Logitech M705 Marathon Mouse - daShop.cz\nDomů / Klávesnice a myši / Myši / Logitech M705 Marathon Mouse\nMyš Logitech Marathon Mouse M705 má stále dost energie. Má přibližně o polovinu nižší spotřebu než srovnatelné bezdrátové myši, takže na jednu sadu baterií vydrží fungovat až tři roky. Navíc disponuje nepatrným bezdrátovým přijímačem, který zůstává zapojený v počítači, takže je vždy připravena k použití kdykoli, kdekoli a po libovolně dlouhou dobu. Velmi rychlý posuv umožňuje rychle procházet dlouhými dokumenty a najít požadovaný úsek během okamžiku. Laserové snímání zajišťuje plynulé a citlivé ovládání kurzoru. A díky ergonomickému provedení pro pravou ruku se budete po skončení práce s myší cítit stejně pohodlně jako na začátku.\nMyš Logitech® Marathon Mouse M705 má stále dost energie. Má přibližně o polovinu nižší spotřebu než srovnatelné bezdrátové myši, takže na jednu sadu baterií vydrží fungovat až tři roky. Navíc disponuje nepatrným bezdrátovým přijímačem, který zůstává zapojený v počítači, takže je vždy připravena k použití kdykoli, kdekoli a po libovolně dlouhou dobu. Velmi rychlý posuv umožňuje rychle procházet dlouhými dokumenty a najít požadovaný úsek během okamžiku. Laserové snímání zajišťuje plynulé a citlivé ovládání kurzoru. A díky ergonomickému provedení pro pravou ruku se budete po skončení práce s myší cítit stejně pohodlně jako na začátku.\nVíce kliknutí. Více posouvání. Zvládnete mnohem více. Myš Logitech® Marathon Mouse M705 má přibližně o polovinu nižší spotřebu než srovnatelné bezdrátové myši. Takže na jednu sadu baterií vydrží fungovat až tři roky.\ndlouhá životnost baterií - 3 roky při běžném používání\nLogitech® Unifying nano přijímač "plug-and-forget"\nlaserové sledování povrchu\nLogitech® Unifying nano přijímač\nProvedení výrobku: černo-stříbrná barva


Zpomal! Zastav! Jak umlčet vnitřní hlas?\nTohle tempo nemáš šanci vydržet. Zpomal, než se utavíš. A co se vlastně stane, když na chvilku přejdeš do chůze? To koleno nějak bolí, abys to nepřehnal… Když se při závodě pohybujeme na hraně svých možností, mysl dělá všechno možné, aby nás zastavila. Jak tomu čelit?\nZpůsobů, kterými se nás mysl snaží při běhu zpomalit či zastavit, může být celá řada. Nejčastější jsou negativní myšlenky, které se objevují tím častěji, čím více nepříjemných tělesných pocitů zažíváme. Může to ale být i bolest – zvláště méně zkušení běžci, kteří se vydají na nějaký delší závod, často zažijí stav, kdy je začne třeba bolet koleno, bolest se stupňuje, že skoro není možné běžet, ale v cíli se jako zázrakem zmírní a druhý den po ní není ani stopy. Byl to zkrátka jen další způsob, kterým se je mozek snažil zastavit.\nDůvod je jednoduchý: V podstatě jde o obranu těla před poškozením. Ať už totiž běžíme jakýmkoliv tempem, nelze v něm pokračovat donekonečna. V případě běhu za anaerobním prahem by časem došlo k fatálnímu rozvratu vnitřního prostředí organismu, při pomalejších rychlostech zase k vyčerpání energetických rezerv. Jestliže tedy určité tempo udržujeme déle, než jsme zvyklí z tréninku, začne mysl dělat všechno proto, aby nás zastavila. Protože s tím ale pro jistotu začne mnohem dříve, než začne být nebezpečí opravdu reálné, není třeba ji poslouchat. Chce to však najít způsob, jak ji umlčet.\n1) Využijte sílu představ\nTakzvanou vizualizaci řada lidí vnímá jako totální zbytečnost, nicméně fakt, že ji využívá téměř 99 % olympioniků, napovídá, že to asi úplná kravina nebude. Výzkumy ukazují, že síla vizualizace může být tak vysoká, že ji je mozek ochoten zaměnit za realitu. A platí přitom, že tělo dosáhne jen toho, čemu mysl věří.\nPokud jste vizualizaci nikdy nezkoušeli, v den závodu vás už nespasí. Jde totiž o dovednost, kterou je třeba natrénovat. Začněte tréninkem v klidu. Když se třeba chystáte na konkrétní závod, zkuste si každý den před usnutím co nejpodrobněji představit některé jeho části spojené s pozitivními pocity. Obrazy to ale musejí být reálné – nemá smysl vidět sám sebe, jak stojíte na stupních vítězů, když pravidelně končíte v poslední třetině startovního pole.\nSprávná představa může vypadat třeba takto: Při maratonu míjíte značku pětatřicátého kilometru, cítíte se svěží, síly neubývají, tělo se pohybuje jako stroj a vítr vám příjemně ochlazuje tvář (čím více detailů, tím lépe). Rychlým pohledem zkontrolujete sporttester a vidíte, že tempo je přesně takové, jaké jste plánovali.\nAnebo vbíháte do cílové rovinky, slyšíte povzbuzování diváků a nohy téměř samy zrychlují. V návalu euforie přecházíte do finiše, cílová brána se s každým krokem přibližuje a konečně jste tam!\nKdyž to zvládnete v klidu, učte se představy zapojovat při tréninku a teprve poté budete připraveni je využít i při závodě. Účinek může být opravdu značný – ten správný obraz v mysli spojený s pozitivními emocemi vám dokáže vlít do nohou novou energii, přemoci pochybovačné myšlenky a obnovit důvěru ve vlastní schopnosti.\n2) Ukecejte se\nNěkteří lidé ovšem nemají pro vizualizaci talent a jsou zaměřeni spíše slovně. Ti pak mohou proti negativním zpomalujícím myšlenkám nasadit dostatečně pádné protiargumenty. Ve výsledku tak povedete vnitřní dialog, v němž na každou negativní myšlenku ihned zareagujete nějakou pozitivní. I tu byste ovšem měli mít připravenou předem.\nMůže to vypadat třeba následovně: „Tohle tempo nevydržím, musím zpomalit alespoň na chvilku.“ – „Zkusím to udržet aspoň k tamhletomu stromu na obzoru, pak se uvidí.“ (Rozdělení závodu na dílčí úkoly je ostatně také jednou z velice účinných vnitřních strategií.) „Předbíhá mě Karel, to už jsem fakt marnej.“ – „Nevadí, držím si plánované tempo, to spíš on to přepálil.“ – „Proboha, zbývá ještě dvanáct kilometrů, to je hrůza!“ – „Už mám za sebou třicet, to je přeci skvělé.“\n3) Zaměstnejte hlavu\nPři kratších závodech se musíte plně soustředit na běh, u těch delších ale pomůže, pokud hlavu zaměstnáte něčím jiným než během – odborně se tomu říká disociace. Například legendární britská běžkyně Paula Radcliffová to při maratonech řešila obyčejným počítáním – měla vyzkoušeno, že když v duchu napočítá do tří set, uběhne přibližně míli a pak vždy začala znovu od jedné. Celý maraton vám to nejspíš nevydrží, ale když přijde krize, tak se i těch pár snáze přežitých kilometrů hodí.\nMůžete zkusit i komplikovanější početní operace, například hledání zlomků odpovídajících již absolvované části trati, například na dvanáctém kilometru maratonu to budou dvě sedminy. Jak se budou se stoupající únavou zhoršovat vaše intelektové schopnosti, zabere vám to čím dál více času a kilometry budou krásně ubíhat. Spíše ale dodržujte zásadu soustředit se na to, co už jste zvládli, nikoliv na to, co vás ještě čeká, protože to bývá demotivující. Výjimku přestavuje pouze situace, kdy už toho nezbývá moc. V takovém případě může pomoci, když si zbytek trasy připodobníte k nějakému svému oblíbenému okruhu a budete si představovat, jak probíháte známými místy a cíl už je na dohled.\n4) Soustřeďte se na techniku\nJde v podstatě také o způsob, jak zaměstnat hlavu, navíc s příznivým vedlejším efektem. S rostoucí únavou se totiž technika běhu průběžně zhoršuje, a pokud se na ni zaměříme, pomůžeme nejen hlavě, ale také přímo tělu. Můžete se chvíli soustředit na to, abyste napřímili trup a hlavu, chvíli na došlap, chvíli na práci paží, pak zase na správné dýchání.\nTato strategie je velmi účinná zejména v těžších pasážích závodu, například ve stoupání.\n5) Nasaďte sluchátka\nJestliže jste při běhu zvyklí poslouchat hudbu, máte to o dost jednodušší. Jejím prostřednictvím totiž můžete velice účinně ovlivňovat své emoce, zmírňovat pocity bolesti a prokázán byl i přímý vliv na vytrvalostní výkonnost.\nDůležité je přitom zejména tempo skladeb vyjádřené veličinou BPM. Když například pouštěli britští vědci v roce 2009 cyklistům hudbu s různým počtem úderů za minutu (BPM), mohli sledovat, jak se mění jejich schopnost produkce síly a udržení výkonu. Svižnější hudba jim přitom po 25 minut umožnila udržet o 3,5 % vyšší výkon. A dokonce se ukazuje, že jakákoliv hudba, bez ohledu na tempo či žánr, je z pohledu výkonnosti lepší než ticho. Pokud se sluchátky zásadně neběháte, stačí, když si budete vhodnou píseň pouze „přehrávat v hlavě“.\n6) Zrychlete tempo\nZátopkovo oblíbené heslo „když nemůžeš, přidej“ má své hluboké opodstatnění. Někdy totiž únava vyplývá pouze z toho, že běžíme příliš dlouho stejným tempem. A i když je v takovém případě pro většinu lidí logickou volbou zpomalit, zpravidla má úplně stejný efekt i to, když naopak zrychlíme. Pochopitelně to platí spíše při dlouhých závodech, kdy se pohybujeme pod hranicí anaerobního prahu – když se nám ve svalech hromadí laktát, je zrychlení fyzicky nemožné.\nVelice efektivní je opět se zaměřit na techniku, konkrétně na práci paží. Ne nadarmo se říká, že paže vedou nohy. Když se nám jejich pohyb podaří zrychlit a zintenzivnit, obvykle zrychlí i dolní končetiny.\n7) Zvykejte tělo na bolest\n„Těžko na cvičišti, lehko na bojišti,“ říkávaly naše babičky a měly pravdu. Když budete zařazovat dostatek náročných tréninků, které bolí, povede to nejen ke zvýšení výkonnosti, ale vzroste i odolnost vaší mysli vůči bolestivým signálům. Zároveň se tím učíte rozlišovat, kdy se vás vnitřní hlas pouze snaží obalamutit, a má tedy smysl mu vzdorovat, a kdy už to opravdu nejde a je lepší poslechnout. Velice užitečné jsou například stupňované běhy, při nichž zažijete stavy, kdy už se ozývá bolest a přitom víte, že bude ještě hůř.\nKdy se vyplatí poslechnout\nVe většině případů se nás hlava snaží pomocí negativních myšlenek zpomalit ještě dávno předtím, než by mohlo dané tempo způsobit tělu jakoukoliv únavu. Jsou ale situace, kdy se ji vyplatí poslechnout.\nNemáte natrénováno: Když jste v tréninku zvládli uběhnout třicítku, s největší pravděpodobností zvládnete i maraton. Pokud jste ale nedali víc než pětadvacet, možná budete rádi, když do cíle vůbec dojdete.\nProblém je už na začátku: Jestliže dobře zvolíte tempo, měli byste první polovinu závodu zvládnout v naprosté pohodě a teprve pak by to mělo začít být těžké. Když vám ale krátce po startu tuhnou nohy, cítíte pálení na plicích nebo se jinak trápíte, nejspíš nemáte svůj den (anebo nemáte natrénováno) a zpomalení je namístě.\nBolest se stupňuje: Jak už bylo uvedeno v úvodu, zvláště začátečníci mohou při delších závodech často cítit bolest, která neznamená poškození pohybového aparátu, ale jen způsob, jakým se je hlava snaží zpomalit. Pokud jste ale zkušení běžci, bolí vás část těla, s níž míváte problémy, anebo se bolest stupňuje, pak ji nepřehlížejte.\nZtrácíte koncentraci: Přepadnou-li vás závratě, pocity na omdlení anebo máte problém se soustředěním, je namístě nejen zpomalení, ale často i zastavení.


JBL T110 modrá / sluchátka s mikrofonem / 3.5mm jack | Mironet.cz\nP/N: JBL T110BLU\nSluchátka do uší JBL TUNE110 jsou lehká, pohodlná a kompaktní. Odolný kryt s kovovou úpravou v sobě ukrývá 9mm měniče, které perfektně reprodukují zvuk JBL Pure Bass, který jste zažili v koncertních sálech, arénách a nahrávacích studiích po celém světě. Dálkové ovládání s jedním tlačítkem vám umožňuje ovládat přehrávání hudby a přijímat hovory, díky vestavěnému mikrofonu.\n- Délka kabelu sluchátek: 111,3 mm\n- Hmotnost: 12,7 g\n- Typ konektoru pro sluchátka: 3,5 mm\n- Materiál špuntů: silikon\n- Rozsah frekvenční odezvy: 20 Hz - 20 kHz\nText vašeho příspěvku/dotazu pro produkt JBL T110 modrá :\nTechnické specifikace pro produkt JBL T110 modrá se mohou změnit bez výslovného upozornění. Obrázky pro produkt JBL T110 modrá mají pouze informativní charakter.\nNalezli jste chybu v informaci o JBL T110 modrá ?


Společenský katechismus – JINÉ KNIHY\nFormáty: PDF, ePDF, EPUB, MOBI Kód: EB0304 Autor: Guth-Jarkovský Jiří Stanislav Štítky: etiketa, klasická próza, non-fiction, odborné, první republika, společnost Nakladatel:\te-bohém\nI když od prvního vydání této knihy (naše e-kniha se shoduje s vydáním druhým, autorem doplněným) uběhlo již více než sto let, stále ji lze považovat za bibli společenského chování. Každý, kdo se chce naučit vybranému chování, by měl začít u klasika a Jiří Guth nabízí o etiketě dostatek studijního materiálu. Dozvíte se, jak dobré mravy radily chovat se na veřejnosti, při zvaní a vítání hostů i v nejrůznějších životních situacích za autorovy doby. Nad některými pravidly se možná dnes už pousmějeme, ale řada jich zůstává platných dodnes.\nBuďte první, kdo pošle recenzi na e-knihu „Společenský katechismus“ Zrušit odpověď na komentář


Recenze: Alenka v říši divů. Tim Burton opět trochu jinak - TOPZINE.cz\nRecenze: Alenka v říši divů. Tim Burton opět trochu jinak\nTOPZINE.cz ➤ Film & TV ➤ Recenze filmů ➤ Recenze: Alenka v říši divů. Tim Burton opět trochu jinak\n27. 2. 2010 Kateřina Mikešová Vstoupit do diskuse\nDlouho očekávaný snímek slavného režiséra Tima Burtona je konečně tady. Tentokrát jde o film inspirovaný dětskou knihou Lewise Carrolla – Alenka v říši divů. Jak vypadá Tim Burton ve 3D?\nMáte-li rádi vizuálně bezchybné filmy s propracovanými detaily kostýmů a make-upu, s fantaskními kulisami a kompozičně promyšlenými záběry, pak je Alenka v říši divů Tima Burtona bezesporu filmem, během jehož sledování po celou dobu ani nemrknete. Pokud od filmu očekáváte důmyslný příběh, dějové zvraty a zajímavou pointu, tak na Alenku ani nechoďte. Stejně jako většina Burtonových filmů, i tady jde především o vizuální stránku. Ovšem té se nedá nic vytknout.\nPůvodně výtvarník Tim Burton se známého námětu chopil po svém a pomocí současné 3D techniky nám předkládá velkolepou podívanou, během níž se tají dech a člověk nestíhá registrovat všechny detaily. Přesto to ale nestačí, aby divák odcházel z kina s pocitem, že ho právě zhlédnutý snímek zasáhl dlouhodoběji (když nepočítám fakt, že toužím po Alenčiných šatech) a zanechal v něm hlubší pocity.\nHelena Bonham Carter jako Srdcová královna\nVe filmu se opět setkáváme s dvorními herci Tima Burotna – Johnym Deppem a Helenou Bonham-Carter, ale oba jsou rozeznatelní zhruba stejně jako v Mrtvé nevěstě. To ale nemění nic na tom, že tradičně odvádí skvělý výkon a jejich postavy jsou zdaleka nejcharismatičtější. Ovšem ani postava Bílé královny, kterou ztvárnila Anne Hathaway, za dvěma zmíněnými nezaostává a její podání té hodné je velmi netradiční a osvěžující.\nOčima Katariny Chalupkové: Neznám žádného filmového fanouška, který by se nikdy nesetkal s tvorbou režiséra Tima Burtona. Jeho jméno se stalo jistou zárukou filmového zážitku. Jeho nejnovější snímek Alenka v říši divů je i z tohoto důvodů netrpělivě očekáván celým spektrem návštěvníků kin. Já osobně jsem vstupovala do kinosálu jako nervózní školačka před maturitou. Nesmrtelný Carrollův fantaskní příběh (o knize si víc přečtěte zde), přesvědčivé herecké obsazení Johny Depp, Helena Bonham Carter či Anne Hathaway, možnost 3D projekce a v neposlední řadě burtonovský přístup. To vše určitě svědčí o tom, že jde o velice kvalitní film. Ovšem, doporučuji trochu ubrat z očekávání, protože i když je Alenka hezká a příjemně barevná podívaná, to je asi vše, Tim Burton jednoduše vsadil na osvědčenou kartu.\nAlenka má tu nevýhodu, že se na plátna kin dostala až po veleúspěšném snímku Jamese Camerona – Avataru. Sdílejí totiž spoustu podobných kladů i záporů a bojím se, že všechno, co jsme u Cameronova snímku přehlíželi, protože šlo o první film svého druhu, bude už u Alenky hrát v její neprospěch. Takže tentokrát kritiky nejspíš narazí na absenci výraznějšího příběhu a ve většině případů poměrně ploché postavy, kterým ani trojrozměrná projekce nepřidá šmrnc. Na druhou stranu je ale knižní předloha tak oblíbená, že její fanoušci (a není jich málo) nejspíš nedovolí, aby její adaptace propadla. Přesto všechno je to snímek, který rozhodně stojí za vidění, už jen kvůli všem těm divům, které nám Burton opět předkládá.\nHrají: Johnny Depp, Helena Bonham-Carter, Anne Hathaway, Mia Wasikowska, Christopher Lee, Alan Rickman\n2 Komentáře Recenze: Alenka v říši divů. Tim Burton opět trochu jinak\nMartin Peška 27. 2. 2010 at 13:52\nRobb 27. 2. 2010 at 12:35\nSuper recenze! Tohle je přesně Burton, na kterýho se těšim!!! :)


info – Tábory Rohozná\nPublikováno 1. 7. 2021 5. 10. 2021\nPublikováno 30. 4. 2021 19. 8. 2021\nPublikováno 12. 3. 2021 9. 4. 2021\nRozloučení s Martinem Varhaníkem\nS lítostí oznamujeme, že dne 11. března 2021 nás po krátké nemoci opustil kamarád Martin „Bimbo“ Varhaník. Byl to Rohozňák tělem i duší, který na tábor jezdil už od dětství, a nikdy nevynechal jedinou příležitost k návštěvě tábora v Rohozné. Odpočívej v pokoji kamaráde, budeš nám chybět!\nPokračovat ve čtení „Rozloučení s Martinem Varhaníkem“\nPublikováno 30. 6. 2020 22. 8. 2020\nPlánované termíny letních táborů 2020\nCo se kdy na Rohozné děje? Nepanikaříme, žijeme ve víře v léto bez virů. Modlíme se, že všechno bude dobré. Termíny akcí a připravovaných letních táborů Rohozná 2020. Přihlašování proběhlo 17. února 16:00h přes http://www.svctempo.cz/tabory a klientské centrum SVČ Tempo: https://ddmpolna.iddm.cz/\nPokračovat ve čtení „Plánované termíny letních táborů 2020“


Regionalist: Z bývalého rabinátu by mohla být galerie třebíčských malířů\nNejstarší český internetový deník Regionalist.cz (1996-2019), vychází již 8349 dnů\nDnes je středa 21. srpen\n(8. srpen církevního kalendáře iuliánského)\nSvátek dle katolického tradičního kalendaria na 21. 8.:\nStředa po neděli desáté po Svatém Duchu Sv. Jany Františky Frémiot z Chantal, vdovy\nSvátek dle pravoslavného kalendaria na 8. 8. (21. 8.):\n„Zástupci církve nabídli městu tuto budovu k možnému využití. Pokud dojde ke vzájemné dohodě, zvážíme varianty, jak by se prostor rabinátu dal využít,“ přiblížil jednání místostarosta Miloš Hrůza. „Naší představou je zde zřídit stálou expozici malířů Ladislava Nováka, Josefa Kremláčka a Vlastimila Tomana. Jedná se o místní malíře, kteří zde dosud nemají žádnou stálou výstavu,“ doplnil možnost využití prostor Hrůza.\nPokud to prostory rabinátu dovolí, je možné, že zde vznikne i knihovna s publikacemi památek UNESCO. Vše je ale zatím předmětem jednání mezi městem a církví. Jisté však je, že město Třebíč hledá vhodné prostory pro stálé expozice jmenovaných malířů a budova bývalého rabinátu by se k tomuto účelu hodila.\nVydáno dnes v 23:11 hodin:\nVydáno dnes v 22:49 hodin:\nPelhřimovská pouť spojená s festivalem dechových hudeb a dnem záchranářů o víkendu\nTradiční Pelhřimovskou pouť, která se koná od soboty 24. srpna do neděle 25. srpna nabídne po celý víkend na Masarykově náměstí, v Solní ulici a přilehlém okolí bohatý program. V neděli proběhne na Masarykově náměstí Celostátní festival dechových hudeb a Dny záchranářů Pelhřimov 2019.\nOpravy jihlavských škol finišují; investice si vyžádaly více než osm milionů korun\nNejvětší investice města, jako zřizovatele, spolkly během letních prázdnin opravy v jihlavské základní škole Křížová.\nVydáno v pondělí 19.8.2019 :\nOpilý řidič na Polensku se snažil policistům ujet; pak byl agresivní, skončil s pouty na rukou\nV neděli 18. srpna se na Polensku snažil ujet sedmadvacetiletý řidič vozidla, který měl přes dvě a půl promile alkoholu v dechu. Policisté automobil v krátké době dostihli a zastavili. Muž se choval agresivně a skončil s pouty na rukou. Řidič je podezřelý ze spáchání trestného činu a přestupků.\nDálnice D1 u Humpolce bude v noci kvůli stavbě mostu průběžně uzavřená\nProvoz na dálnici D1 u Humpolce bude v noci z pondělí 19. srpna na úterý 20. srpna opakovaně přerušen kvůli budování nosníků nového mostu. Uzavírky by měly trvat 20 až 40 minut; v případě delší uzavírky budou auta prvních 30 minut odkláněna na objízdné trasy. Omezení bude od pondělních 22. hodin do úterních šesti hodin ráno.\nTřiadvacátý ročník MFDF Jihlava bude ekologičtější; v Březinových sadech vysadí 23 stromů\nDnes, v pondělí 19. srpna vyjel poprvé do jihlavských ulic trolejbus 23. ročníku Mezinárodního festivalu dokumentárních filmů (MFDF) Ji.hlava. Jeho podoba připomene letošní důraz festivalu na ekologii. „Chceme uvádět filmy, které proměňují naše myšlení a chceme těmto filmům pomoct k divákům. Od letoška navíc přemýšlíme, jak připravovat festival ekologičtěji,“ sdělil ředitel festivalu Marek Hovorka.\nU Šimanova na Jihlavsku v neděli hořel na poli balíkovací stroj\nMajetkovou škodu v předběžné výši 300 tisíc korun za sebou zanechal požár balíkovacího stroje a pole u Šimanova na Jihlavsku. Při požáru, který vzplál v neděli 18. srpna v 17.28 hodin ani samotném zásahu se nikdo nezranil. Požár zapříčinila technická závada na stroji.\nNelegální migrant zadržen v návěsu na dálnici D1 na Vysočině\nPolicisté odboru cizinecké policie Krajského ředitelství policie kraje Vysočina byli uplynulý čtvrtek 15. srpna v podvečerních hodinách vysláni na parkoviště na 137. kilometr dálnice D1 ve směru jízdy na Prahu, aby si převzali cizince bez dokladů.\nStřední školy ve Žďáře nad Sázavou budou mít novou tělocvičnu; poslouží i místním klubům\nKraj Vysočina postupně činí všechny potřebné kroky k výstavbě nové tělocvičny pro Průmyslovou školu i Gymnázium ve Žďáře nad Sázavou. Společná investice Kraje Vysočina s městem Žďár nad Sázavou umožní už v roce 2022 otevřít multifunkční kryté sportoviště o rozměrech 44 x 25 metrů, tedy tak velké, aby mohlo obsloužit široké spektrum sportovních aktivit. Předběžné odhady ceny budoucí krajské tělocvičny přesahují 70 milionů korun a kraj je zatím připraven ji financovat z vlastních zdrojů.\nVstupenky na muzejní kostýmované prohlídky v Třebíči si zaregistrujte včas\nMuzem Vysočiny v Třebíči pořádá v neděli 8. 9., v pondělí 27. 9. a v úterý 28. 9. kostýmované prohlídky, které budou probíhat na dvou muzejních trasách Valdštejnové na Třebíči a Lidé.Místa.Osudy. Vzhledem k omezené kapacitě účastníků je nutné prohlídky předem rezervovat v recepci muzea: tel. 568 408 890.\nMotorkář při nehodě u Přešovic na Třebíčsku utrpěl zranění\nV sobotu 17. srpna jel po druhé hodině odpoledne po silnici v obci Přešovice na Třebíčsku dvaašedesátiletý řidič motocyklu Riya ve směru na Rouchovany. Při projíždění zatáčky vyjel s motocyklem mimo komunikaci, kde havaroval v silničním příkopu.\nVydáno v neděli 18.8.2019 :\nU Markvartic na Třebíčsku se zranilo po nehodě sedm osob, jedna těžce\nKe střetu dvou vozidel došlo v neděli 18. srpna před pátou hodinou večerní na silnici první třídy číslo 23 v katastru obce Markvartice na Třebíčsku. Při nehodě utrpělo zranění celkem sedm lidí, jednu zraněnou osobu záchranáři letecky transportovali do brněnské nemocnice, ostatní byli převezeni do nemocnice v Třebíči.


Slovník pojmů dědického práva (2020) | Poslední slova\nSlovník pojmů: vysvětlení nejčastějších pojmů dědického práva\nPodívejte se na přehled nejčastějších pojmů týkajících se závěti a dědictví. Včetně odkazů na konkrétní ustanovení v zákoníku.\nJednostranný odvolatelný projev vůle, kterým zůstavitel pro případ své smrti osobně zůstavuje jedné či více osobám alespoň podíl na pozůstalosti, případně i odkaz. (§ 1494 odst. 1 OZ)\nČást dědictví, která za všech okolností (kromě vydědění) náleží nepominutelnému dědici a která se mu vyplácí v penězích; v případě nezletilého dědice činí minimáně ¾ jeho zákonného podílu a v případě zletilého dědice alespoň ¼ jeho zákonného podílu. (§ 1643 odst. 2 OZ)\nVelikost pozůstalosti konkrétního dědice v konkrétní dědické třídě dle zákonné dědické posloupnosti; např. jedna polovina pozůstalosti, pokud do dané třídy spadá společně s jednou další osobou.\nPořadí potenciálních dědiců určených zákonem v případě, že neexistuje dědická smlouva ani závěť, rozdělené do 6 dědických tříd.\nVyloučení dědického práva nepominutelného dědice ze zákonem stanovených důvodů společně s konkrétním popisem skutků a okolností, které tento (alespoň jeden) vyděďovací důvod naplňují. (§ 1646-1647 OZ)\nJmění zůstavitele a ta osobní práva a povinnosti, které byly jako dluh uznány nebo uplatněny u orgánu veřejné moci (soudu). Zahrnuje aktiva (= majetek) i pasiva (= zůstavitelovy dluhy). (§ 1475 odst. 2 OZ)\nFyzická nebo právnická osoba (v případě povolávání dědice zůstavitelem se může jednat i osobu, která se má v budoucnu teprve narodit, resp. vzniknout, ale v momentě smrti zůstavitele už existovat musí), která byla zůstavitelem povolána nebo které svědčí zákonná dědická posloupnost, a která dědictví přijala (resp. neodmítla) a která není dědicky nezpůsobilá. (§1481-1483 OZ)\nPotomek zůstavitele a nedědí-li, pak jeho potomci.\nDvoustranné právní jednání mezi zůstavitelem a osobou povolanou v této smlouvě za dědice, které je touto osobou přijato; má přednost před závětí i zákonnou dědickou posloupností; pořízena i zrušena smí být jen za součinnosti obou stran a veřejnou listinou (tj. u notáře); lze jejím prostřednictvím nakládat maximálně o ¾ celkové pozůstalosti, ¼ musí zůstat nezatížena např. pro závěť či zákonnou posloupnost.\nPřipadnutí dědictví státu, pokud neexistuje dědická smlouva, závěť ani žádný dědic dle zákonné posloupnosti (nikdo ze 6 tříd).


Sedmý sraz Srbská Kamenice 2007 - SUBARU LIBERO\nSedmý sraz Srbská Kamenice 2007\nPříspěvekod Karel » čtv zář 20, 2007 8:47 am\nVII. sraz LIBEROKLUBU\nMísto konání: Srbská Kamenice-Penzion Pod kaštany\nDatum konání: 14. - 16.9.2007\nOpět se sjíždíme na další, tentokrát už VII. sraz LIBEROKLUBU.\nMěli bychom to nazývat sjezd, protože se sjíždíme a zatím se nikdo nesrazil. Ani s autíčkama, ani na dešti.\nNěmečtí přátelé: Kinský s paní, Klaus s paní a ”novák” Malek přijeli už ve čtvrtek 13.9. Ubytovat se chtěli hned vedle v kempu U Ferdinanda v chatkách\na Kinský bude mít v kempu Libero s karavanem, ve kterém chtějí spát. (Hygiena a jídlo bude v penzionu). Karlovi, jako organizátorovi telefonuje pan domácí,\nže Němci si přišli stěžovat, že v kempu nikdo není, kdeže se tedy mají ubytovat. Karel okamžitě volá šéfovi kempu, co se tam děje. Ten ho ujistil, že tam má zástupce a že tam hned jede a vše dá do pořádku. Za necelých 10 minut volá zpátky, že už je vše OK, hosté jsou ubytovaní. Jeho zástupce prý vezl někoho\nz obce do nemocnice v České Kamenici. Byl prý mimo kemp asi ½ hodiny. Omluvili se, a hosté po ubytování šli na jídlo do penzionu. Mezitím přijel i Jarda s Lídou a Maxem. Po jídle se sedělo, povídalo a hlavně Kinský a Malek hodně nasávali. Pan hospodský tam měl ubytované své kamarády - mladou rodinku s maličkými dětmi . Jako každé dítě, tak i větší chlapeček byl dost rozdováděný a snad i hlučný. To Malka natolik vytočilo, že začal nadávat do blbých českých dětí a blbých českých rodičů, že to dítě nechtějí zklidnit. Korunu tomu dal Kinský, když si vyšlápl po schodech nahoru do patra penzionu (ač tam neměl co dělat), a znečistil a poplival koberce na schodech. To už pan majitel penzionu nevydržel a vyprovodil je z baráku. Jarda s Lídou byli jejich počínáním velmi překvapeni, o Kinského ženě ani nemluvě. Takže předvečer našeho sjezdu velmi rozpačitý, dá se říci parádní ostuda celého srazu a to i mezinárodního formátu.\nKarel (se zeleným Liberem) jako organizátor, tam chtěl být s Mílou (s červeným Liberem) a Besinou jako první, ale nepovedlo se. Měl to načasované na 13.hodin. Nejen, že Jarda s Lídou přijeli už ve čtvrtek, ale ve 12.40 bloudí a telefonuje Peple: Nevím kudy kam. Karel se ptá: Kde jsi ? počkej tam na nás, za 20 minut jsme u tebe. Ale Peple už byl v Srbské Kamenici, jen zapomněl název penzionu. Takže v pátek tam byl Peple s rodinou první. Za chvíli přijeli Karel s Mílou. Pan hospodský Karlovi hned zatepla sdělil tu včerejší nepříjemnost. Vyřešili jsme to s tím, že se to přetlumočí Johanesovi. A ten už mezi tím také dorazil. Docela ho to rozladilo a že to srovná. Po chvíli se vrací z procházky po okolí Malek s prázdnou lahví a Kinský se ženou a lahví čehosi téměř dopitou. Johanes proti nim vyrazil a asi jim řekl něco hodně nepříjemného, protože odešli do kempu. Kinského žena mezi nás vůbec nepřišla, asi jí byla hanba za oba. Škoda, je to milá paní. Kinský nebyl ani na večeři, Malek ano a pak zmizel. Přijíždějí další a další Liberáci. Je to paráda. Míla odchytává přijíždějící, kteří se zapisují na prezenční list. Za to dostávají obálky, ve které obsahují: 3 startovací čísla na auto (dopředu, na bok a dozadu), lepítka, jmenovku pro řidiče se startovacím číslem, pro spolujezdce bez čísla (jména se dopisují), černobílou mapu trasy, samolepku - emblém srazu, hlasovací lístečky na sobotní večer, k tomu camrátko - upomínka na sraz. Vybere 200 Kč startovné, teprve potom je propouští. Jarda nechal udělat klubová trička. Dovezl jich 16 ks. Míla je prodává po 180 Kč\nza kus. Jsou parádní a večer už jsou rozprodaná Asi na 2 hodiny se tam objevil Karlův host tlumočník a autolakýrník v jedné osobě. Za chvilku okolo něj stojí hlouček a tahají z něj moudra. Co, proč, jak a za kolik. Peple úplne sosá! Přijel\ni Thomas z Berlína, bohužel bez Sabiny. Takže Sabininy komické záchvaty smíchu nám budou chybět. Němečtí přátelé donesli 4 tašky drobností - prý do tomboly. My ale nemáme v úmyslu tombolu dělat. Bleskově se to vyřešilo - zítra bude dražba! Utržené peníze se společně prokonzumují, ať z toho Němci taky něco mají. V 17 hodin Míla odjíždí pro syna Káju. Jede z práce, ale autobus mu končí v České Kamenici. Tuti přivezl svoje krásné LIBERO kalendáře na rok 2008. Kalendář je sestaven z fotografií samých Liberek. Úchvatné.\nKus za 100 Kč pro členy klubu. Prodalo se jich také hodně. Šikulka Tuti.\nPo chutné večeři se sedí povídá, popíjí a zpívá. Narychlo vznikl\nLIBERO BAND: Ivanka - kytara, Johny - mandolína, Petr - kytara,\nMíra - mandolína a ”novák” Had - kytara. Slovenský Lubomír tu chybí. Škoda. Je to pro něj přeci jen daleko. Hraje se a zpívá až do půl druhé v noci Přijel mezi nás i Honzův bratr Dan (o 11 let starší) s mladičkou přítelkyní. Bez Libera. Jako poslední v 0.30 přijíždí Míra, takže už je nás parádních 20 autíček +\n1 FORD = 49 lidí, z toho 11 dětí. S narušenými hlasivkami se trousíme do postelí. Někdo v penzionu, někdo v kempu, někdo v autě. Ve 2 hodiny nad ránem vyprazdňujeme lokál a propouštíme personál.\nPo týdenních deštích nám počasí přálo…. asi jsme si ho zasloužili….\nStartovní pole + depa závodníků\nZ teploučkých postýlek v krásných voňavých pokojích vylézáme okolo 8 hodiny. Je poměrně chladno, ale musíme postát venku. Dovnitř nás nepustí - chystají snídani. V 9 hodin se otevřou dveře a čeká nás skvělé překvapení - švédský stůl. Na něm je naservírováno, co si jen člověk může přát: housky, rohlíky, chleba, máslo, džem, med, paštika, měkký i plátkový sýr, šunka, 2 druhy trvanlivého salámu, vejce, jogurty, rajské, paprika, okurka, sladkokyselá okurka, jakési křupinky - 2 druhy, čaj, mléko, káva + kafíčko. Každý si vybral podle své chuti a nacpal se vrchovatě. Přijíždí dalších 5 Liber + 1 Němec s FIAT PUNTO. Dalších 13. lidí, z toho 1 dítě. Jeden z Němců měl snad trochu problém s přečtením si programu v němčině s tím, že je to překládané přes translátor a to, že je špatné. /spíš to byla záminka/ Mílu to namíchlo a ta spustila česky: Děláme, co umíme. My, když jedeme do Německa, nedostaneme v češtině ani jedno jediné slovo. Bohužel - nerozuměl. Oba se trochu rozladěni rozcházejí. Vždyť ti Němci vědí, že německy neumíme a nikdo ho nenutí, aby na české srazy jezdil. Tak, že by příště měli mít svého tlumočníka /cha-cha/.\nV 10 hodin odjíždíme od penzionu. Docela slušná kolona - 25 Liber, 1 FORD, 1 FIAT. Míříme do Janské - do bývalé podzemní továrny RABŠTEJN. Je to smutná památka české historie. V době války fašisti nahnali zajatce a vězně z koncentračního tábora v Terezíně lámat skálu a dělat prostory pro zbrojní průmysl. Tam také pracovali zajatci i vězni - lidé určení k likvidaci. Karel tuto prohlídku dojednal s průvodcem občanského sdružení obce Janská. Vešli jsme do vlhkého a studeného (8 st.C) podzemí. Tady nás rozdělil na 2 skupiny (bylo nás hodně). Jednu skupinu poslal na obhlídku, a druhé skupině vykládal\no pohnuté historii tohoto hrůzostrašného místa. Asi po ½ hodině se skupiny vyměnily. Shlédli jsme pozůstatky, které se nacházely (a ještě po více než 60 letech nacházejí) v nejbližším okolí. Vystaveno je: pracovní nástroje na lámání kamene (železné tyče, kladiva, majzlíky), plechové jídelní misky, hrnky, lžíce, vězeňské oblečení, zbraně a další drobnosti, které jsme se marně snažili identifikovat. V jedné z chodeb byl z kamenů vyskládán kříž, na každém kameni bylo několik svíček - vzpomínání na umučené. Mohli jsme shlédnout\ni nepříjemnost z pozdější neválečné doby - z roku 1972. V tomto roce\nnad Srbskou Kamenicí explodovalo ve výšce 10.000 m letadlo s 27 lidmi\nna palubě. Jako zázrakem přežila pouze letuška Vesna Vulovič\nz Jugoslávie.Velmi těžce zraněna, českými lékaři pospravována, doléčena doma - dodnes žije. Od roku 1980 jezdí každý rok na místo, kde málem zemřela. Tehdy jí bylo 17 let.\nKdyž nás opět vypustili na denní světlo, každý si vydechl, že v té ponuré době nebyl jedním z těch, kteří tam pracovali. Potom jsme nasedli do autíček,\npan průvodce otevřel jiná vrata a naše milovaná Liberka začala mizet\nv podzemí. Trasa dlouhá několik set metrů se projela za pár minut. Míjeli jsme se jako v Anglii - vlevo. Pěkné, ale krátké. Potom už jsme byli rádi, že jsme definitivně opustili podzemí. Na dvoře jsme se seřadili, Míla obešla všechny zúčastněné, vybrala peníze - 80 Kč za osobu a 50 Kč za vjezd auta do díry. Děti platit nemusí. Peníze vybrány, předány průvodci. Děkujeme za vstřícné přijetí\na odborný výklad. Průvodce otvírá bránu a propouští nás z historie do současné doby. Nyní bychom měli pokračovat - tajným závodem. Karel v rychlosti řekl Jardovi – dej mi 20 vteřin náskok. Chtěl ostatním ujet, aby byl v cílovém místě první a měl čas připravit odpolední soutěže. Chybička se vloudila. Jarda buď neposlouchal nebo nepochopil. Takže když Karel vyjel z brány, tak všichni vyrazili za ním. Ač hnal zeleňáka jak mohl, Jarda ho stíhal a ostatní také.\nAle na omluvu Jardovu - on přeci nevěděl kudy do Děčína k TESCU/a mapa? na co?/ a Míla vyjížděla poslední - a to už byl závod o dostižení Karla rozjetý. Takže jsme všichni hnali Libera až do Děčína. Byl to opravdu závod. I obcemi se projíždělo 90 km/hod. Karel to vyřešil tak, že zajel k TESCU, a když už všichni byli\nna parkovišti, tak odjel. Teď by měl začínat tajný závod. Něco si koupit\nv TESCU - donést účtenku za nákup – kontrola navštívení bodu T. Míla všem prozradila směr, kterým se má odjíždět. Ta černobílá mapa byl pro mnohé, zhýčkané navigacemi, nepřekonatelný oříšek. Řekla jim jen - směr Ústí nad Labem, za koncem Děčína odbočka vpravo na Malšovice, Javory. Odjížděli postupně, tak jak kdo pochopil, že teď už se závodí. Všichni opouštějí parkoviště, jen Němci něvědí co dál. Míla jim říká, ať počkají, že odjíždí poslední a pojedou s ní. Ale utrhli se za nějakým odjíždějícím Liberem. Míla je přesvědčena, že na parkovišti už nikdo není, tak odjíždí také. Ale zůstali tam Honza s posádkou. Dan si musel dokoupit nějaký alkohol. Martina prozradila,\nže jaksi nepochopili, že příjezdem na parkoviště začíná měřený závod. A podle GPS dojeli na Javorský vrch, jako obvykle, poslední. Tam už byly soutěže\nv plném proudu. Rozhodčím byl jmenován Jarda. Svého úkolu se zmocnil velmi svědomitě\nTeď stručně o disciplínách:\nBoj s korozí (nepřítel všech aut): do rezavého kbelíku hod molitanovou koulí -\n- zástřel - nehodnoceno, potom hod špachtlí, drátěným kartáčem\na zárohákem. Hodnotí se počet zásahů a čas.\nSlepá ulička: náročná jízda mezi brankami vpřed a potom tu samou trasu\nodcouvat. Hodnotí se čistota jízdy (pozor na tyčky - branky) a čas.\nOprava srubu: do prkénka zatlouci 10 krátkých hřebíčků (od čalouníka).\nHodnotí se zatlučené hřebíčky a čas.\nBoj o přežití - jízda s vodou: každý dostal do ploché misky 3 odměrky vody.\nRuka vystrčená z okna, sjet z kopce na silnici, otočit se a vyjet\nzpátky na kopec. Hodnotí se dovezení alespoň 1 odměrky a čas.\nOprava vozu: odmontovat a zpět namontovat kolo. Hodnotí se čas.\nPoslední disciplína: boj s divou zvěří - pro silný vítr se koná až na dvoře penzionu. Na kopec dojelo ještě dalších 5 Liber.\nNěkteré Německé posádky to přestalo bavit a vrátily se do penzionu. Asi nepochopily, že nepojedeme nikam na oběd a měly hlad. A to i přes výslovné upozornění. Je docela zima - fouká silný studený vítr. Ale Danovi to vůbec nevadí. Silně posilněn alkoholem předvádí se svojí slečnou to, co by si měli nechat do soukromí. Bylo to vzhledem k dětem dost nechutné, trapas. KCE na place provizorně opravuje výfuk. Zadařilo se, doma musí provizorium předělat na furt. Po dosoutěžení se všechna Liberka seřadila na vrcholu Javorského vrchu (na přání Tutiho - prý fotografování pro kalendář na rok 2009). Pokud se fotka podaří nebude to mít chybu. Škoda jen, že už jsme nebyli kompletní (chyběli někteří Němci). Po fotografické pauze se vracíme do Děčína, kde si trošku zajezdíme na cvičišti autoškoly. Šnajk dojel na místo jen taktak - vaří. Správné liberácké rojení. Někdo to fotil, někdo točil kamerou. Snad se to hemžení povedlo zachytit a někdy to budeme moci shlédnout. Asi po ½ hodině se už vracíme do Srbské Kamenice.\nTady musíme splnit poslední bod soutěže.\nBoj s divou zvěří: na polystyrenové desce je namalován divočák. Šesti šipkami,\nvyosených 50 cm dlouhou stužkou, trefit kance. První šipka je\nzástřelná - nehodnotí se. V levém horním rohu je znak SUBARU\n- zásah do znaku = 60 trestných minut (do SUBARU se nepíchá).\nVšechny discipliny zdárně dokončeny, a protože nás čeká ještě hlasování o auto\nnazvané jako : voňavka, popelnice a Mr. Tuning, přesouváme se do budovy - tady je teploučko.\nVyhlášeno nejrychlejší auto tajného závodu.\nModrou stuhu získává: ŠNAJK\nHlasování proběhlo úspěšne:\nVoňavka: PEPLE - získává navoněnou vlněnou panenku\nPopelnice: KCE (novák) - získává stolní popelnici\nMr. Tuning: KCE (novák) – získává autíčko\nZvláštní cenu poroty - flexu - záskává Peple.\nKarel se snažil vyhodnotit jednotlivé soutěžičky z Javorského vrchu, ale přecenil to. Nedá se to stihnout, takže výsledky propočítá až doma. Po zpracování budou\nk nahlédnutí na fóru. Všechny body dnešního programu zdárně ukončeny, a teď se už můžeme v klidu báječně navečeřet, posedět, popovídat, zhodnotit dnešní den, popít. Po večeři ještě probíhá dražba. Nejen, že se prodaly všechny drobnosti, které dovezli Němci, ale ještě i pár drobností od našich Liberáků. Utržilo se okolo 800 Kč. Daly se hospodskému, aby z nich čerpal na objednávky nutné k udržování pitného režimu. LIBERO BAND už naladil nástroje a hraje\na zpívá jak o život. Večer skvělý, nálada výborná. Noc je opět dlouhá. Lokál se vyprázdnil ve 2.45 hod. Malek byl jen na večeři, Kinský odjel domů už odpoledne. Ani se nerozloučil, zkrátka měl z ostudy kabát.\nI dnes nám počasí přálo, jen ten vítr se trochu nepovedl - bylo ho moc.\nOpět vstáváme okolo 8 hodiny. Vstávání je těžké, moc se nám nechce. V 9 hodin je opět výborná bohatá snídaně. Někteří nás po snídani opouštějí. V 10 hodin odjíždíme do Rynartic, shlédnout skalní zajímavost: Sněhurku a 7 trpaslíků. Míla chtěla říci pověst, která se váže ke skalám Jetřichovic a Rynartic, ale protože po náročnému večeru ztratila hlas, tak to velmi stručně napsala na papír a Martina to přečetla. Nalezeni a spočítáni všichni trpaslíci a můžeme pokračovat v další cestě. I tady nás opouštějí další Libera. Na Belveder odjíždí\n12 Liber. Belveder byl vybudován na počátku minulého století zámeckými pány. Chtěli někde odpočívat po lovu a zvolili si k výstavbě domu nádherný labský kaňon s kolmými stěnami k Labi a překrásnou vyhlídkou na skály na opačném břehu. Tady jsme se posilnili kávou a zákuskem či klobásou. Míra opravuje vypadlé zajištění brzdových destiček a pokračujeme do Děčína. Vyjíždíme\nna Pastýřskou stěnu, pokocháme se vyhlídkou na pravobřežní část města\ns vyhlídkou na zámek. Okolo 15 hodiny jedeme do restaurace Na kocandě\nna oběd a tím náš VII. sraz definitivně končí.\nVyhodnocení odpoledních soutěží:\nI. misto Šnajk\nII. místo Mira\nIII. místo KCE\nBylo nás hodně, počasí nám i dnes přálo, nikdo se nezranil (ani z dětí).\nModrý liberový puntík dostávají:\nJarda za trička\nTuti za kalendáře\nKarel za organizaci\nŠnajky za megafony a stopky\nJohanes za urovnání nepříjemností\nPan hospodský za skvělé jídlo a služby\nČerný puntík dostávají:\nMalek, Kinský a Dan\nÚčast na srazu: 31 LIBER, 1 FORD FOCUS, 1 FIAT PUNTO\n62 dospělých, 15 dětí a 3 psi.\nB Y L O T O S K V Ě L É\nNa shledanou se všemi na dalším sjezdu v roce 2008.\nNapsala Míla, cenzuroval a škrtal Karel\nNaposledy upravil(a) Karel dne čtv říj 04, 2007 3:39 pm, celkem upraveno 5 x.\nPříspěvekod Jarda » ned říj 28, 2007 9:41 am\nohlas německých stránek\nSrbska Kamenice 2007\nWie bereits letztes Jahr im September, trafen wir uns auch in diesem wieder in der Böhmischen Schweiz. Vom 14. bis zum 16. September fuhren wir nach Srbska Kamenice in der Nähe von Děčín. Quartier nahmen wir in der Pension Pod Kaštany bzw. auf dem internationalen Campingplatz U Ferdinanda.\nDen Schluß nehme ich schon mal voraus: Auch wieder ein durch und durch gelungenes Treffen. Perfekte Organisation, eine prima Umgebung und die Unterkunft - super! Die Versorgung mit fester und flüssiger Nahrung (böhmische Küche und Slivovitz) ließ keine Wünsche offen und die Gastlichkeit ebenfalls nicht.\nPavel, unser Gastgeber, versorgte uns vorzüglich.\nAnreisetag war der 14.09. Es wurde Quartier gemacht und dann... Es wurde, wie auch bei unseren Treffen sehr spät (oder früh?). Alte Bekannte begrüßten sich, neue Bekanntschaften wurden gemacht. Wie auch am folgenden Abend, wurde für musikalische Unterhaltung gesorgt. Am Samstag reisten noch einmal viele Teilnehmer an und wir brachen nach einem ausgiebigen Frühstück zu unseren Unternehmungen auf. Zuerst besichtigten wir eine ehemalige unterirdische deutsche Flugzeugfabrik aus dem 2. Weltkrieg. Es war sehr interessant. Der Besitzer des Geländes sagte mir, daß dort auch noch einige weitere Attraktionen entstehen werden. Unter Anderem ist auch ein Campinglatz geplant. Nach der Besichtigung kam der Clou: Wir fuhren mit unseren Autos in den Berg! Die Gänge waren sehr breit und auch lang. Auf Grund der großen Teilnehmerzahl gab es fast ein Problem. Die Ersten wollten rausfahren und weitere Fahrzeuge rein. Es ging aber noch alles gut. Von dort ging es gemeinsam nach Děčín. Ein Einkauf im Tesco und der damit verbundene Kassenzettel markierte die Startzeit für eine Orientierungsfahrt. Es mußte nach Karte ein Punkt angefahren werden und dann folgten viele weitere Prüfungen. Die Strecke war leicht zu finden, da sich der Zielpunkt aber abseits der Straße befand, mußte man schon den Blick schweifen lassen. Letztendlich fanden alle Teilnehmer das Ziel. Die Prüfungen waren nicht leicht . So mußten einige sehr unterschiedliche Gegenstände in einen entfernt stehenden Eimer geworfen werden. Es sah einfacher aus, als es war. Dann mußten 10 Nägel, die sehr klein und kaum zu halten waren, in ein Brett geschlagen werden. Es folgte eine Slalomfahrt durch mehrere Tore, erst vorwärts und dann auch rückwärts. Dann folgte die "Naßfahrt": eine flache Schale wurde mit 3 Bechern Wasser gefüllt. Die mußte der Fahrer halten, zweckmäßgerweise außerhalb des Fahrzeuges, dann ging es einhändig den Berg runter und anschließend wieder hoch. Mindestens ein Becher mußte noch vorhanden sein. Dann kam die nächste Prüfung: Rad abbauen und wieder montieren. Natürlich kam es nicht nur auf Geschicklichkeit, sondern auch auf Schnelligkeit an. Nach der Rückkehr zur Pension wartete noch eine weiter Aufgabe. Es mußte mit Dartpfeilen das Bild eines Wildschweines getroffen werden. Dann gab es noch eine Abstimmung: Bester Libero, schlechtester Libero und Mr. Tuning. Davon habe ich leider keine Bilder mehr. Der Akku meiner Kamera hat sich verabschiedet. Mit der Siegerehrung der jeweiligen Disziplinen und viel Musik ließen wir auch diesen Tag sehr spät ausklingen. Es läßt sich mit Worten eigentlich kaum beschreiben, man muß es selbst erleben. So viele Liberos habe ich schon lange nicht mehr gesehen. 31 Stück waren anwesend, der Parkplatz der Pension war übervoll! Die Fotos können die grandiose Stimmung auch nur in Ansätzen wiedergeben. Die Fotos der anderen Teilnehmer werden demnächst auch noch veröffentlicht.\nAm Sonntag bestand noch die Möglichkeit einen Ausflug nach Děčín zu unternehmen und danach traten die Teilnehmer die Heimreise an. Es bleibt nur zu hoffen, daß alle wieder gesund und ohne ein "verknittertes" Auto ihren Wohnort erreicht haben.\npřeloženo překladačem PC Tranalator\nJak již poslední rok v září, trefili my se také v tomto zase v českém Švýcarsku. Z 14. až k 16. Září jsme jeli my do Srbsek Kamenice blízko Decin. Byt jsme brali my v penziónu Pod Kastany eventuálně na mezinárodní kempink U Ferdinanda.\nTen závěr bere si mne již krát předem: Také zase jeden skrz naskrz zdařilé srážky. Dokonalý řízení, jedno prima okolí a to přístřeší - superhet! Napájení tuhá a kapalná výživa (české kuchyně a Slivovitz) nechaly otevřeno žádné žádosti a tu pohostinnost rovněž ne.\nPavel, náš hostitel, zásobil nám výborný.\nDen příjezu byl ten 14.09. To byl byt dělaný a potom... To bylo, a při našich srážkách velice pozdní (nebo časný?). Staré známý zdravili se, nové známosti byly dělané. A u následujícím večeru, byl pro hudební udržování zajistil jste. V sobotu přijelo ještě jednou mnoho účastníků a my jsme vyrazili po vydatné snídani příliš naše podnikání . Nejprve prohlédnuto my jedna dřívější podzemní německy letadlo-továrna z 2. Světová válka. To bylo velice zajímavý. Ten majitel půdy řekl mi, že tam také ještě některé další atrakce vzniknout . Mimo jiné plánovala taktéž kempink-horní část zástěry. Dle prohlídky přišel ten Clou: My jsme jeli našim auta v hoře! Ty rudné žíly byly velice široký i dlouhý. Na základě velký účastník-číslo podal to postí se problém. Ta první chtěli drsný-jet a další vozidla čistá. To šel ale ještě všechno dobře. Odtamtud šel to společně do Decin. Jedna koupě v Tesco a s tím spojeným pokladním blokem označeným ta start-čas k orientace-jízda. To musel být do tuhého listu papíru jedna tečka najel a potom následovala mnoho dalších zkoušek. Ta cesta byla lehká nalézt, tu se ten záměrný bod ale stranou ta ulice shledávala, musel nechat se již ten pohled toulat se. Konečně našli všichni účastník ten cíl. Ty zkoušky nebyly lehké . Tak musely některé velice rozdílné předměty ve vzdáleném stojícím vědru vrhán být. To vypadal jednodušší , jako to bylo. Pak muselo 10 hřebíků, ta velice malý a sotva držet byli, v jednom prkně tepán být. To následuje jedna slalom-jízda skrz několik brán, teprve kupředu a potom také zpět. Pak následuje ta "mokro-jízda": jedna plochá miska byla s 3 poháry voda plněný. Ta musel držet ten řidič, zweckmassgerweise mimo vozidel, pak šel to jednorukou tu horu dolu a přiložený zase vysoký. Nejméně kelímek musel být ještě existovat. Pak přišla ta nejbližší zkouška: Kolo dobývá a zase montovat. Prostě nepřišel to jen na zručnost, ale i na rychlost na. Dle návratu k penziónu čekal ještě dále úkol. To musel být s Dartpfeilen tím obrazem jednoho divočák učinil. Pak podalo to ještě naladění: Naprostém Libero, špatný Libero a pán Konání-ing. Od toho nemám já bohužel žádné obrazy více. Ten akumulátor má kamera rozloučila se. S vyhlášením vítězů ty příslušné vědní obory a mnoho hudeb jsme připustili my také tento den velice pozdní doznít. To lze slovy vlastně sotva popsat, je nutno prožít to sám. Tolik Liberos jsem neviděl já již dlouho více. 31 kusů byl přítomný, to parkoviště ta penze byla přeplněná! Ty fotografie mohly reprodukovat tu grandiózní náladu také jen v nástavkách. Ty fotografie ten ostatních účastníka jsou brzy také ještě uveřejní.\nV neděli byla ještě ta možnost výlet do Decin podnikat a po tom nastoupil do řad ten účastník ta cesta domů . To zůstává jen houšť doufat, že všichni zase zdravý a bez jednoho "verknittertes" auta své bydliště dosáhne .\nhttp://picasaweb.google.de/subaru.liber ... kaKamenice\nRe: Sedmý sraz Srbská Kamenice 2007\nPříspěvekod peple » čtv led 08, 2009 1:37 pm\nČetli jste Letadlo, jež se v 70. letech zřítilo na Děčínsku, prý sestřelila čs. armáda\nPříspěvekod Karel » čtv led 08, 2009 2:48 pm\nJiž jsem o tom zde psal, jsou to jen dohady....\nPříspěvekod dědek » čtv led 08, 2009 8:52 pm\nTahle zpráva mne dneska také "nadzvedla" Kdyby to byla pravda, tak jak znám náturu českého človíčka, tak už dávno by to někdo z armády vykecal. V této době jsem byl právě na vojně a sloužil právě u PVOS (protivzdušná obrana státu) Ostré střelby probíhaly každoročně nad Kežmarokem a zúčastňovali se toho téměř všechny útvary , co měly s protivzdušnou obranou co společného. Nejbližší možnost byla z Žatce (k Srbské Kamenici moc daleko) Nejbližší byli už v té době zakopaní rusáci u Mimoně a na letišti Hradčany u Doks. Tohle byl taky jejich "revír". Všechno co lítalo rovněž monitorovala síť radiolokátorů s dosahem i hodně za hranice na západ.Pokud by to mělo jít na vrub "protiletadlovců" v československé armádě , vidělo by to na obrazovce radiolokátoru velké množství obyčejných záklaďáků, který by jen velmi těžko šlo "ukecat", aby se nikdy v životě o tom nikde ani slůvkem nezmínili. Myslím, kdyby to byla i jen z části pravda, hned po revoluci by to někdo vykecal.Dědek\nPříspěvekod Karel » pon led 26, 2009 10:16 am\nTahle zpráva mne dneska také "nadzvedla" ...\nPřed 37 roky se zřítil u Srbské Kamenice jugoslávský letoun\nSmrt lidí na palubě mají na svědomí ustašovští teroristé\nJugoslávský letoun zničili teroristé. Titulek článku v našem deníku z 12. ledna. V něm bývalý kriminalista Jaroslav Kyncl z Prahy vyvrátil na pádných faktech tvrzení německého žurnalisty Petera Hornunga-Andersena z televize ARD a českého novináře Pavla Theinera, že dopravní letadlo DC-9 jugoslávské společnosti JAT se 26. ledna 1972 zřítilo u Srbské Kamenice v severních Čechách proto, že bylo sestřeleno československým letectvem.\nJako let 364 letěl tento stroj typu McDonell Douglas na lince Stockholm-Kodaň-Záhřeb-Bělehrad.\nNalezen časovač výbuchu!\nKyncl po 37 letech od neštěstí uvedl, že naši vyšetřovatelé havárie tenkrát našli při ohledání místa neštěstí očazený proužek hliníkové lišty, kterou zástupci americké společnosti Douglas, jež stroj DC-9 vyrobila, identifikovali jako obložení dveří do zavazadlového prostoru v přední části stroje, kde vybuchla nálož. Zároveň vyšetřovatelé nalezli zbytek hodinového strojku, používaného k načasování exploze výbušniny. Na liště i strojku také objevili chemické stopy. Po jejich analýze dospěli k závěru, že obsahují látky používané ve Švédsku k výrobě průmyslových trhavin. Jednoznačně určili, že na palubě letounu ve výšce kolem 10 kilometrů vybuchla časovaná bomba a že šlo o akt terorismu!\nSe závěry vyšetřování vyjádřili souhlas jak jugoslávská, tak i švédská strana, jejichž občané se stali oběťmi atentátu, tak i představitelé firmy Douglas a pojišťoven, které pak musely vyplácet velké odškodnění. Při této otřesné tragédii zahynulo 27 lidí - 22 cestujících a pět členů posádky. Jako jediná z paluby přežila letuška Vesna Vulovičová, šestý člen posádky. Zapsala se tím i do Guinnessovy knihy rekordů, neboť je jediným člověkem na světě, který pád z takové výšky přežil! Kyncl také upozornil, že všechny lety nad ČSSR byly monitorovány i ze zahraničí, takže by muselo být záhy odhaleno, kdyby někdo jugoslávský DC-9 sestřelil. Ale nic takového tehdy oznámeno nebylo.\nVěrohodný svědek - vyšetřovatel\nHaló novinám se po zveřejnění článku ozval jeden z členů tehdejší vyšetřovací komise. Redakce jeho plnou totožnost zná, ale na jeho přání ji nezveřejňuje. Nepřeje si být obtěžován novináři. Potvrdil Kynclovu výpověď a ještě ji rozšířil o další fakta. Podle jeho svědectví komisi tenkrát zřídil tehdejší federální ministr dopravy Štefan Šutka. Pracovali v ní renomovaní odborníci na leteckou techniku a na řízení letového provozu, na letecké a mezinárodní právo, kriminalisté... Vyšetřování proběhlo podle Anexu 13 ICAO, což je příloha k Úmluvě o mezinárodním a civilním letectví, neboť ČSSR se k této úmluvě přihlásila. Náš zdroj - říkejme mu Svědek - přijel bezprostředně po pádu stroje na místo katastrofy, jež bylo uzavřeno a střeženo především vojáky Čs. lidové armády. Nehoda se vyšetřovala velice pečlivě.\nTaké Jugoslávci poslali do vyšetřovacího týmu svého člověka, důstojníka v hodnosti plukovníka. Ti kluci (vojáci) pročesávali terén krůček za krůčkem, shromažďovali vše, co ze zříceného letadla našli, leccos nalezli i členové naší komise. Nezjistili jsme žádnou chybu v pilotáži jugoslávského stroje ani jeho žádnou vadu, ani srážku DC-9 s jiným letounem či jeho střet s ptáky ve vzduchu, ani jiný vnější zásah, vzpomíná Svědek. Postupně jsme vylučovali možné verze zkázy letadla. A pak náhle jako blesk z čistého nebe nastalo rozuzlení. Když vojáci pročesávali les, narazili na kovovou kostru cestovního kufru. A na budík - hodinkový strojek, kterým se spouští časovaná nálož! Ihned jsme to poslali k analýze a rázem bylo všem jasno: příčinou katastrofy byla nastražená trhavina! Teroristický čin! To všechno je zadokumetováno, včetně fotek. Vše by mělo být uloženo na českém Úřadu pro civilní letectví při Ministerstvu dopravy ČR.\nZjara 1972 náš Svědek přicestoval do Bělehradu a byl přijat nejvyšším představitelem jugoslávského civilního letectví Džokanovičem, který jeho prostřednictvím poděkoval všem čs. vyšetřovatelům za precizně odvedenou práci.\nNaše důkazy nebyly podvrženy\nJak náš list zjistil, někteří členové čs. vyšetřovacího týmu zřejmě byli v současnosti vystaveni tlaku ve spojitosti s pokusem o nové senzační odhalení příčin katastrofy DC-9 u Srbské Kamenice. Tyto pokusy se dají nazvat i skrytým vydíráním a vyhrožováním. Jejich osnovatelé se je snaží nutit vypovídat tak, aby to zapadlo do falešného scénáře při zkreslování pravdy o skutečných příčinách zničení jugoslávského dopravního letounu, zvrátit verdikt komise, že na něm byl spáchán zločin teroristů z řad ustašovců. A máme také zjištěno, že svůj podíl na tomto neseriózním postupu má i německý žurnalista Peter Hornung-Andersen, který se ve svých představách hluboce mýlí a zdá se, že tak činí na čísi politickou objednávku! Plive tak po práci nás všech, kteří jsme dospěli při vyšetřování k jednoznačnému závěru, že letadlo zničili teroristé, kteří mají na svědomí i smrt nevinných cestujících. Naše důkazy nebyly podvrženy, řekl Svědek. K útoku na letoun se později přihlásili ustašovští emigranti - chorvatští nacionalističtí extremisté. Ti také mají na svědomí v někdejší socialistické Jugoslávii další četné teroristické akce, při nichž umírali lidé.\nJen letuška Vesna přežila\nTehdy dvaadvacetiletá stewardka Vesna Vulovičová měla to štěstí v neštěstí, že v okamžiku výbuchu bomby byla v zadní části letadla na toaletě. Když exploze stroj roztrhla, tak jeho předek padal strmě dolů k zemi, kdežto zadek díky menším křídlům plachtil podobným stylem, jako když vypustíme z okna vysokého domu na ulici kus papíru. Takže to nebyl smrtící volný pád. Odtržený zadek přitom sletěl na zalesněný svah a koruny stromů pád také milosrdně zmírnily. Tak si vysvětlili i členové vyšetřovací komise, proč Vesna vyvázla jako zázrakem živá. Utrpěla však poranění mozku a páteře. Téměř měsíc ležela v nemocnici v bezvědomí. Lékaři ji několikrát operovali. Když se probrala k vědomí, byla ochrnutá, později se přece jen zotavila zásluhou čs. lékařů a zdravotnického personálu, kteří Vesně věnovali maximální péči. A nakonec se opět postavila na vlastní nohy a mohla chodit. Vesna se v roce 2002 vrátila na místo svého nového zrození u Srbské Kamenice. Tam, kde 26. ledna 1972 kolem 16. hodiny padali na zem mrtví z nebe. Místo dopadu letadla připomíná poblíž vesnice pomník a penzion v obci se jmenuje Vesna na počest letušky.\nKdyž padali mrtví z nebe\nTěžce zraněnou Vesnu v kómatu jako první našel hajný Bruno Henke. Otevřel tehdy dveře ke kuchyňce v rozlomené části letadla, kde ležela uvězněná a vynesl ji ven do lesa ze smrtící pasti. Žel návratu Vesny do Srbské Kamenice před sedmi roky se už nedožil. Jako druhý, kdo Vesnu zachraňoval, byl Zdenko Kubík, působící ve zdejším sboru dobrovolných hasičů. U části letadla s utrženýnm kormidlem, která přistála a svezla se po svahu, což dopad utlumilo, byl již hajný Henke, který vynášel poraněnou letušku, pověděl Kubík. Ten také explozi stroje poblíž Srbské Kamenice slyšel: Ozval se zvuk, jako kdyby přistávala stíhačka. Podíval jsem se na nebe a viděl padající těla, zavazadla a části letadla, přibližuje děsivou scenérii hasič. Utíkal jsem pak po vesnici a křičel na každého, ať jde pomoci. Vesničané pátrali po pasažérech a osádce letadla. Ale všude byly kusy lidských těl, mrtví leželi na louce u kravína, živou jsme objevili jen letušku, zalovil v paměti stařičký František Mára.\nSRN podporovala ustašovskou emigraci\nBomba, nastražená v zavazadlovém prostoru letounu DC-9 jugoslávských aerolinií, měla původně zabít jugoslávského politika, který však tehdy nakonec letěl jiným spojem! Je naprosto viditelné a prokazatelné, že snahy Chorvatů a později i Slovinců o odtržení od jugoslávské federace, všemožně podporovaly Německo, Rakousko, ale i další státy, které je také ilegálně vyzbrojovaly. Tato podpora podle serveru messin.estranky.cz byla korunována po notném nátlaku Německa v Maastrichtu 17. prosince 1991. Průkazně a bez obalu lze naplno říci, že s ustašovskou emigrací spolupracovala Spolková zpravodajská služba (BND). Významnou měrou se na tom podílel i pozdější ministr zahraničních věcí SRN Klaus Kinkel v tehdejší funkci ředitele BND v letech 1979-1982 v průběhu kritických čtyř roků kolem smrti Josipa Broze Tita.\nO této nekalé činnosti BND v uvedených letech se zmiňuje někdejší důstojník Bundeswehru E. Schmidt-Eenboom v knize, kterou napsal pod titulem Válečník ve stínu - Klaus Kinkel a BND. Proto se nyní vynořuje i úvaha, zda šalebné spekulace německého novináře o tom, že letoun jugoslávských aerolinií v lednu 1972 u Srbské Kamenice sestřelila čs. stíhačka, je cíleno také k odvedení pozornosti veřejnosti od současného nevhodného připomínání ustašovců a jejich mnohaleté podpory Německem. Není se co divit, že česká veřejnost je dnes zaplavována lžemi. Vždyť globalizovaná ekonomika se dostala do recese. Není příjemné číst jen údaje o rostoucím počtu zkrachovalých firem a nezaměstnaných, zmrzlých bezdomovcích, o sebevraždách zoufalých lidí, kteří dostali výpověď z práce nebo neměli na zaplacení nájemného. Proto jsou opět roztáčeny lopatky mlýnů v honu na čarodějnice, k zákazu komunistické strany! I toto má posloužit k odvedení pozornosti od krize v naší společnosti.\nZajímavé informace poskytl Haló novinám Jozef Nálepka, bývalý velvyslanec ČSSR ve Svazové federativní republice Jugoslávie. Tenkrát, když se Vesna vracela na jaře 1972 domů po léčení ve Vojenské nemocnici v Praze-Střešovicích, jedny noviny publikovaly senzacechtivý článek, že Vesna by možná mohla identifikovat muže, který položil ve Stockholmu bombu do letadla. V Bělehradě se chytali za hlavu a dělali přísná opatření, aby ochránili Vesnu před atentátníkem, vzpomíná Nálepka. Po příletu do Bělehradu vyprázdnili letiště a k letadlu dovolili jít pouze mně a zástupci ministra zahraničních věcí. Za silných bezpečnostních opatření dopravili Vesnu do bělehradské nemocnice, kde jsme ji asi po měsíci navštívili s manželkou a odevzdali jí pozvání do Československa. Vesna se usmívala, měla dobrou náladu a pozvání k nám do Československa ji velmi mile překvapilo. Těšila se. A první, co chtěla udělat, bylo navštívit místo, kde dopadla a vlastně i podruhé se narodila. Chtěla poděkovat lidem za jejich obětavou pomoc, že jí s našimi lékaři zachránili život. V očích se jí objevily slzy. Potom po návratu z Československa, kde strávila deset dní, zářila štěstím. S jejím souhlasem jsme uspořádali na velvyslanectví v Bělehradě na její počest koktejl. Kromě celé její rodiny jsme pozvali lékaře z nemocnice, kde se léčila, odborníky z ministerstva zdravotnictví, zástupce ministerstva zahraničí a novináře. Padala slova chvály na perfektní lékařské zákroky, na dobrou organizaci a vysokou úroveň čs. zdravotnictví, na lásku a přátelství, kterými byla obklopena za pobytu v Československu. Jen Vesnin otec se netajil úžasem, jak se po neštěstí její vzorek krve dostal tak rychle do nemocnice ještě předtím, než ji tam odvezla sanitka, takže lékaři již v předstihu měli zjištěnou Vesninu krevní skupinu a mohli ji ihned operovat. Tím neztráceli čas. Vždyť rozhodovaly minuty. Díky československým lidem k naší nevýslovné radosti Vesna žije!\nA Vesnin otec se tehdy svěřil Nálepkovi: Představte si, já jsem byl za války partyzánem a bojoval jsem proti Němcům. A teď moji dceru objevil, všechno zorganizoval a přispěl k její záchraně místní Němec. Tím Němcem je již zmíněný hajný Bruno Henke.\nVražda velvyslance Roloviče\nPoložení bomby do jugoslávského letadla nebylo jediným zločinem organizace ustašovců ve Stockholmu, dodává Nálepka. Tehdy na ambasádu Jugoslávie v hlavním městě Švédska nastoupil jako velvyslanec bývalý náměstek ministra zahraničí SFRJ Vladimir Rolovič, dobrý známý Nálepkův i přítel Československa. Přes slabě chráněnou vrátnici velvyslanectví prošel ustašovec. Umlčel sekretářku a brutálně napadl velvyslance Roloviče. Ten se statečně bránil a postavil se ustašovci na odpor. Ale teroristovi se podařilo diplomata přemoci a vrazit mu do úst pistoli a zastřelit ho. Svědkové tvrdili, že Rolovičovo tělo bylo velmi zohavené. Smutné bylo rozloučení tisíců občanů Jugoslávie na bělehradském hřbitově s dobrým člověkem a vynikajícím diplomatem a naším přítelem, hrdinou Vladimirem Rolovičem, říká Nálepka. Až po několika letech vraha chytili.\nNálepka pro náš list nastínil exkurz do minulosti, kdy vzniklo hnutí teroristické organizace Ustaša jako organizace chorvatských emigrantů v čele s bývalým poslancem Ante Paveličem, který emigroval. Po vzoru fašistů se ustašovci zaměřili proti komunismu a západním demokraciím jako hnijícímu plutokratismu. Ustašovská rasová politika se zaměřila proti Srbům, Židům a cikánům, kteří ohrožovali životní prostor Chorvatů, údajných potomků Gótů. A jaký strašlivý teror vládl v Chorvatsku v období 2. světové války, jaká zvěrstva napáchali Paveličovi ustašovci, by vydala na velkou knihu. Po válce pak některé kruhy na Západě, a hlavně Vatikán, pomohly ustašovským zločincům k útěku z Chorvatska, kteří tak unikli spravedlivému trestu. Také tohle by měli vědět Peter Hornung-Andersen a Pavel Theiner - autoři lživé zprávy o sestřelení jugoslávského letounu u Srbské Kamenice čs. letectvem, zdůraznil Jozef Nálepka.\nFOTO - archiv Josefa NÁLEPKY (1) a internet\n26. ledna 2009, Jan JELÍNEK\nPak to smázněte, je to dlouhý.\nPříspěvekod dědek » pon led 26, 2009 6:27 pm\nDlouhý, ale poučný. Dědek\nPříspěvekod covex » stř led 28, 2009 8:36 pm\nZe je to dlouhe vubec nevadi. Klidne to tu muze zustat.


Kategorie Myokarditida May Kategorie Myokarditida May\nPoruchy v činnosti srdce a krevních cév se dnes zaznamenávají velmi často a zaujímají přední místo mezi nemocemi jiných systémů.\nStrukturaDetralex obsahuje 500 mg mikronizované flavonoidové frakce (purifikovaná mikronizovaná flavonoidová frakce), ve které je diosmin 90% (450 mg), hesperidin 10% (50 mg).Pomocné složky: želatina, stearát hořečnatý, MCC, sodná sůl karboxymethylškrobu, mastek, čištěná voda.\nPostupy na přístroji INNOFIL jsou skutečnou revolucí v oblasti kosmetologie. Účelem dopadu systému je řízená destrukce tukové a pojivové tkáně pomocí vysokofrekvenčního záření. Rozsah této rozmanitosti postupů je velmi rozsáhlý..\nV tomto článku se zabýváme tlakem člověka, jaká je norma pro věk, hmotnost a pohlaví. Za tímto účelem jsme poskytli 2 tabulky s tlakovými normami pro muže a ženy s ohledem na věk.\nKrevní skupina je po celý život nezměněna a plní nejdůležitější funkci - podporuje životně důležité funkce těla.\nInfarkt myokardu je nejnápadnějším projevem ischemické choroby srdeční. I když u žen je dvakrát vzácnější než u mužů, je nutné znát jeho příznaky.\nIndikaceMildronate - droga pro intenzivní fyzickou námahuJakýkoli orgán v našem těle je důležitý, vše je potřeba. Zvláštní pozornost však musíme věnovat našemu „motoru“ - srdci.\nPři hypertenzní krizi je jednou z důležitých součástí rehabilitace správná výživa, která pomůže vyhnout se infarktu, cévní mozkové příhodě a dalším komplikacím cévní patologie.\nPrimární diagnostika poruch srdečního rytmuPodstatou této poruchy srdečního rytmu jsou zcela nepravidelné srdeční kontrakce, které lze samostatně detekovat během počáteční diagnózy.\nHodnoty glukózy v krvi (glykémie) jsou variabilní. Nejvyšší hladiny cukru v krvi u lidí jsou pozorovány po jídle, ale po 2 hodinách u zdravých dospělých se hodnoty vrátí téměř k normálu.\nProč se krevní typy dítěte a rodičů neshodují\nJaká krevní skupina může mít dítěJak vidíte, několika párům se podaří úplně uniknout přísné genetice - děti s jakoukoli krevní skupinou se mohou dostat pouze v případě, že jeden rodič má druhou skupinu a druhý třetí.\nObecná informaceEosinofilie je diagnostikována u pacienta, je-li v laboratorní analýze stanoveno absolutní nebo relativní zvýšení počtu eosinofilů v krvi. Eosinofilie se stanoví, pokud počet eozinofilů v periferní krvi překročí 500 / μl.\nZvýšená analýza rfmk během těhotenství


MAM Dudlík Original 0-6 měsíců silikon 1ks | Dr. Max lékárna\n: Kojenecké potřeby : Dudlíky : MAM Dudlík Original 0-6 měsíců silikon 1ks\nMAM dudlík Original má na knoflíku dudlíku roztomilé motivy dle nejnovějších trendů. Límec a dudlík je tvarován ortodonticky s hladkým a jemným zaoblením. Barva a motiv dle aktuální nabídky.\nMAM Original 0-6 měsíců\nMAM dudlík Original má na knoflíku dudlíku roztomilé motivy dle nejnovějších trendů. Límec a dudlík je tvarován ortodonticky s hladkým a jemným zaoblením.\nJe jemný k citlivé pleti kolem úst – vzduch může kolovat mezi pokožkou a límcem, který má velké větrací otvory. Ty pomáhají zmenšit podráždění pokožky způsobené zachycováním slin.


LETĚT LETADLEM. – Web jedné holky z Kutné Hory.\nWeb jedné holky z Kutné Hory.\nJe smutné nemít rozečtenou jedinou knihu.\nOstatní recenze a kultura\nTak si postuju …\nMoje knižní recenze pro\nPodivuhodná odhalení Artura Peppera, Sběratel motýlů, Listy z Provence, Přecitlivělost není slabost, Vážka, …\nAnežka, Zloději zelených koní, Hotýlek, Samota, …\nKvěten 21, 2018 admin4 komentáře u textu s názvem LETĚT LETADLEM.\nVčera jsem opět seděla v letadle a vznesla se nad mraky, a tak je myslím čas, napsat tento článek…\nVždy jsem byla člověk, který měl skoro až panický strach z létání. Jen ta představa, jak nejsem na pevné zemi, mě děsila. Nevěřila jsem, že někdy usednu do letadla. Navíc jsem už viděla spoustu filmů a četla katastrofické články. Byla jsem zatvrzelá, že tento krok nejspíš nikdy neudělám. Ale ono se to stalo. Loni v létě jsem byla letecky v Řecku a tento víkend jsem strávila v Kodani, kam jsem si také zaletěla. (o krásné zemi Kodaň ale až v dalším článku, protože si to zaslouží samostatné vyprávění).\nPoprvé v letadle:\nPrvní let byl pro mě zkouška ohněm. Přeci jen jsem šla do neznámého. Před samotným vzlétnutím jsou typické instruktáže, pokyny a informace od letušek, co dělat, v případě, že bude podtlak, stane se něco neočekávaného, a třeba na vás vyskočí kyslíková maska. A další jiné pokyny třeba o záchranné vestě, nebo únikových východech. To vaší psychice také zrovna nepřidá. Chápu, že taková instruktáž je důležitá, ale mě to o to víc znepokojilo.\nMyslela jsem si, že nejhorší pro mě bylo vzlétnutí, když letadlo zrychlí, a jede po runwayi, a vy čekáte, jestli dokážeme bez problému vzlétnout. To jsem měla pocit, že to přece nepůjde, že musíme spadnout. Pak jsme se vznesli, klepala jsem se, a po chvíli jsem se nechávala unášet lehkou euforií, jak jsme se vzdalovali od země, a já viděla miniaturní domečky, a najednou se objevovalo víc a víc mraků. Chvíli jsem si to užívala. Ale ten pocit, jak letadlo vystupuje vzhůru, nebylo to pro mě příjemné. Lehké chvění a trošku nepříjemný pocit v žaludku. I to jsem překonala a dvě a půl hodiny jsem celkem přečkala celkem v klidu.\nAle pak pro mě přišlo ještě něco děsivějšího. Ten pocit, jak letadlo klesá a chystá se přistát, to jsem nečekala. Najednou takové houpání a rychlejší klesání, to neumí ani žádná atrakce. Byla jsem nervózní, měla jsem pocit, jako bychom spíš padali, než pozvolna klesali. A ne, nebyla turbulence, jen pro mě prvotní dosud neznámé pocity z letu. A nakonec přišlo přistání na ostrově v Řecku. Letadlo dopadlo tak rychle a začlo tak prudce brzdit, že jsem si říkala, že to snad ani nedobrzdíme. Přeci jen byla na ostrově kratší brzdná dráha, takže muselo brzdit prudčeji. Ale o to víc to pro mě byl šok z prvního přistání.\nDost nahlas jsem si po prvním letu oddechla, ale hned se mi tep zas zrychlil, když jsem si uvědomila, že za týden, po dovolené, mě čeká to samé, abych se vůbec dostala zpět do Prahy. A zvládla jsem to taky. 🙂 Velkou oporou pro mě byl přítel, který seděl celou dobu vedle mě a nepustil mě. To mě dost uklidňovalo. Ale vím že kdybych letěla napoprvé sama, byla bych o to víc zpocená a vystrašená.\nPočtvrté v letadle:\nKdyž jsem letěla počtvrté, bylo to podobné, ale už ne tak intenzivní. Přeci jen už člověk trochu ví, do čeho jde. Už zná a ví, co bude nejdříve, a co bude následovat, jaký je vzlet, a jaké přistání.\nAle přeci jen se i tady objevila malá změna. S přítelem nás rozesadili, a každý jsme byli v jiné řadě. A u mě začala hlodat malá nejistota, že mě nikdo nebude držet za ruku, že jsem v tom sama. Kolem mě jen cizí lidé, a přítel o sedm řad přede mnou. Ani jsme se na sebe neviděli a nemohli se podporovat pohledy a očním kontaktem. Dokonce jsem mu ani nemohla napsat, protože to v letadle jednoduše nejde.\nBěhem vzletu jsem se trošku orosila, ale pak už jsem se snažila usnout. Zkoušela jsem to zaspat, ale nešlo to. I tady ve mě hlodal malý vnitřní hlásek, který mě nutil být při smyslech a vnímat, co se kolem mě děje. Snažila jsem se aspoň rozptýlit koukáním z okna, ale moc jsem toho neviděla. Tak jsem si hrála s mobilem. Naštěstí to byl krátký let.\nZvládla jsem to přečkat s malou nervozitou. Ihned po přistání jsem padla příteli do náruče, a už jeho ruku nepustila.\nPro mě je to zatím pokaždé stresující zážitek, a je mi jedno, že mám za sebou první nebo čtvrtý let. Vím, že budu nervózní i po tom dvacátém, protože jsem už taková. Mé vnitřní, neklidné já, je v tu danou chvíli aktivní, a já se ho nemohu zbavit. Ale jsem ráda, že jsem to dokázala, zbavila jsem se prvotního strachu a nejistoty z prvního letu. Překonala jsem tu bariéru, a už dokážu koupit letenku, sednout do letadla, a nechat se unést do jiné země.\nTo, co pro mě bylo před lety nepředstavitelný strach, je nyní zážitek, který si třeba za pár let budu naplno užívat. A budu to brát jako jízdu autem. Kdo ví. 🙂\nPro někoho je to možná malý krůček a létá pravidelně a teď se nad mým článkem usmívá. Pro mě je to velký životní krok. 🙂 A třeba jednou dokážu odletět i do Ameriky, někam daleko za oceán.\nA co vy a létání?\nflight, fly, létání, myšlenky\n4 thoughts on “LETĚT LETADLEM.”\nKvěten 21, 2018 (3:29 pm)\nGratuluji k překonání strachu, otevřela se ti tím spousta obzorů. 🙂 Taky mám z létání respekt. Mně sice přijde vzlet a přistání hrozně fascinující a zábavný zároveň, ale v letadle trpím na silné bolesti uší, způsobené otokem Eustachovy trubice. Sice už jsem vypozorovala, co s tím (antihistaminika před letem + silná analgetika během letu), ale stejně mám pokaždé strach, že mi léky zaberou jen málo nebo vůbec.\nKvěten 22, 2018 (12:42 pm)\nJá mám strach z výšek, na rozhlednu vylezu, ale zpátky mě musí někdo držet za ruku a já se nesmím podívat dolů – zvlášť na Vysoké, kde je vidět skrz schody dolů. Myslela jsem si, že ten strach z výšek ovlivní i třeba letadlo, protože tam je to přeci jen pořádná výška, ale nakonec se tak nestalo. Nemám sice srovnání s tím velkým letadlem, ale letěla jsem s dědou na vyhlídkový let, který dostal k narozeninám. Jasně, zpočátku jsem se bála, netušila jsem co čekat a byl to vůbec můj první let v životě, pokud se nepočítají labutě na pouti… 😀 Ale nakonec se mi to i líbilo a myslím, že až jednou poletím třeba na dovču tím velkým, tak že se snad nebudu bát. 🙂\nMíša Šislerová napsal:\nKvěten 24, 2018 (6:22 am)\nJá se také létání bojím, ale myslím, že u mě je to spíš jenom strach z neznámého, protože jsem ještě nikdy neletěla 🙂\nKatka Ink napsal:\nKvěten 27, 2018 (8:16 pm)\nVážne sa bojím výšok, ale už som niekoľkokrát letela. Nie je to pre mňa príjemný pocit, ale dá sa to zvládnuť, keď chcem 🙂\nPrevious Previous post: Vila Tugendhat a Brno jako na dlani.\nNext Next post: JIŽNÍ MORAVA. TO JE RÁJ.


Zkušenosti se svatbou v Loučeni - - Místo svatby - str. 9\nsilente Kat - tak jak to šlo?\n30. led 2008 ve 14:32 • Svatba byla v červnu 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\nkaterrinkad Ahoj Sil No v Poho... Sice nejdřív blafoval, že nemá rodný list a tak, ale pak ho v autě vyndal z kasliku No a pak před matrikou než jsme šli na úřad, když vystoupul z auta řekl, že si teda ještě musí zapálit, byl docela nervozni!!! Ale pak na úřadě dobrý, jen si znás paní dělala srandu, že jsme nějaký mladý raubíři , a že chce slyšet to CD s hudbou aby to nebyla nějaká blbina , což mě dostalo. Ale paní Bulířová byla moc fajn, řikala že pak mi udělá nabídky na tu květinovou výzdobu na obřad a nabízela nám tu svatební knihu, s fotkama už tam, což by mohlo být krásný!!!\nSil,- nejdeš příští víkend na svatební veletrh do Diplomatu?\n30. led 2008 ve 14:58 • Svatba byla v srpnu 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\nkaterrinkad Tak kdepak tě mám Sil.? Už si pěkně vyléčená, nebo u tebe bacil stále přebývá?\n30. led 2008 v 16:37 • Svatba byla v srpnu 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\nsilente Jsem pak moc pracovala\nTa paní matrikářka je dobrá veselá kopa. Z nás si taky dělala šoufky. Jsme tam vešli, ona šla proti nám. My jen řekli dobrý den a ona pokračovala ..... dobrý den... copak si přejete... jo svatba.. a my jen mlčky zírali. Prý to poznala podle hromady papírů\nDo Diplomatu jsem chtěla se sestrou, ale ona asi nebude moct\n30. led 2008 ve 20:52 • Svatba byla v červnu 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\nkaterrinkad Ahoj Sil. tak to je také dobré\nto my přišli dovnitř a já říkám, že si jdeme zažádat o svatební povolení,vůbec jsem nevěděla jak to přesně zní..... no a ona se stou ještě jednou paní začala hrozně smát a říkala, že ani nevíme pro co jdeme\nTak pojeď se mnou Sil., můžem se sejít někde v Praze, já také nemám ským, jelikož to o nás ještě nikdo neví, teprve se chystáme na to sdělení\n30. led 2008 ve 21:28 • Svatba byla v srpnu 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\nmenavilka Ahoj Silente, děkuju za vzkaz. Dlouho jsem tu nebyla. Ty víš o Loučeni asi hodně. Nevíš kolik si letos říkaj za obřad a jaká paní se tomu věnuje? Ráda bych se tam i podívala a eventuelně se na vše zeptala. Děkuju moc, měj se\n30. led 2008 ve 23:56 • Odpověz • To se mi líbí •\nsilente Kat - to není špatný nápad. Proberu to o víkendu s miláčkem (zda nemáme nějaký pro mě zatím utajený program)\n31. led 2008 v 07:39 • Svatba byla v červnu 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\nsilente Menavilka - tady si stáhni komplet info o Loučeni (včetně popisu cenové nabídky+kontaktů)\nJinak stručně - věnuje se tomu paní Bulířová, cena základního obřadu 7800 Kč\n31. led 2008 v 07:43 • Svatba byla v červnu 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\nmenavilka Silente - děkuju moc, mrknu na to. ahoj\n31. led 2008 v 09:04 • Odpověz • To se mi líbí •\nmenavilka Silente - tak jsem si to teď prošla a ta cena je docela vysoká. Musíme si vše promyslet. Ráda bych to tam, protože je to nejblíž Nymburku. A je to pěkné místo. Koukáme i na jiné zámky, ale ty už jsou docela daleko. Jako třeba Sychrov, Benátky, Kost,.... Je to těžký se rozhodnout. Zatim se měj ahoj\n31. led 2008 v 09:22 • Odpověz • To se mi líbí •\nsilente Menavilko - co se zámků týče, rozhodněte se co nejdříve, bývá to už dost obsazené. My náš termín zamlouvali fakt už v listopadu...\n31. led 2008 v 09:38 • Svatba byla v červnu 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\nkaterrinkad Ahoj Sil., zdravim te To je jasne, pekne to snim prober a v tydnu se domluvime. My uz jsme o tom s Tomem mluvili a vis co, on rikal ze vse co si vyberu bude se mi libit tak se mnou probere a pojede zaridit, ale ze tady treba budou veci ktere by videt nemel, jako saty kdyby se mi libili a tak, tak mi rikal, ze kdyby jela se mnoun nektera kamaradka, bylo by to lepsi....no chlap no, ale tam ja se mu nedivim, jak se znam tak se budu rozplyvat nad samou malickosti a to jsou preci jen holcici zalezitosti.\nMenqavilko, sice je to vidc korunek, ale je to tam moc hezke a perfektni pristup a zajem o vas, opravdu. Take se tamj letos budu vdavat My tam byli ted v po a pani rikala ze uz je opravdu skoro vse rozebrane, ze od 1.ledna ma kazdez den 5 schuzek a letos rezervovanych pres 100 terminu\n31. led 2008 v 10:36 • Svatba byla v srpnu 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\nsilente Kat - tak to má Tom hezký přístup. Honzík se taky moc snaží a řeší se mnou. Šaty samo nechce vidět, ale na stylu jsme se shodli (no i kdyby se mu nelíbili, tak dám sama na sebe ).\nkaterrinkad Ahoj Sil. já se omlouvám, že píšu až teď, ale včera mi to cešlý den nějak nebracovalo (beremese). Co jinak nového v práci? Nám včera ukradli v obchodě asi 8 věcí, dohromady za 22000, takže docela průser. Opravdu vůbec ani nevím jak co, vůbec sme si toho nevšimli, nic nepípalo nic, chjo! Jednou za čas jim tam jdu pomoct a tohle....To je fakt děs! Já sice nic platit nebudu, jelikož jsem tam jako brigádnice, ale chudák ta moje kolegině, ta možná ano...\nAle jo Tomáš je v tomhle docela dobrej, on mi třeba řekne jestli se mu to líbí nebo ne, to jo, ale pokud je to nerozhodně nebo tak, tak mi říká, ať si to udělám jak mě se to bude líbit, že to jistě vymyslím hezky....\ndnes jedeme na horya na prodloužený víkend, tak se už podíváme co by se tam kde dalo zařídit\nJinak šaty,určitě svatební, třeba s nějakým pastelovým doplňkem, ale nějaké sytě červené nebo modré by se mu jistě moc nelíbily na takový významný den\n1. únor 2008 v 11:17 • Svatba byla v srpnu 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\nsilente Ahoj Kat!\nJá s jinou barvou než bílou ani nepočítám a Honzík taky ne, takže dobrý.\nDnes v práci celkem pohoda, jen hektické ráno plné porad, ale teď už by měl být klid. Ty krádeže jsou tedy síla Chudák ta kolegyně\nTen víkend Vám závidím, určitě Vám bude i sněžit a bude to pohoda vůůůbec\nHezky si odpočiňte!\n1. únor 2008 v 11:52 • Svatba byla v červnu 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\nkaterrinkad To teda je síla, jsem zvědavá jak to dopadne\nTobě ať to v práci hezky uteče, ať si jen stále chválená a také si hezky užijte volno , v pondělí zas napíšu a pak si dáme vědět co a jak s tím veletrham, ju? A děkuju Dofám že si nezlámeme s Tomenou obě nohy v kolenou\n1. únor 2008 v 11:58 • Svatba byla v srpnu 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\nsilente No to si nic nesmíte zlámat!\nPáá v pondělí!\n1. únor 2008 v 15:07 • Svatba byla v červnu 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\nkaterrinkad Ahoj Sil, takse hlásím z hor Jak se máš, co nového ?\n5. únor 2008 ve 14:21 • Svatba byla v srpnu 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\nNa veletrh nejedu, budeme doma oznamovat\nNového? Včera jsem byla zkoušet šaty, jedny jsem zamluvila a zaplatila zálohu a pak si to večer doma rozmyslela a dnes ráno začala řešit šaty z ebay. Uvidím, jak přijdou a vyberu si To je v kostce vše\nAž budeš online, pokecáme\n7. únor 2008 v 15:30 • Svatba byla v červnu 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\nkaterrinkad Ahoj Sil, tak jsem na to veletrhu také nebyla, ale šla jsem nakonec zkoušet šatky, tak je zkoukni a pisni hodnocení Zatím dobrou...\n10. únor 2008 ve 21:32 • Svatba byla v srpnu 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\nsilente Ahoj Kat! Tak jsme s miláčkem na Tebe mrkli. U mě vyhrály šaty č.2 a u něj č.4 Dobrou! Pa zítra\n10. únor 2008 ve 21:50 • Svatba byla v červnu 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\nsilente Hoj Kat! Jak je?\n12. únor 2008 v 09:54 • Svatba byla v červnu 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\nkaterrinkad Ahoj Sil. Dik,dik...jééé, já vůbec nevěděla že jsi včera psala Zrovna jsem si říkala kde jsi? Ale řeknu ti, máš nádherné šatičky v albíku, ty co sis obědnávala, úžasné!!!! Nebojíš se je kupovat tak přes net Sil., že nebudou nebo tak? Koukala jsem že máš v albíku i šaty Levante a Miami, oboje jsem si zkoušela Levante mi nebyli a Miami ano, jsem v nich i vyfocená, byly to moje favoritky spolu s rahmany smetanovými, nakonec jsem dnes byla v půjčovně a zamluvila si ty smetanové rahmany, jelikož lépe seděly, ty miamy by mi museli upravovat byly mi větší a tak celkově se mi líbí asi širší sukně.... Ty další v albíku jsou krásné, ale asi až moc široké nevím nevím co bych asi dělala s tou vlečkou, a ty 1. ty byly táák těžké\nJinak mám už vybrané botičky na fotce v albíku a budu si nechávat šít bílé koktejlové šatičky s korzetem jaký maj levante do srdíčka a krátkou sukýnkou nad kolena krátkou s nabíráním a v pase bych ráda zlatou stuhu, tak aby mi to ladolo k botkám a výydobě\nA co ty nového Sil. Jak pokračuješ? A jak proběhlo oynamování?\n13. únor 2008 v 17:37 • Svatba byla v srpnu 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\nkaterrinkad Dobré ráno Sil.!!\n14. únor 2008 v 09:51 • Svatba byla v srpnu 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\nsilente Ahoj Kat! Super, že jsi svým příspěvkem hodila diskuzi vejš\nKteré jsou to ty rahmany? Hoď mi sem odkaz, prosím. Ty jsi totiž krááásná prostě ve všech Závidím! Můj miláček taky říkal, že jsi kočka a že Tě chce domů\nKoktejlky Ti padnou určitě jako ulité! Máš fakt super postavu!\nJá si objednala ty šatky z ebay a už se šijou (jsou to v mém albu šaty favoritky z ebay č.1 s ramínky).\nOznamování už máme u celé rodiny z krku a všude super! Všichni se těší a řeší, jak zhubnout a co na sebe Miláčkova neteř mi půjde za družici (je jí 18, takže to není malá družička ).\n14. únor 2008 v 09:57 • Svatba byla v červnu 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\nkaterrinkad No ty co tam máš vyfocené jsou fakt, super-jak pro princeznu Moc hezké! A kde si je necháváš šít, v Anglii?\nTy rahmany jsou best 1, co mám v albíku a pak jsou tam ty miami - best 2. Jinak ty Rahmany mají na fotkách na stránkách Andělského studia. prosím tě, co já tě viděla na fotkách, tak ty jsi taky kočka a to máš o 10 let víc než já, to je co říct, by ti mohla leckterá slečna v tvém věku závidět Já jsem taková kde nic tu nic. 159 vysoká a mám 45 kilo, hrůza no, pak se divím, že na mě nemají malinkátý šaty, na prcíčky a v dětským jich moc není Tvůj miláček má doma také krásnou babu!\nJá jen doufám, že mi je ušijí, tak jak budu chtít, jsem na to zvědavá\nNo to nás to oznamování čeká tento víkend a nebo na těch horách, jsem na to dost zvědavá, ale myslím si, že u nás to moc v poho nebude, no uvidíme\nTo není moc malá, já budu mít 8letou\n14. únor 2008 v 10:21 • Svatba byla v srpnu 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\nsilente Kat - taky jí proto říkám družice Proč nebude oznamování v poho? Jo a máš krásné vysněné botičky!!!!\n14. únor 2008 v 10:26 • Svatba byla v červnu 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\nkaterrinkad Ach jo mě se to teď neodeslalo a nevím vůbec proč\nTo je dobrý - družice Jo,jo botičky jsou krásné, ale taky ta cena, ta je ještě lepší Ale asi si pro ně půjdu dnes nebo zítra, bude to můj takový dárek k nadcházejícím narozkám\nNo víš, u Tomášových rodičů je to v poho, tam se všichni, rodiče a sourozenci už moc těší, ale oni jsou všichni ženatí a vdaní a mají dětičky a mimísky.\nJá jsem u nás první No a ví to zatím moje teta 32 , kretá je zároveň moje kamarádka a svědkyně Ta se sice trochu divila, že tak brzy, ale na druhou stranu v den svatby spolu budeme skoro 6 let Tak se ale také moc těší a hned mi říkala jak vše má probíhat, jak to měli oni atd atd... a hlásila svému manžovi, že jí bude muset koupit nějaké pěkné šaty, aby vedle mě nevypadala tak neslavnostně\n14. únor 2008 v 10:43 • Svatba byla v srpnu 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\nsilente Kat - to bude v pohodě, uvidíš! A navíc když jsi první, to si přece musí užít! Hele, nechceš se stavit pokecat v Dream teamu 2008? Právě probíráme šaty Rahmen Je tam super skvadra holek\n14. únor 2008 v 10:45 • Svatba byla v červnu 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\nkaterrinkad No ale můj taťka, ten to asi ponese dost špatně, jelikož on si dost zakládá na kariéře, uznání atak. A ačkoli mého přítele má rád, představoval by si vedle mě někoho jak se říká na "úrovní" A za druhé říká, že spolu můžeme klíďo třeba 10 let žít jen tak, že svatba je na nic, ale já si to moc nemyslím tedy.\nNo a tak mám docela strach z jeho reakce a asi to ponesu i dost špatně, ačkoli s tím víceméně počítám\n14. únor 2008 v 10:46 • Svatba byla v srpnu 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\n9. črc 2014 • 10\nProstor pro svatbu v okolí Českého Brodu\nPoraďte místo svatby směrem na Velké Karlovice


Kanye West skládá operu o králi, který zotročil Židy\nRapper skládá operu o životě krále Nabuchodonozora na základě knihy Daniel.\nAutor: Gabe Friedman, JTA, 25.11.2019 7:17\nMilujte ho nebo ho nenáviďte, rapper Kanye West neudělal nic, co by zásadně neovlivnilo průběh jeho kariéry. Prošel cyklem mainstreemového hip-hopu, autotuningovým zpěvem, soulfullem, epickým egotistickým komentátorstvím a – jak by vám sám rád řekl – je toho mnohem víc.\nV současné době je West uprostřed intenzivně náboženské fáze.\nOd začátku roku pořádá každý týden to, co nazývá nedělní bohoslužbou – pop-up křesťanská bohoslužba, která už probíhala na různých (někdy i tajných) místech po celé zemi. V rámci ní zaznívají i nějaké modlitby, ale hlavně je zaměřena na živý zpěv gospelového sboru s písněmi od něj i od jiných. Účastnili se jich i někteří z jeho přátel z okruhu celebrit a začaly být tak populární, že si kvůli tomu koupil nemovitost ve Wyomingu, aby rozjel ještě větší show.\nMinulý měsíc vydal West album s názvem „Ježíš je král“, na kterém rapuje a zpívá téměř výhradně o své nově objevené lásce k Bohu. Od té doby oznámil, že s pomocí Dr. Dre vydá „Ježíše je král II“ a navštívil megasbor Joela Osteena v Houstonu.\n„Vím, že mě Bůh už dlouho volal a ďábel mě už dlouho odrazoval,“ řekl West při svém vystoupení v Osteenově sboru. „Když jsem byl nejvíc dole, Bůh tam byl se mnou. Inspiruje mě a dává mi vize.“\nNebylo tedy příliš překvapivé, když 24. listopadu v Hollywood Bowl v Los Angeles West oznámil premiéru opery s náboženskou tématickou. Jde o operu s názvem „Nebuchadnezzar“ postavenou na biblickém příběhu babylonského krále z Knihy Daniel a„ líčící Nebuchadnezarův přechod od bezbožného, domýšlivého samovládce k opravdovému věřícímu, který ve své víře najde záchranu.“\n„Nebuchadnezzar spojuje prvky z různých světů, včetně opery, výtvarného umění, moderního tance a gospelové hudby, abychom vytvořili něco nového,“ dodává zpráva.\nZatímco otázky týkající se autentičnosti celého Westova projektu rozdělily černou a křesťanskou komunitu, měla by tato opera vzbudit ještě více otázek a to kvůli tomu, co vlastně Nebuchadnezzar Židům udělal: Zničil První chrám a inicioval babylonské vyhnanství.\nTen příběh je tento: V roce 588 př.nl se Cedekiáš, poslední vládce Judského království, pokusil proti Nebuchadnezarovi, králi Babylonské říše, vzbouřit. Nebuchadnezzar se pomstil tak, že po dva roky obléhal Jeruzalém. V roce 586 babylonská armáda město vypálila a to včetně Prvního chrámu. Přeživší Židy Nebuchadnezzar zotročil.\nTo je jedna z nejkrvavějších epizod v židovské historii, která se každý rok připomíná postním dnem Tisha b'Av, což také znamená konec třítýdenního období smutku spojeného se zničením Prvního i Druhého chrámu spolu s dalšími pohromami, které v této době postihly židovský lid. Je to temné období, během kterého se Židé tradičně zdržují oslav a jiných projevů veselí.\nWest se do Nebuchadnezara zamiloval z pravděpodobně mnohem méně zlověstných důvodů. Rapper, než objevil svou nově nalezenou víru, byl diagnostikován jako bipolární a prošel na konci roku 2016 nervovým zhroucením. V rozhovorech prohlásil, že Nebuchadnezar byl také bipolární a podobně našel svou víru až po sérii duševních chorob. Někteří písmáci říkají, že tento Babyloňan uvěřil až v okamžiku, kdy se proměnil ve vola.\nCo říká Bible: „Byl odehnán pryč od lidí, jedl trávu jako býk a tělo měl mokré od rosy, až mu narostly vlasy jako orlí peří a nehty jako ptačí pařáty. Já, Nabukadnezar, jsem po té době nakonec pozvedl oči k nebi a rozum se mi vrátil. Tehdy jsem dobrořečil Nejvyššímu a chválil jsem a velebil Věčně živého.“\nNavzdory tomuto pozitivnímu poučení z příběhu Nebuchadnezzara a bez ohledu na inspiraci, kterou si z něj mohl West odnést, tu ta krvavá historie zůstává a West možná ještě bude chtít přehodnotit všechny kvality toho, koho dnes chválí.\n26. 11. 2019 07:01 155 Daniel Žingor Zdroj: Arutz Sheva - Israel National News