Sluneční brýle Dior DIORSOLIGHT\nNejnovější kolekce - jaro a léto 2019 lukrativní značky Christian Dior DIORSOLIGHT1 a DIORSOLIGHT2 . skladem. Doručení do 24 hodin. Express kurýr zdarma\nBarva roku 2019 je korál\nBarvu roku 2019 Living Coral je možné perfektně sladit s jinými barvami oblečení, či módními doplňky. Jen jeden kousek v této barvě oživí váš outfit.\nMihotavé sluneční brýle\nDámy, jste připravené na léto? Těšíte se na krásné slunečné dny, kdy kromě sluníčka můžete zazářit i vy? Designéři světových značek přinášejí i letos do světa módy prvky, které určitě nezůstanou nepovšimnuty. Pozoruhodné styly, doplněné neobvyklými třpytivými prvky, tak to je rafinovaná a zároveň luxusní vize slunečních brýlí tohoto léta.\nCat modely v létě roku 2019\nHitem léta 2019 určitě jsou krásné sluneční brýle cat eye - kočičí oči . Jsou elegantní, působivé a rozmanitost barev podtrhne váš styl v kombinaci s oblečení. Kočičí oči se objevily v 50. letech jako dioptrické brýle. Byly považovány za mimořádně ženské a sofistikované. Fenomén kočičích slunečních brýlí začal, když se v nich v r. 1961 objevila světoznámá herečka Audrey Hepburnová v kultovním filmu "Snídaně u Tiffanyho". Okamžitě si tento styl našel svých oblíbenců a stal se nadčasovým.\nŠílené modely Dior\nHravost, extravagance, nespoutanost. Tři slova, která vystihují novinky z dílny Dior . Značka, která kráčí s dobou a přináší do světa módy množství barev, tvarů a sofistikovaných linií.\nZnačka Dior přináší iv roce 2019 uvolněný styl plný nespoutanosti s puncem luxusu.\nMonolitické, tj jednolité brýle už dávno nejsou výsadou tvůrců sportovních brýlí. Svými vlastnostmi, technickým provedením a komfortem při jejich nošení inspirují světových designérů, kteří se předhánějí vytvořit jedinečný model s dokonalými vlastnostmi jednolitých - monolitických brýlí . Cílem těchto designérských kousků je zapůsobit a zároveň zaujmout každého, kdo se na vás podívá.\nMUSÍ mít modely značky Ray-Ban\nSportovní elegencia, prechádzaka během slunečných dnů, řízení auta, opľovanie se zda sladěný outfit s ratolestí?\nVšechny modely značky Ray-Ban splňuje tyto účely :-)\nCo ti říkal vaše oči?\nZ tváře jsme schopni odečítat lidské emoce, momentálně duševní rozpoložení, náladu. Je však možné, že nám pohled do obličeje, do očí, prozradí i nemoci člověka? Určitě jste i vy zažili ten nepříjemný pálivý pocit v očích. Nedostatek spánku, únava, dlouhodobá práce s počítačem, to vše se podepíše pod stav našich očí. Některé projevy však signalizují, že s naším tělem není všechno v pořádku.\nVýsledky 34 - 44 z 192


Recenze Motorola One Action. Natáčení na výšku má smysl – MobilMania.cz\nRecenze | Trojitý fotoaparát | Průstřel v displeji\nMartin Miksa 13. října 2019\nčlánek PocketBook InkPad X zachovává výhody e-ink čtečky a přidává rozměry pořádného tabletu SDÍLET NA FACEBOOKU TWEETNOUT\nUž podle názvu přináší Android One a režim akční kamerky\nZaujme displejem (21:9) s průsřelem pro selfie kameru\nPotěší rozumným poměrem výbavy a ceny\nMotorola v posledních měsících změnila svou strategii s mobilními telefony. Zmizel ikonický design s kruhovým fotoaparátem i vlastní systémová nadstavba a s designem šla více naproti zákazníkovi. Loni si nejprve oťukala telefony s čistým Androidem v podobě Motoroly One. Letos tuto řadu rozšířila o několik tématicky laděných smartphonů One Vision, One Action a One Zoom, které už svým názvem zákazníkovi řeknou, co od nich může očekávat. V této recenzi se podíváme na zoubek prostřednímu zmíněnému modelu.\nMotorola One Action za cenu 7 000 Kč přináší povedený design, protáhlý displej s průstřelem a poměrem stran 21:9. Tím hlavním lákladlem bude však trojitý fotoaparát. Třetí objektiv totiž nabízí režim akční kamerky (proto název Action), který umožňuje natáčet stabilizovaná ultraširoká videa na šířku, i když telefon držíte normálně na výšku. Stejně jako u ostatních modelů řady One nechybí čistý Android s dlouhou podporou.\nCelou recenzi Motorola One Action si přečtěte na následujících listech.\nDrží se nového trendu. Motorola ukazuje, že s novým designem se kterým přišla s modelem One Vision na jaře hodlá pokračovat. Model One Action je totiž vzhledově úplně stejný, jen dostal čočku fotoaparátu na víc a přibral desetinku mm na tloušťku. Nechám na vás posoudit, zda je to dobře nebo špatně, ale mě to přijde jako příjemné osvěžení. Škoda, že výrobce zůstává jen u plastových materiálů, což se ale nijak nepromítlo na příkladné kvalitě zpracování.\nMotorola One Action má díky displeji s poměrem stran 21:9 opravdu protáhlé tělo. V ruce se drží pohodlně, ale v kapse její délku už pocítíte.\nLíbí se mi také zachovaný poměr stran displeje 21:9, s čímž souvisí nudlovitý tvar těla. Telefon se díky užšímu tělu mnohem pohodlněji drží v ruce, ovšem větší délka už může v kapse někomu vadit. Na čelní straně rovněž najdete sluchátko, nutné senzory a hlavně selfie kamerku, která se umístila do průstřelu v displeji. Ten je ale ve srovnání s jinými telefony zbytečně velký a zpočátku vás bude při používání hodně rušit. Naštěstí si na něj celkem brzy zvyknete.\nTělo telefono je bohužel plastové.\nNa zádech tentokrát najdeme rovnou trojitý fotoaparát, přičemž přidaná čočka souvisí s režimem akční kamerky, po které telefon dostal svůj název, ale o tom až později. Z pohledu designu spíše zamrzí, že fotoaparát vystupuje na povrch, takže se telefon na stole dost kýve. Dále se zde nachází duální blesk a čtečka otisků prstů, která mohla být umístěna klidně o něco níže. Lidé s menší rukou už budou muset prst pro odemknutí více natahovat.\nNa designu telefonu mi trochu vadil vystupující modul zadního fotoaparát, kvůli kterému se telefon na stole kýve. Rušivý je zpočátku i průstřel v displeji na čelní kamerku.\nNa pravém boku je k vidění tradičně zapínací tlačítko a nad ním regulace hlasitosti. Horní strana posloužila pro mikrofonek a 3,5mm jack a levý bok ukrývá pouze hybridní slot pro dvojici nanoSIM, s možností náhrady jedné sim za paměťovou kartu. Spodní strana pak nabízí konektor USB-C, druhý mikrofon a repráček.\nDo krabičky vám kromě telefonu a nabíječky Motorola přibalí také silikonový zadní kryt.\nPochválit tentokrát musím i obsah balení kde kromě telefonu, napájecího adaptéru, USB-C kabelu (s USB-C pouze na jedné straně) a špendlíčku pro vyjmutí nano SIM naleznete i silikonový zadní kryt, který se bude jistě hodit. Měkká, plastová záda telefonu se totiž velmi snadno poškrábou.\nNudle s průstřelem. Motorola to u modelu Action znovu zkouší s 6,3” IPS displejem s netradičním poměrem stran 21:9, což v jejím podání znamená rozlišení 2 520 × 1080 pixelů. Tou hlavní změnou je však průstřel v levém rohu obsahující čelní kamerku. Trochu zamrzí, že je „díra” opravdu velká a zpočátku v displeji působí až rušivě. Samotný obraz je ale dostatečně jemný a rastr běžným okem rozhodně nespatříte.\nNastavení displeje je vcelku omezené, je tu však spoustu gest respektive povelů Moto.\nVe výchozím stavu telefon sází na sytější barevné podání, což mě osobně vyhovovalo, jelikož pak obraz působí živějším dojmem, ale lze si jej v nastavení změnit na přirozené podání. Hodně jsem však bojoval s intenzitou jasu. S maximální hodnotou jsem během letních slunečních dní měl venku poměrně velký problém s čitelností, v noci bych naopak uvítal podsvit menší, takto z něj docela bolí oči. Naštěstí si lze vypomoci nočním režimem, který zbarvením obrazu do teplých odstínu funguje jako filtr modrého světla.\nV rámci displeje se mi také líbila funkce chytrá obrazovka, kdy vás telefon sleduje kamerkou a pokud se díváte na displej, tak jeho obraz nezhasne, což se hodí například při čtení e-knih či webu.\nNešetří výkonem ani pamětí. Motorola One Action celkem překvapivě využívá procesor od Samsungu, konkrétně model Exynos 9609. Ten pro srovnání výkonem cca odpovídá Snapdragonu 670 od Qualcommu. Pohybujeme se tedy stále ve vyšší střední třídě. Telefon je tedy dostatečně rychlý pro běžnou práci, spouštění a přepínání aplikací je téměř okamžité a dovolí vám rozjet i náročné hry. Tomu dopomohlo také osazení 4 GB operační paměti.\nVelmi chválím použití 128GB vnitřního úložiště, které si troufnu tvrdit, že s možnostmi telefonu vystačí valné většině uživatelů. Jako ukázal test paměti, použité úložiště je ve své třídě nadprůměrně rychlé, takže zápis souborů, instalace aplikací je otázkou chvilky. Příjemným bonusem je pak možnost osazení paměťovou kartou o kapacitě až 512 GB.\nCelkové skóre: 150 274 bodů / 190 604 bodů\nCPU: 61 072 bodů / 68 341 bodů\nGPU: 39 667 bodů / 42 141 bodů\nUX: 38 159 bodů / 46 957 bodů\nMEM: 11 376 bodů / 33 165 bodů\nPo stránce konektivity nechybí plná podpora LTE, Bluetooth 5.0, dvoupásmové Wi-Fi 5 a samozřejmě NFC pro bezkontaktní platby. Pro konzervativní uživatele nechybí ani FM rádio, které k anténě využívá sluchátka připojená do 3,5mm konektoru. Přesto nechybí ani moderní USB-C. Za pochvalu stojí bleskové a přesné zjištění polohy pomocí systému GPS, Glonass. Ačkoliv to výrobce neuvádí, telefon komunikuje dokonce i s evropským systémem Galileo, což bylo ověřeno v aplikaci GPS Test. Příjemně mě překvapila i blesková čtečka otisků prstů na zádech.\nSekvenční čtení: 497,79 MB/s\nSekvenční zápis: 188,31 MB/s\nNáhodné čtení: 110,61 MB/s (28 318,05 IOPS)\nNáhodný zápis: 125,77 MB/s (32 199,58 IOPS)\nDo vínku Motorola Action dostala také 3 500mAh baterie, která zajišťuje pohodlnou dvoudenní výdrž i při běžném používání zahrnující volání, chatování, sledování sociálních sítí, bezdrátový poslech hudby, to vše při zapnutých datech a s automatickým jasem. Pokud telefonu dáte doma odpočinout a využijte jej jen zřídka, bez problému se dožije i tří dnů.\nPřehrávání Full HD videa (Wi-Fi, 100% jas): 8 hodin 48 minut\nSurfování na webu přes Wi-Fi (50% jas): 17 hodin 20 minut\nDíky dobré optimalizaci potěší také nadprůměrná výdrž při prohlížení webu a potěší i výdrž při přehrávání videa. Vzhledem ke kapacitě baterie zamrzí, že výrobce do balení přibalil jen 10W nabíječku, zkousnout tak budete muset poměrně dlouhé 2,5 hodiny nabíjení.\nPo zvukové stránce se telefon zařadí spíše k těm lepším, čemuž z velké části dopomohla technologie Dolby Audio. Repráček má čistý zvukový projev a překvapivě ani nešumí, ovšem má nevýrazné basy a relativně nízkou maximální hlasitost. K poslechu navíc lze využít i sluchátka skrze 3,5mm sluchátkový konektor.\nAndroid One a vše co k tomu patří. Motorola One Action již svým názvem dává tušit, že jde o zařízení zařazené do programu Android One. Ačkoliv tedy během testování běžela na Androidu 9.0 Pie, dočká se updatu na Android 10 a dalších verzí v průběhu příštích dvou let. V případě bezpečnostních aktualizací je softwarová podpora dokonce ještě o rok delší. Navíc zde Motorola nijak výrazně nezaostává a bezpečností záplaty chodí maximálně s měsíčním zpožděním proti telefonům Pixel od Googlu.\nProstředí systému a předinstalované aplikace\nTěšit se zde můžete samozřejmě na panensky čistý systém se známou grafikou a bez přidaných zbytečností. Výrobce přibalil jen FM rádio, vlastní aplikaci pro správu povelů Moto a nastavení pro displej či zvukový projev od Dolby Audio. Uživatel si také může vylepšit ovládání displeje, zjednodušit pořizování snímků obrazovky nebo přizpůsobit zobrazení oznámení konkrétních aplikací.\nS akční kamerkou do akce. Motorola One Action jako první model řady One nabízí trojitý fotoaparát. Ovšem jeho využití je zde trochu jiné, než byste čekali. Hlavní snímač nabídne rozlišení 12 Mpx při světelnosti f/1.8 a slouží pro běžné focení. Druhý foťák je jen 5Mpx a místo focení slouží jen k zjištění hloubky ostrosti, což telefon využívá pro portrétní režim. Pak je tu ale ještě třetí, v tomto případě nejdůležitější čočka, které zde plní funkci akční kamerky, po ní telefon dostal i svůj název. A právě kvůli ní recenzi fotoaparátu výjimečně začnu u videa.\nVideo z běžné kamerky (4K, 30fps, 21:9):\nHlavní předností třetího fotoaparátu je totiž ultraširokoúhlý objektiv s úhlem záběru 117°, a co vás asi překvapí, nelze s ním fotit. Je totiž výhradně určen pro nahrávání videa, a ne ledajakého. Senzor je totiž otočen o 90°, čímž výrobce docílil toho, že při držení telefonu na výšku, ve skutečnosti natáčíte normálně na šířku, a dokonce v poměru stran až 21:9 jako je formát displeje telefonu. Jak jednoduché a přitom praktické. Až se divím, že to dosud nikoho nenapadlo. Oželit musíte jen pořádný náhled videa, při natáčení na displeji vidíte jen tenkou nudli (viz screen prostředí fotoaparátu).\nStejná scéna natočená akční kamerkou (1080p, 30fps, 21:9):\nNatáčet lze samozřejmě i na hlavní čočku, normálně v landscape režimu. A v čem je rozdíl? Hlavní čočka má výrazně lepší obrazovou kvalitu, podporuje až 4K rozlišení při 30 fps a znatelné jsou mnohem lepší detailym, jen postrádá stabilizaci. Při natáčení navíc vše vidíte na celé ploše displeje. Pro běžné natáčení ale stejně využijete primárně tu.\nV případě režimu akční kamerky jste omezeni jen na Full HD (až 60 fps), ovšem s výrazně lepší stabilizací obrazu, která eliminuje většinu otřesů se kterými je obraz z hlavní kamerky už trhaný. Na srovnání se můžete podívat v přiložených videích. Nevýhodou akční kamerky je ale kromě rozlišení i samotná kvalita obrazu, kde je znatelná větší komprese a v rozích už je kvůli širšímu úhlu záběru lehce patrný efekt rybího oka, kdy se objekty mírně deformují.\nZmínit samozřejmě musím i focení. To jak již bylo zmíněno jde pouze primární 12MPx kamerkou a musím uznat, že výsledky nejsou vůbec špatné. Obraz je ostrý, plný detailů. Foťák si dobře poradí i s velkým dynamickým rozsahem, zde doporučím nechat zapnuté HDR, výsledky opravdu stojí za to. Překvapivě obstojně působí i noční snímky, které sice chce větší trpělivost a pevnou ruku, ale až na zvýšené množství šumu kvalitou v dané cenové kategorii určitě nezaostávají.\nUkázka prostředí fotoaparátu a demonstrace natáčení normální a akční kamerkou.\nNaopak velký problém má telefon s makro snímky. V takovém případě začne naprosto selhávat ostření, obraz je rozmazaný a zabíraný objekt musíte zkusit zaostřit manuálně, což vám neustále přeostřující automatika rozhodně neusnadní. Naštěstí je přítomen i manuální režim, kterým se tomuto problému předem vyvarujete.\nUkázka selfie kamerky a demonstrace portrétního režimu zadní kamerkou.\nNechybí zde samozřejmě ani přední 12Mpx kamerka se světelností f/2, která umí pořizovat velmi detailní a živé snímky. Jen podobně jako většina levnějších telefonů trpí na přepaly v pozadí, ale to je dáno automatickým ostřením na obličej. Naopak oceníte portrétní režim a režim krásy. Potěšující je také schopnost čelní kamerkou natáčet až 4K videa a dokonce i zpomalený záznam, což je něco co nedávno z velkou slávou představil Apple u mnohem dražších telefonů.\nMotorola One Action je zajímavý telefon, který ve střední třídě zaujme trojitým foťákem s režimem akční kamerky, ale i výrazně protáhlým displejem s průstřelem a hlavně pohodlným rozdělením obrazovky. Potěší také čistý Android s pravidelnými aktualizacemi, díky programu Android One. Pokud vezmeme v úvahu vynikající cenu 7 000 Kč, půjde o velmi zajímavou volbu.\nPokud bychom hledali přímou konkurenci s protáhlým displejem (21:9), tak se jednoznačně nabízí Sony Xperia 10 Plus, která má ale o něco slabší výkon a je skoro o 3 000 Kč dražší. Nehledě na formát displeje pak z konkurence musíme zmínit například Samsung Galaxy A50 se silnější baterií, případně Huawei P30 Lite a jeho převlečené dvojče Honor 20 Lite.\nVerdikt: Motorola One Action je cenově dostupný smartphone s čistým Androidem, který vás nadchne zejména trojitým fotoaparátem s režimem akční kamerky, kdy s telefon na výšku ve skutečnosti točíte video normálně na šířku. Líbit se bude i velká paměť a dostatečná výbava.\nZajímavý poměr výbava/cena\nŠikovný režim akční kamerky\nSkvělá stabilizace u akční kamerky\nPrůstřel zbytečně velký\nFoťák občas hůře ostří\nPoměrně dlouhý do kapsy\nUltraširoký objektiv nelze použít k focení\nUkázka prostředí systému\nNěkteré předinstalované aplikace.\nNastavení displeje je jednoduché, je tu však spoustu gest respektive povelů Moto.\nDiskuze (29) › Další článek: PocketBook InkPad X zachovává výhody e-ink čtečky a přidává rozměry pořádného tabletu\nTémata článku: Motorola, Android, Smartphony, Recenze, GPS, Fotoaparát, Galileo, AnTuTu, Qualcomm, Android One, LTE, Wi-Fi, Trojitý fotoaparát, Selfie, Širokoúhlý displej, Akční kamera, Průstřel v displeji, Motorola One Action, Povel Moto, GPS test, NAT, Displej, Kamerka, Přesné zjištění, Dolby Audio, Akční kamery na Heureka.cz


Honor 8X kryty, pouzdra a obaly - www.pouzdro.eu\nKvalitní a cenově dostupná pouzdra mnoha výrobců, která jsou určena jen pro mobilní telefon Honor 8X. Vyberte si podle barvy, materiálu či způsobu provedení. Pouzdro je jediný prostředek jak zvýšit odolnost telefonu. Díky pouzdru mobil lépe odolává nárazům, pádům a poškrábání. Pouzdro má ale nejen ochrannou funkci, díky pouzdru lze jednoduše změ...\nKvalitní a cenově dostupná pouzdra mnoha výrobců, která jsou určena jen pro mobilní telefon Honor 8X. Vyberte si podle barvy, materiálu či způsobu provedení. Pouzdro je jediný prostředek jak zvýšit odolnost telefonu. Díky pouzdru mobil lépe odolává nárazům, pádům a poškrábání. Pouzdro má ale nejen ochrannou funkci, díky pouzdru lze jednoduše změnit barevné provedení telefonu nebo použít pouzdro jako módní doplněk.\nHonor 8X V této kategorii je 9 položek.\nHonor 8X pouzdro průhledné, silikon 0,6 mm Fixed Skin\nSilikonové pouzdro z pevného ale jen 0,6 mm tenkého silikonu chrání Honor 8X před povrchovým poškozením. Pouzdro perfektně sedí na telefonu a díky výřezům nijak neomezuje jeho funkce. Díky tenkému silikonu pouzdro jen nepatrně zvětší objem telefonu.\nHonor 8X pouzdro, silikon, průhledný\nPrůhledné TPU pouzdro je vhodné jen pro Honor 8X. Pouzdro je pružné, snadno se nasazuje a nezakrývá konektory a tlačítka. Pouzdro z řady FIXED chrání mobil proti poškrábání a tlumí následky pádu. Okraje pouzdra lehce přesahují displej a tak jej chrání proti poškrábání. Pouzdro se dobře drží a nevykluzuje z ruky.


Talking Muffin: 2016\nVystavil Míša Ligdová v 2:55 Žádné komentáře:\nVystavil Míša Ligdová v 23:45 Žádné komentáře:\nPečené meruňky s čokoládovou omáčkou a kešu ořechy\nFotka nic moc, já vím, ale měli jsme hlad, chápete :D Každopádně, zase pro jednou dezert z kategorie easy-peasy, kterým snadno přeměníte čerstvé kyselejší ovoce ve sladkou tečku a ani se nemusíte moc namáhat. Zvolila jsem meruňky, protože kombinace meruňky-čokoláda-kokos (který tam přijde spolu s kešu) mi přijde úplně báječná, ale upotřebíte klidně i třeba broskve nebo švestky. Kromě dezertu vám ale dneska dám i tip na super hlavní chod, který doporučím zejména milovníkům sushi, protože obsahuje syrového lososa, kromě toho taky smaženou cibulku, makadamové ořechy a moc dobrou zálivku. Pokud už z popisu začínáte trochu slintat, rozhodně se podívejte na tenhle recept na salmon poke na Seriouseats a pak mi dejte vědět, jestli chutnalo, protože nás to teda nadchlo ;) Jen pro info - poke je salát ze syrové ryby, který pochází z Havajských ostrovů, tradičně se připravuje z tuňáka nebo chobotnice, ale vyzkoušená variace s lososem byla každopádně taky skvělá, takže se nebojte a pusťte si do jídelníčku trochu exotiky ;)\nNa 4 menší porce (1 porce=1 ramekin):\n4 lžičky medu (případně víc - podle sladkosti ovoce)\n50 g hořké čokolády (64 % Belcolade)\n30 g strouhaného kokosu (může být i sušený nebo mražený)\n1/2 a 1/2 lžičky kokosové oleje (nebo případně řepkového)\nTroubu zapněte na 200°C, meruňky omyjte a rozkrájejte na čtvrtky. Připravte si zapékací mističky nebo ramekiny, případně jednu větší misku, ze které pak vykouzlíte jednotlivé porce. Meruňkové čtvrtky položte do misek řeznou plochou vzhůru a pokapejte medem - pokud máte ovoce kyselejší, klidně přimedujte. Takhle připravené přesuňte mističky do trouby na 10 min, pak je zkontrolujte a přidejte dalších 5 - 10 min podle propečenosti - cílíte na měkké, ale ne rozblemcané, takže by si ovoce mělo zachovat tvar. Upečené meruňky vyndejte a nechte v mističkách při pokojové teplotě.\nOmáčka je taky úplně jednoduchá - smetanu nalijte do rendlíku, ohřejte pod bod varu a občas promíchejte. Čokoládu nakrájejte na menší kousky a nasypte do misky. Když ze smetany začne stoupat pára, přelijte s ní čokoládu, nechte minutu stát a potom lžící rozmíchejte do hladké omáčky. Nechte stát při pokojové teplotě a připravte posypku.\nNa oříškovou posypku už jenom opražte na pánvi nejdřív kokos na první 1/2 lžičce oleje, do světlounce hnědé barvy a přesypte do misky. Pánvičku vytřete do sucha papírovou utěrkou a na zbylém oleji opražte kešu oříšky, opět do světle hnědé barvy. Kešu ořechy nahrubo nasekejte, smíchejte s kokosem a máte vlastně hotovo.\nMeruňku v misce přelijte čokoládovou omáčkou, posypte dle libosti oříškovou posypkou a můžete se do toho pustit :)\nPS: Zbytek čokoládové omáčky se dá v pohodě uchovávat v lednici přinejmenším několik dní a určitě vám nemusím říkat, že bude skvělá třeba na banán s trochou šlehačky, na maliny nebo na palačinky ;)\nVystavil Míša Ligdová v 4:20 Žádné komentáře:\nŠtítky: bezlepkové, čokoláda, easy peasy, kokos, ořechy\nOstružinový koláč s vanilkovým krémem\nTo bylo tak. Jeli jsme se s M. podívat za děckama (už tady v tom Brně bydlím asi fakt dlouho) na tábor do hlubin moravských lesů a přispět samozřejmě moudrou radou ohledně čehokoli. Radit nikdo moc nechtěl (překvapivě), takže M. s klukama zastali aspoň roli námezdní síly a připravovali večerní oheň. Jako ne že bych nechtěla pracovat, ale zase všeho moc škodí, takže jsem radši dopředu dala vědět, že bych spíš vyrazila na sběr lesních plodů, zejména hub a ostružin, aby si náhodou někdo nemyslel, že bych taky mohla třeba řezat dříví nebo tak něco ;) Nakonec jsme šli dvě + prcek s kotlíkem a optimistickou vidinou, že se bude brzo plnit (zejména těma houbama by to šlo mnohem rychlejc, ale tak příště). Houba ani jedna, ale je fakt, že jsme šli spíš po cestách a do lesa se moc nepouštěli. Na druhou stranu ostružin bylo docela dost, takže za chvíli už byl kotlík do půlky plný a to nám úplně stačilo. Prcka už to taky nebavilo a zbytek cesty nám házel na záda bodlákový kuličky, takže paráda :D Ale tohle není konec zápletky! Šla jsem se pak podívat za klukama, jak jim to pěkně jde, a shodou okolností byli ve stínu u obřího naleziště ostružin. No a mě se zmocnil tak trochu amok, pocit, že musim sesbírat všechno na co dosáhnu a případně i když na to nedosáhnu, takže nedbaje kopřiv a šlahounů plných trnů jsem ten kotlík prostě dosbírala skoro plnej. Pocit pokračoval i druhý den a ještě než jsme ráno odjeli zpět do civilizace, tak jsem ukořistila poslední hrst ostružin protože přece to tam nemůžu jen tak nechat, že jo ;) Ano, sem trochu cvok, mám poškrábaný ruce i nohy a v sobotu asi vyrazím na borůvky :D\nOstružiny jsem rozdělila na dvě části, z jedné upekla tenhle koláč (přesně teda dva malé koláčky) a druhou zamrazila na horší časy. Tenhle koláč je ovšem velmi variabilní a můžete do něj použít jakékoli trochu nakyslé ovoce, aby to dobře ladilo se sladkým krémem. Není to vlastně vůbec nový recept, ale spíš spojení pár věcí z několika předchozích receptů, abyste mohli upotřebit aktuální ovocný nápor. Množství ovoce uvádím v jednotkám objemu, protože nepředpokládám, že byste si do lesa brali váhu a i na trzích jsem spíš viděla tohle drobné bobulové ovoce prodávat po litrech, takže mi to přijde praktičtější. Rozhodně přidejte do krému ten vanilkový lusk, protože kombinace vanilka - ostružina je prostě geniální! Křehké těsto už znáte, vanilkový krém tu už taky byl jako custard zde, takže nic nového pod sluncem, ale chutnat vám to zaručeně bude ;)\nNa 1 koláč o průměru cca 23 cm:\n0,5 litru ostružin (malin, borůvek, višní, rybízu...)\nZačněte těstem, nebude mu vadit strávit chvíli v lednici a spíš mu to naopak prospěje (můžete ho udělat i den předem). Do velké mísy nasypte mouku, smíchejte s cukrem a citronovou kůrou. Máslo vyndejte z lednice a nakrájejte na přibližně stejně velké kostičky, vejce v misce prošlehejte vidličkou. Máslové kostičky přesuňte k mouce a prsty začněte zpracovávat na konzistenci drobenky. Pracujte spíš rychle a moc se s tím nemažte, jinak bude těsto zbytečně tuhé a ne křehké, takže jakmile to jakže takž drží pohromadě, přidejte vejce, nejdřív ho trochu zapracujte vidličkou a následně ručně. Jakmile máte hmotu odpovídající těstu (když bude sem tam hrudka másla, tak to nevadí), zabalte ho do potravinové folie a pošlete odpočívat do lednice.\nDál budete potřebovat krém, že ano. Do rendlíku nalijte smetanu, vanilkový lusk podélně rozřízněte, vydlabejte tupou stranou nože semínka a spolu s celým luskem je přihoďte do smetany. Nechte na plotně zahřát na teplotu pod bod varu (začne stoupat pára), nevařte, občas promíchejte (já zahřívám na stupeň 7). Ve větší misce (kam se vejde následně i ohřátá smetana) promíchejte vejce s cukrem a připravte si k ruce ještě jednu čistou misku, do které potom přelijete hotový krém, aby vychladl. Tak dál - jakmile je smetana horká, přilijte naběračku po stěně misky k vejcím a promíchejte metličkou, zopakujte ještě jednou, až se směs vajec se smetanou ohřeje (chceme to ohřát postupně, aby se vejce nesrazila). Jakmile je směs ohřátá, nalijte k vejcím zbytek smetany a promíchejte metličkou. Rendlík umyjte, vraťte na plotnu a přesuňte do něj zpátky základ budoucího krému. Pomalu zahřívejte na středním žáru (stupeň 5 nebo 6, záleží jak si věříte) a neustále míchejte. Po pár minutách začne směs houstnout do konzistence vanilkového pudingu a to už je čas ji přelít do připravené čisté misky a nechat vychladnout. Heslo zní: hlavně míchejte! Se škraloupem si nelamte hlavu, pak ho tam rozmícháte a nebude to vůbec poznat ;)\nDalší fáze je pečení koláčového korpusu, takže si připravte formu, váleček a podložku nebo vál. Těsto vyndejte z lednice, trochu rukama propracujte, aby se lépe válelo, podsypte si podložku trochou hladké mouky a vyválejte z těsta přibližný kruh o tloušťce tak 3 mm. Těsto přesuňte do koláčové formy (můžete ho namotat opatrně na váleček, pokud by se vám špatně přenášelo) a přitiskněte ke krajům. Klidně nechte okraje na vrchu i přečnívat, olámete je pak z upečeného koláče a těsto se aspoň ve formě nesmrskne, kdybyste ho málo napěchovali na strany ;) Formu s těstem přesuňte zpátky do lednice a zapněte troubu na 180°C. Když je trouba předehřátá, vyložte ještě dno formy pečícím papírem a nasypte na něj zátěž pro pečení na slepo - fazole, rýže, však to už znáte. Koláč dejte do trouby a pečte 10 min, potom odstraňte zátěž a pečte dalších 10 - 15 min do světle hnědých okrajů. Upečený korpus nechte pár minut vychladnout ve formě a potom přesuňte dochladnout na mřížku.\nNo a teď už to jenom spojíte. Zchladlý krém ještě jednou rozmíchejte metličkou a nalijte nebo lžící přesuňte na vychladlý koláčový korpus. Ostružiny buď můžete jen tak rozházet po povrchu, jak vám to přijde pod ruku, nebo je tam prostě jednu podruhé narovnejte jako já. Hotový koláč dejte ještě aspoň na 2 hodiny do lednice a pak už se do něj můžete pustit ;)\nPS: Jednu houbu jsem nakonec přece jenom dostala - viděla jsem jí z auta na stráni cestou z tábora, krásnej hříbek, takže jelikož byl Marťa tak laskav a zastavil, s triumfálním pocitem jsem jela do Brna s jednou houbou v ruce ;)\nVystavil Míša Ligdová v 7:01 Žádné komentáře:\nCold brew a rovnou koktejl\nVenku to sice zatím moc nevypadá, že se jednou dočkáme toho superparného léta jako loni, ale já předpovídám, že se tak stane! No a až se tak stane, tak si zkuste "uvařit" tuhle studenou kávu, protože je prostě skvělá. Trochu pomůže, jestli pijete kafe rádi i normálně, ale není to nutně podmínkou, protože studená extrakce dostane z kávových zrn vlastně trochu jinou a velmi zajímavou chuť, která podle mě může chutnat i nekafařům. Postup je strašně jednoduchý, jak se dočtete za chvíli, velkou výhodou je i variabilita - můžete si dát cold brew jenom tak samotné, nebo na ledu s mlékem (případně ještě tmavým třtinovým cukrem nebo vanilkovým cukrem) no a nebo, a za to se přimlouvám, zkuste koktejl z cold brew, toniku, ginu a kapky citrusové šťávy. Zní to dost divně, tonik s kafem, žejo, ale ta chuť je tak unikátní, že to fakt musíte zkusit - chutná to totiž citronově, což mě strašně překvapilo už loni na Špilberk Food Festivalu, kde jsem tuhle kombinaci zkusila poprvé. Napříč světem to byl a pořád je docela velký hit, takže doufám, že se necháte zlákat a propadnete tomu taky ;)\nJeště si dovolím poznámku k hrubosti namletí kávy. Ideální je ještě trochu hrubší mletí než na french press, pokud máte vlastní mlýnek, pokud ne a nejste takoví kafašisti, kupte si třeba v Tchibu zrnkovou kávu na espresso a nechte ji namlít na hrubost french press, bude to úplně v pohodě. Jemnější mletí se bude strašně špatně cedit a budete mít místo kafe blátíčko ;) Samozřejmě, že čím lepší kávu použijete, tím lepší bude i výsledné cold brew, je to stejné jako se vším jiným, ale k tomu vždycky můžete dojít až po prvních pár pokusech - zjistíte, jaká káva vám v tomhle receptu vyhovuje víc - já normálně kávu s vysokou aciditou nemůžu bez mlíka skoro ani vidět, ale v cold brew mi chutnala moc, takže to prostě musíte vyzkoušet :)\n60 g kávy, čerstvě namleté (viz výše)\n500 ml vychladlé převařené vody\nJe to fakt triviální - do konvice dejte vařit vodu, pak ji přelijte do něčeho, kde bude líp chladnout, a nechte jí chvíli být. Mezitím horkou vodou vymyjte skleněnou lahev nebo velkou sklenici s víčkem, kde plánujete cold brew vyrábět (ideální objem je v tomhle množství tak 0,7l) a namelte si kávu (nebo si odvažte koupenou namletou). Namletou kávu přesuňte do vymyté sklenice, zalijte vychladlou převařenou vodou, promíchejte, zavřete a je to. Kouzlo za vás provede lednice, kde kávu necháte 16 - 24 (prý až 48) hodin zastudena louhovat. Zvolila jsem zlatou střední cestu a louhovala jsem po 20 hodinách.\nAž bude vylouhováno dle vašich představ, připravte si jinou čistou nádobu, kam cold brew přecedíte (konvice na čaj třeba) a trychtýř nebo keramický nástavec na filtrovanou kávu a čistou utěrku nebo plátýnko, přes kterou budete cedit. Teď teda přijde trochu opruz, protože káva bude samozřejmě látku zadělávat, takže jí budete muset 2x nebo 3x proprat pod tekoucí vodou, abyste se zbavili mletých zrnek, ale jinak už máte vlastně hotovo. Přefiltrovanou kávu můžete nechat v konvici nebo nalít zpátky do sklenice, případně rovnou ochutnat. Cold brew uchovávejte každopádně v uzavřené nádobě v lednici, tři dny vydrží určitě (ozkoušeno).\npár kapek šťávy z limetky nebo citronu\nVysokou sklenici naplňte ledem, přilijte gin, cold brew a dolijte tonikem. Na závěr kápněte pár kapek citrusu, přidejte brčko nebo míchátko a je to ;)\nPokud jste ještě tonik s kafem nezkoušeli, překvapení zaručeno! :)\nVystavil Míša Ligdová v 2:01 Žádné komentáře:\nŠtítky: easy peasy, koktejl\nPředpokladem pro to, aby vás dnešní recept uchvátil, je jediný - máte rádi banány. Samozřejmě je výhodou, když se vám doma průběžně povalujou na misce s ovocem aspoň dva, co to mají už trošku za sebou a nahnědlou slupku s puntíkama, přičemž čím víc, tím líp (aspoň pro tenhle recept). Banana bread je poměrně tradiční americké pečivo a dokonce má svůj vlastní den, který jsem teda už značně prošvihla, protože je 23. 2., ale nevadí, že jo. Poměr ingrediencí jsem vzala z receptu na King Arthur Flour a jen trochu upravila (čti snížila jsem sladkost), jestli máte hodně zralé banány, klidně ještě uberte cukr. Nedivte se trochu divnému přepočtu množství, původní recept je v cups, ale ty předpokládám doma všichni nemáte a na váhu je to stejně přesnější ;) Pokud chcete zužitkovat hodně zralé banány, nemusíte je už cpát jenom do koktejlu nebo smoothie, i když to má teda taky můžu, ale nacpěte je do tohohle chlebíčku a ten pak nacpěte do sebe!\nNa 1 chlebíčkovou formu (cca 28 x 7,5 x 7,5 cm):\n113 g změklého másla pokojové teploty\n130 g tmavého cukru (muscovado je ideálka, nebo tmavý třtinový)\n1 lžička vanilkového extraktu nebo domácího vanilkového cukru\n340 g rozmačkaných zralých banánů (mně to vyšlo 2 a půlka menšího)\n2 vrchovaté lžíce meruňkové (případně pomerančové) marmelády\n60 g vlašských, pekanových nebo případně jiných ořechů (volitelně, nebo můžete přidat i rozinky)\nTroubu zapněte na 160°C, formu na chlebíček vymázněte máslem a banány vidličkou nebo rukama nebo třeba šťouchadlem na brambory rozmačkejte tak, aby sem tam klidně zbyl malý kousek banánu. Do větší mísy (od robota) dejte máslo, cukr, vanilkový extrakt nebo cukr, koření, prášek do pečiva, jedlou sodu, sůl a buď zapněte robota s třecí metlou nebo si vemte ruční elektrický mixér nebo vařečku - každopádně obsah mísy utřete do hladka (nechcete hrudky cukru). Přidejte banány, med, marmošku, vejce a znovu zatřete v kompaktní hmotu. Teď si vezměte ideálně gumovou stěrku nebo kovou lžíci, do mísy přisypte mouku a ořechy a promíchejte už jen tak, aby se těsto spojilo (nepřemíchat, bude to zbytečně tuhé a to nechcete). Hotové těsto přendejte do formy na chlebíček a nechte 10 min odpočívat.\nFormu šoupněte do trouby a pečte 40 min, potom přikryjte vršek alobalem aby se chlebíček nespálil a dopékejte dalších 20-25 min, případně můžete vždycky prodloužit o 5 min. Asi tak v polovině pečení to začne fakt ukrutně vonět ;) Upečenost kontrolujte špejlí, vyjde čistá nebo s jedním-dvěma drobečky. Upečený chlebíček vyndejte z trouby a nechte 10 min chladnout ve formě, potom vyklopte na mřížku a nechte dochladnout. No a vychladlý do sebe nacpěte!\nKdybyste chtěli tip, tak kromě toho, že se dá samozřejmě velmi úspěšně jíst jen tak samotný, můžete chlebíček taky potřít trochou tvarohu rozmíchaným se lžící mlíka, navrch pokapat medem a třeba si ještě přidat pár nasekaných vlašáků, jako to vidíte na úvodní fotce ;)\nPS: Pokud vám i přesto zbydou nějaké hodně zralé banány, můžete je nakrájet na kolečka a v pytlíku vhodném do mrazáku zamrazit - jsou z toho pak super ty koktejly a smoothie a samozřejmě se to dá nechat přes noc rozmrznout v lednici a pak dát do tohohle receptu na chlebíček ;)\nVystavil Míša Ligdová v 8:22 Žádné komentáře:\nŠtítky: banány, ořechy, základy\nPšeničný chleba z žitného kvásku\nCo by taky člověk fotil na titulku, když je to recept na chleba, že jo ;) Jsem si plně vědoma, že jsem to tu poslední dobou trochu zanedbávala, ale v práci toho bylo tolik, že představa dalšího psaní (čehokoli) ještě po večerech nebo o víkendu mě fakt ani trochu nelákala. Nicméně, poslední víkend už byl zase lepší, v nedělí jsem na brunch zopakovala čokoládovo-třešňové cupcakes, čímž vás nabádám, abyste je určitě vyzkoušeli, protože jsou prostě super a přitom jednoduché. Ale konec agitky a zpět k tomu, proč tohle dneska píšu - dva víkendy za sebou jsem "tunila" recept na chleba ze Serious eats, původně z hladké mouky a droždí (což mě nezastavilo), abych vám ho sem s velkou parádou mohla napsat a vy si ho pak o dalším víkendu mohli upéct. Nebo samozřejmě během týdne, to už nechám na vás. Tentokrát je to skoro čistě pšeničný (takže bílý) chleba s vysokým podílem vody (hodně hydratovaný), takže jeho příprava je trošinku náročnější, ale výsledek samozřejmě stojí za to. Zkoušela jsem ho i podle původního receptu kynutý droždím a obávám se, že jsme doma už prostě ztracení pro normální pečivo, pokud to nemusí být, protože nám přišel tak nějak bez chuti - na rozdíl od jeho kváskové modifikace.\nA teď teda k tomu, co musíte udělat jinak oproti mému klasickému receptu nebo podmáslovému chlebu - mnohem delší zrání a kynutí těsta v chladu. Už jsem to uváděla jako možnost dřív, ale tomuhle receptu dlouhá a pomalá příprava prospěje opravdu velmi - těsto je dost tekuté, takže když ho necháte kynout klasicky při pokojové teplotě pár hodin, bude vám tak trochu "utíkat" pod rukama až ho budete tvarovat do ošatky a na plech ho z ní taky spíš tak nějak vylijete ;) Ale samozřejmě to jde, jen musíte být trochu trpělivější než já :D Každopádně, velmi doporučuju zrání těsta přes noc v lednici a následně kynutí těsta v lednici aspoň 10 hodin (nejlépe 12), aby byla práce s těstem co nejjednodušší.\nV tomhle receptu taky nedám dopustit na mnou jinak opomíjenou autolýzu, což je vlastně nabobtnání mouky smíchané s vodou, a to ještě předtím, než se přidá zbytek surovin a uhněte těsto. Dělá se to úplně jednoduše, prostě jen množství vody a mouky v receptu (takže bez soli a kvásku) nahrubo smícháte v míse a necháte 30 min stát jen tak, bez vnějších zásahů. Zrnka mouky pak nějak líp přijímají vodu a u těst, kde je vody hodně tohle prostě potřebujete. Kdybyste tam už v téhle fázi dali sůl, tak vám naváže tu vodu ona, proto tam nesmí, kvásek někdo přidává a někdo ne, takže je to asi jedno. Jako neříkám, že s tím není trochu crcání, ale zase to pak dobře dopadne, takže doufám, že nebudete brblat a zkusíte to ;)\nlžíce kvásku z lednice\n850 g pšeničné chlebové mouky (z toho 250 g lze nahradit pšeničnou celozrnnou nebo špaldovou celozrnnou a je to super)\n550 g vody (nejlépe odstáté)\nOpět detaily najdete výše v klasickém receptu, ale jako vždy 10 - 12 hodin před plánovaným pečením si namnožte kvásek - rozmíchejte lžíci kvásku z lednice ve vodě, přisypte mouku a důkladně promíchejte. Přikryjte fólií nebo strčte celou nádobu do pytlíku a nechte kvasit na lince nebo jiném místě, kde je pokojová teplota.\nDo mísy nasypte mouku (případně obě, pokud používáte celozrnnou) a vodu a buď ručně nebo pár tahy v robotu nahrubo promíchejte. Nechte stát aspoň 30 min, v mezičase si můžete zapřemýšlet nad něčím důležitým nebo se třeba naložit do vany, aby vás to nelákalo zbytečně do budoucího těsta vrtat ;) Po autolýze už můžete přidat kvásek (ze kterého jste si už odebrali lžíci zpátky do skleničky do lednice) a sůl a uhníst těsto. Robotem je to 5 min na první rychlost, dalších 10 min na druhou, ručně to bude cca 30 min práce s vařečkou a následně na vále, ale to už znáte. Těsto se bude lepit na stěny mísy, takže ho vždycky jednou za čas stěrkou stáhněte zpátky do středu. Hotové těsto poprašte trochou žitné mouky, strčte mísu do igelitky a nechte 10 - 12 hodin zrát v lednici (nebo 2 hodiny při pokojové teplotě).\nVyzrálé (jestli se tomu tak říká?) těsto vyklopte na dobře pomoučenou pracovní plochu a připravte se, že bude docela lepit. Každopádně, těsto přeložte a pak pro jistotu proces překládání zopakujte ještě jednou, aby byl výsledný bochník trochu "utažený" a v troubě se nerozplácnul, jakmile ho vyklopíte z ošatky. Takže trpělivost, mouku si sypejte spíš na ruce než na chleba a hezky ho popřekládejte, potom vložte do důkladně vysypané ošatky (žitná mouka) nebo cedníku vyloženého čistou utěrkou (a vysypaného žitnou moukou), vraťte do igelitky a nechte kynout v lednici dalších 10 - 12 hodin (nebo 4-5 hodin normálně).\nPůl hodiny až dvacet minut před koncem kynutí zapněte troubu na 250°C, dejte do ní na dno kastrůlek nebo jinou vhodnou nádobu s vodou a plech nebo pekáč (hrnec, dlaždici, pečící kámen), na kterém chleba hodláte péct. Chleba může jít z lednice rovnou do trouby, není třeba ho nechávat venku odstát nebo něco podobného. Vykynutý bochník vyklopte z ošatky na pomoučenou kartonovou podložku nebo staré dřevěné prkýnko, ostrým nožem nařízněte a vsaďte na vyhřátý pekáč do trouby. Teplotu snižte na 230°C a pečte 15 min, potom vyndejte nádobu s vodou a pečte dalších 50 min na 190°C. Upečený chleba zní zespodu na poklep dutě, v případě nejistoty ho radši na dalších 5 min vraťte dopéct.\nNa závěr mám ještě jedno poděkování - včera blog přesáhl hranici 10 000 zobrazení stránky, což by mě na začátku fakt ani ve snu nenapadlo, takže tímto děkuju vám všem, kteří sem zavítáte a počtete si, případně vyzkoušíte nějaký ten recept a dokonce se i vrátíte. Díky moc!\nPS: Blíží se můj stý příspěvek a chystám něco trochu jinačího, tak doufám, že se vám to bude líbit :)\nVystavil Míša Ligdová v 8:04 Žádné komentáře:\nPečené meruňky s čokoládovou omáčkou a kešu ořechy...


Na kafíčko do Anglie – Phoenix Rise\n03/11/2016 by Em Phoenix 14 komentářů\nMálem bych zapomněla, jak moc je mi v Anglii dobře.\nKdyž přišlo na shánění letenek a zařizování cesty do Anglie tak krátce po Bali, skoro se mi nechtělo. Ještě mi nebylo dobře, pořád jsem byla v procesu zotavování se a ještě mě čekali doktoři – vlastně pořád nevím, co mi to bylo. Takže jsem se navíc k tomu všemu bála, že se mi to vrátí – a samozřejmě jako na potvoru jsem v den odjezdu opravdu vstala s bolavou hlavou, takže panika mohla vesele kvést.\nA cesta pak za moc nestála. Ceny letenek takhle na Halloween byly nechutně vysoké, takže jsme nakonec zvolili variantu jet do Anglie autobusem (lístky byly navíc v takové akci, že nešlo říct ne) a letět až zpátky. Sice by z hlediska nakupování bylo lepší mít to obráceně, abychom mohli domů táhnout víc zavazadel :D, ale zaprvé to prostě nešlo a zadruhé zpátky je člověk stejně radši, když je ta cesta krátká a už může být doma, takže jsem si nestěžovala. Taky bylo skvělé, že bylo v autobuse docela dost místa a já mohla celou cestu ležet na vlastní dvojsedačce. Ne že by to nebylo i tak náročné, hrozně mě ke konci bolela kolena a neusnula jsem kupodivu ani na minutu, ale rozhodně to bylo lepší než sedět, to já prostě nesnáším.\nNejhorší ale byli ti smradi. Pokud vás nezajímá můj kibic na nevychované spratky, přeskočte šedou část textu. V naší zadní části autobusu byly hned dvě děti, které se prostě nedaly vydržet, a hlavně neschopní rodiče. Ti víc vzadu, to bylo o něco lepší – tam sice capart zezačátku cesty co půl hodiny najednou začal brečet, ale obvykle ho utišili celkem záhy a dalo se to ještě přejít – byť i to byl důvod, proč jsem nemohla usnout. Horší byl ale ten parchant vedle mě a jeho matička. Zezačátku to ještě docela šlo, bylo to nějak stejné jako ti vzadu, ale postupně se to zhoršovalo, dokud to nebylo naprosto nesnesitelné a pak už jsem měla nervy natolik v kýblu a mysl tak plnou agresivních myšlenek, že i když se to pak nakonci zase zlepšilo, už jsem si prostě neoddychla a měla jsem tu cestu zkaženou. Což o to, že se smrad nudí a dělá blbosti. To se dá čekat. Co jsem ale naprosto nečekala, byla jeho totálně, ale totálně benevolentní matka, která – ač Češka – zjevně žije víc v Anglii než doma a dost možná má i zahraničního partnera, s nímž dítě vychovávají anglickou výchovou – což znamená nepoužívání násilí ani tam, kde je to selským rozumem zoufale třeba, a to, že se dítě chová jako rozmazlený nevychovaný zmrd je vysvětleno tím, že „má tu hyperaktivitu“ a že se s tím nedá nic dělat.\nJeho matka měla ovšem ke všemu dojem, že do té kategorie nicnedělání spadá i jakékoli omlouvání se okolí, které už toho mělo plné zuby. A to nemluvím o sobě, ale hlavně o mladém páru, který seděl před těmi dvěma a schytával to tedy ještě silněji než třeba já, která jsem seděla vedle. Do sedaček před sebou totiž klučina velmi často kopal, na jejich obyvatele sahal nebo se k nim alespoň nahýbal, a během čekání na tunel a následné cesty skrz, kdy jsme opravdu všichni mysleli, že nám stříkne, celou dobu smrad prskal, hučel, křičel, prostě mu jeblo a neskutečně se začal předvádět, vysmíval se matce, která mu neúnavně velmi laskavým hlasem říkala, ať je potichu, ať se přestane předvádět, že dostane na zadek a jestli chce ty bonbónky nebo pitíčko.\nTen její vlídný laskavý tón ale, to si neumíte představit. Bylo to hlavně neskutečně otravné. Neustále se opakovala a dítěti to nemohlo být víc šumák. Hlavně proto, že nebylo idiot a velice dobře chápalo, že na ten zadek rozhodně nedostane a vůbec nic mu tedy nehrozí – nejspíš ani nikdy nedostalo. Byly sice vzácné asi tři okamžiky, kdy do něj mamina nakonec přece jen lehce pleskla, ale to bylo tak strašně málo, že se tomu dokázalo bez obtíží smát, dál na ni a na všechno okolo prskalo, pokřikovalo a ještě se jí smálo, že je fucking bitch, načež ona opět velice klidně a mile reagovala, že takové slovíčko nesmí říkat, když stejně ani neví, co to znamená. Opět mu to říkala asi deset minut pořád dokola a atmosféra v autobuse se tak dala krájet. Bylo naprosto jasné, že s každým dalším zvukem (a jinak bylo úplné ticho, takže všichni napjatě poslouchali, jak se to vyvine) si všichni víc a víc toužebně přáli, aby už konečně přestala nesmyslně vyhrožovat (ke všemu bez náznaku výhružného tónu, přirozeně) a seřezala ho. Sama jsem během té cca hodiny přišla minimálně na deset způsobů, jak by se situace dala snadno vyřešit a bylo by ticho, ale bylo jasné, že stejně uvažují i ostatní (ten mladý pár se btw několikrát do matky navezl, ať si ho zklidní, nebo mu vrazí jednu sami, ani to ji nevyvedlo z míry a opět jen konstatovala, že má holt tu hyperaktivitu…), ovšem nikdo nechtěl být až tak agresivní a situaci tak vyhrotit. Myslím, že jsme si všichni v tu chvíli říkali, že holt musíme vydržet a za pár hodin už to přejde… Naštěstí po výjezdu z tunelu smradovi nahodili pohádky a po zbytek cesty už nepípl.\nZkrátka tahle část výletu se nevydařila a za všechno mohla jedna naprosto neschopná a pitomá ženská, které vůbec nevadí, že se její potomek chová jako největší smrad pod sluncem a obtěžuje půlku autobusu. Vůbec jí nevadilo, že tím několik lidí velice omezovala a zkazila jim cestu, byla naprosto klidná, nevzrušená a zjevně i dost neinteligentní, neb jinak by ji minimálně mohlo napadnout, že té údajné hyperaktivitě asi moc nepomáhá fakt, že do toho dítěte cpe neustále sladké, od pití přes normální jídlo až po zákusky a mlsky, neustále prostě jedl něco sladkého. Nejsem možná matka a o dětech toho moc nevím, ale to, že dávat dítěti moc cukru, je nejen z tohohle hlediska opravdu špatný nápad, neb pak prostě bude mít přehršel energie a bude vyvádět, to vím i já. Ale právě proto, že sama dítě nemám, jsem tak nějak vycítila, že snažit se tady o nápravu by mi nevyšlo. Byl by to argument, který by nejspíš padl a já bych ho neměla moc čím vyvrátit. Opravdu mě tedy mrzí, že se v tom autobusu nenašel někdo kompetentní a natolik nasertivní, aby si vyžádal jejich vykázání z přepravy, protože si myslím, že jsme na to měli právo.\nNicméně! Tím naštěstí útrapy skončily, mně přestala postupně bolet hlava a udělalo se mi líp od žaludku (nebylo mi moc dobře už od výjezdu), a najednou jsme byli v Londýně, bylo nepochopitelné teplo v porovnání s Českou Republikou, svítilo sluníčko a byla to paráda!\nMěli jsme hodně úkolů k vyřešení a věcí, které jsme chtěli dělat nebo vidět, a času nebylo nazbyt, takže jsme si to začali hned všechno plnit a skládat dohromady plány za pochodu.\nNejprve se dobily Oyster karty. Hned, jak jsem ji měla v ruce a projížděla s ní turnikety jako znalec, hned jak jsem zaplula do metra, cítila jsem se jako ryba ve vodě. Jen hodně zpocená ryba, protože jsem zase zapomněla, jak hrozné je v Londýnském metru vedro 😀\nMuseli jsme do banky objednat nové karty a pan M. si chtěl nechat proplatit šek z Anglie, který mně bohužel ještě nepřišel, takže holt příště (možná tam pojedu znovu před Vánoci s mámou). Dál bylo třeba navštívit Apple Store a koupit mi nový mobil. Už jen tyhle dvě věci nám zabraly tolik času, že jsme se nestačili divit, jak ten den pokročil – ale co se dá dělat, přijeli jsme holt po poledni a už tak byla tedy většina dne pryč.\nNicméně pokračovali jsme pak dál, zašli jsme si do Subwaye a pak do jedné naprosto luxusní cukrárny (foto dodám, až budu mít od pana M.) a navštívili další místo z Harry Potter světa, o němž jsem zatím nevěděla – Leadenhall Market. Sloužil prý částečně k natáčení Příčné Ulice, což na něm je trochu vidět z fotek, ale na místě jsem to až tak necítila – ale mají tam dveře od Děravého Kotle, což za tu zajížďku stálo – foto opět později.\nPak jsme se projeli k Waterloo, kde jsme měli ubytovnu, odložili si věci, nalíčili se a vyrazili na Camden Town, kde jsme doufali narazit na nějakou Halloweenovou akci a atmosféru. Camden je takhle pozdě samozřejmě víceméně zavřený, ale hospody fungují, lidi se tam potulují a hodně jich mělo masky a Halloweenovou náladu, což jsme přesně hledali. Nenarazili jsme ovšem na nic významné akčního, ale osobně jsem po tom zase tak netoužila. Zapluli jsme tedy nakonec do jedné pěkné hospůdky za Camden Lockem, kde probíhal tématický hororový kvíz na týmy a byla celkem sranda to poslouchat. Dali jsme si tam cider a vynikající veggie burger s domácími „chipsy“, povídali jsme si, blbli s foťáky a bylo nám fajn.\nPo Camdenu už bylo docela pozdě, ještě jsme sice narazili na jeden lákavý klub, kde to zjevně žilo, ale já už jsem po neprospané noci, dlouhé cestě a náročném dni (hrozně moc jsme toho nachodili i najezdili) v tu chvíli prostě neměla sílu na nic jiného než nějak dojet do ubytovny a svalit se do postele, a tak jsme tak učinili, jeli „dom“, umyli čumáky ve sprše a šli spát. Do pekelného smradu, by the way, jelikož tam někomu neuvěřitelně táhly boty 😀 Člověk se vždycky bojí, že tam budou blbý lidi, hluk nebo špína, ale že by to tam někdo zasmrděl botama, to jsme teda nečekali… naštěstí otevřené okno to trochu zmírnilo a s nosy zabořenými do peřin jsme za minutu o ničem nevěděli.\nDruhý den ráno jsme celkem narychlo zblajzli snídani, která nás poněkud zklamala. Čekali jsme english breakfast a dostali na výběr prakticky toust s marmeládou a cereálie s mlékem, takže jsme si dali kus od obou možností plus kousek vynikajícího citronového dortu (škoda, že ho nebylo víc, to jediné z toho stálo za to), pan M. pak zabalil namazené tousty navíc a následně je tam zapomněl, na což jsme přišli až v Brightonu 😀 Ale nějak nám to nechybělo.\nBrighton byl naše druhá a snad i důležitější zastávka. Londýn je Londýn, samozřejmě. Máme to tam rádi a jsou tam místa, kde se cítíme obzvlášť spokojení. Ale Brighton je zkrátka takový náš druhý domov, to město milujeme a být zpátky bylo prostě neuvěřitelné. Do té doby jsem si opravdu nevzpomněla, jak moc dobře mi tam je a jak se mi tam líbí. Možná to bylo zase tím sluníčkem a nádherným počasím, v němž Brighton opravdu vypadá neskutečně zářivě a živě, ale taky to určitě bylo prostě tím městem. Žije to tam, je tam fantastická atmosféra, zajímaví lidé, skvělé obchody, božská kolonáda u moře, buskeři, racci, veverky a vůbec všechno. Brighton je prostě náš, a tak jsem se už celou cestu tam sama pro sebe usmívala, poslouchala jsem IAMX a byla jsem v šoku z toho, jak moc je mi dobře. Přidala se k tomu i euforie z toho, že jsem konečně zase byla někde, kde mám prachy 😀 Co si budeme povídat, být finančně v suchu a mít tolik skvělých možností, za co ty peníze utratit, je prostě splněný sen. A je to právě taky jeden z důvodů, proč tu Anglii tak miluju.\nCoach nás vyhodil hned u Pieru, a tak bylo jasné, co uděláme jako první. Ano prosím, šli jsme rozfofrovat libry v mašinách 😀\nŘíkejte si, co chcete, ale Pier je super. Nikdy jsme nebyli na kasína, gambling, whatever, ale Pier prostě milujeme a neznáme lepší zábavu a vzrůšo než házet mince do automatů a lovit cetky. Měla jsem chuť na nějakou klíčenku, něco s Doctorovským motivem kupříkladu, jako vloni, nebo s brightonským, ale výběr tentokrát bohužel zklamal. Ve všech automatech bylo vesměs to samé a nic, co by mě zaujalo, tak jsem skončila u jednoho se sladkostmi, kde byla navíc netradičně velká návratnost mincí, dařilo se mi a nalovila jsem plnou kapsu lízátek.\nPan M. zatím obešel automaty s plyšáky, kde se dá většinou najít něco, co by stálo za pokus – kdysi jsme tam vyhráli krásného medvídka a i tentokrát tam byl minimálně jeden automat, který stál za hřích – plyšoví lenochodi.\nAbyste věděli, je to zase zajímavý příklad toho, jak fungují vesmírné objednávky. Lenochodi mě nikdy až tak nebrali, ani jsem moc nevěděla, jak v reálu přesně vypadají, ale co se nedávno objevili na obrazovkách (Zootopia myslím, ještě jsem to neviděla, jen trailer), stal se z toho trochu předmět zájmu a člověku se na to prostě pěkně kouká. Čirou náhodou jsem pár dní před odletem koukala při obědě na telku a viděla tam kus pořadu o lidech, co zachraňují různá mláďata zvířat a pak se je snaží vypustit zpátky do přírody, a byli tam právě i lenochodi. A byli neskutečně k zulíbání. Když jsem viděla, jak se pořád usmívají, jak jsou roztomilí a takoví ospalí, jak to zívá, jak se to drží svých majitelů… no prostě jsem se rozplývala a chtěla jsem si takového lenochoda taky pochovat.\nNo a v tom do hry vstupuje Brighton Pier a automat s plyšovými lenochody. Samozřejmě jsem z principu neměla zájem se o to pokoušet, protože co s tím, a zase tolik mě to netankovalo. Přišlo mi, že nejsou až tak skvělí. Pan M. se ale nedal, vhodil pár mincí na dva pokusy a pak jsme oba zažili něco neuvěřitelného, co jsme naprosto nečekali – pan M. dvěma stisky tlačítka zanavigoval chňapku nad prostředního plyšáka, chňapka ho naprosto luxusně uchopila, vznesla se s ním a ani při jednom z cuknutí po cestě k východu (kde obvykle dojde k upuštění, protože ty chňapky jsou naprosto volné a vůbec nic neudrží) se ten lenochod ani nehnul a doputoval bezpečně do cíle. Naprosto jsme nechápali a stáli tam s otevřenýma hubama a zářícíma očima 😀\nAutomat spokojeně sežral i peníze na druhý pokus, ale nás to v tu chvíli nezajímalo. Lenochod byl vyloven zpod deklu a už byl náš. O pár chvil později jsme ho aranžovali do prvních fotek při obědě a začali jsme přicházet na to, že je hodně super a že se s ním dá dělat hodně srandovních věcí. Nějak to zkrátka všechno zapadlo do sebe a já už jsem se neptala, co budeme proboha dělat s lenochodem nebo proč bychom ho měli vůbec mít. Najednou byl prostě v našem životě a hrozně nás bavil. Level pozitivity se s ním vyšvihl ještě o pořádný kus výš.\nPo Pieru jsme se přesunuli do blízké ubytovny. Cestou ven jsme se potkali s Čechem, který tam pracuje, a prohodili pár slov. Nadnesla jsem myšlenku, že pokud se vrátíme domů nějak rozumně, můžeme popít a pokecat v baru, ale už v tu chvíli jsem věděla, že k tomu nedojde, měli jsme toho v plánu moc a čas už zase letěl jako splašený.\nTak například jsme rozhodně museli jít do Starbucks. V Čechách je tahle záležitost pro nás absurdně drahá – jako pro většinu normálních lidí. Když jsme ale v Británii, uvažujeme o penězích v librách stejně jako Briti, a nepřepočítáváme. To, co v přepočtu vyjde na 110,- korun, je pro nás za necelé čtyři libry brnkačka a vůbec neuvažujeme, co by se za ty peníze dalo jiného pořídit nebo jestli to není moc. Pro nás prostě v tu chvíli vůbec není, a tak jsme si tam samozřejmě zašli hned dvakrát – což je paradoxně docela málo, protože před odjezdem jsme si ze srandy říkali, že tam půjdeme několikrát, až se z toho po 😀\nNo. Kromě Starbucksu a už zmíněného Subwaye jsme se rozhodně museli stavit taky v Primarku, odkud mám tedy nově konečně vysněné lacláče! Nicméně si nejsem úplně jistá, jestli nakonec neskončí na vintedu, neb jsem si je rozhodně nevysnívala s úzkýma nohavicema a možná mě to nakonec dožene k tomu, že se jich zase zbavím a budu hledat dál. No, uvidíme.\nPoundland taky nesměl zůstat bez povšimnutí, stejně jako Lush, kde jsem potřebovala nový šampuk, nebo Boots (drogerie), kde mě vždycky baví se na ten Brighton z testerů navonět nejdražšími parfémy a vylepšit nějakou výraznou rtěnkou 🙂 Z dalších zastávek je třeba určitě zmínit třeba Sainsbury’s (sušenky a koblihy), Coop (výborná smoothiečka) nebo Churchill Square, kam si pan M. nikdy neodpustí zajít kvůli Apple Storu a já zatím navštěvuju Claire’s, MenKind a záchody. Někdy i HMV, když je tam fakt dlouho 😀\nPo téhle stručné exploraci a troše nakupování jsme sedli na autobus do Shorehamu a jeli navštívit kamaráda Cye. Cy je zahradník z naší bývalé au-pairské lokace a z celé Británie dost možná náš nejoblíbenější člověk – a taky má ten nejlepší přízvuk. Jelikož je líný hnout zadkem naším směrem, museli jsme mu vyjet naproti my 😀 Zašli jsme do dvou hospod a tlachali, dokud nás huby nebrněly a jazyky nepřestávaly poslouchat. Pak už byla najednou spousta hodin, Cy musel domů a my na autobus, abychom se ještě v pořádku dostali do zpátky do ubytovny – překvapivě a poprvé v životě jsme se taky s nějakým UK občanem bavili o politice, zejména o Brexitu a situaci v Americe. Bylo to dost zvláštní. Angličani tohle normálně rozhodně neprobírají.\nSetkání bylo nicméně strašně příjemné, byli jsme nadšení, že se nám konečně povedlo ho vidět, a jen trochu nás mrzelo, že totéž nevyšlo s Ashleigh, naší tehdejší zaměstnavatelkou. Tedy tím „totéž“ nemyslím hospodu, to je v jejím případě nepředstavitelné, ale prostě ji vidět 😀 Bohužel se touhle dobou nenachází v UK.\nNicméně nenechali jsem se tím zastavit a když následujícího dne nastal čas a měli jsme prochozený zbytek věcí, co jsme chtěli vidět (třeba veverky v parku), nechali jsme se nabrat kamarádem pana M., kterého jsme si najali jako soukromého řidiče, aby nás odvezl na náš někdejší domov Little Thakeham a pak na Gatwick.\nNa Thakehamu jsme tedy věděli, že nikdo zrovna není, ale doufali jsme, že tam najdeme alespoň kočky a tak nějak se tam prostě znovu podíváme, což se oboje zadařilo. Našli jsme Minnie a Lily a znovu je takhle vidět bylo prostě neuvěřitelné. Obě se chovaly, jako by neuběhla za ty dva roky vůbec žádná doba, lísaly se, běhaly okolo domu za námi a mně bylo zatěžko je znovu opouštět – usnadnil mi to tedy ten kamarád, který z toho všeho samozřejmě zase tak na větvi nebyl a nedal nám na to nostalgičení až tolik času 😀 Takže jsme zkrátka spíš jen řekli čau, pomuchlali, rozdali pár pus, obešli barák a pokračovali. Divné. A ještě divnější byl pocit, že bych se kvůli těm kočkám hrozně chtěla vrátit. Jo, kdyby tam tak všechno bylo tak super jako ony.\nAle jinak tam teď bylo taky krásně a je super, že jsme tohle zvládli. Byla to krátká zastávka, ale stála za to, a celkově ten výlet, byť jen na pár dní. Bylo toho třeba natěsnat hodně do malého časového úseku, ale myslím, že nám to všechno vyšlo téměř na jedničku a že to mohlo být lepší jen o málo věcí.\nCož je další věc, proč Anglii tak miluju. Když jsem tam, zdá se, že je mnohem snazší dosahovat vytyčených cílů. Je mnohem snazší žít. Věci fungují tak, jak mají, víte, kam jít pro cokoli, co potřebujete, a všude kolem tolik krásy. V Anglii prostě JE tráva zelenější a listí barevnější a křupavější. JE tam krásně prakticky v jakémkoli počasí a nějak líp mi to tam i voní. A tak vím, že až budu za pár měsíců už opravdu aktuálně řešit, co mám vlastně dál dělat, Anglie bude velmi reálnou možností a budu se dívat po jobech v tamních vodách, nejlépe v Brightonu. Sehnat tam dobré místo nebude nic lehkého, je to bezpochyby žádaná lokalita, ale zkusím to a uvidíme. Kdyby měl někdo zájem se přidat, stačí říct 🙂\nTeď jsem jen zvědavá, jestli tam na ty Vánoce pofrčím znovu a jak to budu plánovat a řešit bez pana M.. To bude zajímavý.\nZ Emina snáře: Jak na mě poslali nájemného vraha\nMaudě 04/11/2016 at 23:41\tOdpovědět\n..se budu zase opakovat, ale ta Anglie prostě <3<3<3 Člověku u takovýho článku dochází, jak moc mu to chybí a jak strašně rád by tam zase byl, dýchal ten vzduch, nasával atmosféru a prostě by se z toho na místě zase posíral jako kdysi 😀 Chjo, no ale tak snad se tam zase podívá na dýl než na pár dní.\nBtw gratulace k lenochodovi, je skvělej 🙂 a Brighton Pier umí překvapit, známe to 🙂 Jo a přiznám se, že tu šedou část jsem fakt přeskočila, protože si to umim doslova představit a nechtěla jsem si kazit zbytek článku, takže chválím, že je to vyznačeno 😀\nEm 05/11/2016 at 19:36\tOdpovědět\nPřesně, taky vždycky občas u někoho narazim na článek o Anglii, Skotsku atp. a hned si řikám ách… 🙂\nGratulaci vyřídím, lenochod je v podstatě pana M., byť ho u mě zapomněl 😀\nJo, myslela jsem si, že to asi lidi oceněj 😀 Teda původně to nemělo bejt tak dlouhý, no ale když to tak dopadlo… ještě že existujou barvy. Jen barvoslepej čtenář to má blbý.\nMaudě 04/11/2016 at 23:45\tOdpovědět\nJo a ještě něco, neřikej mi, že sis koupila další Jabko??? 😀\nEm 05/11/2016 at 19:38\tOdpovědět\nNo, koupila. Proč? 😀\nMaude 05/11/2016 at 22:37\tOdpovědět\nNo ze zrovna u tebe bych to necekala, neni to levna zalezitost .. 😀 tim nechci rict, ze bych te snad mela za chudaka, ale investice je to proste necekana:D navic proste „nobl“ jabko… XD to mi k tobe nejde 🙂\nEm 06/11/2016 at 19:52\tOdpovědět\nJá ti rozumim, já bych to u sebe taky nečekala. Však jen když si vezmu, jak jsem dělala scény s cenou notebooku 🙂 Ale nad tímhle jsem nějak ani nepřemýšlela. Už jsem na jabko zvyklá, tohle konkrétní bylo teď v Anglii skoro za stejnou cenu nový, za jakou jsem ho zvažovala v ČR koupit použitý, chtěla jsem dobrej foťák a taky je to jak řikám s těma librama – když mi pan M. řekl, že ho můžu mít za nějakých 10.000,-, tak jsem myslela, že se snad po 😀 Ale v librách mě to tak nebolí, našetřeno mám a taky jsem se na to nadřela. Tak si řikám, že si snad jednou za život přece jenom můžu koupit něco dražšího a můžu se vybodnout na nějaký šetření. Jednou si snad můžu dovolit mít něco fungujícího, jednoduchýho na použití a se všema možnýma fičurama a luxusama. Kdybych si vybrala cokoli jinýho levnějšího, byly by s tím leda komplikace, a je výhodné mít apple věc, když pan M. má taky apple věci a může to spolu krásně komunikovat. Prostě dohromady hrálo tak nějak všechno pro a proti jen ty peníze, nad kterýma jsem ve výsledku v těch librách, jak říkám, mávla celkem rukou. Prachy budou, my ne 🙂\nJen mi to teď nesmí upadnout, než si koupim obal a temperovaný sklo, nebo to nesmim někde znova nechat, bo to bych si šla skočit 😀\nČerf 10/11/2016 at 8:29\tOdpovědět\nNejhorší kombinace je hyperaktivní dítě s hyperpasivním rodičem :-).\nEm 10/11/2016 at 16:39\tOdpovědět\nTaychi 13/11/2016 at 13:01\tOdpovědět\nJsem ráda, že někdo jezdí do Anglie tak nějak jinak. Mám pocit, že většinou tam lidi chtějí na takové ty památky, prostě projít Londýn… a pak si udělat sen, že tam chtějí žít a chtějí tam pracovat (než jim dojde, že takovou blbost nedělají ani obyvatelé, protože prostě je tam drahé shánění bydlení). Já si nejsem jistá, jestli bych dokázala žít někde jinde než v Česku, možná je to tím, že jsem nikde moc nebyla a Brno je pro mě prostě něco magického. Brno je pro mě táta, kterého jsem objevila, když se na mě můj táta docela vykašlal. Ale chtěla bych cestovat, takové to, že najdeš fakt práci a jsi tam na nějakou dobu (klidně na dva měsíce jenom, podle toho, jaká je to práce), tak jak to děláte s panem M., já mám teda svého pana J. A pak bych buď našla lásku k nějakému místu nebo se s láskou vracela do Brna.\nOtravné děti jsou zlo. A proto bych této matce možná místo sladkostí doporučila diazepam. Když jsme letěli zpátky z Bulharska, tak ho jedna česká rodinka se dvěma dětmi měla, pro případ, že by děti začaly v letadle vyvádět. Prostě jim trochu dáš a ony to celé prospí. A to mi přijde možná daleko lepší řešení, než být liberální matkou a nechat dítě, aby všem cestujícím znepříjemňovalo život. Protože stejně z té cesty největší zážitek asi nemá. Tyhle děti ho nakonec nepotřebovaly, samy usnuly. Ale v další uličce byl spratek, co pořád brečel (tím způsobem, že na sebe upozorňuje, ne že je mu špatně nebo tak).\nEm 13/11/2016 at 19:37\tOdpovědět\nTak my jsme si taky prochodili památky, když jsme začínali 😉 A pořád je tam spousta věcí, které jsme neviděli. To k tomu taky patří. Ale už jsem tam byla tolikrát a i tam žila, že už k tomu mám přece jen o kousek jiný vztah a jezdím tam za jinýma věcma. Takhle nakrátko tam člověk vážně jede hlavně za tím, co mu doma chybí – levné a pěkné obchody, netradiční zábava, pro mě momentálně utrácení… 😀 Mimochodem ono tam to kafe je opravdu levnější, ona to není jen z přepočtů nebo z mého pocitu uvařená představa. To kafe tam stojí cca tu stovku, zatímco třeba u nás v Praze ho mají za cca 150,- 🙂\nNojo, jenže tenhle druh rodiče prostě takhle vůbec neuvažuje a těžko jim to nutit, zvlášť když sama děti nemáš, seš mladá a zkrátka nejsi ten nejlepší člověk, který by je měl poučovat. Přestože si můžeš stokrát myslet, že máš pravdu. Tahle matka by se nedala přesvědčit ani jinými rodiči, hlavně proto, že jí to zjevně bylo fakt jedno. Sice mu taky nadávala a neustále ho napomínala, ale kdyby jí to vážně vadilo, tak s tím něco udělá.\nElizabeth 13/11/2016 at 13:43\tOdpovědět\nOh, Anglicko je moja vysnená krajina. Ísť tam túžim už neskutočne dlho. A to tam mám rodinu (aj v Írsku). Len mi to nikdy nevychádza.\nOkrem toho, pekný článok, plný zážitkov, čo je veľmi príjemné a dobre sa mi to čítalo a o tom, že Anglicko musí byť nádherná krajina (a Londýn nádherné mesto) som sa presvedčila ešte väčšmi.\nMimochodom, deti v autobusoch, vlakoch – to je niečo strašné, ak sú hlučné a neutíšiteľné. 😀\nEm 13/11/2016 at 19:39\tOdpovědět\nTak podle mě je Irsko ještě hezčí, tam bych taky jela hned 🙂 Kdysi jsem tam byla, ale ne na dlouho, a určitě bych si to zopakovala. Tak až ti to někdy vyjde, ozvi se, jedu s tebou 😀\nJá už nevlezu do letadla nebo autobusu bez špuntů, ale to zase tak moc nefunguje. Tam pomůžou jedině opravdu kvalitní sluchátka s noise cancellingem. Pan M. taková má, ale pro mě je pak zase utrpení, že si nemůžeme moc povídat, kdykoli mu chci něco říct, musím do něj dloubat 😛\nKika 17/11/2016 at 23:16\tOdpovědět\nPáni, skvělé shrnutí výletu, hrozně bych se chtěla podívat do muzea Harryho Pottera, chtěla bych chodit do starbucks a myslet v librách (i když já jak bych se vrátila tak můj účet by mi řekl, že to rozhodně byla blbost) a celkově výletovat jak se dá…\nNevychovaní spratci bohužel byli, jsou a budou a zvlášť na delší cestě by mě to asi trefilo :-O\nEm 18/11/2016 at 17:46\tOdpovědět\nV librách se dá myslet asi jen když v nich vyděláváš, jinak si to neumím představit. Některé věci jsou tam levnější než u nás, ale máloco – třeba nějaká základní elektronika. Zatímco u nás jsem v elektru kupovala jednoduchý adaptér na zásuvku za cca 70 koček, v Anglii ho měli v Poundlandu v přepočtu za 15,-. Ale to je spíš výjimka.\nMuzeum HP, to ani nevím, kde je, jestli je – ale je to možné 🙂 My jsme byli v Harry Potter studiích u Watfordu, možná to je to, co myslíš. Rozhodně to byl super zážitek, pro potterofila naprostá paráda. Ale jinak se dá v Londýně dělat i dost věcí zadarmo, co s HP souvisí. Viz https://phoenixrise.cz/harry-potter-tour-leavesden-watford/.\nNo, to mi povídej. Člověk to může v takovou chvíli opravdu brát tak maximálně jako cvičení zenu, nebo s tím něco udělat, když má kuráž, a nebo si říkat, že z toho pak bude dobrá historka. Akorát je škoda, že sebelepšími výrazy neumím popsat, jak extrémně to bylo… extrémní 😀\nLevné letenky, dlouhé stopovery a jejich obrana


ADORE-708/C/M průhledné sexy boty na tanec u tyče, ADO708/C/M. Průhledné sexy boty na vysokém podpatku a platformě pro tanečnice u tyče i na tyči, sexy svůdné boty z umělých materiálů vhodné jak do nočních podniků tak i na domácí erotiku jako boty do postele. Dámské boty na podpatku a platformě na vysokém podpatku 17.8 cm a na platformě vysoké 7 cm\nADORE-709/R/M klasické červené sexy boty na podpatku a platformě, ADO709/R/M. Červené sexy boty s vysokým podpatkem a platformou, klasické červené sexy boty nejlepší obuv pro strip a gogo tanečnice do nočních podniků, nebo na domácí použití jako erotické boty do postele. Levné a sexy červené sexy boty z umělých materiálů červeně leskle lakované za nejnižší cenu u sexy obuvi. Dámské boty na podpatku a platformě na vysokém podpatku 17.8 cm a na platformě vysoké 7 cm\nSKY-309/B/M dámské černé sexy boty na podpatku, SKY309/B/M. Dámské černé sexy boty na podpatku, velmi zákaznicky oblíbené černé sexy boty na vysoké platformě a podpatku. Sexy boty z umělých materiálů od výrobce Pleaser, přesně pro strip tanec nebo jako sexy boty do postele. Levné černé sexy boty Pleaser od sexy obuvi. Dámské boty na podpatku a platformě na vysokém podpatku 17.8 cm a na platformě vysoké 7 cm\nSKY-309VL/B/M černé sexy sandály na vysokém podpatku, SKY309VL/B/M. Černé sexy sandály na vysokém podpatku a platformě, sexy sandály s černou hladkou stélkou z umělé kůže. Sexy černé sandály z umělých materiálů vhodné pro strip a gogo tanečnice. Dámské boty na podpatku a platformě na vysokém podpatku 17.8 cm a na platformě vysoké 7 cm\nSKY-308T/C/SMK sexy boty s kouřovým podpatkem a platformou sky308t/c/smk, SKY308T/C/SMK. Sexy boty s kouřovým podpatkem a platformou. Sexy boty s průhlednými pásky na chodidlo, černou stélkou a kouřovým podpatkem a platformou. Sexy boty ideální pro pole dance tanečnice, tanečnice gogo a striptýzu. Jsou vyrobeny z umělých materiálů a jsou od výrobce Pleaser USA. Dámské boty na podpatku a platformě na vysokém podpatku 17.8 cm a na platformě vysoké 7 cm\nDELIGHT-609MG/B/M sexy boty se zdobením na vysokém podpatku a platformě, DEL609MG/B/M. Sexy boty se zdobením na vysokém podpatku a platformě, velmi moderní černé sexy boty na vysokém podpatku a platformě se zdobením barevnými zapečenými třpytkami. Pásky na chodidlo jsou černé lesklé klasické pohodlné na tančení pole dance, stripu, gogo a exotic dance. Za nejlepší cenu u nás na sexy obuvi dostanete tuto novinku roku 2017 od výrobce Pleaser USA. Dámské boty na podpatku a platformě na vysokém podpatku 15.2 cm a na platformě vysoké 4.4 cm\nADORE-710LG/BG/M černé sexy boty se třpytkami, ADO710LG/BG/M. Černé sexy boty s bohatým zdobením třpytkami na podpatku, platformě a plně také na páscích na držení chodidla. Černé sexy boty se třpytkami s plně černou měkčenou stélkou vhodnou na delší tančení v botách. Sexy boty od výrobce Pleaser USA jistě nezklamou svou krásnou a přitažlivostí žádnou tanečnici pole dance, striptýzu, go-go či exotic dance. Za velmi dobrou cenu jedině u sexy obuvi. Dámské boty na podpatku a platformě na vysokém podpatku 17.8 cm a na platformě vysoké 7 cm\nKISS-209LG/B/SG černo stříbrné sexy boty kiss209lg/b/sg, KISS209LG/B/SG. Černo stříbrné sexy boty KISS209LG/B/SG na vysokém podpatku a platformě ideální pro pole dance, exotic dance, strip a go-go tanečnice. Černo stříbrné sexy boty KISS209LG/B/SG na podpatku a platformě se stříbrnými holografickými třpytkami, pohodlnou černou stélkou a černými lesklými pásky na nohu. Ideální sexy boty pro svádění, pro ženy co milují vysoké podpatku, pro všechny tanečnice co chtějí mít na nohou unikátní a extravagantní boty. Dámské boty na podpatku a platformě na vysokém podpatku 15.2 cm a na platformě vysoké 4.4 cm\nSKY-309HG/PNHG/B černé sexy boty s růžovými pásky sky309hg/pnhg/b, SKY309HG/PNHG/B. Černé sexy boty s růžovými pásky SKY309HG/PNHG/B, růžové lesklé holografické pásky na nohu, černá stélka a černý lesklý podpatek a platforma s barevnými třpytkami. Černé sexy boty s růžovými pásky SKY309HG/PNHG/B pro tanečnice pole dance, striptýzu, go-go dance a nebo pro exotic dance. Černé sexy boty s fialovými pásky SKY309HG/FSHG/B na svádění pro každou ženu, za velmi dobrou cenu jedině od nás na sexy obuvi. Výrobce je Pleaser USA, materiál na botách je syntetický. Dámské boty na podpatku a platformě na vysokém podpatku 17.8 cm a na platformě vysoké 7 cm\nADORE-709BR-H/B/B-R černo červené sexy boty ado709br-h/b/b-r, ADO709BR-H/B/B-R. Černo červené sexy boty ADO709BR-H/B/B-R na vysokém podpatku a platformě. Od spodku podpatku a platformy červená barva postupně přecházející do černé, vršek boty již plně černý. Černo červené sexy boty ADO709BR-H/B/B-R vhodné na tanec na tyči, na striptýz a go-go dance. Sexy boty od výrobce Pleaser USA, jedná se o horkou novinku roku 2018. Jsou vyrobeny z umělých materiálů a jsou velmi pohodlné a lehké na nohou při nošení. Dámské boty na podpatku a platformě na vysokém podpatku 17.8 cm a na platformě vysoké 7 cm\nKISS-209MG/B/M sexy boty na podpatku a platformě, sexy erotická obuv, KISS209MG/B/M. Sexy boty na podpatku a platformě, sexy erotická obuv, sexy černé boty sandály na podpatku a platformě s podpatkem a platformou potaženou černými glitry. Sexy sandály pro strip a gogo tanečnice nebo jako sexy boty do postele. Dámské boty na podpatku a platformě na vysokém podpatku 15.2 cm a na platformě vysoké 4.4 cm


Letenky do Španělska | Jak sehnat nejlevnější letenky - levné letenky online\nNechcete se ve Španělsku jen povalovat na pláži nebo pouze lyžovat v Pyrenejích? Pak se sem vydejte na jaře či na podzim. Na jaře zde uvidíte spoustu barevných květin a naleznete zde největší klid.\nNajdeme zde snad všechny možné typy krajiny, příroda je zde opravdu rozmanitá. Jsou zde hory, pouště, polopouště, roviny, pláže, skály i hluboká úrodná údolí. Země je rovněž protkaná množstvím řek, jejich vyschlá koryta však v letních měsících nebývají ničím neobvyklým.\nPochutnejte si na španělské kuchyni, která je velmi chutná a barevná. Základními surovinami jsou ryby a jiné mořské plody, maso, rýže, mnoho druhů brambor a bílý chléb. Španělská kuchyně má svou nezaměnitelnou chuť, která je dána specifickým kořením a rovněž i olivovým olejem, jež jsou součástí pokrmů.\nRádi nakupujete? Pak je tato země pro vás – naleznete zde mnoho obchodních domů, kde si můžete zakoupit vše, nač si jen vzpomenete. Zakupte si nejlevnější letenky do Španělska a cestujte po této jedinečné evropské zemi.


Výpis příspěvků diskuze Stravenky zdražují jídlo statisícům Čechů, doplácejí na to ti, co je „nefasují“. Pokud po Sněmovně i Senát odklepne stravenkový paušál, bude to dobrá zpráva, 1 až 14 (14)\n(2) 23.11.20 08:28 Mamlasman (202855)\nTak snad na všechny sociální dávky a dotace doplácí, ti kteří je nedostávají. To je v socialismu normální. Koukněte se jak celý národ živí pana Babiše, a ještě mu dá třetina okradenych voličů hlas ve volbach. Lidem se to zjevně líbí....\n(8) 22.11.20 20:47 Rad abc def.ghc (218298)\nJsem určitě pro zrušení stravenek. Beru je několik let, a nevzpomínám si že bych s nima platil někdy v restauraci. Většinou jen v obchoďácích, někde se dá za ně koupit cokoliv, i pyrotechniku na silvestra jsem s nima platil.\n(5) 22.11.20 16:12 sledovač (215957)\nto na to přišli brzy a mohou pokračovat\nneefektivit v dnešním hujerstánu je bohužel více a přibylo jich jako hub po dešti.\nvzpomenme třeba pseudotrh v telekomunikacích,který je jasně kontraproduktivní,nebo pseudotrh v energetikách,v bankovnictví v pojištovnictví,papírování a zase papírování,chaos a zmatek a vyznají se v tom jen ti co to utvářeli atd. atd.\n(12) 22.11.20 13:35 Monika Voplakalova (218291)\nNesouhlasím s tím chtěla bych nadále stravenky\n(4) 23.11.20 08:44 PetrT (211140)\nIdeální by pro vás bylo, kdyby vám ty stravenkovy francouzsky firmy prodávaly papírky naprimo. Dala byste 100, oni by vám dali papírek v hodnotě 90 a vy byste mohla spokojeně zaplatit oběd. Restaurace by už nic neodvadela. A takových jako vy by bylo rázem jak prstů na jedné ruce a to ještě 90leteho stolare.\n(4) 22.11.20 10:23 Jiří Vopicka (218271)\nOpakovane jsem viděl placeni stravenkami za nákup, včetně cigaret!!!\n(8) 21.11.20 21:19 ikaktus (216504)\nA zase se ptám - proč to nebyl schopen za posledních 20 let nikdo jiný změnit ?\nProč tak dlouho řada zaměstnanců nemohla využívat zaměstnanecké výhody ?\nProč teprve v r. 2013 byly zastaveny karuselové podvody na DPH ?\nProč jsou teprve nyní v PS "ohromeni", že děti jsou zadlužené a ani o tom nevědí ?\nKDO tyhle maléry minulosti má na svědomí ? A že si ŕíkají opozice, která slibuje lepší zítŕky ?\nTak nevím, by řekl Jiří Menzel\n(6) 22.11.20 10:53 Vlk (213925)\nOpozice? Máte špatnou paměť. Ani jednu pravicovou vládu nenechala ČSSD dovládnout celé období.\n2017- dosud Babiš za asistence CSSD a Komoušů\n(5) 22.11.20 12:00 ikaktus (216504)\nA nebylo to tím, že ty hrůzy už nešlo dál tolerovat ? Topolánek a jeho výlet v Itálii se šíbry nebo Nečas - rozvrácená rodina sekretáŕkou, která úkolovala vojenskou kontrarozvědku ?\nManipulace s informacemi jsou doménou Rusů a my bychom to měli umět "klíčovat" a nenechat se oblbovat.\n(7) 22.11.20 13:29 Vlk (213925)\nMáte pravdu, že v případě Topolánka byla výměna vpořádku, u Nečase to byl spíše připravený puč, ve kterém svou roli sehrál prezident Zeman, který odmítl jmenovat novou vládu pod vedení Němcové a dal přednost úřednické vládě a jak jinak než s Rusnokem v čele. Takže zase ČSSD. Dnes se tolerují a přehlížejí daleko závažnější věci. Stále mi vychází, že vlády sociální demokracie nikdy nevládly dobře a vše se hází na dnešní opozici. Manipulace s informacemi je doména dnešní vládní selanky včetně hradní.\n(6) 22.11.20 08:58 Ex (199889)\nje to jen další dańová výjimka či bonus, chcete li vůči zaměstnavatelům, kteří by tak správně měli tyto peníze danit. Už tak máme nejnižší mzdy, nejnižší podnikové daně a v tomto případě i nulové daně a odvody z ceny stravenky a tedy další podporu pro zaměstnavatele, kteří si stravenku dají do nákladů a tedy vyplacené peníze nedaní. A to Schillerová tvrdila, že bude daňové výjimky rušit. Třeba se časem dočkáme že odpočitatelné položky z daní, by všechny byly zrušeny v rámci zjednodušení daní a nakonec zůstanou jen daňové bonusy odečitatelné přímo z daně a daňové bonusy, které budou na děti až do výše stejné jako u rodičů a to až do určité částky (dnes je to 60300Kč). Tuto částku by bylo vhodné valorizovat do 3 děti. První vlaštovkou je paušální daň kde ovšem chybí jak odpočty, tak bonusy na manželku a na děti, kde by bonus na děti měl být všem živnostníkům co řádně platí paušál zasílán individuálně za každé dítě do 3. Přece to, jestli má kdo kde bydlet a vezme si hypotéku, jestli si spoří na stáří a nebo zda si kupuje obědy je individuální záležitostí každého z nás, jsme už natolik bohatá společnost, že by stát ty bohatší z nás neměl podporovat ještě daňovými odečty ale všem občanům měřit stejně, odpočitatelnou položkou z daně na člověka.\n(8) 22.11.20 11:10 Vlk (213925)\nPlácáte nesmysly. Doporučuji Vám založit firmu, zaměstnat spostu lidí a dát jim průměrné platy Německa. Předveďte všem, jak se to má dělat. Při takové podpoře zaměstnavatelům a nízkým daním to pro Vás bude hračka. Žvanilů bez osobní zkušenosti máme v ČR dost.\nDiskuze Stravenky zdražují jídlo statisícům Čechů, doplácejí na to ti, co je „nefasují“. Pokud po Sněmovně i Senát odklepne stravenkový paušál, bude to dobrá zpráva, další stránky: 1\nOdkazy k diskuzi Stravenky zdražují jídlo statisícům Čechů, doplácejí na to ti, co je „nefasují“. Pokud po Sněmovně i Senát odklepne stravenkový paušál, bude to dobrá zpráva\nStravenky zdražují jídlo statisícům Čechů, doplácejí na to ti, co je „nefasují“. Pokud po Sněmovně i Senát odklepne stravenkový paušál, bude to dobrá zpráva - zdrojová stránka k tématu diskuze Stravenky zdražují jídlo statisícům Čechů, doplácejí na to ti, co je „nefasují“. Pokud po Sněmovně i Senát odklepne stravenkový paušál, bude to dobrá zpráva.\nZasílání Denního souhrnu názorů na Stravenky zdražují jídlo statisícům Čechů, doplácejí na to ti, co je „nefasují“. Pokud po Sněmovně i Senát odklepne stravenkový paušál, bude to dobrá zpráva e-mailem.\nPřidat názor - vložte vlastní názor, doporučení, hodnocení nebo zkušenost k tématu Stravenky zdražují jídlo statisícům Čechů, doplácejí na to ti, co je „nefasují“. Pokud po Sněmovně i Senát odklepne stravenkový paušál, bude to dobrá zpráva.\nBurza Prime 11:38\nAVAST 144.80 -1.03%\nERSTE 648.00 +0.84%\nKB 581.00 +0.52%\nKOFOLA 230.00 0.00%\nMONETA 67.80 -0.29%\nO2 240.00 +0.42%\nPEGAS 780.00 +0.26%\nPM 14 580.00 +0.28%\nVIG 512.00 -0.58%\nRopa 48.09 USD 11:20\nZlato 1809.35 USD 11:20\nStříbro 23.27 USD 11:20\nKáva 120.11 USD 11:20\nCukr 14.77 USD 11:20\nBavlna 72.42 USD 11:20\npátek 27.11.2020 11:53:54


Na autokosmetice záleží: 5 tipů, jak pečovat o auto v zimních měsících | Auto.cz\nNa autokosmetice záleží: 5 tipů, jak pečovat o auto v zimních měsících\nKomerční prezentace 15. 1. 2020 • 14:18\nJak se starat o vůz, aby vydržel co nejdéle a skvěle vypadal? Určitě nepodceňujte péči o karoserii v zimních měsících – v článku představíme užitečné tipy, na co se zaměřit a jakou autokosmetiku použít.\nNe každý má možnost auto garážovat, a zimní plískanice se tak často negativně podepisují na vzhledu vozu. Hrozby jsou zejména mráz, sníh a posypová sůl, které zvyšují rizika koroze. Moderní autokosmetika a pravidelné péče naštěstí mnoha problémům zabrání.\n1. Šrámy v karoserii opravte co nejdříve\nPřestože laky jsou dnes díky pozinkované úpravě odolné, posypové soli a štěrk patří mezi látky, které mohou karoserii poškodit. Pokud se na vašem voze objeví jakýkoliv šrám, k opravě přistupte co nejdříve, protože agresivní sůl může vést k rychlé oxidaci.\nS drobnými škrábanci pomohou odstraňovače škrábanců či brusné pasty. K zakrytí a ochraně poškozených místy slouží také tužky na opravu laku.\n2. Před voskováním auto umyjte\nČistý exteriér je vizitkou majitele vozu a zároveň zvyšuje účinnost povrchové ochrany, jako jsou vosky. Před každým voskováním proto auto pečlivě umyjte a zacelte i větší škrábance.\nMezi autokosmetikou naleznete jak leštěnky na lak, které vzhled karosérie oživí a zakonzervují, tak vosky, které představují tu nejlepší ochranu. Vybírat můžete z širokého sortimentu: od vosků pro rychlé ošetření až po profesionální tekuté vosky, které dokonce odpuzují vodu a podporují lesk.\n3. Zamezte korozi podvozku\nPodvozek sice zůstává skrytý před běžnými zraky – i tak však potřebuje péči, obzvláště když na silnicích leží směsice sněhu, štěrku a soli. Preventivní ošetření se doporučuje již po 2 letech provozu vozidla a vydrží dokonce až 3 roky. Antikorozní nástřik je doménou servisů, k dispozici jsou však také antikorozní spreje s nižší účinností, které zvládnete nastříkat svépomocí a slouží jako skvělá prevence.\n4. Očistěte kola od posypové soli\nNa trhu naleznete řadu přípravků, které udělají divy i s již zašlými koly. Moderní přípravky očistí disky od brzdného prachu, olejů, posypové soli a dalších usazenin. Po čištění naneste i ochrannou vrstvu, která zabraňuje vzniku usazenin.\n5. Přípravky na odmrazování mějte stále po ruce\nBoj se zamrzlými skly a zámky umí znechutit start do nového dne. Klasickému škrábání již naštěstí odzvonilo a na pomoc můžete povolat chemické rozmrazovače, které navíc působí i jako prevence námrazy.\nŠpičkovou autokosmetiku pro každou příležitost nabízí Filson S přípravky na ošetřování exteriéru a interiéru vozů se roztrhl pytel, ne všechny však dosahují stejné kvality. Široký výběr produktů naleznete na e-shopu Filson, který nabízí vlastní produktové řady, špičkové české i zahraniční značky a dokonce také nano a polymerové technologie.


EnviWeb - Bioplynová stanice SONO: bez tekutých odpadů, bez zápachu\nBioplynová stanice SONO: bez tekutých odpadů, bez zápachu\n21.08.2008 | 127× přečteno vytisknout článek\nŽelechovice - Novou technologii šetrnější k životnímu prostředí objevilo v Bavorsku Sdružení obcí pro nakládání s odpady (SONO), které plánuje vybudovat na své skládce na Lovosicku bioplynovou stanici.\nSpolu s nově vybudovanou kompostárnou, která zahájí svůj provoz na skládce SONO v nejbližších dnech, má bioplynka řešit zhruba dva roky starý zákaz ukládání bioodpadu na běžnou skládku komunálního odpadu.\nV případě bioplynové stanice se ukázalo, že běžně používaná technologie tzv. mokrého procesu by její provoz prodražila.\nZbytkový odpad, stovky litrů odpadní tekutiny, by musel končit v čistírně odpadních vod, případně na polích.\n„Technologie tzv. suchého procesu používaná v bioplynce v německém Moosdorfu je jiná v tom, že zde na rozdíl od tzv. mokrého procesu vzniká jen minimum tekutého odpadu. Ten se jako tekutina obohacená o bakterie stává součástí procesu při zpracování bioodpadu,“ říká Libor Beránek, jednatel SONO.\nV České republice zatím není tato technologie ověřená.\nJak bioplynová stanice v Bavorsku funguje, zjišťovali zástupci SONO, České inspekce životního prostředí a krajského odboru životního prostředí minulý týden přímo na místě.\nV současné době končí na skládce SONO 40 tisíc tun směsného komunálního odpadu ročně.\nPodle odhadů by měla kompostárna zpracovat až tři tisíce tun rostlinného odpadu ročně, bioplynová stanice zhruba deset tisíc tun bioodpadu za rok.\nZ domácností má přicházet už bioodpad vytříděný. SONO chce ve spolupráci s obcemi vymyslet systém, kdy budou mít lidé povinnost tento odpad třídit.\n„U domů by měli nejen popelnici na komunální odpad, ale i popelnici na rostlinný odpad a odpad z kuchyně,“ naznačil Libor Beránek.\nCelkové náklady na výstavbu bioplynové stanice jsou odhadovány na 70 milionů korun, dotace by měla pokrýt 40 procent této částky.\nVýstavba bioplynky, pokud Sdružení obcí pro nakládání s odpady uspěje při žádosti o dotaci, by měla být zahájena v příštím roce. Probíhat by měla v letech 2009 až 2010.\n„Z bioodpadů zpracovaných v kompostárně vznikne materiál vhodný k využití jako hnojivo. Vyrobený bioplyn bude spalován v kogeneračních jednotkách, kde z něj bude vyráběna elektřina a teplo,“ vysvětlil Ivo Hynl, předseda SONO.\nElektrickou energii pak SONO prodá do sítě, odpadní teplo využije pro provoz bioplynové stanice a jako teplo technologické.


Umíte správně zdanit své příjmy za rok 2013? - Patria.cz\nUmíte správně zdanit své příjmy za rok 2013?\nPro řadu poplatníků je právě teď čas začít řešit, jaké příjmy za rok 2013 zdanit, co využít pro snížení daně, jaké přílohy k daňovému přiznání přiložit a z čeho zaplatit daň. Pokud včas nezplnomocní daňového poradce, který jim zajistí prodloužení lhůty pro podání daňového přiznání a pro zaplacení daně o tři měsíce, musí to stihnout sami do 1. dubna letošního roku.\nRelativně v klidu mohou být zaměstnanci (včetně jednatelů, členů představenstva, dozorčí rady a podobně), kteří mají jen jednoho zaměstnavatele. Zaměstnavatel za ně vše vyřídí, pokud jej o to požádají – ale ne vždy! Novinkou ve zdanění příjmů za rok 2013 je zavedení tzv. solidárního zvýšení daně. V případě příjmů ze závislé činnosti, jejichž hrubá výše (včetně nepeněžních plnění podléhajících dani) překročí za rok 2013 celkovou částku 1 242 432 Kč, se odvede vyšší daň, resp. záloha na daň. Solidární zvýšení daně se uplatnilo již u každé zálohy na daň vypočtené z příjmů zahrnovaných do základu daně, které překročily částku 103 536 Kč. Pokud příjem zaměstnance podléhá solidárnímu zvýšení daně, popř. zaměstnavatel odvedl z jeho příjmů v průběhu roku 2013 zálohu na daň, která byla zvýšena o solidární zvýšení daně (třeba jen za jeden kalendářní měsíc), nemůže zaměstnavatel provést roční zúčtování daně a zaměstnanec podat daňové přiznání.\nZdanitelným příjmem je peněžní i nepeněžní plnění - například přijatá movitá věc, majetkové právo nebo služba, jejichž hodnota se stanoví podle zákona o oceňování. Řada poplatníků má příjmy ze zahraničí, které podléhají zdanění i v ČR, i když byly v zahraničí zdaněny. Víte jak zajistit, aby nebyly zdaněny dvakrát? Do daňového přiznání se neuvádějí příjmy, které nejsou předmětem daně – například úvěry a půjčky, příjmy z rozšíření nebo zúžení společného jmění manželů, příjmy získané darem nebo děděním (s určitými výjimkami); nebo které jsou osvobozeny od daně – jako třeba příjmy z prodeje nemovitých nebo některých movitých věcí, cenných papírů, majetkových účastí v obchodních společnostech, členských práv družstva, pokud mezi nabytím a prodejem uplynula určitá doba. Dále se do daňového přiznání neuvádějí některá plnění z pojistných produktů, z náhrady škody, příjmy z příležitostných činností, pokud nejsou vyšší než 20 000 Kč; a nebo pokud jsou v ČR zdaněny srážkovou daní – např. některé příjmy ze závislé činnosti a ze samostatné činnosti, podíly na zisku z účastí na obchodních společnostech, vypořádací podíly a podíly na likvidačním zůstatku společníků, výhry a ceny z různých soutěží, některé úrokové příjmy.\nPříjmy fyzických osob se podle své povahy zdaňují v jednom z pěti dílčích základů daně – příjmy ze závislé činnosti, příjmy ze samostatné výdělečné činnosti, kapitálové zisky, příjmy z pronájmu a ostatní příjmy. Je velmi důležité správně určit, do kterého dílčího základu daně příslušný druh příjmů patří, neboť každý z nich má svá vlastní pravidla pro to, jaké druhy výdajů a v jaké výši lze použít pro stanovení základu daně.\nPokud poplatníkům plynou příjmy z titulu spoluvlastnictví nebo na základě smlouvy o sdružení, případně podnikají za spolupráce rodinných příslušníků, je dobré znát možnosti pro rozdělení celkových příjmů na jednotlivé fyzické osoby, ale také omezení v možnosti uplatnit si slevu na dani na manžela/manželku nebo daňové zvýhodnění na děti.\nZvláštní pozornost si zasluhují tzv. odčitatelné položky, o které, ačkoli nesouvisí se zdanitelným příjmem fyzické osoby, lze snižovat základ daně. Jsou to třeba dary na veřejněprospěšné účely, zaplacené úroky ze stavebního spoření a z hypotečního úvěru použitého na bytové potřeby, příspěvky na různá penzijní připojištění a soukromé životní pojištění. U každé z těchto položek se vyplatí pročíst pečlivě podmínky pro jejich uplatnění, aby o ně mohl být skutečně snížen základ daně.\nPodmínky pro uplatnění slev na dani a daňového zvýhodnění na vyživované děti se pro některé poplatníky oproti roku 2012 významně změnily k hošímu. Poplatníci s příjmy ze samostatné činnosti nebo z pronájmu, kteří uplatňují výdaje paušálem, si nemohou uplatnit slevu na manželku/manžela a daňové zvýhodnění na děti, jestliže dílčí základ z těchto příjmů nebo jejich součet je vyšší než 50 % celkového základu daně. Také důchodci si pohorší. Pokud pobírali od 1. 1. 2013 starobní důchod, nemohou si uplatnit osobní slevu na dani a zaplatí tak na dani až o 24 840 Kč více.


Kerry poznal Horní Benešov, odkud pocházejí jeho předci - Bruntálský a krnovský deník\nKerry poznal Horní Benešov, odkud pocházejí jeho předci\nHorní Benešov /FOTOGALERIE, DOPLNĚNO/ - Jako vlastního syna přivítali v pondělí v Horním Benešově Camerona Forbese Kerryho, bratra šéfa americké diplomacie Johna Kerryho. Hornobenešovskéhostarostu Michala Blažka pozval Kerry do USA.\nJako vlastního syna přivítali v pondělí v Horním Benešově Camerona Forbese Kerryho, bratra šéfa americké diplomacie Johna Kerryho. | Foto: DENÍK / Karel Janeček\nSoukromou návštěvu Horního Benešova si užíval v pondělí 14. října Cameron Forbes Kerry s manželkou Kathy Weinman. Pátral tam po kořenech své rodiny. Jeho dědeček Fritz Kohn býval nájemcem hornobenešovského pivovaru. „Jsme na jeho návštěvu velmi zvědaví," těšila se trafikantka z Mírového náměstí Petra Kašová.\nNa náměstí se scházeli velcí i malí obyvatelé města již hodinu před příjezdem Kerryho a jeho ženy. Dlouhou chvíli čekajícím krátila kapela Country Kavalerie ze Svobodných Heřmanic a nechyběli ani policisté, kteří střežili bezpečnost amerického hosta. Nad radnicí zavlály česká i americká vlajka.\n„Víme, kdo je pan Kerry, že je to bratr amerického ministra zahraničních věcí. Těšili jsme se na něj, v noci jsem nemohla ani usnout," řekla školačka Kamila Habartová. Děda Kamily, Vlastimil Habarta, je kronikářem města. V napětí byla i spolužačka Alena Raková.\nPo hymnách obou zemí a tanečních vystoupeních odpovídal Kerry na otázky. Prozradil, že se při krátké zastávce v Česku zastavil pouze v Praze, kde navštívil židovskou komunitu. Mimo Horní Benešov již žádná další města tentokrát nenavštívil. Na otázku Deníku, jak to manželé dělají, že vypadají oba tak skvěle, Kerry s úsměvem na tváři odpověděl: „Děkujeme vám za kompliment. Není za tím žádné tajemství, asi to máme v genech.\nCameron Forbes Kerry s manželkou Kathy Weinman slíbili, že se vrátí do Česka, potažmo do Horního Benešova zase v únoru. Už proto, že ho ve městě zavedli k místu, kde kdysi stál rodný dům jeho předků. „Na místě domu zůstaly pouze základy," ukazoval v zahradě poblíž tamní školy hornobenešovský historik Rudolf Grygar. Americkému hostu Grygar věnoval cennou pohlednici z roku 1898, šlo o vůbec nejstarší známou pohlednici města.\nZ parcely se Američan a jeho žena v doprovodu mohutné suity místních přesunul ke škole, kde jej žáci Taťána Svobodová a Dominik Krpec přivítali domácím koláčem. Kerry a jeho žena zasadili společně se žáky u školy strom přátelství. Zároveň si v lahvičce odvezl s sebou kousek hornobenešovské půdy. Dětí v maskách před školou se Kerry ptal, zda slaví svátek Hallowen. To proto, že mu v maskách přichystali kulturní vystoupení.\nNásledně přestřihli manželé pásku k nové moderní jazykové učebně školy a popovídali si se žáky školy v angličtině. Šlo mu to lépe, než se staršími obyvateli města. Jak vysvětlil městský místostarosta Jaroslav Strmiska, ve škole se starší generace učily zejména rusky, a ne anglicky. Kerry dětem v debatě prozradil, že miluje sport. Už jako malý kluk lyžoval, dodnes miluje kolo, běžky i běh.\nŠkolačka Karolína Hradečná se amerického hosta ptala, zda rád čte. „Odpověděl mi, že rád čte a že jej těší, že jsou Češi velkými čtenáři, jako je on sám. To platí i o mě samé, také si ráda počtu," prohlásila Hradečná.\nDalší kroky amerických hostů vedly do blízkého kostela svaté Kateřiny. U kostela se setkal s farářem, kterým je ve městě Remigiusz Paweł Wentland. „Popsal jsem panu Kerrymu a jeho ženě historii našeho krásného svatostánku," sdělil farář, který oba návštěvníky po kostele také provedl.\nAmeričané měli ještě v plánu navštívit místní hřbitov, ale časový harmonogram jim to již neumožnil. Hodně času jim zabralo podepisování publikace s bohatou fotodokumentací, kterou na počest hostů a jejich návštěvy vydala hornobenešovská radnice.


Pronace vs. supinace při běhu. Jak je poznat a řešit? - Top4Running.cz\nPronace a supinace patří mezi běžecké odchylky, které se týkají se došlapu a chování chodidla. Jak je poznat, řešit a vyhnout se zdravotním problémům?\nKaždý člověk je jiný a jeho pohyby velice individuální. Při běhání to platí dvojnásob. Jedná se o komplexní pohyb, při kterém se tělo soustředí na několik akcí najednou - držení těla, pohyby paží, správné dýchání a především stabilizace chodidla, korigování došlapu, tlumení dopadu či vyvažování. V ideálním případě je došlap neutrální - nohy jsou rovně. I zde ale existují odchylky, které nazýváme:\nPozor na špatné spojování těchto pojmů - pronace, supinace a neutrál nesouvisí s tím, zda při běhu došlapuješ na špičku, patu, nebo střed nohy. Jde o odchylku kotníku, která při běhu nastává.\nPři pronačním došlapu se kotník vychyluje směrem dovnitř, tzv. propadá se. Pronace není vždy špatná a je normální u většiny lidí - jde o přirozenou reakci chodidla na dopad, tlumí nárazy a pomáhá udržet stabilitu. Problém nastává ve chvíli, kdy je míra vychýlení nadměrná, více jak 15 stupňů. Lidé, kteří se potýkají s pronací, mají nohy do “X”.\nZdravotní rizika při nadměrné pronaci\nBolesti kloubů - především kolen, kyčlí, ale také zad, paty či klenby. To může vést ke zranění.\nDeformace prstů na nohou - zkroucené prsty, zkrácené a bolestivé šlachy, ochabnutí svalů a nulová flexibilita prstů\nTipy, jak si pomoci při nadměrné pronaci\nPronační boty - boty konstruované přesně na tento typ došlapu. Jsou těžší, tužší, chodidlo v nich má větší oporu a tlumí bolesti při běhu. Ale pamatuj - pronační boty nevyřeší příčinu, pouze uleví od bolesti.\nMinimalistické běžecké boty - ne, neprotiřečíme si. Vždy platí, že bota by se měla přizpůsobit noze. Zvyk na lehké boty s nízkým dropem dokáže opravdu pomoci. Jedná se o náročnější a delší metodu, než používání pronační obuvi, ale zdeformované chodidlo a prsty si musí zvyknout na přirozený tvar a pohyb.\nBoty měň postupně - při nadměrné pronaci není vhodné změnit obuv ze dne na den, tělo i chodidla by byly v šoku. Boty (pronační a minimalistické) střídej a postupně si zvykej a objevuj, co ti opravdu sedí. Jestli si nevíš rady, přijď se za námi poradit na pražskou Top4Running speciálku!\nStrečink - před během zahřátí, po běhu strečink = základ. Přidej preventivní protahování prstů a chodidla během dne. Vytrvej a uvidíš, že flexibilita prstů se začne zlepšovat.\nBarefoot boty - velký trend, ale oprávněný! Barefoot boty nemají žádnou podporu a disponují velmi tenkou podrážkou. Chodidlo v nich není deformované, proto se v nich naučíš zapojit ty svaly, které ti jiné, robustnější boty, neumožní. Zkus je brát nejprve na procházky do lesa a měkký povrch, poté zkus i lehký běh.\nBoty s podporou pronace\nPři supinaci se kotník vychyluje směrem ven o více než 15 stupňů. Jedná se o méně častou odchylku než je pronace, a to proto, že při správné technice běhu se s částečnou supinací počítá. Chodidlo tak reaguje na dopadovou plochu a udržuje stabilitu. Většinou trpí supinací lidé, kteří mají nohy do “O”.\nZdravotní rizika při nadměrné supinaci\nZánět Achillovky - Achillova šlacha spojuje patu a bércové svaly a při nadměrné supinaci je velice náchylná k zánětům\nPlantární fasciitida - jedná se o šlachu (plantární fascie) na spodní straně chodidla, odkud při degeneraci vystřeluje bodavá bolest\nPodvrtnutí kotníku či bolesti holení\nTipy, jak si pomoci při nadměrné supinaci\nNa rozdíl od bot s podporou pronace se supinační boty prakticky nevyrábějí. Jestliže trpíš nadměrnou supinací, budeš pravděpodobně volit boty s neutrálním došlapem a můžeš si pomoci několika dalšími opatřeními:\nZaměř se na silový trénink - převážně na oblast kyčlí a hýžďových svalů. Díky posílení těchto částí budeš více stabilní jak v nohách, tak především v kotnících. Klouby se budou mít “o co opřít”, což při běhu rozhodně oceníš.\nBarefoot obuv - i v případě supinace hrají velkou roli a dokáží pomoci. Pomohou ti v nalezení správné polohy chodidla a prstů a zamezí deformaci nohou.\nSprávná technika běhu - poraď se s kondičním trenérem a zapracuj na běžecké technice. Jedná se o celkem náročný a dlouhý proces, plný bourání starých (zlo)zvyků, ale rozhodně stojí za to!\nLehké běžecké boty - na výběhy vol lehké boty s nízkým dropem a bez výztuh, které tvému chodidlu umožní lepší pohyb a přizpůsobí se mu.\nBoty s neutrálním došlapem\nDobře, teorii znáš a teď potřebuješ zjistit, jaký došlap vlastně máš. Pronační, supinační, nebo neutrální? Existuje několik metod, jak to zjistit, mezi nejpřesnější patří analýza došlapu. Stav se za námi na pražskou prodejnu Top4Running, kde poskytujeme diagnostiku došlapu footscanem s následnou analýzou, konzultací a výběrem vhodných bot. Jak diagnostika probíhá?\nNaboso se proběhneš po footscanu\nTen snímá, jaký tlak vyvíjíš na jednotlivé zóny chodidla\nNa základě toho se ukáže, zda jde o neutrál, pronaci, nebo supinaci\nTop4Running běžecký specialista s tebou diagnostiku vyhodnotí na monitoru, kde uvidíš, jak na tom jsi\nDoporučí vhodnou obuv a další postup vhodný přímo pro tebe\nVidíš, je to snadné! Náš tým ti se vším poradí a budeš odcházet nejen s novými vědomostmi, ale budeš o veliký krok blíže ke zdravému běhání.