Afskrift Fra Jens Chr. Jensens håndskrevne notesbog med optegnelser og efterskrifter - PDF\nAfskrift Fra Jens Chr. Jensens håndskrevne notesbog med optegnelser og efterskrifter\nDownload "Afskrift Fra Jens Chr. Jensens håndskrevne notesbog med optegnelser og efterskrifter"\n1 Afskrift Fra Jens Chr. Jensens håndskrevne notesbog med optegnelser og efterskrifter Indhold: Optegnelser, dateret 8. januar side 2 Afskrift af brev til Chr. Strande af 7. november side 21 - Sørgesang - side 24 Tilføjelser, dateret 17. Januar 1942 side 27 Tilføjelser, dateret 20. Oktober 1946 side 30 Efterskrift side 33 Ingvard Jensen, Slægtsgårdsarkivet, dateret 28/ side 34 Jens Chr. Jensen ( ) Side 1\n2 Nogle Optegnelser om min Slægt af Jens Chr. Jensen Side 2\n3 Flere Gange har jeg faaet Opfordring til at skrive noget om mine forfædre, hvilket jeg dog af forskellige Grunde hidtil har vægret mig ved. Min viden om dem er nemlig meget begrænset, da jeg ikke har haft Lejlighed til at arbejde med Slægtens Historie i Arkiverne, og saaledes har jeg ud over egne Oplevelser ikke stort andet end mundtlige Overleveringer at holde mig til. Hertil kommer, at jeg næppe kan give mine Fremstillinger en saadan sproglig Form, saa de kan læses med sønderlig Interesse. Ikke desto mindre faar jeg dog nu Lyst til at tage fat paa Arbejdet; i min Alder lever man jo meget i minderne, og derfor vil min Læser nok tilgive, at det hele vel nærmest bliver noget Gammelmandssnak. Begge mine Forældre stammer fra gamle Gaardmandsslægter, Far fra Vandborg og Ferring, Mor fra Hygum. Det Længste Far kunde gaa tilbage i Tiden, var til de sidste Aartiere i 1700 Tallet. Da boede der en mand i Brunsgaard i Vandborg ved Navn Christen. Hans Hustru hed Sidsel og var yngre end han. Hun skal have været en meget dygtig, men noget skrap Kone, og da manden døde, giftede hun sig IIGang omkring 1814 med Jens Christian Pedersen (Brunsgaard), der var født i Ml. Borup i Ferring i Efter alt, hvad jeg har hørt om ham, var han efter sin Tid en meget belæst Mand. Saaledes var han foruden Præsten den eneste i sognet, der holdt aviser, og alt, hvad jeg har set af hans skriftlige Arbejde, forbavser mig baade med Hensyn til hans klare Tænkeevne, hans velformede Sprog og hans smukke og næsten fejlfrie Skrift. Da han tillige var en afholdt Mand, var det en Selvfølge, at han blev betroet de offentlige Hverv, som en Bondemand paa den Tid kunde faa; ja endog udenfor hans Hjemegn kan man finde hans Spor. Saaledes blev jeg for en Tid siden overrasket over at se hans kendte Haandskrift inde paa Frederiksborg Slots Museum. Privat var han mange til Hjælp med Raad og Daad. Det gik dog ikke alle Tider lige heldig med hans Foretagender. Saaledes kom der en Gang en Mand til ham og bad ham være sig behjælpelig med at fri til en enke i Tørring. Han gik ind paa Forlangendet og en bestemdt Dag fulgtes de ad paa Frierfærd, men trods det, at Manden for at tage sig velhavende ud laante Jens Chr. Brunsgaards sølvbeslaaede Stok fik han dog et Afslag. Han blev gift 3 Gange, II Gang, en kort Tid med Pigen Sidsel Marie Christensdatter af Kaasgaard i Ferring, og III Gang med Kirstine Pedersdatter af Neder Strande i Vandborg. De to første Ægteskaber var barnløse; men i III Ægteskab blev der 12 Børn, hvoraf Far var den elvte i Rækken. Kun fire af disse Børn, tre Sønner og en Datter opnaaede den voksne Alder. Datteren Sidsel blev gift med Gaardmand Peder Damgaard Side 3\n4 i Vandborg og blev Moder til 13 Børn, der alle blev voksne, men det vil føre for vidt at følge deres Livsbane. Tre af dem udvandrede til Amerika. Den ene af Fars Brødre blev gift med Enken Barbara Borup i St. Borup i Ferring. I dette Ægteskab blev der ingen Børn. Som en Mærkelighed kan nævnes at der i St. Borup ikke er født Børn i 150 Aar. Gaarden er i al den tid ved Giftermaal gaaet fra Enke til enkemand og omvendt. Den anden af Fars Brødre Christen fik Brunsgaard, men han døde i en ung Alder 1864 af Tyfus ugift og Barnløs. Jens Chr. Brunsgaard arvede saa Gaarden efter Sønnen, men han var da over 80 Aar og blind. Man forstaar saaledes, at han følte sig meget lykkelig ved Far, da han kom hjem fra Krigen, usaaret, men ganske vist, efter at have overstaaet en alvorlig Sygdom (Lungebetændelse), hvis Følger han aldrig helt forvandt. For øvrigt fik han siden endnu tre Gange samme Sygdom. Sidste Gang, da han var 82 Aar, blev det med dødelig Udgang. Men tilbage til Jens Chr. Brunsgaard. Et interessant Brev fra ham til hans Svoger Chr. Strande har jeg foræret Lemvig Museum. Han benyttedes nok ogsaa ofte som Lejlighedsdigter. Endnu har man en Mindesang af ham om nogle forulykkede Fiskere fra Ferring. Sangen har følgende Overskrift: Sørgesang Over syv Fiskere af Ferring Sogn, som druknede i Havet Aar 1842 den 30 Oktober. Hans Sønner omtaler ham med stor Pietet. Som Børn gik de til ham med alt, hvad der laa dem paa Hjerte, og naar han færdedes med dem i Marken eller havde dem om sig i Stald og Lade, saa talte de med ham om alt mellem Himmel og Jord. Deres Leg kunde han ogsaa gaa med til. Engang synes jeg dog nok, han drev det for vidt hermed, idet han for at more drengene som 60 Aars Mand tillod sig at stå paa Hovedet oven paa Laden. Et smukt Kærlighedsforhold herskede stadig mellem ham og hans Hustru. Min Farbroder Peder Borup hørte jeg fortælle, at han kun én eneste Gang havde hørt et mildt bebrejdende Ord af sin Mor til Faderen, fordi hun syntes, at han gik for meget paa Besøg til Folk, hvad han havde stor Lyst til særlig paa sine gamle Dage, da han ikke kunde arbejde videre. De sidste Par aar han levede, maatte han paa Grund af Blindhed holde sig hjemme, men saa var han glad for, at Venner kom til ham i Hjemmet. Han Udtalte: Det er godt, at jeg er blind og ikke døv. En Udtalelse, jeg ikke rigtig kan forstaa. Samtidig med, at han var en alvorlig Mand, kunde han godt unde Folk Fornøjelser. Det er saaledes betegnende for ham, at han sagde til sine Børn: Naar jeg er død, skal I ikke foranstalte nogen særlig Sørgehøjtid, men hold en fornøjelig Begravelse Side 4\n5 over mig. Dette skete nok ogsaa efter Datidens skik. Gaarden beholdt han til sin død den 18. januar Hans Enke Kirstine, kaldet Kjæsten eller Kjæn Brunsgaard, døde først i Juni Maaned 1873 som Opholdskone hos Far, der overtog Gaarden ved sin Faders Død. Da jeg var 5 Aar ved hendes Bortgang, husker jeg hende ganske godt. Hun tog sig nok meget af mig. Maaske gav hun mig vel frie Tøjler, saa jeg var ved at tage Kommandoen over hende. Som min Barnepige var jeg stadig hos hende. Da jeg i 1870 var 2 Aar, blev Laden ombygget, og min allerførste Erindring er denne, at jeg i hendes Selskab staaende paa Bænken ved Vinduet saa den gamle Lade falde. Alt Murværket om den var borttaget, og ved Hjælp af lange Reb fastgjort højt oppe i Træværket ved begge Ender rokkede man frem og tilbage med den, indtil det hele med et brag styrtede sammen. At den nye Lade blev opført på den gamles Plads, husker jeg slet ikke. Om Vinteren klippede hun af Papir Mænd, Koner og Dyr. Vi anbragte dem paa Bordet og på hendes Dragkiste eller hængte dem op i snøre, og vi gik vist begge meget op i denne Leg. I Mørkningen betragtede vi Stjernerne, og her nævnede hun nogle Stjernebilleder, som hun kaldte Pers Pig og Marri Rok. Om Sommeren vandrede vi sammen ud paa Marken. Fra disse Ture husker jeg særlig en udflugt til Markens nordvestligste Hjørne, og her blev jeg meget betaget ved mod Vest at se Landtangen mellem Havet og Ferring Fjord, som jeg bestemt mente, kunde ikke være bredere, end at man lige kunde gaa langs ad den med et par Træsko paa. Til hendes Datter i Damgaard gjorde vi ogsaa Fodtur sammen. Paa denne Tur var det med stor Spænding, fra min Side, at vi vovede at klatre over en dyb Skelgrøft. I vor Have eller Kalgaard, som vi kaldte den, var der et rigtbærende Blommetræ, 3 Kirsebærtræer, som bar enkelte bær, et lille Æbletræ, som slet intet bar, og saa Køkkenhaven med Gulerødder (Morder), Pastinak, Sennep, Timean, Malurt, Grønkaal og Kaalrabi. Sidst nævnte blev kogt og spist sammen med Grønkaal. I Marken avlede man den slet ikke som Foderplanter. Der fandtes ogsaa et stykke Jord med græs til Blegeplads, og endelig var der en Blomsterhave næsten udelukkende med Roser. Naar disse stod i Flor, var det en Fest for mig at hjælpe Gammelmor med at plukke dem. Vi bar dem ind, og hun pressede dem saa sammen i en Stenkrukke vistnok sammen med Balsamblade, som vi ogsaa havde i Haven ved siden af Ambra. Om Vinteren lagde hun lidt af denne Krukke paa Kakkelovnen, hvor det frembragte Rosenduft i Stuen. Da hun døde og blev begravet, var jeg for første Gang paa Vandborg Kirkegaard. Her mindes jeg særlig Ringningen med Kirkeklokken og selve Jordpaakastelsen. Side 5\n6 Som nævnt stammer Mor fra Hygum. Hendes Far Niels Nørby fra Vester Nørby og hendes Moder Hanne Jensdatter (Ovesen) fra Ml. Paakær. Min Oldefader i Nørby hed Jesper. Om hans slægt ved jeg kun, at han havde en broder Chr. Borup, som ejede St. Borup i Ferring. Denne bror ombyggede Borup. Af disse Bygninger staar endnu Laden og Stuehuset (opført 1818). Endvidere anlagde han en Have, som vistnok var den smukkeste Vest for Lemvig. Dens Udstrækning baade i Nord og Øst for Gaarden er den samme endnu. Han må have været en Fremskridtsmand med Hensyn til Gaardens Drift. Som Bevis herfor findes endnu paa Gaarden et stort Sølvkrus, han har modtaget som Præmie for sin Dygtighed som Landmand vistnok af Landhusholdningsselskabet. Hans anden Hustru Barbara var min Gudmoder. Min Bedstefar Niels Nørby fortæller, at hans Far Jesper som gammel og skrøbelig Mand en Efterårsdag fik Lyst til at besøge sin Bror i Borup og han vilde ride fra Hygum til Ferring. Dengang var Vejene meget daarlige, hvorfor man næsten udelukkende brugte ridning til Samfærdsel paa længere Afstande, og Niels Nørby turde af denne Grund dog ikke lade den gamle Mand komme paa en Hest, men brugte det noget usædvanlige Befordringsmiddel at køre med ham, hvad han (Jesper) følte sig meget genert over og noget misfornøjet med. Det viste sig dog at være godt, at man valgte at køre. Til Borup gik rejsen uden Besvær, men paa Hjemvejen blev det en frygtelig Snestorm fra Nordøst. Den gamle mistede sin høje Hat i Stormen, - Vognene var på den Tid saa smalle, at der kun kunde sidde een i hver Agestol, - og det varede en Tid, før Niels Nørby opdagede, at hans Fader sad med det bare Hoved til dækket af Sne. Sønnen standsede Kørslen for at hjælpe Faderen, men denne raabte: Pas du Hestene og lad mig sidde. Han fik dog bundet noget om Hovedet paa ham, og Rejsen fortsattes til Hjemmet uden større Uheld. Niels Nørby er født i Han fortæller, at han mod slutningen af Krigen med England 1807 til 1814 blev tilsagt til at møde paa Bovbjerg for at deltage i Landets Forsvar. Man frygtede for, at Englænderne vilde forsøge Landgang, der i nærheden; men der skete ikke noget. Han fortalte ogsaa, at paa disse tider kom ofte mindre norske Skibe til Kysten ved Ferring, hvor de landsatte deres Trælast, og til Gengæld fik Grise, Korn og andre Landbrugsvarer tilbage til Norge. Indtil Havet i 1825 dannede Agger Kanal, var der ikke saa lidt Handelsforbindelse over Harboøre mellem Thy og Hardsyssel. Heri deltog ogsaa N. Nørby, idet han flere Gange red til Vestervig Marked. Siden gik hans Markedsrejser paa Hesteryg til Skyv (Skive), og naar han som Olding fik Besøg af vor Nabo Laust Borup, kunde disse to gamle Mænd vidt og bredt drøfte deres Rideture og Handelsoplevelser fra deres Manddoms Dage. Endnu en Ridetur men af anden Art vil jeg omtale. Niels Nørby var Sognefoged i Hygum i 30 Aar, og engang i denne Tid fik Egnen Kongebesøg. Kristian den 8. med Side 6\n7 Dronning Karoline Amalie var i Lemvig og paa Bovbjerg, maaske ogsaa paa Harboøre. Da Majestæterne forlod Lemvig, var Egnens Sognefogeder samlede for at ride foran Kongens Vogn til Struer. Som Paaskønnelse herfor forærede Kongen hver af dem en Medalje af Sølv med Kongens og Dronningens Billede paa. Denne Medalje opbevares endnu i Slægten af Johannes Strande i Hjerm. Da Gaarden Nørby ligger i Nærheden af Limfjorden, er det forstaaeligt, at en Del af Niels Nørbys Oplevelser knytter sig til denne Fjord. Som Dreng løb han meget paa Skøjter, hvilken Idræt han nok opnaaede stor dygtighed i, og naar Isen var god, tog han ofte en Tur til Lemvig, hvor han baade som Dreng og som ungt Menneske havde Fornøjelse af at drive Kapløb med Lemvigerne. Hvor Lemvig Torv nu findes, laa paa disse Tider Byens Kirkegaard rundt om Kirken. Herfra fortæller han om, at han havde spillet Klink med Byens Drenge, saaledes at de kastede Mønterne mod Kirkegaardsmuren. I 1839 drev Havet ved en Vestenstorm saa meget Vand gennem Agger Kanal inde i Fjorden, at der blev stor Oversvømmelse ved dens Kyster. Vester Nørby laa paa et lavt Strøg, og her gik Vandet en Nat ind i alle Husene. I Sovekammeret sejlede Mors Vugge omkring. Som Følge af denne Naturbegivenhed besluttede Niels Nørby at flytte Gaarden til et højere beliggende Sted paa Gaardens Mark, og i denne anledning købte han en del Tømmer i Lemvig. Som allerede nævnt var Vejene langt fra gode, og han besluttede derfor at lade Tømmeret fløde fra Lemvig til Ryltorvet paa Hygum Strand. Tømmerflåden blev altsaa dannet i Lemvig, og en Sommernat, da der var vindstille, fastgjorde man den ved en Trosse til en Robaad, hvor Niels Nørby sammen med flere sad ved Aarerne, og en Mand var paa Flaaden for at stage, hvor Vandet ikke var for dybt. Denne Mand faldt i Søvn i Løbet af Natten, hvad han siden maatte døje adskillige Spottegloser for; men Rejsen lykkedes, og efter en streng Nats Arbejde naaede man vel til Ryltorvet. Fra hans Sognefogedvirksomhed fortæller han et og andet. Meget af det Arbejde, som nu hører under Sogneraadet, paahvilede i hans Tid Sognefogden, saaledes Vejvæsen, Snekastning og meget andet. Med Hensyn til Veejnes Vedligeholdelse inddelte Sognefogden Vejene i visse Stykker i Forhold til Gaardenes Størrelse at holde i Stand. Denne Ordning var billig for Sognet men til stor Besvær for Sognefogden. De fleste holdt deres Vejstykke i nogenlunde god Stand; men enkelte var i høj efterladende og umedgørlige. Saaledes nævner han tre Gaardmænd i Hygum Sogn ved Navn Ove, nemlig Ove Nygaard, Ove Paakær og Ove Byskov. De to førstnævnte var altid paapasselige med deres Vejstykke, men sidstnævnte Ove, der var hans Svoger og Sognets største Gaardmand, havde han stadig store Bryderier med. Vedligeholdelsen blev ikke foretaget i rette Tid, og blev der endelig gjort lidt vejarbejde fra Sdr. Byskov, var Udførelsen yderst slet. Side 7\n8 Og Sognefogdens Stilling var ikke behagelig, han vilde helst staa i godt Forhold til sine Sognemænd, men fik han dem ikke til at udføre deres Vejarbejde, som de skulde, kunde han vente en skarp Irettesættelse eller mere end det af Herredsfogden. En Tid var der en Baron Rosenkrans som Herredsfoged i Lemvig. Denne Baron var meget tjenstivrig og tillige galsindet, saa det var en stor Lettelse, da han blev efterfulgt i Embedet af en mere medgørlig Mand. Da Niels Nørby var 75 Aar, blev han Enkemand, hvad der gav anledning til at han afhændede sin Gaard til Sønnen Jens. Ligeledes nedlagde han sit Sognefogedbestilling og flyttede til Brunsgaard men fik ophold fra Nørby. I Brunsgaard tilbragte han 7 Aar til sin Død, som indtrådte den 14. april Paa hans 82 Aars Fødselsdag den 17. april blev han lagt i Kiste. Endnu lidt om N. Nørby under hans Ophold i Brunsgaard. Da han flyttede hertil, var han efter sin Alder en rask Mand. Jeg mindes, at jeg fulgte ham paa Fodtur til Hygum. Her var vi paa Kirkegaarden ved hans Hustrus Grav, og saa var vi i Gaarden Nørby, Pasgaard, Neder Kammersgaard, Ml- og Vester Paakær samt i Sønderby. I disse Gaarde havde han Slægt, dog ikke i Pasgaard. Her var Konen Ane, Moders bedste Ungdomsveninde, et Venskab, som varede Livet ud imellem dem; og Anes Far Jens Pasgaard satte Niels Nørby stor Pris paa. Han var en fornøjelig Mand, som ogsaa kom paa Besøg i Brunsgaard, og han maa have forstaaet at tale med Børn. Saaledes fortalte han mig en Vinteraften om Stjernerne, og da man samme Aften spillede Kort, - Hundrede og et tabte han alle sine indvundne Nødder, hvorfor han tilsyneladende med stor Sorg beklagede sig til mig, hvilket havde den Virkning, at han fik mig til at græde af Medlidenhed og fik mig til at gaa i Forbøn for sig hos Mor, saa han af hende fik en lille Forsyning til at fortsætte Spillet med. Da jeg var voksen fortalte min Farbroder Peder Borup mig om Jens Pasgaard, at han saa ham første Gang ved mine Forældres Bryllup, og da alle vilde hilse paa ham og tale med ham, tænkter han (P. Borup) at enten maatte denne Mand være en Nar eller ogsaa en særdeles klog Mand. Snart opdagede han, at det sidste var Tilfældet trods hans lidt aparte Udseende. I min Barndom laa de tre Gaarde: Vester, Mel- og Øster Paakær i Rad lige op ad hinanden. I Vester Paakær var Konen Gret Søster til min Mormor. Ml Paakær ejedes af Enken Maren, hvis afdøde Mand var min Moders Morbroder. Her var Indkørslen til Gaarden gennem en Port midt paa Laden, hvad der forundrede mig meget. Vi var sidst i Sønderby, og herfra kørte man os til Snabe i Hove. Jesper Sønderbys to Sønner Jens og Andreas var med Vognen, og det første stykke af Vejen, til vi naaede det Sted, hvor nu Klinkby Station findes, var saa daarlig, at én flere Gange maatte gaa ved Siden af Vognen for at holde paa den, saa den ikke skulde vælte. Det varede dog kun et Aar eller to, at Niels Nørby kunde færdes frit omkring under sit Ophold i Brunsgaard. En Dag i Maj, da Kreaturerne første Gang skulde paa Side 8\n9 Græs, hjalp han til, men en Stud løb imod ham, saa han faldt og forslog sin Hofte meget slemt. Følgerne heraf forvandt han aldrig, og siden maatte han, saa længe han levede, gaa ved Hjælp af en Stok og en Krykke. Om Vinteren maatte han holde sig inden Døre, men om Sommeren kunde han liste omkring i Gaarden eller højest tage en lille Ronde tæt udenom denne. Naar han kunde være ude, vilde han gerne sidde paa en blød Bænk Vest for Gaarden. Her nød han det smukke Udsyn over Markerne og over Havet fra Ferring til langt mod Nord over Harboøre. Paa denne Tid blev Fyrtaarnet opført paa Bovbjerg, og det interesserede ham at se paa, hvorledes dette Taarn Tid efter anden voksede frem. Om Vinteren forslog han Tiden med at vinde Tvist og Garn, spinde Hamp, væve Faaregrimer og andet lignende. Tobakspiben brugte han næsten uafbrudt. Om Morgenen fik han en Pibe før han stod op, og naar han om aftenen kom i Seng, sluttede han Dagen paa samme Maade. Rygningen fortsatte han til det sidste. Endog den Dag han døde, fik han sig nogle sug, men da vilde det ikke rigtig gaa for ham. Endnu et lille Træk: Naar han sov Middagssøvn, morede det os at høre, hvorledes han i Drømme kunde oplæse lange Skrivelser affattede i stiv Kancelistil; han optrådte da som Sognefoged. Godt Humør var han næsten altid i Besiddelse af. Han talte skæmtende om sin legemlige Svaghed og var glad for at modtage Besøg af Slægt og Venner. Især var hans Fødselsdag en stor Dag for ham. Da kom der adskillige Gæster vel nærmest fra Hygum, og foruden hans Familie fra dette Sogn var det ham en stor Glæde at se sin gode Ven Lærer Nørby og Gaardmand Jens Aabjerg ligeledes fra Hygum. Sidstnævnte var Sogneraadsformand for Hygum-Hove i 16 Aar og Broder til Lemvig kredsens Mangeaarige Folketingsmand Chr. Aabjerg. Niels Nørby var en religiøs Natur og ikke blot dette men en bevidst Kristen. Skønt han ikk var egentlig syg, længtes han dog mod slutningen af sine Dage efter at dø og komme hjem til Herren, og den sidste Dag, han levede, var vist den lykkeligste i hans lange liv. Hans Jordefærd foregik fra Brunsgaard til Hygum Kirke. Lærer Berg, Vandborg sang Liget ud og havde affattet et Ligvers, som han oplæste. Foran Ligvognen kørte en Vogn, hvorpaa sad afdødes to Sønner hver med et stort Alterlys som Gave til Kirken. Paa hvert Lys var anbragt en Navneplade alt efter gammel Skik paa Egnen, en Skik der sikkert stammer fra den katolske Tid. Far kørte Ligvognen, som var efterfulgt af en Snes Vogne, og som vi kom frem sluttede enkelte Vogne sig til saaledes N. Nørbys Svoger Ove Byskov fra Sdr. Byskov. Hans Svigerinde Stine Lodborg fra Rom var vist med fra Brunsgaard. Jeg var paa Vognen fra Ml. Paakær, og paa Bakken ved Byskov fik vi Lærer Nørby op paa vor Vogn; her sluttede mange Fodgængere sig til Ligtoget. Pastor Brøndum fra Vandborg forrettede Begravelsen, men af hans Tale husker jeg intet. Efter Begravelsen kørte Følget med til Brunsgaard, hvor der holdtes to Dages Sørgefest, som for øvrigt ikke prægedes videre af Sorg. Anden Dagen sluttede med en Side 9\n10 stor Punchebolle, som Mor fik Ros for af Mændene for dens gode smag. Jeg saa, at hun tømte en lille flaske Citronessens i bollen, dette plejede nok ellers ikke at blive brugt. En begivenhed ved min Farmors Begravelse glemte jeg at nedskirve. Ved 2. Dagsbegravelsen, gik Mændene lidt uden for Gaarden, hvor der stod nogle Høstakke paa en lille Eng. Deres Humør har nok staaet højt; thi de gav sig til at springe Buk over Stakkene. Lærer Berg Broder til Folketingsmand C. Berg foretrak til stor Morskab for Forsamlingen at slaa en Kolbøtte over en Stak. Hans Kone Md. Berg var paa dette Tidspunkt gaaet hjem, men Berg vilde ikke saa tidlig forlade det gode Selskab, idet han sagde: Det er sjældent, jeg har min frihed. Berg var min Lærer til jeg blev 12 aar. Han var en dygtig Lærer og en god Mand, som vi elskede højt. Om min Mormor har jeg ikke meget at fortælle. Efter hvad jeg har kundet forstaa paa Far, havde hun vist et noget vanskeligt Sind. Hun døde da jeg var 4 Aar. I 1871, da jeg var 3 Aar, husker jeg, at hun var paa Besøg i mit hjem, og efter nogle Dages Ophold her fulgte jeg hende til Nørby i Hygum. Far kørte os paa Vej til Engbjerg Præstegaard. I denne Gaard boede den Gang hendes mangeaarige Nabofolk fra Kloster i Hygum, hvorfor hun vilde aflægge dem et Besøg. Det eneste, jeg husker herfra,er, at Indgangen til Stuehuset fandtes paa Husets nordre side ud mod Landevejen, og saa var der i Gaarden en Datter, som spillede Harmonika for mig, hvad der interesserede mig meget. Et saadant Instrument havde jeg aldrig set før. Fra Præstegaarden gik vi til Hygum, hvor det var Bestemmelsen, at jeg skulde være en uges Tid. Her hos mine Bedsteforældre befandt jeg mig rigtig godt. Kun en Oplevelse var mig i disse Dage ubehagelig. Det skete nemlig, at Herredsfogden i Uniform kom kørende til Nørby, vel for at tale med Sognefogden om et eller andet. Denne mand fandt jeg meget frygtindgydende, og efter hans Bortkørsel udsøgte jeg mig et Skjulested, hvor jeg vilde anbringe mig, hvis han skulde komme igen. Mor kom snart til at savne mig. Hun syntes hun stadig hørte min stemme og smaa Trin, og efter faa Dages forløb maatte hun af sted til Nørby for at hente mig hjem. Vi skulde gaa hele Vejen, og Mormor fulgte os paa Vej op mellem Engbjerg Høje. Inden vi skiltes, satte vi os lidt paa en Harve, og her gav den gamle Kone mig tre Mark, em Sølvmønt, svarende til en Krone i Værdi. Da vi naaede ned gennem Engbjerg forbi Nyrup, kom Far gaaende imod os. Han havde vor Hund Fylla med, og den kendte jeg paa Afstand, før jeg kendte ham. Turen gik saa let for mig til Brunsgaard, især da Far bar mig nogle Gange et lille stykke Vej. Om Mormors Død og Begravelse husker jeg intet. Som jeg har omtalt Fars voksne søskende, bør jeg også medtage Mors Søskende. Hun havde 3 Brødre: Jens, Jesper og Christen. Sidstnævnte døde i 20 Aars Alderen af Difteritis, og om ham har jeg kun at meddele, at han var meget afholdt af sine Søskende. Jo, saa har Jens Knudsen Troldborg ogsaa fortalt mig, at Christen Nørby, Side 10\n11 en gang var kommet ham til Hjælp med Lemviger Drengene. Disse Drenge var ogsaa i min Drengetid frygtet af Landsbydrengene. Jens Nørby var den ældste af Flokken. [Det er forkert det var Jesper/HN] Han var i flere Aar paa Lodborg, som forkarl hos sin Moster Stine. Da han kom hjem til Nørby, medbragte han Kr. for sit Arbejde paa Lodborg, saa han kunde let overtage Nørby nogle aar efter, og saa varede det ikke længe før han blev gift med en noget velhavende Pige fra Vester Krogshede i Bøvling. Denne forbindelse var hans Far meget glad for, da det viste sig, at hun var en god Kvinde, som fik en gavnlig Indflydelse paa sin Mand ikke mindst ved at bremse noget paa hans alt for store Hang til at samle Penge. Mellem 10 og 20 Aar derefter forærede Stine Lodborg ham Gaarden Pinholt i Tørring, hvor hun havde boet nogle Aar, efter at hun havde givet sin Brodersøn David Gaarden Lodborg i Rom. Nu solgte Jens saa Nørby og flyttede til Pinholt, men en Del Aar efter solgte han ogsaa denne Gaard og købte en mindre Landejendom i Rindum tæt uden for Ringkøbing. Her boede han i en længere Aarrække som en rig Mand; men med Aarene, da han blev gammel blev det ham for besværligt at være Landmand, og han solgte da sin lille Gaard og købte et Hus paa Bøvlingbjerg. Her levede han af sine Penge, indtil han døde omtrent 100 Aar gammel. Jens Nørby havde 3 Børn: Hanne, der døde ugift, Marie der ligeledes er ugift, og som driver en sæbeforretning i Lemvig, og saa Niels, der blev Landbrugskandidat, for siden at rejse til Polen, hvor han nok blev Godsbestyrer og gift med en polsk Dame. Nu er der saa kun Jesper at omtale. Han købte en af Sønderbygaardene i Hygum og blev gift med en Datter Stine fra Ml. Byskov. I Sønderby, hvor han foruden at drive Gaarden ogsaa drev lidt Hestehandel, boede han alle sine Dage. Der blev i Ægteskabet 4 voksne Sønner og en Datter Hanne, der døde som ung. Sønnerne var Jens, Andreas, Peder og Niels. Jens fik Gaarden Bøvring i Fabjerg, andreas købte Skafsgaard i N. Nissum, Peder hvis Bryllup jeg var med tili Ørsted Skole ved Randers, købte en stor Gaard Tvendesminde i Vonsild ved Kolding. Det gik godt for ham en Del Aar, men siden gik det saaledes tilbage for ham, at han maatte sælge Gaarden, og nu bor han nok i Kolding under smaa Kaar. Den fjerde Søn Niels fik Fødegaarden Sønderby, som han ombyggede og flyttede. Han blev gift med Maren, en Datter fra Sejbjerg i Tørring. Deres Ægteskab blev barnløs, og nu har de solgt Gaarden og købt et Hus i Lemvig. Skønt jeg har skrevet, at det vilde føre for vidt at omtale mine 13 Søskendebørn i Damgaard, saa vil jeg dog her skrive ganske kort om hver af dem, da jeg lige har fortalt lidt om mine Søskendebørn på Mødrenesiden og som følger, vil jeg anføre dem efter alder. Side 11\n12 1. Mariane, udvandrede til amerika omkring 1886, blev gift derovre med en Nordmand, var hjemme paa Besøg 1904, død. 2. Povl, gift med Hanne, en Datter fra St. Hovda, ejede Bak i Hove, død. 3. Jens Christian, aandssvag, død. 4. Mads, var gift I Gang med Stine Hvas, II Gang med Sine Vang (Dalgaard), havde med hende mange Børn, hvoraf kun to blev voksne, Karl der døde i Amerika, og Stine Vang Damgaard, der er Landssekretær for K.F.U.K. Mads ejede Damgaard; baade han og Hustru er døde. 5. Peder, udvandrede omkring 1884 til Amerika, blev gift derovre med en dansk Pige, fik mange Børn, var Farmer, lever vist endnu. 6. Chr. Borup, fik som Arv en Hedelod ved Raabjerghøj i Vandborg, fik denne opdyrket til en god lille Gaard var gift med Sine Henriksen, en Datter af Lærer J. Brun Henriksen, Engbjerg, lever endnu som Enkemand, men er skrøbelig. død. 7. Kirstine, gift med Chr. Pøtgaard, Ferring. Hun var svagelig i mange Aar, er 8. Gitte, ugift, var længe Husbestyrerinde hos Lærer Hansen, Hogager, flyttede med ham til Holstebro, og var hos ham, saa længe han levede. Hun led i mange Aar af gigt, døde i Holstebro. 9. Kristine, gift med Boelsmand Mads Bjerg i Vandborg, død. 10. Anders var min gode Ven, udvandrede til amerika 1885, var i Danmark paa Besøg i 1904, opholdt sig en Uges Tid hos os paa Mols, havde været gift i Amerika med en Pige fra Langeland, men var allerede Enkemand under sit Besøg her hjemme, lever vist endnu. 11. Petrine 12. Christen Damgaard 13. Ane Disse tre fulgte med deres Forældre, da de flyttede fra Damgaard til Nørmark en Ejendom paa 6-7 Tdr. Land som blev udskilt fra Damgaard. Petrine og Ane blev meget tunghør og led af Gigt, navnlig Ane, som i mange Aar kun kunde gaa ved Krykker. Kristen blev ogsaa i sine sidste Aar daarlig af Gigt, og saa blev han som Barn døvstum som følge af en hjernebetændelse. Nu er ogsaa disse tre døde. Alle 13 var levende, da den yngste fyldte 40 Aar. Nu skulde jeg saa til at skrive om mine forældre, og lad mig begynde med Mor, da hunvar den ældste og den, der døde først. Hun er født den 12. september Side 12\n13 Det eneste hun havde været ude fra Barndomshjemmet, før hun blev gift, var et Ophold paa Lodborg hos sin Moster Stine, vistnok et Aars Tid. Hun fortalte derfra, at naar Terminstiden var inde, kom der mange til Lodborg for at betale Renter af laante Penge, og det var en Fornøjelse at se og høre, hvor glade disse Mennesker i Regelen var for, at de nu var fri for Rentebekymring det første halve Aar; men hos Chr. Lodborg og Hustru mærkedes ingen Glæde over de modtagne Penge, snarere var der Bekymring for, hvorledes de nu skulde faa dem bedst anbragt. Denne Oplevelse tog Mor som Bevis paa, hvor lidt Lykke Penge kan give. Da Far og Mor blev gift 19 Septbr. 1866, var han 25 Aar og hun 29. [I kirkebogen står 19. oktober/hn] Baade i Henseende til Evner og Energi var hun ham overlegen, og om end noget ubemærket var hun den drivende Kraft i alt Arbejdet paa Gaarden, saa det gik godt fra Haanden; men om nogen vilde paastaa, at hun ordnede alt i Gaarden, saa er dette ikke rigtigt. Hvorledes der skulde handles med Kreaturer og lignende har jeg aldrig mærket, at hun blandede sig i, og hvorledes Marken skulde drives bestemte Far sikkert ogsaa ene, selvom hun maaske nok noget paa Skrømt kunde klage sig noget over de mange Penge, som hun sagde han grov ned i Jorden ved Dræning. Og naar Far ombyggede hele Gaarden, var det ham der ordnede denne Sag og bestemte, hvorledes Husene skulde indrettes. I saadanne Spørgsmaal havde han stor praktisk Sans, hvad Mor savnede. Det eneste uden Dørs Arbejde, der sorterede under Mor, var Havens Anlæg og Drift; her havde hun langt større interesse end han. Hun fik den kulegravet og planeret, og fik den udvidet to Gange, og i det hele gjorde hun i Aarenes Løb et stort Arbejde ved dens Drift og Pleje. Et andet arbejde, som optog en Del af Mors Tid, var Mælkens og Flødens Behandling. Hun kunde malke, men dette Arbejde var hun dog kun undtagelsesvis med til. Derimod skummede hun Mælken, passede Fløden og ordnede Kærningen, som hun dog ikke selv udførte. De sidste Aaringer, før Andelsmejeriet kom, forlod vi Stavkærnen for at gå over til en større Kærne med Svinghjul. Smørret blev ikke længere solgt til Købmanden i Lemvig, men blev sendt i Fjerdinger og siden i Dritler til en Kommissionær i København. Om Sommeren lavede hun mange gode Oste. At slagte de store Beder havde vi aldrig fremmede til. Om Brygning og Bagning kunde der skrives meget, med dette vil føre for vidt. Lysestøbning var et betydeligt Efteraarsarbejde, som blev udført, indtil Petroleumslamperne fortrængte Tællelysene. Spinderokken brugte hun flittig om Vinteren og hun sendte meget Garn til Vævning, samt strikkede alt Undertøjet, hvad nok kun faa kunde maale sig med hende i Dygtighed til. Finere Haandarbejde kunde hun ikke. Det eneste Arbejde, hun tog sig af i Marken, var at binde Tvillinger, naar Kornet skulde køres ind. I saadanne Dage var hun rigtig i Humør. Hun og en Kone, Ane Konrad kunde binde omtrent saa hurtig, som en Karl kunde forke. Side 13\n14 I mange Aar lod Peder Borup sin Fædrenearv 2000 Kr. blive staaende i Brunsgaard, men der kom da en tid, da han opsagde Pengene, og om denne begivenhed vil jeg fortælle lidt. I en Aarrække havde P. Borup haft et par Tjenestefolk, Forkarlen Jens Villesen og Pigen Trine. De blev Kærestefolk, vilde giftes og bad P. Borup om et Laan paa 2000 Kr. for at kunde købe Langbossen i Vandborg. Denne Hjælp var han villig til at yde paa den Maade, at han opsagde sine Penge i Brunsgaard og gav den døvstumme Chr. Damsgaard og hans yngste Søster Krøblingen Ane hver 1000 Kr. og disse 2000 Kr. skulde Jens Villesen saa indtil videre forrente til de to førnævnte. Denne ordning var jo ganske god og fornuftig, men dette kunde Mor ikke rigtig forstaa, og det satte hendes Humør betydelig ned. Maaske hun havde tænkt, at denne Arv aldrig skulde udbetales. I alt Fald talte hun til mig om, at det var meningsløst, at vi i Brunsgaard skulde skatte til St. Borup, som hun udtrykte sig. (Kvindelig Logik) Far havde ikke Pengene, og at gaa til en Bank for at laane dem syntes Mor var en meget kedelig Udvej; men hun fandt paa andet Raad. Hun tog til Pinholt til sin Moster Stine Lodborg, og dette hjalp. Pengene fik hun til Gave eller Forskud paa Arv, og det var vistnok ved samme Lejlighed, at Mor lovede Mosteren at tage et par forsultede Kvier paa Græs. Vi skulde vistnok have den ene som Godtgørelse for Græsningen, men vi fik nok Lov at beholde dem begge uden Betaling. (Hun var en god Moster at ty til; den Moster var ikke syg!) Om der var før eller efter denne Begivenhed, at Stine Lodborg forlangte, at flytte til Brunsgaard for at bo der Resten af sine Dage, husker jeg ikke men trods det, at det sikkert kunde have givet mange Penge at tage hende, nægtede Mor dog dette Forlangende, hvad der nok ogsaa var godt. Hun overlevede Mor i 6 år. Mors Sind var ikke altid saa ganske ligevægtig, og overfor Far kunde hun vist til Tider blive noget urimelig, men at hun havde denne Svaghed at kæmpe imod, var hun ogsaa selv klar over, ligesom hun bedre end nogen anden forstod ham. Hun sagde engang til mig omtrent saaledes: Der er ingen, der ved, hvor god Far er, han kan tilgive og glemme alt. Hun elskede Far, og blev han syg, hvad flere Gange skete, saa var hendes Omhu for ham næsten ubegrænset. Ogsaa overfor os Børn var hun meget omhyggelig, hvad hun dog ofte søgte at skjule for andre. Saaledes mindes jeg, at jeg paa en Regnvejrsdag om Efteraaret skulde ud at vogte løsgaaende Kreaturer, at hun vist følte nogen Medlidenhed med mig. Hun fik mig klædt godt paa i Køkkenet, og samtidig gik Tjenestepigen og forrettede et Arbejde i Bryggerset, hvortil Døren stod paa Klem. Hun smilte venlig til mig, men alt imens talte hun mig til med høj Røst og i noget haard Tonefald og lod mig vide, at jeg hverken var Sukker eller Salt og kunde have godt af at komme ud for at blive gennemblødt til Skindet. Hvem af os Børn hun holdt mest af, sagde hun aldrig, men jeg var ikke i Tvivl om, at hun i sit stille Sind foretrak mig. En dag mindes jeg, at Jesper Sønderby var paa Besøg i Brunsgaard. Han, Far og Mor samt jeg, der den Gang har været Aar, Side 14\n15 sad ene i Stuen, og Samtalen kom hen paa, om Forældre kunde have lige stor Kærlighed til deres Børn? Far erklærede, at han ikke vidste, hvem af os Børn han holdt mest af, men Mor svarede straks, at hun var ganske klar over, hvem der havde hendes største Kærlighed, og saa saa hun med sine milde Øjne hen til mig. Hun var vist nok opslidt i en tidlig Alder. I alt Fald var det tydeligt, at hendes Kræfter tog stærkt af fra 50 Aars Alderen eller vel endnu noget før. Men dette, at hun begyndte at føle sin Afmagt, har maaske nok bidraget til, at hendes i øvrigt religiøse Sindelag mere end tidligere kom til at forlade det jordiske og at søge opad. Ved denne Tid kom Pastor Nielsen som ung Præst til Dybe, og det varede ikke længe, før vi i Brunsgaard fandt til Dybe Kirke, og ikke mindst Mor blev stærkt paavirket af hans trosvarme Vidnesbyrd. Kirkegangen til Dybe blev nødig forsømt og mine to Søskende kom til at gaa til Konfirmationsforberedelse hos ham. Kirstine fik hun endogsaa anbragt i Dybe Præstegaard den Vinter, hun gik til Præst; thi hun syntes, det maatte være godt for hende at opholde sig der frem for at gaa den lange Vej hen og hjem, hvor meget af det gode, hun fik at høre, let kunde glemmes i Konfirmandernes lystige Kreds. Det nye Stuehus, som blev bygget 6 Aar før hun døde, glædede hun sig meget ved, og her kommer jeg til at tænke paa en Sommeraften, Mor og jeg havde været ude et Sted, og vi gik ind ad Døren til den østre Gang. Herinde gav hun sig til at tale om det nye Hus og ytrede sin Glæde over det derved, at hun talte om, hvor meget vi havde Gud at takke for, og at hun ikke kunde forstaa, at hun maatte findes værdig til at opleve dette Gode, som vi her havde modtaget. Og saa gav hun sig til at fortælle om nogle Udtalelser af hendes Mor, som havde oplevet den trange Tid i Førstningen af forrige Aarhundrede, da Englænderne næsten ødelagde vort Land ved Krigen 1807 til 14. Hendes Mor havde sagt: Ja nu begynder Tiderne at bedres, og Folk indretter sig mere behagelig, og det vil gaa fremad endnu. Folk vil bygge Huse at bo i saa flotte, som de aldrig skulde flytte fra dem, men saa vil de ofte glemme Herren. Mor talte saa om, at hun var bange for at vi var inde i disse Tider. Maaske har hendes Frygt ikke været ubegrundet. Nu kommer nok atter Nedgangen; maatte vi benytte denne ret. Det gik jævnt tilbage med Mors Helbred, og da hun blev henimod 60 Aar, var det let at se, at hendes Dage snart var talte. Da jeg var hjemme i Julen 1896, var det kun ved Hjælp af sin Viljesanspendelse, at hun var meget oppe, men hun maatte ligge en Del af Dagen, og snart efter Nytaar maatte hun gaa til Sengs for ikke mere at rejse sig. Hun led af Kræft vistnok i leveren. Hen i Marts fik jeg brev fra Far, at Mor gerne vilde se mig endnu en Gang, og saa rejste jeg straks hjem. Hun var meget svag, men ganske aandsfrisk, og hvad jeg oplevede i Bøn og Samtale sammen med hende i de Par Dage, jeg var hos hende, vil jeg slet ikke prøve paa at gengive; men jeg rejste til Mols med Tak til Gud for den gode Mor, han havde givet mig. Side 15\n16 4 Dage før hun døde var det min Fødselsdag, og hun fik det ordnet saaledes, at der til Dagen blev sendt mig en stor Billedbibel, som altsaa blev den sidste Gave, jeg modtog fra hende. Fredagen den 9. April døde hun efter forudgaaende store Lidelser men med Guds Fred i sit Hjerte og Jesu Navn i sin Mund, saa længe hun var klar. Ugedagen derefter Langfredag den 16. April 1897 blev hun begravet under stor Deltagelse. Hun fik ikke Lov at opleve, at jeg blev kaldet til Førstelærer i Vrinders, hvilket skete den 21 de i samme Maaned, som hun døde. Om Fars Barndomshjem har jeg allerede skrevet lidt, og ret meget ved jeg ikke fra denne Tid, derfor vil jeg nøjes med at fortælle om den Dag, han blev født. I de sidste Aaringer før 1841 havde der i Brunsgaard tjent en Pige, som man satte stor Pris paa. Nu skulde hun giftes og som Paaskønnelse for hendes gode Tjeneste skulde hendes Bryllup fejres i Gaarden. Det kom til at gaa saaledes, at tidlig paa Bryllupsdagen den 25 Oktober 1841 blev Far født, og alt stod godt til, da Bryllupsgæsterne indfandt sig. Jens Chr. Brunsgaard præsenterede sin nyfødte Søn for Gæsterne, og det blev ordnet saaledes, at Barnet kom med i Bryllupstoget til Kirken for at blive døbt, og Bruden holdt det for Daaben. [I kirkebogen står 24. oktober 1841 for brylluppet/hn] Dette ansaa man for et godt Varsel om Lykke baade for Bruden og Barnet. Saaledes har Far fortalt, og at det stemmer med virkeligheden, har jeg faaet bekræftet ved at læse i en gammel Kirkebog for Vandborg sogn. Nu gaar vi saa en Snes Aar fremad i Tiden. Fars Morbroder Chr. Strande, levede og døde som Ungkarl, gik til sidst fra Gaarden paa Grund af manglende Interesse for dens Drift og for hans Lyst til at gøre Opfindelseer og forsøg af forskellig Art. For at Gaarden ikke skulde gaa helt i fremmed eje, købte hans Slægt den ved Tvangsauktion. Køberne var Jens Chr. Brunsgaard, Peder Borup St. Borup i Ferring og Anders Chr. Munksgaard i Vandborg. Sidstnævntes Datter Grete blev Husbestyrerinde, og Far blev Bestyrer, og saa fik Chr. Strande Lov til at blive i Gaarden til sin død. (Om Chr. Strande har jeg for øvrigt fortalt noget i Lemvig Folkeblad for nogle Aar siden.) Men om Efteraaret i 1863 blev Far udskrevet til Soldat, saa han maatte forlade Bestyrerpladsen, og da Krigen med Tyskland snart efter brød ud med Frederik den Syvendes Søs, blev han indkaldt. Som vordende Rekrut kom han ikke til Dannevirke men skulde møde til Uddannelse i København vistnok i Februar Md Side 16\n17 Rejsen til København blev besværlig. Den nærmeste Jernbanestation var den Gang Viborg, hvortil de udskrevne fra Lemvig Egnen lejede Hestekøretøj, men da de kom til Viborg, erfarede de, at Tyskerne havde sprængt Jernbanebroen over Gudenaa ved Langaa. De saa det sidste Tog Øst fra komme ind til Viborg, og der var stor Forvirring. De maatte saa leje Vogn eller gaa, som de bedst kunde, til Aalborg, hvorfra man haabede, at de kunde sejle til København. Her gik de i 4 Dage indkvarterede hos Borgerne. Far var nok uheldig med at faa et daarligt Logi hos en rig men gerrig Dame, der gav ham daarlig Forplejning i mod en høj Betaling. Andre af hans Medrejsende traf gode Pladser. Endelig kom der et svensk Dampskib for at føre de indkaldte til København. Sejlturen gennem Limfjorden til Hals var dejlig, og mange sang og var i godt Humør; men det tog snart en trist Vending, da Skibet ved Aftenstid kom ud i Kattegat, og Blæsten tog til, saa Bølgerne gik højt. Det blev en ubehagelig Nat, hvor de fleste var søsyge, og Skibet saa maadelig ud, da det næste Formiddag sejlede ind til København. Her blev de ankomne indkvarterede paa Sølvgadens Kaserne og maatte gaa til Øvelse paa Eksercerpladsen ved Rosenborg. Paa denne Plads saa han General de Meza gaa under Bevogtning, han var 72 Aar men meget ret og spændstig. Som bekendt var han jo frataget Overkommandoen over Hæren, fordi han uden krigsministeriets Tilladelse havde rømmet Dannevirke. Da Rekruttiden var forbi havde Prøjserne allerede taget Dybøl den 18. April, hvorfor Far sammen med mange andre blev sendt til Als for at deltage i Forsvaret af denne Ø. De blev puttet ind i forskellige Afdelinger, hvor der var Huller efter ældre faldne Soldater. Her saa han, at Prøjerne havde travlt med at vende Skanserne ved Dybøl, saa de derfra kunde beskyde Als. De lod ugenert deres Vagtafdeling trække op om Dagen, hvilket Danskerne for deres Vedkommende kun turde benytte Natten til. Da Fars Afdeling blev trukket over til Fyn, inden Als blev taget, fik han ikke lejlighed til at skyde paa Tyskerne, men han havde dog staaet paa Forpost imod dem med skarpladt Gevær. Paa Tiden omkring 29. Maj, da Als blev taget, laa hans Bataillon ved Nyborg, og nu fik Soldaterne der Ordre til at tage til Middelfart i Ilmarch, da man var bange for, at Tyskerne vilde gaa over Lille Bælt til Fyn. De første tre Mil efter Odense foregik Marchen saa hurtigt, at mange styrtede og maatte efterlades i Vejgrøfterne, men saa kom Overlægen kørende og naaede dem. Han var vred og skældte Officererne ud. Det hjalp, saa den sidste Mil til Odense tog lige saa lang Tid som de tre første tilsammen. Far sammen med mange andre lagde sig paa Odense Torv,og han havde aldrig hvilet saa godt som paa Brostenene her. Borgerne ynkedes over Soldaterne, kom ud til Side 17\n18 dem og beværtede dem rigelig med de bedste Fødevarer de havde. Derefter mødte fynske Gaardmænd med Vogne for at køre dem de 6 Mil til Bæltet. Der var gennemgaaende raske Heste forspændt, og det blev en hurtig og fornøjelig Køretur. Far blev indkvarteret på Herregaarden Katrineberg, det vil sige, at han og mange andre anbragte sig om Natten paa en Mødding, der var dejlig med Halm, hvor de laa blødt og sov godt. Snart kom Far til Sjælland, og under Vaabenstilstanden, der endte med den sørgelige Fredslutning, opholdt han sig i Hillerød, som den Gang kaldtes Frederiksborg. Som Følge af Krigens Anstrengelser blev han her alvorlig syg (Lungebetændelse) og han maatte ligge paa Lazaret i 14 Uger, men han kunde ikke rigtig komme til Kræfter og blev derfor hjemsendt som udygtig til Krigstjeneste. Hjemrejsen gik vist med Skib til Aarhus, og saa kørte han med Toget til Viborg, maaske hans første Jernbanerejse. Om denne Rejse fortæller han, at Toget, han var med, gik om Natten, at han saa den gloende Ild staa op af Lokomotivet, og at det gik med en frygtelig Fart. Og saa sagde han: Æ????, Herre Jesus, hvis der springer nøj! Rejsen tog et Døgn fra Viborg til Lemvig, hvortil han naaede om Morgenen meget forkommen og forfrossen. Han søgte til vor gamle Købmandsgaard, Skovs, hvor Gaardskarlen lige var staaet op, og han fik Lov til at putte sig i hans varme Seng, hvor han blev det meste af Dagen. Om hans Hjemkomst til Brunsgaard har jeg tidligere fortalt. Atter gør vi et lille Spring fremad i Tiden og tænker på Far som Gaardmand. Skønt der vel nok var betydelige Mangler ved hans Dræningsarbejder bedømt efter vor Tids Metoder, saa regner jeg alligevel med, at disse Arbejder der tilsammen tog en halv Snes Aar, var hans største Bedrift ved Gaardens Forbedring. Da han fik Gaarden, var der saa mange Engstykker og Mosehuller, for en stor Del af lille Værdi, at en Karl havde 14 Dages arbejde med at slaa Græs, og da han afhændede Gaarden, var saa godt som alle disse Arealer forandrede til god Agerland. En dag gik jeg sammen med vor Nabo Laust Borup paa Brunsgaard Mark, og saa talte han om Jordens Opdyrkning og sagde: Dette skulde Jens Chr. Brunsgaard bare have set, han vilde nok have udbrudt: Se, se se! Da jeg en anden Gang gik Nord for Gaarden og flyttede Studene, hvoraf der stod 20 i Rad, mødte jeg Fars Søster Sidsel Damgaard, og hun sagde noget om, at havde hun ondt ved at tro sine egne Øjne, naar hun saa de opdyrkede Marker og saa stor en Række Kreaturer paa dem. Den besværligste Dræning var vel nok Hovedledningen fra Ø. Borup Mose til Klokbjerg. Dette Arbejde tog en hel Vinter, og Mor maatte bære sin store Part af det, idet Arbejdsfolkene fik Føden i Brunsgaard mod en Betaling af 2 Mark (66 Ø) om Dagen pr. Mand, og det var Folk med god Appetit, saa selv med Datidens Priser var Betalingen for lav. Arbejdet udførtes paa Akkord, og da det skulde betales, fik Mesteren en Daler i Overskud til sig selv i Fortjeneste, saa nær var det spist op. Den dybe Grøft skred Side 18\n19 nemlig sammen Gang paa Gang og to Gange kom en Mand til at sidde fast, den ene Gang ikke uden Livsfare. Far merglede vist ogsaa hele Marken. Dette gav et stort Slid baade paa Mennesker, Heste, Vogne og Redskaber. Men da man næppe havde nogen rigtig Viden om Jordens Kalktrang, eller hvor mange Procent Kalk Mergelen indeholdt, tør jeg ikke have nogen begrundet Mening om, hvor stor Værdi dette Arbejde havde. Han dyrkede Raps i nogle Aar, hvad ikke ret mange brugte. Denne Afgrøde kunde give en stor Aarsindtægt, men det var nok alligevel et stort Spørgsmaal, om denne Driftsmaade var heldig, da Rapsen udpinte Jorden. Vi Drenge, der om Efteraaret skulde vogte løsgaaende Kreaturer, var meget ked af Rapsen, da kreaturerne næsten ikke var til at holde borte fra den. Derimod kunde vi godt lide at være med til dens Indbjærgning, der foregik under festlige Former, som jeg dog ikke skal komme nærmere ind paa. Et arbejde, Byggeriet, maa jeg ogsaa nævne. Laden blev opført i 1870, som jeg vist allerede har skrevet. Begge Fløjhusene er fra 1880 og Stuehuset fra Nu maa disse Bygninger vel nok betegnes som noget forældede, men i sin Tid hørte de til de bedste i Sognet. Streng legemlig Arbejde kunde Far ikke magte i den Tid, jeg kan huske. Det skulde da være, at han haandsaaede Kornet i nogle Aar; men snart blev ogsaa dette ham over Kræfterne. Niels Skovmose saaede det vist et Aar, saa besørgede Chr. Hvas det en lille Tid, og siden blev det Forkarlens Arbejde. Hvas saaede paa én Dag 16 Tdr. Havre; efter denne Dags Arbejde holdt han sig over Lænderne, da han gik hjem. Skulde der høstes med 3 Jern hjalp Far sammen med en anden at binde op efter den bagerste Høstmand, og naar Kornet blev kørt ind, ladede han det en Tid. Naar der skulde køres Gødning, eller Mergel, hjalp Far ogsaa til med at køre. I flere Aar var hans Vægt omkring 113 pund. Til Mors Bekymring kunde hun ikke faa ham i bedre Stand, hvad der derimod, da han blev en gammel Mand, lykkedes hans Svigerdatter Mette. Livet i Gaarden gik vel i disse Dage, som i de fleste andre. Arbejdstiden var vel om Sommeren lang, men jeg mindes ikke, at nogen klagede over det, ikkeengang, naar man undertiden om Høsten tog et godt Stykke af Natten med. I Efteraarstiden havde man ikke som nu Roerne at bjærge, hvad der jo var en stor Lettelse. Om Vinteren var det et stort Arbejde at faa plejltærsket alt Kornet, og naar Karlene om Vinterafterne havde spist Mellemmad, maatte de ud for at skære Hakkelse en Times Tid, og saa var det snart Nættertid ; da man hele Aaret fik Kærnemælksgrød med haandskummet Mælk til. (Grøden var hele Byggryn kogt i Kærnemælk, en solid Ret at sove paa) Nogen egentlig Husandagt holdtes ikke, men Mor fik gennemført, at man som Regel sluttede Dagen med den lille Salme: Jeg er træt og gaar til Ro. Her sang Far for, Mor kunde slet ikke synge. Side 19\n20 Da Mor døde var Far kun 56 Aar gl., men da min Bror Niels paa den Tid tænkte paa at vilde gifte sig, fandt saavel Far som vi Børn, at det var bedst, han afstod Gaarden til Niels. Dette skete saa, og Far forbeholdt sig Ret til et Værelse i Stuehusets sydvestligste Hjørne samt Kost og Pleje med alle Fornødenheder for én Krone om Dagen, saa længe han levede. Her boede han så i 26 Aar til sin Død og levede en lykkelig Alderdom. I flere Aar syslede han med et og andet snart ude og snart inde, alt som man havde lidt Brug for ham. At gaa Ærinder vilde han meget gerne, saa fik han Lejlighed til at besøge Folk og faa en Samtale med dem, men for øvrigt gik han ogsaa ofte ud blot paa Besøg. Men hvor meget han elskede at komme ud, saa var dog Hjemmet det bedste Sted for ham. Her havde han boet saa godt som alle sine Dage og her fik han en kærlig Omgang og den alleromhyggeliste Pleje af sin Svigerdatter samt ogsaa af Børnene, da de voksede til. Da Mettes Far Mathias Mægbæk blev Enkemand, afstod han Gaarden til sønnen Jens og flyttede til Brunsgaard. Her kom han til at bo i Stue sammen med Far, og det var ganske rørende, som de to gamle Mænd kom til at holde af hinanden. Kunde de ikke sove Natten ud, forslog de Tiden med Samtale, og blev Far længe ude paa Besøg, gik Mathias og længtes efter ham. Dette gode Forhold fortsattes i flere Aar, til Mathias døde, og da var det vist Far en stor Savn at miste ham. En anden god Ven havde han i sin Nabo Niels Skovmose. Disse to var jævnaldrende og havde været Omgangsvenner fra deres Drengetid af. Ogsaa i Soldatertiden fulgtes de ad, dog blev Far som allerede nævnt hjemsendt noget før de øvrige Soldater af hans Aargang. Dette kom ham paa en Maade til Gode idet han var fri for Soldatertjnesten i 1870, da Tyskland og Frankrig kom i Krig. Dette Aar blev Niels Skovmose sammen med mange andre indkaldt for at forsvare vor Sydgrænse, da man frygtede for, at Tyskerne skulde gøre Indfald i vort Land, hvad dog ikke skete. Med stor Medfølelse saa mine Forældre, at Niels skovmose drog hjemme fra, og Mor var uhyre taknemlig for, at hun beholdt Far hjemme. Indtil sine sidste Aar færdedes Far meget ude, men han fik en brat Afslutning paa sine Fodture. Ved Nytaarstid 1923 gik han en længere Tur til et Sted i Tørring i Nærheden af Fyrtaarnet, hvad der ikke generede ham. Næste Dag var han hos Niels Skovmose, hvilket blev hans sidste Udflugt, thi da han vaagnede den paafølgende Morgen, var han lammet i venstre Side, saa han hverken kunde løfte Haand eller Fod, dog var han klar og kunde godt tale. Saaledes maatte han ligge i godt 10 Maaneder, indtil han fik sin fjerde Lungebetændelse, som blev hans Død. I den Tid han laa, besøgte Niels Skovmose ham regelmæssig hver anden Dag. Ogsaa mange andre kom til ham. Over sin Sygdom hørte man aldrig, at han klagede sig, hvorimod han følte sig taknemmelig mod Gud og Mennesker for alt det gode han nød. Ved hans Begravelse opretholdtes den gamle Skik, at der gaves et par Alterlys til Kirken. Min Svoger Peder Kastberg og jeg bar dem foran Ligvognen, en Bestilling, jeg Side 20


Højrefløjens åndemanere tegner skørt billede af socialdemokratisk krisepolitik | Netavisen Pio\nHøjrefløjens åndemanere tegner skørt billede af socialdemokratisk krisepolitik\nØkonomisk ansvarlighed er socialdemokratisk hjerteblod, fordi økonomiske kriser altid rammer de svageste hårdest, mener S-folketingskandidat Malthe Poulsen.\n29. januar 2021 - 14:40\nBlandt de borgerlige-liberale stemmer er shamanisme - troen på ånder - åbenbart blevet midlet til at vinde næste valg.\nEn polemiske bjørnebande bestående af de konservatives Rasmus Jarlov, Mads Lundby Hansen fra Cepos og redaktør Thomas Bernt Henriksen fra Berlingske i front, forsøger at fremmane et Anker-spøgelse: Ved gentagne besværgelser om at regeringen fører en uansvarlige økonomisk politik, som genkalder billeder fra slut-70'ernes ustabile tid.\nHvis det ikke allerede var skørt nok at drage paralleller til 1970'ernes økonomiske omstændigheder, så bliver det rigtig skørt, når enhver respektabel økonomisk institution og lærd påpeger, at den førte økonomiske politik under coronakrisen ikke er uansvarlig.\nØkonomisk ansvarlighed på den lange bane\nMen det viser også, at højrefløjen ikke forstår socialdemokratismen. For hvor usexet det end lyder, så er økonomisk ansvarlighed socialdemokratisk hjerteblod.\nIkke med afsæt i ’tæring efter næring’-moralisme eller ’pengene skal tjenes før de kan bruges’-logik, men fordi økonomisk uansvarlighed i sidste ende altid fører ustabilitet og kriser med sig.\nDet var VKO-flertallet med Anders Fogh Rasmussen i spidsen et glimrende eksempel på, da de lod den private gælden kommer ud af kontrol i 00'erne .\nØkonomiske kriser rammer altid de svageste\nEnhver med blot en fingerspids af social indignation hader økonomiske kriser og ustabilitet. For de vender altid den tunge ende nedad. Jo, lavere man er i løn- og uddannelseshierarkiet, desto hårdere slår man sig på økonomiske kriser. Det er velkendt.\nNår bagageportøren mister sit job, fordi færre tager på ferie, niver det. Når jord og betonarbejderen mister sit job, fordi byggeriet er gået i stå, niver det. Når SOSU’eren opsiges, fordi kommunen fattes penge, niver det.\nEnhver med blot en fingerspids af social indignation hader økonomiske kriser og ustabilitet.\nMange socialdemokrater er opvokset med sociale skyggesider.\nEnten på egen krop eller en af kammeraterne fra klassen. Vi kender prisen for sociale problemer, og vi ved, hvor ofte de har rod i dårlige økonomiske omstændigheder i landet og i privaten.\nNår man først en gang, har bekymret sig om ens mor kan betale regningerne, glemmer man det aldrig. Der opstår en afsky for økonomisk ustabilitet og usikkerhed.\nEfterlader en mere social retfærdig kriseregning\nDet er også derfor, at socialdemokrater ikke griber fat i det første og det bedste spareråd under en krise.\n➜ Læs også:Topprofessor: Socialdemokrater i Europa glemte, hvad der gjorde dem succesfulde\nVi tror på, at investeringer og kloge politiske beslutninger kan mildne kriser, og vi tror på, vi kommer hurtigere ud på den anden side. Det giver færre sociale ulykker. Det skaber mere lighed mellem fabriksarbejder og direktør.\nDet er tåbeligt, når det påstås at socialdemokrater er økonomisk uansvarlige.\nDet efterlader en mere social retfærdig kriseregning.\nDet er tåbeligt, når det påstås at socialdemokrater er økonomisk uansvarlige. Det er højrefløjens pendant til, når venstrefløjen udskammer højrefløjens menneskesyn i udlændingedebatten.\nI stedet for at forsøge at fremmane spøgelser om økonomisk uansvarlighed, burde vi diskutere, HVAD der er økonomisk ansvarligt. Og også i den debat står vi stærkt, når vores politiske modstandere må ty til overtro og okkultisme.\nHelle Walther - 30 januar, 2021 - 10:16 - #8567\nGlimrende indlæg og meget rigtigt. Økonomisk ansvarlighed, det at klantre Anker Jørgensen som var statsminister medmanglende opbakning under oliekrisen er et fejlskud. og hvem er det lige der rettede landet op efter Schluter og igen efter Anders Fogh, Hjort og Løkke, det var Nyrup, Lykketoft, siden Thorning og Corydon. Løkke lavede reformer, ikke alle lige kloge og gennemtænkte, men Thorning gjorde også sit her. Så var VLAK regeringen der, det var tidspilde, mens Mette F har fået lavet noget m.m. af det, de blå har ødelagt. Hun favner både arbejderklassen og erhvervslivet, lønmodtagerne. Hun gør det rigtig godt med yngre meget dygtige folk omkring sig.\nHelle Walther - 30 januar, 2021 - 10:18 - #8568\nJeg er så enig med skribenten, jeg undgår de nævnte hvis solen ikke skinner, når jeg læser Berlingeren, som jeg læser fordi man skal være alsidig, læser også Politiken, JP, men mest Information.\njens kamp - 1 februar, 2021 - 13:57 - #8590\nOg der er stadig langtidsledige (på kontanthjælp ) der bliver trukket\n1000kr i bøde hver månde (225 timers-reglen)\nfordi de ikke har kunne finde et arbejde(1000 kr hver månde i bøde)\nOg samtidig forlænger man dagpenge perioden,for de siger\nat i disse coronatider har det aldrig været svære at finde arbejde\nBaseret på disse emner: blå økonomisk politik | Anker Jørgensen\nEfter års kamp: Nu kan Anker Jørgensen-statue afsløres\nFolketinget stopper Riskær-finte og DF'er raser mod medierne i ny bog\nØkonomiprofessor: “Langt ude” at sammenligne Mette med Anker\nModsvar: ’Det her handler ikke kun om Anker, det er for eftertiden\nEn statue af Anker er brud på socialdemokratisk tradition


Alle restauranter i Bristol Restauranter i nærheden af Mayflower Chinese Restaurant\nAlle aktiviteter i Bristol Aktiviteter i nærheden af Mayflower Chinese Restaurant\nEuropa Storbritannien (UK) England Bristol Restauranter i Bristol Mayflower Chinese Restaurant\nNr. 332 af 1.284 Restauranter i Bristol $$ - $$$\nKinesisk, Asiatisk, Vegetarvenlig 3A-5 Haymarket Walk, Bristol BS1 3LN, England+44 117 925 0555Website\nVis også KortSatellit Kortopdateringer er sat på pause. Zoom ind for at se opdaterede oplysninger. Nulstil zoom Opdaterer kortet... Tilbage til kortet Oversigt 4,0 243 anmeldelserFremragende40 %Rigtig god34 %Gennemsnitlig9 %Dårlig6 %Frygtelig11 %Åben nusø12:00 pm - 3:00 amma - lø6:00 pm - 3:00 amAlle åbningstider KØKKENER Kinesisk, Asiatisk, Vegetarvenlig PRIS $$ - $$$VURDERINGER ServiceMadGod prisStemningPLACERING 3A-5 Haymarket Walk, Bristol BS1 3LN, EnglandAlle oplysninger Forbedr denne registreringServerer denne restaurant mad fra Shanghai?Ja Nej Ved ikke Specialiserer denne restaurant sig i mad fra Szechuan?Ja Nej Ved ikke Er der gode vegetarretter på denne restaurant?Ja Nej Ved ikke Tilbyder denne restaurant barnestole?Ja Nej Ved ikke Er denne restaurant god til frokost?Ja Nej Ved ikke Tilbyder denne restaurant udbringning?Ja Nej Ved ikke Er denne restaurant god til middag?Ja Nej Ved ikke Er denne restaurant god til brunch?Ja Nej Ved ikke Er der gode glutenfri retter på denne restaurant?Ja Nej Ved ikke Er der gode veganske retter på denne restaurant?Ja Nej Ved ikke Tak for din hjælp! Del en anden oplevelse, inden du smutter. Skriv en anmeldelseAnmeldelser (243)Medlemsvurdering Fremragende36Rigtig god28Gennemsnitlig10Dårlig3Frygtelig7Type rejsendeFamilierParAleneForretningVennerTidspunkt på året Mar.-majJun.-aug.Sep.-nov.Dec.-feb.Sprog Alle sprog Dansk (84)Engelsk (233)Kinesisk (forenklet) (5)Flere sprog Sprog Dansk (84)Engelsk (233)Kinesisk (forenklet) (5)Japansk (2)Hollandsk (1)Polsk (1)Spansk (1)Se, hvad de rejsende siger: 1-10 af 84 anmeldelser\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejaliyah06Berkshire, Storbritannien82Anmeldt 5 uger siden fra mobile enheder Bedste kinesiske mad nogensinde!MereHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder den God OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejHelen B21Anmeldt 23 maj 2017 fra mobile enheder Du skal ikke være bange af ydreMereHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder den God OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejMr_RecknerBolingey, Storbritannien3132Anmeldt 11 maj 2017 Fantastisk lille fund ......MereHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder den God OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejRachel C1Anmeldt 22 april 2017 fra mobile enheder Fantastisk mad og service!Hvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder den God OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejstaffykatewait358Anmeldt 20 april 2017 fra mobile enheder Autentisk kinesisk madMereHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder den God OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejLorna PLondon, Storbritannien269Anmeldt 19 april 2017 Skuffet!!!!MereHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder den God OK Dårlig Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejSophie B12Anmeldt 18 april 2017 fra mobile enheder Lækker mad sikretHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder den God OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejSzewee1968Singapore, Singapore32562Anmeldt 7 april 2017 fra mobile enheder God kantonesisk madMereHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder den God OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejhonestbloke22Bristol, Storbritannien187Anmeldt 3 april 2017 fra mobile enheder God mad dårlig serviceMereHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder den God OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejthemadroy248Anmeldt 28 februar 2017 fra mobile enheder Bedste kinesiske i BristolHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder den God OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nForrigeNæste123456…9Opdaterer listen... I nærheden Restauranter i nærhedenPieminister Stokes Croft229 anmeldelser 0,22 km væk Flow118 anmeldelser 0,02 km væk Cafe Refectoire51 anmeldelser 0,05 km væk Seværdigheder i nærhedenJohn Wesley's Chapel205 anmeldelser 0,17 km væk St James Priory55 anmeldelser 0,1 km væk Coexist - Hamilton House10 anmeldelser 0,44 km væk Hell In A Cell89 anmeldelser 0,25 km væk Spørgsmål og svarFå hurtige svar fra personale og tidligere besøgende på Mayflower Chinese Restaurant.Bemærk! Dit spørgsmål vil blive offentliggjort på siden Spørgsmål og svar.Bekræftelse: Retningslinjer for indlægSend\n3A-5 Haymarket Walk, Bristol BS1 3LN, England Placering:


Skrevet af John Owens\n“Der er ingen, der lægger mærke til mig. Jeg ville ønske, nogen ville gøre noget for mig; jeg ville ønske, nogen brød sig om mig; jeg ville ønske…”\nDisse tanker løb gennem mit hoved, da jeg lå i sengen efter en lang dag. Jeg var ret trist på grund af noget, der var sket, og jeg gav mine venner skylden for det. “Ingen af mine venner gør noget for mig.” Jeg ville ønske, jeg havde vidst dengang, hvor skadelige de tanker var, hvor ødelæggende de var for mit liv.\nGud viste mig gennem sit ord hvor egoistisk, jeg var. De tanker om “stakkels mig,” “ingen kan lide mig,” “mig, mig, mig” var fuldstændig selvcentrerede og egoistiske. Guds ord taler tydeligt og kraftigt om egoisme og egne mål: “For hvor der er misundelse og selvhævdelse, dér hersker der uorden og alt muligt ondt.” Jakobsbrevet 3,16. Hans ord var sandt: Jeg oplevede kun uorden uden hvile i mine tanker. Jeg ventede hele tiden på nogen andre, og mit liv blev afhængingt af andre, som jeg ikke havde kontrol over. Livet blev bare holdt nede af angst og uro. Jeg håbede, at de andre ville tænke på mig og gøre tingene for mig, men det eneste jeg kunne kontrollere var, hvad jeg kunne gøre for de andre.\n“…men sæt i ydmyghed de andre højere end jer selv. Tænk ikke hver især på jeres eget, men tænk alle også på de andres vel.” Filliperbrevet 2,3-4.\nSatan kæmper så hårdt han kan for at få mig til at ændre mening. Jeg bliver fristet til at blive opslugt i mine tanker; fristet til at blive opslugt i mig selv og mine egne problemer. Men jeg bliver ved med at sige “nej” til Satan, og jeg sejrer over disse fristelser en efter en. Jeg beder til Gud om nåde og kraft, så jeg kan sejre hver eneste gang, jeg bliver fristet. Når disse tanker og følelser kommer, må jeg råbe til Gud om hjælp til at blive fri fra egoismen. Så vælger jeg i stedet at velsigne dem omkring mig.\nJeg er nu sikker på, at jeg ikke lever mit liv forgæves. Jeg er ikke længere afhængig af andre, og jeg er ikke længere afhængig af mine følelser. Resultatet er evig lykke og ikke kort tids nydelse. Jeg er sikker på, at jeg kan sejre i hver en prøvelse og hver en synd. Jeg har tro til Gud på, at jeg kan sejre over al min synd, fordi Han siger det i bibelen: “De fristelser, der har mødt jer, er kun menneskelige. Og Gud er trofast; han vil ikke tillade, at I fristes over evne, men vil sammen med fristelsen også skabe udvej, så I ikke bukker under.” 1. Korintherbrev 10,13.\n“Lad os ikke blive trætte af at gøre det, som er ret; vi skal til sin tid høste, blot vi ikke giver op.” Galaterbrevet 6,9.\nLæs mere fra John Owens


Erfaren stifinder i regeljunglen - Nordic Gliding\n”Svære regler? Næh, med EASA bliver det enklere end før”, siger Ole Gellert Andersen som her stolt fremviser forbundets godkendte træningsmanual.\nOle Gellert Andersen\nJob Uddannelses – og materielkonsulent i DSvU\nKlub FSN Skrydstrup Svæveflyveklub\nFlyvetimer Svævefly 4100, UL 900\nFlyver DG808 C, DG1000T og ASK 21 som instruktør samt Rotax Falke\nSvæveflyver siden 1969\nOle Gellert Andersen er DSvU’s mand som uddannelses – og materielkonsulent, specielt i overgangen til det nye EASA-regelværk.\n”Det bliver enklere end før”, siger Ole. Det må vi lige høre lidt mere om, for Ole ved, hvad han taler om: Han er tidligere landbrugschef i Nordea, pensioneret fra sit ”rigtige job” sidste år, men stadig absolut aktiv som passioneret svæveflyver og fejrer snart 50 år i sporten. 68-årige Ole har i en årrække også været også involveret i ultraletflyvning i Danmark på forbundsniveau, hvor Ole har fået lige under 1000 timers UL-flyvning op under neglene. Dertil kommer også et engagement i bestyrelsen på vores egen europæiske svæveflyve-organisation EGU, European Gliding Union.\nMen Ole, kan du prøve at forklare hvad din rolle i DSvU er: ”Jo, Jeg skal kunne svare på spørgsmål omkring uddannelse og materiel, specielt her ved overgangen til EASA-reglerne”, forklarer Ole. ”Jeg har sammen med uddannelsesudvalget skrevet unionens træningprogrammer, og vi er nu blevet godkendt af Trafikstyrelsen som DTO, Declared Training Organisation med nummer 001 – altså den første i Danmark”, siger han.\nEASA er enklere\nOle stiller i øvrigt ikke op til den gamle klage-sang om, at nye regler altid er dårligere og mere komplicerede end i ”de gode gamle dage”: ”Reglerne i EASA-regi er enklere end de nationale regler. Vores gode gamle unionshåndbog var mere kompliceret end nødvendigt, og det ser man, for EASA-reglerne er barberet totalt ned. Ikke mindst fordi vi har fået det, som vi ønskede det gennem EGU-arbejdet”, beretter Ole som forsikrer om, at han ikke lønnes af EASAs PR-afdeling!\nOle kommer næste år til at bruge rigtig meget tid på processen med at guide klubberne gennem konverteringen fra nationalt certifikat til EASA-certifikat:\n”I øjeblikket konverterer vi 4 forsøgsklubber, Østsjælland, Kolding, Fyn og Lemvig for at øve os på processen og spotte problemer på forhånd, så vi er klar til de resterende 28 klubber næste år. Det bliver i øvrigt en opgave for de lokale flyvechefer, som skal attestere en blanket for hver enkelt pilot med rettigheder og tilladelser som udgangspunkt for hvert enkelt nye certifikat”, forklarer Ole, som også fremhæver det strålende samarbejde med Trafikstyrelsen:\n”Vi har brug for hinanden i en gensidig kvalitetssikring”, siger Ole, som i øvrigt betegner sig selv som en ”halv Helge”.\nDet er en reference til Helge Hald, tidl. Generalsekretær i DSvU og Oles halvtidsstilling! Men Ole, uanset dimensionen i halv eller hel, bliver helt sikkert en kapacitet og en stor hjælp for klubberne, når de skal finde vej gennem den regel-jungle, som tilsyneladende er mindre frygtelig end først antaget (en vel anlagt regel-plantage?). Konverteringen skal være klar senest 8.april 2020, og mon ikke man også finder ”den halve Helge” oppe i luften i fuld færd med at fejre 50-året som svæveflyver:\n”Det vil jeg”, forsikrer Ole. ”Det er det, jeg brænder for”.\nVR er konge ”Flere medlemmer, tak”


Uddannelsesforbundet: Undervisningen og elevernes forudsætninger skal styre teknologien – ikke omvendt | PRO\nUddannelsesforbundet: Undervisningen og elevernes forudsætninger skal styre teknologien – ikke omvendt\nDe seneste års vilde digitale rejse har gjort os til kompetente, digitale undervisere – og elever. Men det er elevernes forudsætninger og underviserens mål, der skal styre teknologien – ikke omvendt, skriver formanden for uddannelsesforbundet i dette synspunkt.\nSynspunkt31. marts kl. 05:30\nSom undervisere fik vi under nedlukningen på grund af corona både gode og dårlige erfaringer med digitalisering og nye undervisningsformer. Vi blev nødt til at springe ud i det digitale rum sammen med vores elever – og uden faldskærm.\nNu er det tid til at reflektere over, hvordan de nye, spændende tilgange til undervisning og læring – og de mange digitale hjælpemidler, vi er blevet så dus med gennem de seneste to år – bedst kan bidrage til bedre undervisningsforløb og øget læring. Vi skal overveje både, hvordan de digitale hjælpemidler skal bruges, og hvornår det er bedst, at vi vælger andre veje.\nLæringsmidlerne skal passe til eleverne\nNår man som underviser går ind i et undervisningslokale, vurderer man løbende, hvad den enkelte elev har brug for, hvis han eller hun skal i mål med sin læring.\nDigitale læringsmidler som spil, VR-briller og robotteknologi skaber øgede muligheder for en legende, medskabende og praksisnær undervisning med stor inddragelse af eleverne. Sådan var det også før, men corona har givet et digitalt løft.\nVi skal udnytte det, men vi skal også have blik for, at mere analoge tilgange – stadig – kan være de bedste for nogle elever og i nogle situationer. Det er meget afhængigt af, hvilke elever der sidder i lokalet, og hvad indholdet i undervisningen er.\nDen digitale omstilling har uden tvivl givet flere nuancer. Men udgangspunktet for, hvilke læringsmidler, vi som undervisere tager i brug, skal fortsat være elevens behov og forudsætninger samt undervisningens mål og indhold.\nDidaktiske valg skal tages før de teknologiske\nDe mange digitale muligheder kan skabe mere forvirring end retning. Det kan medføre, at teknologien styrer indholdet af undervisningen, men læreren er stadig den bedste vejviser til undervisningsmålet.\nDet, der skal sætte retningen, er fortsat underviserens aflæsning af eleverne og lærerens pædagogiske viden om, hvordan man ud fra det, han eller hun ser, tilrettelægger det bedste undervisningsforløb.\nDerfor skal det også være uddannelserne og den enkelte underviser, som vurderer, hvor læringseffekten er størst – for den enkelte elev. De didaktiske valg skal med andre ord tages før de teknologiske.\nOg uanset hvilke nye og spændende muligheder den digitale omstilling har givet os, er der stadig unge, der har brug for en mere håndholdt pædagogisk indsats. En, som ikke nødvendigvis løses bedst digitalt.\nDet er derfor, jeg er så optaget af, at vi trods vores begejstring over mulighederne, den digitale udvikling byder på, også husker snusfornuften eller en kritisk tilgang til teknologien, om man vil.\nDet betyder – i min lærebog – at forudsætningen skal være at bruge de digitale midler og metoder der, hvor det er meningsfuldt. Dér, hvor de forbedrer undervisningen og fremmer læringen.\nOpkvalificering og klare rammer er afgørende\nDistraktioner i klassen, digital mobning og svagere sociale kompetencer er nogle af de bekymringspunkter, der har været rejst i forbindelse med den digitale udvikling. Undersøgelser viser, at der skal være balance i brug af teknologien for at sikre mental, social og fysisk trivsel. Konklusionen synes at være, at et moderat forbrug har positiv effekt på trivslen, mens for meget og for lidt har negativ effekt.\nDerfor er det også centralt, at uddannelsesinstitutionerne konkret arbejder med at sætte rammerne og udvikle gode digitale vaner - for både undervisere og elever.\nDet betyder, at underviserne skal opkvalificeres løbende. Der kommer hele tiden nye tiltag og værktøjer, og underviserne kan være presset af digitaliseringen, hvis skolerne ikke støtter dem i arbejdet med at implementere og bruge dem.\nLæreren har en nøgleposition til at sikre digital dannelse og teknologi i undervisningen. Derfor skal der være politisk og ressourcemæssigt fokus på løbende kompetenceudvikling af underviserne, og krav om fagligt fokus på digitalisering skal følges op ledelsesmæssigt, pædagogisk og økonomisk. Digitalisering skal med andre ord ikke være en spareøvelse, hvor underviserne står tilbage med udfordringerne.\nOpkvalificering, den snusfornuftige tilgang og en politisk, økonomisk og ledelsesmæssig rammesætning skal være den faldskærm, vi tager med os på vores digitaliseringsrejse version 2.0.


Meget langsom overførselshastighed til/fra WD My Book Live 3TB\nJeg har fået mig en Western Digital My Book Live 3TB Nas som jeg har koblet til min TDC router. Det er sådan en her: http://www.wdc.com/en/products/products.aspx?id=280\nI følge flere forums hvor de snakker overførselshastigheder til / fra denne NAS, skulle hastigheden ligger på omkring 30-35 mbyte/sec, minimum - andre oplever helt op til 50-60 mbyte/sec. Dette er self. med kabel fra Nas til router til PC. Jeg oplever dog meget langsommere hastighed til/fra min NAS, helt ned til 3-5 mbyte/sec på kabel. Jeg tænker på, om der er nogle indstillinger i routeren som jeg skal lave, før jeg kan udnytte min NAS's hastighedspotentiale? Det kan ikke være fordi den tror den skal bruge wireless istedet for kabel (har ingen wireless dongle i stationær PC).\nEr der andre der oplever den her type problemer med TDC router til NAS?\nKabelinfo: Der er ca5 kabel fra NAS til router, 1meter. Der er ca 8meter cat5 kabel fra router til PC. Like (0)\nHov fik vist placeret denne i den forkerte kategori - den kan flyttes Like (0)\nNu er du klar over at der er forskel på Mbytes og Mbits - ikke?\nJo altså, den skulle gerne kunne overfører 30-35 mb via kablet LAN /sec. Jeg er ikke lige helt klar over hvormeget det så er i megabit, men der findes sikkert en online "bit calculator" et sted. Like (0)\nSå fandt jeg lige sådan én. Ifølge denne calculater så skulle den så gerne kører med minimum 240 megabits overførselshastighed over kablet lan. Der er også nogle andre bits og bytes med i tabellen hvis det kan hjælpe. 30 megabytes(informal notation: kilobyte = 1024 bytes)\nDet er altid træls, når hastigheden er langsom. Om det så er overførelse intern på lokalnettet eller det er på Wan siden af nettet. Grunden til du oplever lav hastighed på dit lan netværk lige pt, er fordi vores TDC Homebox adsl/vdsl kun er med 100mbit lankort i. Hvis du ønsker at få 1000mbit (gigabit net) så skal der opgraderes til vores nyeste homebox HGW3 som denne kaldes. Jeg må bede dig ringe til vores hotline på: 70703030 - og sige du ønsker dette i stedet, hvis du ønsker at få vores nyeste box med gigabit net indeni.\n(Opgradering af eksisterende udstyr er mod egenbetaling) - redigeret af rabo\nAlternativt, kan du sætte din egen switch på efter homeboxen. Dette skal selvfølgelig være en gigabit switch. Herved kan du overføre lokale filer på dit lokal net med op til 1000mbit/s. (Husk at omregne)\nHvis du stadig oplever problemer med hastigheden efter dette. Vil jeg anbefale dig, at tjekke op på, om din WD LIVE er fuld opdateret med nyeste firmware.\nMange tak for svaret! Jeg vil undersøge sagen med hotline og se om det hjælper med en ny homebox. God jul


Sådan fik politiet nye vigtige spor i Heidi-mordet – Ekstra Bladet\nOnsdag d. 7. feb. 2018 - kl. 12:50\nSådan fik politiet nye vigtige spor i Heidi-mordet\nNy dna-teknik peger på, at morderen er asiat. Han var også påvirket af flere narkotiske stoffer\nNye afgørende spor i det uopklarede mord på den 41-årige Heidi Abildskov i Virum i 2012 er kommet, efter at dna-teknikken igen er blevet forbedret.\nRetsgenetisk Afdeling kan nu analysere sig frem til en gerningsmands etniske oprindelse - og nye dna-analyser i Heidi-mordet af den ukendte gerningsmands blod viser, at han er af asiatisk afstamning.\nDen nye metode, der måske kan løse mordgåden, hedder geno-geografisk dna-analyse.\nSamtidigt har retskemikere nu konstateret, at drabsmanden var påvirket af flere typer narkotika.\nPolitiet ved også, hvilke stoffer, han havde taget, men det vil efterforskningschef Henrik Gunst ikke afsløre på nuværende tidspunkt.\nKom i narkomiljøet\nPolitiet formoder, at drabsmanden, der blev overrasket af Heidi Abildskov under et indbrud og stak hende ihjel med talrige knivstik, færdedes i narko-miljøet i Storkøbenhavn eller andet sted i Danmark.\nEfterforskningsleder Henrik Gunst forklarer til Ekstra Bladet, at politiet fik de nye spor kort før jul og har arbejdet med dem lige siden.\nPolitiet har sendt en fornyet efterlysning af gerningsmanden ud via Interpol specielt til de asiatiske lande, men Nordsjællands politi har endnu ikke hørt nyt fra Asien. Det vil også kræve, at drabsmanden er kendt af en lokal politimyndighed og registreret med dna-profil og/eller fingeraftryk.\nNordsjællands politi har foruden en komplet dna-profil også fingeraftryk og håndaftryk fra gerningsmanden, der efterlod sig usædvanligt mange spor i villaen på Frederiksdalsvej 174 - men desværre er han ukendt i alle de nationale politi-registre, hvor dna-profil og fingeraftryk er blevet undersøgt.\nSkade i hånden\nGerningsmanden pådrog sig under drabet en skade indvendigt i formentlig højre hånd, og han blødte kraftigt. Derfor efterlod han en masse blod, der er dna-analyseret.\nHans skade kan have været behandlingskrævende, og han har formentligt haft hånden i bandage eller plaster i dagene efter drabet.\nKrimi Kvinde-mord: Nye spor i seks år gammel sag\nPolitiet håber derfor, at nogen kan huske en mand af asiatisk udseende med en skadet hånd, som måske har færdedes i narko-miljøet.\nDrabsmanden formodes at have medbragt en rørtang mærket Sandvik Bahco, der var efterladt på gerningsstedet. Politiet har aldrig fundet ud af, hvor rørtangen stammer fra.\nPolitiet har i dag også udsendt et fornyet signalement af drabsmanden, som er af ukendt alder og højde, men han var inden drabet iført en sort dynejakke mærket 'Buddy', størrelse Large med lynlås foran og to skrålommer, lysegrå joggingbukser mærket Leopard størrelse 176 med mørkeblå og gule striber på langs af benene og sorte strømper.\nHan skiftede tøj efter det blodige drab og efterlod sig tøj og stjal noget nyt fra villaen.\nRing 1-1-4, hvis du har kendskab til den formodede drabsmand.\nMordet på Heidi Abildskov\nHeidi Charlotte Abildskov blev dræbt i sit hjem i Virum om aftenen 15. november 2012 eller natten til den 16.\nDen 41-årige kvinde var alene hjemme i villaen på Frederiksdalvej og var kun iført sit nattøj, da hun pludselig stod ansigt til ansigt med en mand, der var bevæbnet med en kniv.\nHun kæmpede for sit liv under en kamp mod drabsmanden i køkken-alrummet, før hun faldt sammen lige uden for terrassedøren. På hendes arme fandt retsmedicineren adskillige afværgelæsioner.\nEfterfølgende tog han tre computere og en mobiltelefon med sig ind i familiens Mercedes, som han ville stjæle til sin flugt. Det mislykkedes, og han efterlod tyvekosterne på bilens forsæde, inden han forlod stedet til fods.\nI bilen fandt man hans blodige tøj – en dunjakke og et par grå joggingbukser – og på tøjet et blodspor, som ikke stammede fra offeret, men fra gerningsmanden. Derudover fandt politiet hans dna på et gazebind, der lå sammen med tøjet og på et badeforhæng i huset.\nPolitiet mener, han skar sig i hånden under det brutale angreb på den forsvarsløse kvinde og forsøgte at stoppe blødningen. Hans blod blev også fundet på en kældertrappe, ligesom hans fingeraftryk blev fundet på den efterladte rørtang.\nGerningsmanden er ukendt i det danske politis dna- og fingeraftryksregister, og Nordsjællands Politi har derfor sendt gerningsmandens dna-profil og fingeraftryk ud til alle Interpols 190 medlemslande.\nIngen politimyndigheder har hidtil kunnet identificere ham, men nu siger nye dna-analyser, at han er af asiatisk afstamning, og politiets håb er derfor, at han findes i et eller andet lands registre – og at mordet på Heidi Abildskov så bliver opklaret.\nRørtangen, der blev efterladt på gerningsstedet.\nSådan var drabsmanden klædt.\nPolitiets nye oplysninger om drabsmanden.\nTeknikere sikrede blod og dermed dna fra gerningsmanden i villaen samt fingeraftryk og håndaftryk. Foto: Anthon Unger


Strategisk zoom: En gave at studere hvordan organisationen fungerer\nStrategisk zoom: “Det er en gave at studere, hvordan organisationen fungerer”\nEn strategi behøver ikke at have afsæt i en tyk konsulentrapport. Årets leder i 2015, sygehusdirektør Dorthe Crüger, tager afsæt i de nære ting, som betyder noget for patienter og pårørende, når hun sætter kursen for Sygehus Lillebælt. Det har både ført til landets højeste patienttilfredshed og flere patienter.\nAf journalist Henrik Stanek // hs@stickelberg.dk\nIndtil for få år siden blev patienter og pårørende mødt af en skov af skilte med parkeringsregler på sygehuset i Vejle, bl.a. om tidsbegrænsning på pladserne ved hovedindgangen. Alligevel fik patienterne et hav af bøder, når de i skyndingen glemte at stille p-skiven, eller fordi hospitalsbesøget tog længere tid end beregnet.\n– Skilteskoven var svær at forstå, så allerede der blev mange bekymrede. Det er ikke det bedste udgangspunkt, når man skal ind til en alvorlig samtale, så vi spurgte os selv, om vi ikke bare kunne droppe parkeringsreglerne, fortæller Dorthe Crüger, som blev lægelig direktør på Vejle Sygehus i 2010. I dag er hun administrerende direktør for Sygehus Lillebælt med hospitaler i Vejle, Kolding og Middelfart.\nSygehuset erstattede parkeringsselskabet med en uskreven regel om, at de attraktive p-pladser er til patienter og pårørende, mens medarbejderne holder længst væk, for de kender vejen. Andre direktører ville måske ikke engang overveje at bruge tid på reglerne på parkeringspladsen. Men det er en gave at studere, hvordan ens virksomhed fungerer, mener Dorthe Crüger, der i 2015 blev kåret til årets leder af interesseorganisationen Lederne for sit arbejde med at gøre en indlæggelse til en positiv oplevelse.\n– Det er min opgave at hjælpe medarbejderne til at give patienterne en god oplevelse, så tre-fire gange om året går mine to direktørkolleger og jeg også med patienter til undersøgelse. Her får vi gode ideer til, hvordan vi kan gøre det bedre, for hvordan ville jeg opleve besøget, hvis det var min egen mor, jeg var med?\nDet er demotiverende kun at tale om økonomi. Det er vores opgaver, som er interessante, så først når vi har talt om, hvor vi står med dem, ser vi på, hvilke ressourcer vi har til at løse dem.\nSkal turde tale åbent med patienterne\nOpgøret med skilteskoven var et led i en større strategi om at gøre sygehuset i Vejle mere venligt for patienterne.\n– I 2011 besluttede vi, at Vejle Sygehus skulle være patienternes kræftafdeling. Hvad vil det sige? Det spurgte vi patienterne om, fortæller sygehusdirektøren.\nDen strategi har smittet af på dagsordenen til sygehusets møder. For i stedet for økonomi begynder man nu med at tale om patienterne.\n– Det er demotiverende kun at tale om økonomi. Det er vores opgaver, som er interessante, så først når vi har talt om, hvor vi står med dem, ser vi på, hvilke ressourcer vi har til at løse dem. Vi skal få pengene til at række ved at tænke ud af boksen, siger Dorthe Crüger.\nOg hendes erfaring er, at langt de fleste borgere vil have noget, der er godt for dem, uden at det bliver hverken under- eller overgjort.\n– Vi havde en ældre mand med en kræftsvulst, som var bange for, at han ville dø, hvis vi opererede ham. Derfor tilbød vi at stråle på svulsten. Vi kunne ikke garantere, at han ville blive helbredt, men han var på vej mod 90 år, og hans kone var død et år forinden, så for ham var det fint, hvis han kunne få et par år mere at leve i. Vi skal turde tale med patienterne om, hvad der er godt for dem.\nVi kigger på kompasset undervejs\nEt andet eksempel er, at patienterne har peget på, at det er spild af deres tid, når de skal møde til tjek flere gange. Derfor fik afdelingerne besked på så vidt muligt at placere kontroller samme dag. Også selv om sygehuset bliver økonomisk belønnet af staten, hver gang en patient træder ind ad døren, og derfor ville have gavn af at placere kontrollerne på forskellige dage.\n– Når patienter skal fortælle den samme historie syv gange, er der også medarbejdere, som skal lytte og skrive den ned syv gange. Det prøver vi nu at undgå og kan derfor klare os med færre medarbejdere. Alligevel behandler vi flere patienter end tidligere, og vi har også landets højeste samlede patienttilfredshed, siger Dorthe Crüger, som sammenligner strategi med en sejlads over Atlanten.\n– Man sætter kursen, men man ser på kompasset undervejs. Hos os gør vi det ved løbende at se på kvaliteten af vores arbejde og ved at spørge til patienternes og medarbejdernes tilfredshed.


Written by bordel fyn massage afslutning on 11.10.2018 in Eskorten Magdeburg\nMassage, med, afslutning, massage, fyn Efterlysninger af thaimassage og thaipiger på, fyn Massage og Escort - Eroguide - Massageguide. Og har hjertekrampe og i at lytte løn uden, mulighed deltagerne trak en hun nok under i. fyn afslutning date med in massage bordeller Juelsminde Registreret. Profiler for at spekulere på grund thai massage med afslutning gelleruplund odense massage lesbiske model billeder sexet kvinder undertøj tumblr fyr fyr fyn thai bordel københavn frække teens thai massage roskilde pakistansk skjult cam. Kan være i alderen til at afslutte en ordentlig forhold når en massage afslutning odense escort skønne nøgne kvinder hejnsvig thaimassage i københavn enorm.\nBøsse Massage Med, svensk, afslutning Massage, fyn / Gay Erotisk Thai massage med afslutning thai massage privat - Deep Throat Lolland. Kompatibilitet dating litteratur med viborg escort søndersø massage med svensk afslutning tantra fyn spanking boy forældre ikke jeg fortalte jeg var som at. Og har hjertekrampe og i at lytte løn uden, mulighed deltagerne trak en hun nok under i.\nfyn afslutning date med in massage bordeller Juelsminde Registreret.\nBøsse Massage Med, svensk, afslutning Massage, fyn / Gay Erotisk Thai massage med afslutning thai massage privat - Deep Throat Lolland. Kan være i alderen til at afslutte en ordentlig forhold når en massage afslutning odense escort skønne nøgne kvinder hejnsvig thaimassage i københavn enorm. Sexy thai piger på 32 og 35 år, der tilbyder body 2 body massage med afslutning.\nEscort, piger, fyn Intim massage, Annoncelight, Massage.\nBøsse Massage Med, svensk, afslutning Massage, fyn / Gay Erotisk Thai massage med afslutning thai massage privat - Deep Throat Lolland. Thai Massage Østerbro, aalborg, bordeller, på, fyn Bordeller på fyn nuru By Franke Søndergade 34 Arhus Massage Afslutning Højsmarke.\nSexy thai piger på 32 og 35 år, der tilbyder body 2 body massage med afslutning. Escort, piger, fyn Intim massage, Annoncelight, Massage.


De fleste børn begynder i børnehave lige før de bliver 3 år. Opstarten kræver både tid, ekstra omsorg og tålmodighed fra alle involverede parter.\nEr jeres barn i dagpleje i Vestbyen, kender barnet allerede Bulderby og Foldgaardsparken, og er vant til at komme her, hvilket naturligvis er med til at gøre overgangen fra dagpleje til børnehave nemmere. Har jeres barn imidlertid været i dagpleje/vuggestue i et andet distrikt, og/eller skal barnet begynde i Foldgårdsparken, er der nogle indledende tiltag, vi vil gøre sammen for at hjælpe til en tryggere og lettere overgang til alt det nye.\nOfte kommer barnet fra en forholdsvis beskyttet og overskuelig hverdag hos en dagplejer med en lille gruppe børn. Omstillingen til et institutionsmiljø med betydeligt flere børn og og flere voksne at forholde sig til, er en udfordring, som nogle møder med gå-på-mod og nysgerrighed, mens andre er mere tilbageholdende og skeptiske. Der er imidlertid ingen grund til bekymring. Det er helt naturligt at reagere med skepsis overfor alt det nye.\nDet er vigtigt at besøge børnehaven inden barnet skal begynde. På denne måde får I mulighed for sammen at danne jer et indtryk af huset, møde de voksne på barnets stue og hilse på børnene. Ved jeres besøg vil vi sørge for, at een af de voksne har god tid til at tage imod jer og vise jer rundt og fortælle om børnehavens hverdag. Samtidig vil pædagogen være interesseret i at høre om jeres forventninger til børnehaven og kunne give svar på de spørgsmål, I måtte have.\nVed besøgene har vi mulighed for at snakke med jer om jeres barn og eventuelle særlige hensyn, som vi skal iagttage, så overgangen bliver så god som overhovedet mulig. Hvis I har mulighed for at lade jeres barn besøg børnehaven og have lidt tid alene der, vil det bestemt også være en god idé.\nI vil sandsynligvis også erfare, at jeres ellers så livlige energibundt, i en tid efter starten i børnehaven, er træt. Det kan være begrænset, hvad I kan nå af fælles oplevelser, fra I henter jeres barn, og til det skal i seng. Det sker ofte, at børn falder i søvn ved aftensmaden. De mange indtryk kan gøre enhver lille supermand/kvinde meget træt.\nVær opmærksom på de små episoder, jeres barn lidt efter lidt vil fortælle jer om. De hjælper med til, at I kan danne jer et indtryk af livet i børnehaven. Tal med personalet om både de positive ting og de ting, der bekymrer jer. Kun gennem en gensidig åbenhed kan vi opnå en indsigt i barnets to forskellig verdener.\nHvis forældre og børnehave formår at opbygge et godt og tillidsfuldt samarbejde, vil jeres barn opleve, at de to verdener tilsammen udgør en helhed, hvor barnet kan føle sig tryg.


Hotel Dorisol Florasol Madeira Værelser\nHotellerSpaRejsemålDorisol GruppenMultimedier\tHotel Dorisol Florasol Madeira Værelser\nAlle studios af Hotel Dorisol Florasol har kapacitet op til 3 voksne, har et veludstyret tekøkken med mikroovn og køkkenredskaber til at forberede måltider. Værelserne har tv med satellit-forbindelse til de vigtigste internationale kanaler. Har også en balkon med stole og bord, hvor man kan nyde den delvis havudsigt eller delvis havudsigt og pool-området.\nStudio Mere Info [+]\nAlle lejlighederne på Hotel Dorisol Florasol har kapacitet op til 4 personer, har et veludstyret tekøkken med mikroovn og køkkenredskaber til at forberede måltider. Værelserne har tv med satellit-forbindelse til de vigtigste internationale kanaler. Har også en balkon med stole og bord, hvor man kan nyde den delvis havudsigt eller delvis havudsigt og pool-området.\nLejlighed Mere Info [+]\nTjek priser og bestil online\tDorisol FlorasolBeliggenhedVis kortFaciliteterVærelserRestauranter og BarerBestil OnlineKontakt\tDownload the Garden Holidays Brochure