в метаболизма на лилавите бактерии. Изглежда обаче, че PPB бактериите предпочитат да използват тези електрони за фиксиране на CO2, вместо да създават H2.\n"Наскоро получихме финансиране за преследване на тази цел с по-нататъшни изследвания и ще работим върху това през следващите години. Следете за повече метаболитни настройки."\nГледай видеото: Zülal. (Юли 2021).\nCopyright 2021 \_ Бизнес и интернет софтуер \_ Colorful Bacteria комбинира канализацията и светлината, за да направи чиста енергия


(Не)възможният Адолф - Издателство "Леге Артис"\nНачало / Безкрайна проза / (Не)възможният Адолф\n488 стр., м. к.\nИскам да разбера. Да разбера, не за да оправдая, да разбера, не за да спра да обвинявам. Да разбера, за да страдам по-малко.\nТрудно е да се повярва, че преди да започне Втората световна война и да превземе половин Европа, като нанесе чудовищни поражения на много държави, Адолф Хитлер е бил художник любител, рисувал е цветя и поляни. Той дори е кандидатствал в Академията за изящни изкуства във Виена, но на два пъти е бил отхвърлян. След войната картините на Хитлер са били иззети от американските военни, а много от творбите са били разпродадени за десетки хиляди долари. Част от творенията на диктатора са в неизвестност и до днес.\nЕрик-Еманюел Шмит взривява правилата на жанра и описва ред по ред истинския живот на Хитлер паралелно с измислената му съдба (тази на Адолф Х.). Всички герои са съществували наистина. „Целта на играта – твърди Шмит – е да покажа, че човек не се ражда чудовище, а става такъв. От един и същи ствол в крайна сметка може се родят две напълно различни индивиудалности.“\n„(Не)възможният Адолф Х.“ е сериозна, тежка, тревожна книга. Тя е красива литературна машина, която принуждава читателя да си задава понякога неочевидни въпроси за тъмната страна, която се таи в самия него. Като всяко размишление върху злото, и тя заслужава цялото ни внимание“.\nКакво ли щеше да се случи, ако Художествената академия беше взела друго решение? Какво ли щеше да се случи, ако точно в този миг комисията беше приела Адолф Хитлер? Този миг би променил хода на един живот, но би променил и хода на света. Какъв ли щеше да бъде двайсети век без нацизма? Дали в свят, в който Хитлер щеше да бъде художник, щеше да има Втора световна война и петдесет и пет милиона загинали, шест милиона от които евреи?\nТази вечер се чувстваше добре, но утре щеше да се почувства още по-добре, причинявайки болка на другите. Да живееш значи и да убиваш по малко.\nТрябва ли във всяка епоха ориста на гениите по тази земя да бъде унижението?\nДосега никога не се бе съмнявал в себе си. Беше познал и сблъсъци, и сцени. Беше получавал оскърбления и остри забележки. Но нищо досега не бе успяло да разклати вярата му. Смяташе се за необичаен, изключителен човек, стоящ над тълпата, по-богат на бъдеще и слава от когото и да било, и досега само бе съжалявал хората, които все още не бяха осъзнали това… Хитлер все бе гледал себе си през майчините очи, очи, изпълнени с обожание и прекрасни мечти. Той се обичаше, виждаше себе си чист, човек на идеала, на изкуството, забележителен човек, винаги под ослепителната светлина на своята звезда. С една дума: същество по-висше от другите.\nСпоред Хитлер всичко вървеше добре: и тъй, беше млад, обещаващ художник, любовник на красива вдовица, която го издържаше. Привидностите му стигаха и би сметнал силно неуместно някой да разчовърка и да открие, че художникът не рисува, любовникът никога не спи с любовницата, а стиснатата вдовица все пак си иска наема. Цялата действителност бе покрита от личния му поглед върху нея като с кожух от сняг.\nЛюбовта на зрелите хора към младите се подхранва или от омраза, или от доброта.\nСладък миг, в който хората се радват до дъно на онова, което ще изгубят. Миг на щастие, по-богато, заради носталгията по щастието.\nРазделиха се пред хотел „Стела” и всеки се прибра. Никога не беше ставало дума да живеят заедно. Те бяха изработили първите си оръжия в тази стая, от бойно поле тя се бе превърнала в тяхна градинка, оазис, в който минутите капеха бавно, някак различно.\nВече беше краят на лятото. Хитлер с безпокойство наблюдаваше как денят намалява и как зреят кестените. Хубавото време учтиво се бе задържало с лазурно небе и медни залези, като кокетка в бална рокля, която се бави на вратата на салона, за да събере още малко възхищение. Всеки пленителен ден бе удар с кинжал в сърцето на Хитлер: скоро студът и неговите съучастници сланата, снегът и тъмнината щяха да се разстелят по виенските улици и да затруднят, да оставят без подслон и без средства скитниците, да ги направят още по-нищи и по-гладни и дори да ги убият.\nЗимата беше дошла като съобщение за война. Внезапна. Ужасяваща. Жадна за трупове.\nХитлер толкова упорито отказваше да приеме своя упадък, че бе открил решение: беше ослепял и оглушал… Беше изпаднал до низините на обществото, но не искаше и да знае за това. Беше се отдръпнал от света и от самия себе си.\nПогледна Исус Младенеца, гол върху сламата, пращящ от здраве в розово-оранжевия си восък. На това хлапе не му беше студено, усмихваше се, имаше си и баща, и майка, надвесени над него, домашни животни, можеше да вярва в нежността на света, в хармонията на нещата, все още можеше да се надява и на бъдещето. Хитлер вече не можеше. Беше му толкова студено, че не можеше да се съблече. Не можеше и да се усмихва – на кого? Все още можеше да подаде ръка, но никой не я поемаше. Животът му бе навлязъл в зима, от която сега вече никога нямаше да излезе.\nНаведе се над безгрижния Исус, над това богаташко дете, просмукано от надежда и обич и печащо се като коледна пуйка под златистата светлина на свещите, чу как собствения му стомах курка от глад и бавно се изплю.\nКато всички невъоръжени срещу злото хора, и Адолф веднага помисли за смърт.\nАртистът умее да прави мед от всичко, дори от болката. Като всетърсещ, той може да си остане свестен човек или да се превърне в чудовище, което страда и кара другите да страдат, за облага на своето изкуство. По кой ли път щеше да поеме Адолф?\nИзобел бе получила дар: два високи и дълги крака, прекрасно оформени и гладки, забити в земята като трептящи копия. Диво божество с необуздани действия и вкус към кръвта тлееше под елегантната буржоазка в шумоляща коприна. Будоарът й миришеше на черен кукуряк. Тежко, опиващо, предизвикващо леко гадене. Насърчаващо.\nХитлер ликуваше с тълпата и сладострастно се поддаваше на заразителната емоция. Всеки лозунг, всяка песен подхващаше и той, и хвърляше гласа си сред десетките хиляди други. Вече не чуваше себе си, чуваше само монументалния сплотен вик, този нечовешки, почти металически крясък, хвърли се в него, разтвори се и щеше напълно да се изгуби, ако някаква слузеста връзка, дращеща гърлото му, не го държеше все още свързан със самия него. Тялото му сега бе само мембрана, която трептеше от тълпата, движенията и отзвуците на другите. Той, който винаги бе отказвал какъвто и да било физически контакт, сега се оставяше да го обладае цяла тълпа, да изпълни устата му, ушите, мозъка и сърцето, да бъде притискан, бутан, мачкан, задушаван, ослепяван, да залита, да си поема дълбоко дъх и да избликва със скок над телата, за да се гмурне отново сред тях. Отдаваше се без задръжки, без свян и без сметки на тези хиляди хора, защото те не бяха индивиди, а народ.\nСпътниците на Хитлер, млади буржоа, горяха от въодушевление. Израснали с парите, сигурността и задълженията на своята класа, те за малко не бяха загинали от скука. Бяха си мислили, че героизмът принадлежи единствено на миналото и приказките, бяха си мислили, че никога няма да познаят екзалтацията на действието, бяха чувствали носталгия по истинските опасности и на осемнайсет вече се смятаха за свършени. Войната им връщаше бъдещето. Вече тръпнеха от нетърпение. Щяха да познаят що е приключение. Пиха. Войната ги бе излекувала като чудодеен цяр. Беше им върнала младостта, силата на телата им, кипежа на кръвта, крака, за да тичат, ръце, за да се бият, да стрелят, да душат. Връщаше им члена – първия, мъжествения, единствения, – който се вдига при битка. Даряваше им величие, идеал, отдаденост. Пиха. И да оживееха, и да умряха, вече бяха благословени от нацията. Пиха.\nАдолф зачака мрака. Животът му в последните седмици се стичаше към тази нощ. Макар вътрешно все да я отхвърляше, той и я чакаше с нетърпение. Може би щеше да бъде последната му нощ на земята? Имаше нужда от смисъл и тази нощ придаваше смисъл на това, че бе изоставил изкуството си, на мобилизацията му, на месеците дресировка, на пътуването с влака, на срещата му с Бернщайн и Нойман. Сега навлизаше в едно свещено пространство\nНай-сетне небето угасна и всички цветове почерняха.\nСвистене. Ракета се запали в небето и пръсна призрачна светлина. Времето спря. Земята изглеждаше като направена от живак. Нищо не помръдваше, все едно пейзажът стоеше нащрек.\nМракът се завърна още по-гъст.\nКого да молим? Господ… Адолф никога не е вярвал и няма да промени мнението си точно в тази касапница.\nКак да се измъкне човек от този катаклизъм с една окаяна човешка кожа?\nИстината ли? Че каква нужда има човек от истината? За какво да преследва истина, която може да се окаже благоприятна за врага? Никаква полза. Трябва да преследваме единствено благоприятната за нас истина. Германия над всичко. Над всичко… Това беше Германия, неговата изумрудена кръв, неговият Граал. Щеше да се бие, за да защитава това. Гърдите му ставаха твърде тесни да поберат въодушевлението. Само Германия да не спечели твърде бързо. Когато изтръгваше вестниците от уличните продавачи и четеше големите заглавия, които обявяваха победите и славата на героите, горчивина добавяше стипчива капка в искрената му радост. Всеки нов триумф го притесняваше? Дали нямаше да стигне до фронта твърде късно?\nМъжете се къпеха голи в бистрата вода. Претекстът беше да се измият, но истината беше, че изпитваха необходимост да преоткрият едно тяло, което би могло да им служи за друго, освен да воюва. Колко бяха изящни, когато от тях паднеха всички униформи, шинели, гетри, наколенници, мешки и оръжия! Как ли някои успяваха да мъкнат всичко това?\nСъдбата му постилаше червен килим. Отново усещаше опиянението от детството – онова чувство, че никога нищо няма да може да се опре на неговата енергия.\nНе, той бе получил доказателство и то многократно, че не принадлежи на случайността. Небето го бе отличило. Звездата му сочеше път. Той не е като другите – той е човек с предопределение.\nСтранно нещо е приятелството. В любовта за любов се говори, а между истински приятели не се говори за приятелство. Приятелството се създава, без да се назовава, нито коментира. То е силно и мълчаливо. То е свенливо. То е мъжествено. То е романтичността на мъжете. То сигурно е много по-дълбоко и здраво от любовта, щом хората не го разпиляват по най-глупав начин в думи, признания, стихове и писма. То сигурно е много по-удовлетворяващо, отколкото секса, защото не може да се сбърка с удоволствието или сърбежа на кожата. Докато умирам, мисля за тази огромна безмълвна загадка и на нея отдавам почит.\nМъж и жена никога няма да се обичат така истински, както двама приятели, защото техните отношения са проядени от съблазънта. Те играят роли. Още по-лошо, и двамата търсят по-добрата роля. Театър. Комедии. Лъжи. В любовта няма сигурност, защото всеки мисли, че трябва да прикрива нещо и че не може да бъде обичан, какъвто е. Все привидности. Все фалшиви фасади. Голямата любов е една успешна и непрестанно подновявана лъжа. А едно приятелство е истина, която налага себе си. Приятелството е голо, любовта гримирана.\nХитлер обичаше войната, защото го бе разкрила за самия него. Беше щастлив, откакто се беше върнал от онази отпуска, защото сега имаше вяра. Да. Първата нощ в окопите бе получил откровение. Истинско. Първото в кратката му история. Беше открил, че войната е самата същност на живота.\nХората правят война помежду си. Те единствени. Не намесвайте Господ в това, ако обичате.\nНацията е страна, която се организира, за да ти осигури живот в мир.\nДа върнеш нещо към нормалността, значи да го омърсиш.\nМасата – дори да е съставена от мъже – е женска по същността си и обещаеха ли й съпруг, това я докарва до висините на възторга.\nНяма нищо по-егоистично от едно пеленаче. То протяга ръка, дърпа, чупи и всичко пъха в устата си. В първия ден човешкото същество е едно безсъзнателно чудовище, защото няма съзнание за другия. Всички ние сме започнали като тирани. Животът ни е опитомил с това, че ни е противоречал.\nЕдинствено съжителството на крайности в една и съща личност поддържа апетита на тълпата.\nТой е тук. Изправен пред тълпата. Но това е само предварителната игра.\nТълпата е жена; на жената й трябва време, а Хитлер е велик любовник, защото му трябва още повече време, отколкото нея. От самото начало той дава аргументи и идеи, но дава по малко. Не бърза. Сдържа се. Трябва да събуди желанието на тълпата. Иска тя да се разтвори. Пази пристъпите си за по-късно. Но когато се разпали, ще бъде силен, твърд, неуморим.\nВ любовта това се нарича жребец, в политиката демагог. Тайната на успеха е да не мислиш за оргазма на другия.\nХитлер кара тълпата да потрепери. Тя аплодира. Тя иска да участва. Той я подстрекава, оставя я да действа, възпира я, впива устни в нейните, за да й попречи да вика. Движи се напред-назад, маха превръзката от устата й и тя ликува.\nТой отново щурмува. Тя се изненадва. Какво? Вече?\nТой настъпва. Упорства. Тя го следва. Тя крещи. Той продължава.\nТя стене. Той сменя ритъма. Тя мърка и проплаква едновременно. Той ускорява. Включва се и сърцето. И тя стига до върха.\nТой продължава незабавно. Не. Тя не може повече. Тя е прелъстена. Разбрала е. Няма по-добър. Напротив, напротив. Той настоява и, странно, тя отново тръгва с него. Сега волята й е победена, тя му принадлежи, той е неин повелител и прави с нея, каквото пожелае. Той е нейният подарък и нейното бъдеще, защото вече е най-красивият й спомен.\nИ тя изпада в оргазъм пак, и пак, и пак.\nСега вече не може да различи върховите моменти на оргазма, отдала се е изцяло. Вика, без да спира.\nИ докато той я разорава, тя му обещава всичко, което той пожелае. Да. С теб. Не без теб. Никога вече.\nТой изведнъж се отдръпва и изчезва.\nИ тя изпитва внезапна болка.\nСрещу болката се изправя музиката. За да се освести, тълпата пее. И слиза в нормалния свят.\nДа, обещал е. Ще се върне.\nХитлер бе спечелил. Той беше новият канцлер на Германия.\nНеуспелият художник, някогашният бездомник, войникът, неспособен да заслужи нашивки, кръчмарският агитатор, оперетният пучист, девственият любовник на тълпите, австриецът, станал германец чрез административна хитрост, заставаше начело на една от най-богатите и култивирани страни в Европа.\nБеше крещял толкова силно, че някои го бяха чули. И бяха гласували за него.\nБеше крещял толкова силно, че някои го бяха сметнали за смешен. И се бяха оставили той да ги манипулира.\nне знаеха, че са избрали не политик, а артист. Тоест неговата пълна противоположност. Артистът не се прекланя пред реалността, той я измисля. Именно защото артистът мрази реалността, сътворява я напук. Обикновено артистите нямат достъп до властта – или са се реализирали преди това и в творбите си са помирили въображение и реалност. Хитлер пък бе стигнал до властта, защото беше неуспял артист. От десет години бе повтарял: „Ще вземем властта по законен начин. След това…”\nСлед това властта беше той.\nИскам да разбера. Да разбера, не за да оправдая, да разбера, не за да спра да обвинявам. Да разбера, за да страдам по-малко. Злото е загадка по-дълбока, отколкото доброто, защото в доброто има светлина, динамика, утвърждаване на живота. Как може човек да избере мрака?\nКакво е чудовището? Човек, който прави зло след зло. Осъзнава ли той, че върши зло? През повечето време не. Понякога да, но съзнанието за това не го променя. Защото чудовището се оправдава в своите очи, казвайки си, че никога не е желало зло. Злото е само произшествие по пътя.\nНа тази планета се върши толкова зло, а никой не се стреми към злото. Никой не е зъл по своя воля, дори човекът, който нарушава всички обещания, най-злият от убийците или най-кървавият диктатор. Всеки си мисли, че действа правилно, във всеки случай според онова, което той нарича добро, и ако се окаже, че това добро не е доброто на другите, ако то предизвиква болка, страдание и разруха, това е като следствие и не е било желано. Всички мръсници са с чисти ръце. Аз бях монахиня, която обикаляше из затворите в Прусия и мога да потвърдя: мръсникът спокойно гледа себе си в огледалото, обича се, възхищава се от себе си, оправдава се, има усещането – докато не се е провалил, – че превъзмогва трудностите, които възпират останалите, и не е далеч от това да приема себе си за герой.\nНа земята съществуват два вида чудовища: онези, които мислят само за себе си и онези, които мислят само за другите.\nЕдин убеден човек е въоръжен човек. Един изпълнен с увереност човек, на когото противоречат, след миг става убиец. Той убива съмнението. Неговото убеждение му дава властта да отрича, без спор и без съжаление. Той мисли с огнехвъргачка. Той утвърждава с оръдие.\nФанатизмът на човека, който смята, че не греши.\nОт епохата на Хитлер насам германското самосъзнание е същинска рана, поделена между срама и слисването.\nЧовекът се състои от избори и обстоятелства. Никой няма власт над обстоятелствата, но всеки има власт над своите избори.\nХитлер е едновременно извън и вътре в мен Извън в едно минало свършено, от което са останали само пепелища и спомени. Вътре, защото е човек, едно от моите възможни лица, и трябва да мога да го схвана.\nМиналото ни има само онази тежест, която ние й оставим – размишленията и работата ни помагат да го олекотим.\nЧовек винаги започва с провал.\nЮношата мечтае, не прави каквото трябва и поставя летвата твърде високо…\nЗа да оформи човек живия плет, трябва да го остави да порасне.\nГоспод ни дава и ни взема. Осъзнаваме, че ни е дал нещо чак в мига, когато забележим, че може да ни го вземе.\nТака е с живота, с таланта, с децата, с любимия човек…\nЧовеколюбието ми се изкова в поредица от загуби.\nПрелестен парадокс: пиша четиристотин страници книга, за да съживя един човек, а след това я посвещавам на неговия убиец.\nЕдин двайсети век без Хитлер… Тази геополитическа фикция ме занимава сериозно и погълна няколко месеца в размишления, макар читателят да види като резултат само няколко реда в този роман.


Гривна за Зодия Рак с Естествени Камъни Халцедон и Хематит, Гривна на – vipatelier\nHome › Гривна за Зодия Рак с Естествени Камъни Халцедон и Хематит, Гривна на Късмета\nГривна за Зодия Рак с Естествени Камъни Халцедон и Хематит, Гривна на Късмета\nГривна за зодия Рак с халцедон камък на късмета и сбъдване на желания за зодия Рак, подходяща гривна от естествени камъни и за зодия Стрелец и Водолей. Какъв камък да носим според зодията е един от най-често задаваните въпроси към нас. За това ние направихме специална колекция гривни за всяка зодия. Ръчно изработена зодиакална гривна за зодия Рак от естествени камъни халцедон и хематит розово злато с червен конец против уроки. Изключително нежно и стилно астро бижу подходящо за зодия Рак, гривна за късмет изработена според зодията със съчетание на цвета на бижутерската корда и естествените камъни. Камъните да зодия Рак, които подбрахме са халцедон и хематит в розово злато. Пречистени кристали за зодия Рак под знака на пълнолуние, заредени с положителна енергия, вплетени в гривна за късмет, любов, здраве, успех за вашата зодия. В тази колекция от гривни за зодии избираме внимателно подходящи камъни, които имат най силното положително въздействие. Астро гривната е ръчно изработена от бижутерска червена корда Care, сбъдва желания, усилва имунната система, предпазва от уроки, лоши очи и завист, успокоява.\nКамъкът Халцедон подобрява емоционалното състояние, символизира спокойствие, дава търпение, камък за зодия Рак с изключително силна положитела енергия. Халцедон е лечебен камък и предпазва от вируси, настинки, усилва имунната система. В съчетание с хематит е мощен талисман за сбъдване на желания и привличане на любов.


Преглед на слотове Spectra (Thunderkick) - Играйте безплатно онлайн | RTP - 96,4%\nSpectra - Слот машина\nSpectra налични в казиното по-долу\n1. Преглед на игрални автомати - Spectra\nСлотовете от Thunderkick винаги са били пример за цветни съвременни мобилни слотове. Друго творение на Spectra не е изключение от правилото. Емулаторът се отличава с необичайния си неонов дизайн. Ярките светлини, оригиналните форми и цветният начален екран са това, което характеризира развитието.\nТози видео слот ще се превърне в истинско откритие за вас, което ще ви помогне да се пренесете в света на ярките светлини и необузданото забавление. Тук можете да се насладите на забавен геймплей, както и да получите щедри награди.\nПреглед на игрални автомати - Spectra\nВ игралната машина Spectra няма конкретна сюжетна линия. Но това е напълно компенсирано от стилния и оригинален дизайн. За да направят ярките снимки по-видими, разработчиците направиха фона тъмен. Този нюанс помага да се подчертае определен неонов елемент и да се направи забележим и ясен. Специалната атмосфера се подчертава благоприятно от ярки анимации и различни мелодии.\nНяколко категории символи са поставени на тъмен фон в Spectra. Всички те са направени в ярки цветове и представляват картини, които са традиционни за класическите устройства. Основната група от тематични картинки са изображения:\nлист от детелина;\nВсяка от тези икони ви позволява да спечелите различни суми в Spectra. Групата от специални знаци не е толкова обширна и включва само една икона - символът Wild. Тази икона е представена с буквата W.\nЛипсата на Scatters в слота Spectra не означава липса на бонус възможности. Всеки играч може да разчита на получаване на допълнителни завъртания, в зависимост от символа Wild. Ако се появи на екрана, се активира функцията Wild Respin.\nВ допълнение, барабанът, върху който е паднала Wild Icon, прави още 1 завъртане. По време на бонус завъртанията, Wild Nudge също се задейства. Weidl запълва още 1 позиция върху неподвижната намотка. В резултат на това можете да получите цяла макара с Wild икони или няколко такива барабана наведнъж.\nЗа да се потопите в света на неоновите светлини, просто трябва да изтеглите Spectra на мобилното си устройство или да отворите играта на вашия компютър. Във всеки случай на екрана ще видите стандартен модел от 5 барабана и 30 активни линии. Преди да стартирате барабаните, трябва да кликнете върху бутона BET.\nВ това меню можете да изберете една от представените вариации на тарифите. Максималната стойност е 100 монети, а минималната е 0,1 кредита. Броят на активните линии също подлежи на настройка. Остава да изберете режима и да кликнете върху бутона за стартиране\nСедем от 0,7 до 7;\nДетелина от 0,5 до 3;\nЛента от 1 до 10;\nКръг от 0,1 до 1,4;\nКамбана от 0,5 до 4;\nПентагон 0,3 до 2,2;\nТриъгълник от 0,1 до 1,6.\nПроцентът на печалбите (RTP) в играта е 96,4%.\nПодобни игри на Spectra


CryptoPanic е служила като една от най -добрите платформи за най -новите актуализации на крипто събитията по целия свят. Всеки търговец на криптовалути и крипто ентусиасти постоянно търсят перфектния уебсайт за агрегатор на крипто новини, който им предоставя най -новите & коректни новини, свързани с крипто по целия свят.\nС идването на времето обаче се появиха различни други платформи Алтернативи на CryptoPanic днес. Тук ще обсъждаме най -добрите алтернативи на CryptoPanic, които могат да ви послужат еднакво или дори по -добре като платформа за агрегатор на крипто новини.\nНай -добрите алтернативи на CryptoPanic:\nCryptoViral е една от най -добрите алтернативи на CryptoPanic, които някога можете да получите. Освен че получавате функции, подобни на CryptoPanic, CryptoViral ви предоставя и допълнителни уникални БЕЗПЛАТНО.\nФункции, които карат CryptoViral да застане начело в нашия списък:\nTwitter & Актуализации на Reddit: По -голямата част от крипто актуализациите се споделят в дръжките на социалните медии, преди да проникне в новинарските публикации. В CryptoViral получавате достъп до най -новите актуализации на крипто директно от Twitter & Reddit БЕЗПЛАТНО.\nНадеждни източници: CryptoViral натрупва само новини от най -надеждните и надеждни източници на новини. Освен това, понякога CryptoPanic поддържа спонсорираните публикации да се появяват на страницата, което е обезкуражено от CryptoViral.\nДобавете монета по избор: CrytoViral ви позволява да добавяте и проследявате и алткойни по ваш избор. Просто кликнете върху опцията за добавяне на монети в дясната част на екрана, за да добавите желаната монета към вашия списък за проследяване.\nГласувайте бичи, мечи или знаме: В CryptoViral можете да гласувате Bullish или Bearish за новина в неговата платформа. Можете също да маркирате FUD съдържанието на платформата.\nПосетете CryptoViral, като щракнете тук.\nЗабележка: CryptoViral предлага 6 -месечно БЕЗПЛАТНО премиум членство при регистрация преди 31 декември 2019 г. Вземете своето безплатно членство сега!\nCryptoControl е друга страхотна платформа за агрегатор на крипто новини, която служи като перфектна алтернатива на CryptoPanic. Ярко тематичната платформа използва цветно кодирани кутии, за да съответства на различни категории новини.\nНещо повече, CryptoControl включва и вълнуваща функция, наречена топлинна карта на новините, която прави визуализирането на най -актуалните и жизненоважни новини през деня, филтрирани по важност, наистина гладко.\nПосетете CryptoControl, като щракнете върху тук.\nАгрегаторът за крипто новини & платформата за събиране на новини за биткойни ви предоставя актуализации на крипто в реално време от цял свят от различни източници на новини, блогове, медии и прессъобщения.\nCoinSpectator също така позволява на своите потребители да следят топ 16 на цените на криптовалутните активи на пазара.\nПосетете CoinSPector, като щракнете върху тук.\nНай-добрата платформа за агрегатор на крипто новини акумулира новини и информация, свързани с най-новите крипто събития от цял свят на едно място. Той е интегрирал събития с над 70 глобални крипто новини & източници на информация.\nFAWS е лесен за достъп платформа за агрегатор на крипто новини, позволяваща на потребителите да преглеждат от раздел в раздел новините, монетите, портфейлите, сигналите и източниците в платформата.\nПосетете FAWS, като щракнете върху тук.\nCryptoGoat е платформа за агрегатор на крипто новини, която събира новини, свързани с събитията в криптовалутата, в своята платформа за новини, за да могат да четат ентусиастите и крипто търговците. Крипто пространството използва формат, базиран на блог, за да предостави на своите потребители най-новата информация, свързана с крипто.\nCryptoGoat извлича новини от първокласните източници на новини като CoinTelegraph, като гарантира, че предоставената на обществеността информация е висококачествена.\nПосетете CryptoGoat, като щракнете тук.\nАко искате да стоите настрана от всички сложни формати и търсите платформа за агрегатор на крипто новини с проста и ясна информация, дадена в списъчен формат, CoinNA е най -добрата платформа за агрегатор на крипто новини за вас.\nВ CoinNA новините се филтрират според типа на монетата по подразбиране. Можете да изберете да прочетете най -новите крипто събития по света или да кликнете върху раздела с най -добрите истории, за да прочетете актуалните новини и блогове за крипто събития.\nПосетете CoinNA, като щракнете върху тук.\nCoinsLive е друг страхотен източник за агрегатори на крипто новини. Той предлага обобщен списък с новини, свързани с крипто & събития и пазарен анализ в лесно разбираема техника.\nCoinsLive също така позволява на своите потребители да търгуват и инвестират в криптовалута от своята платформа. И защо не? Използвайте първо CoinsLive, за да направите пазарна прогноза въз основа на най -новите крипто събития и след това да вземете разумни търговски решения на самата платформа.\nПосетете CoinsLive, като щракнете върху тук.\nЗа всички сериозни търговци на криптовалути, които търсят платформа за обогатяване на крипто новини, обогатена с търговия с криптовалути, Coinlib е най-добрата платформа за агрегатор на новини за биткойни, на която можете да положите ръце.\nCoinlib позволява на своите потребители да търгуват и сигнализират своите монети с техния анализ на монети в реално време. Освен че предоставя на потребителите най -новите новини, той също така съдържа отлични графики и графики за анализ на колебанията на пазара.\nПосетете Coinlib, като щракнете върху тук.\n9. Новини сега\nNews Now е една от най -старите платформи за събиране на новини, която стартира през 1997 г. и утвърди репутацията си през последните две десетилетия. News Now съдържа голямо разнообразие от новини, свързани с крипто и биткойн събития от цял свят.\nПлатформата използва лесен за използване интерфейс за своите потребители, като помага на всеки да получи достъп до дневната си доза от най -новите крипто новини.\nПосетете News Now, като щракнете тук.\nПлатформата за агрегатор на крипто новини разполага с топ 3 мечи & топ 3 бичи криптовалути на главната си уеб страница. Той се фокусира върху изучаването на поведението на голямо разнообразие от цифрови валути.\nCryptoCoinOwl предоставя на своите потребители най-новите крипто-свързани новини от цял свят от множество надеждни източници на крипто новини, а също така има функция за внезапни крипто сигнали.\nПосетете CryptoCoinOwl, като щракнете тук.\nТова бяха най -добрите платформи за агрегатори на крипто новини, които служат отлично като алтернатива на CryptoPanic. Използвай най -добрият агрегатор на крипто новини които отговарят на вашите крипто новини и други изисквания като търговец или ентусиаст на крипто.\nАгрегаторите за крипто новини ви помагат да предоставяте най -новите актуализации за криптовалутите, случващи се от цял свят, като по този начин ви помагат при вземането на правилни решения относно търговията с крипто в точното време.


Лоши очи - 45 статии | Sanovnik.bg\nТърсиш информация за Лоши очи? Разгледай последните ни публикации и статии за Лоши очи.\nУроките плашат хората от хиляди години - още от дълбока древност се е знаело, че някои хора разболяват, когото си поискат, само със силата на лошия си поглед. Този феномен се описва от много автори през вековете. Много...\nЕдно от най-мощното и заразяващо суеверие в световната история е идеята за урочасване и лоши очи. Най-големият ужас, изпитван от първобитните ни предци бил, когато погледнели в очите на свой събрат и видели там своето...\nУроките са част от древните народни поверия и се изразяват в негативната енергия, която някой би могъл да прехвърли върху вас. Ако ви мисли зло или ви погледне с лоши очи, казват възрастните хора, а вече много млади...\nСлучвало ли ви се е някой ваш познат или приятелка да ви направи възторжен комплимент за нещо, но вътрешно да усетите завист и недобронамереност в иначе „добрия тон”. Ако някой ви похвали възторжена за добре свършена работа...\nНа всеки се случва в един или друг момент от живота да контактува с хора с лош поглед, които умишлено или без да искат да ви нанесат зло, да ви урочасат или да пренесат върху вас своята негативна енергия. След срещата...\nВетрилото е характерен елемент от визията на азиатските дами. То придава женственост, стил и изтънченост. Освен това е идеално средство за разхлаждане в горещите дни. Но ветрилото е нещо много повече от моден атрибут...\nТалисманът е лична вещ, която символизира нещо, има силен енергиен заряд и е тясно свързана с енергийното поле на човека, на когото принадлежи. Независимо какво е неговото предназначение - дали е за късмет, за здраве,...\nУчени от НАСА откриха планета, която е изцяло направена от диаманти. Повърхността на планетата е прекалено наситена с въглерод, показват данните от телескопа „Спицър”. Ако се калкулира стойността на тази планета в долари...\nСъс сигурност сте чували за т.нар. урочасване и може би дори сте го усещали в даден момент. Всъщност, това означава, че човек с лоши очи или много негативна енергия е изпратил отрицателното си влияние върху вас. Може и...\nВодата, която има странни свойства от типа на това да помни информация, действа много добре на жените в депресия, убедени са норвежки психолози. Те направили експеримент с група жени, които били на ръба на нервна криза...\nС помощта на обикновен домашен паяк можете да гадаете за сбъдването на желанията си. Достатъчно е да намерите паяжина някъде в дома ви. През топлите дни можете да гадаете по същия начин с паяче, което е изплело паяжината...\nМентата е растение, което се използва широко в бита заради своите кулинарни и лековити свойства. Чаят от мента например е подобрява храносмилането, потушава възпалителните процеси в тялото, укрепва имунитета, понижава...\nМалахитът е бил скъпоценен талисман в Египет, Рим и Древна Гърция. Защитавал е от лоши очи, негативна енергия, но също така се е смятал за лек срещу всички физически болести. Древните са считали, че е балансиращ...


Ремонтите при НДК и Борисовата градина напролет – Строители БГ\nРемонтите при НДК и Борисовата градина напролет\nот Строители Бг · Публикувана 04.02.2014\nНапролет се предвижда да започнат ремонтите на пространството около НДК, Борисовата градина и по бул. „Ботевградско шосе“ от ул. „Летоструй“ до Околовръстното. Това съобщи в интервю за БТА кметът на София Йорданка Фандъкова. В момента се разглеждат офертите на 15-те кандидата за ремонт на пространството около НДК.\nЩе бъдат ремонтирани и възстановени настилките, тротоарите и велоалеите около парка, уличното и парково осветление, фонтана и водните каскади, автоматизираната поливна система, всички зелени площи – дърветата и цветните площи. Ще бъдат монтирани две обществени тоалетни и изградено видеонаблюдение.\nСрокът за приключване на ремонтно-възстановителните дейности е средата на 2015 г., отбеляза кметът на София.\nОчаква се през пролетта да започне подмяната на настилките на главния вход на Борисовата градина. Работата ще започне веднага щом бъде избран изпълнител. И тази процедура е в ход, документите на участниците се разглеждат от комисия, отбеляза Фандъкова.\nОбщината е планирала 123.8 млн. лв. за изграждане, основен ремонт и рехабилитация на улици от първостепенната улична мрежа. Това е почти три пъти повече в сравнение с 2013 г., коментира Фандъкова.\n7 млн.лв. са предвидени за ремонта на над 30 вътрешноквартални улици до края на годината. Предвидени са също 2 млн. лв. за ремонт на тротоарна настилка за цялата територия на Столичната община.\nОбщината е предвидила и изграждането на 56 км канализация и 20 км водопроводна мрежа.\nТази година започва разширението на метрото от бул. „Джеймс Баучер“ към ул. „Сребърна“. До началото на 2015 г. по план тези отсечки трябва да бъдат пуснати, посочи кметът.\nСледваща публикация Semmelrock с нови предложения, за да се радвате на красотата по-дълго\nПредишна публикация Светослав Глосов: Нужни са ясни правила за обществените поръчки\nКитайци влагат 100 млн. долара в завод за джанти в Русе\nот Строители Бг · Published 25.07.2016 · Last modified 09.02.2019\nСтудиото Mecanoo ще изгради новa „медна“ кула във Франкфурт\nот Строители Бг · Published 15.03.2019