Félicien Rops - dybbuk\nZobrazit košík “Surrealismus vžitný – tištěná” byl přidán do košíku.\nDomů / Knihy / umění a hudba / Félicien Rops\nenfant terrible dekadence\nFélicien Rops množství\nKatalogové číslo: dybbuk-208 Kategorie: umění a hudba\nVýpravná umělecká monografie Félicien Rops: enfant terrible dekadence je věnována životu a umělecké tvorbě jednoho z hlavních představitelů evropské výtvarné dekadence a symbolismu. Félicien Rops (1833–1898) byl belgický malíř, grafik a ilustrátor, jehož výtvarná tvorba výrazně ovlivnila uměleckou prezentaci a interpretaci smyslné krásy ženského těla, lidské sexuality a temných stránek lidské duše. Publikace synteticky zpracovává Ropsovy životní osudy a komplexně analyzuje jeho volnou, grafickou, časopiseckou a knižní ilustrační tvorbu. Publikace Félicien Rops: enfant terrible dekadence je první původní českou uměleckou monografií, která život a dílo tohoto umělce prezentuje v kontextu symbolismu a dekadence. Prostřednictvím pečlivých analýz a reprezentativního obrazového doprovodu se čtenář může ponořit do Ropsova světa, v němž je krása obnaženého ženského těla zasazena do tabuizovaných sexuálních, literárních i sociálních souvislostí.\n205 × 275 mm\ndybbuk – 18. 2. 2018\nKontexty literární vědy V., 2015\nEvropská dekadence v interkulturních souvislostech\nV korespondenci českého dckadenta Arnošta Procházku s bytostné spříznéným polským modernistou Stanislawem Przybyszewským, inklinujícím k satanismu, se jako klíčový leitmotiv objevuje připomenutí díla kontroverzního belgického malíře, grafika a ilustrátora, ale i příležitostného básníka Feliciena Ropse (1833-1898), který proslul otevřenou prezentací skrytých krás lidského téla a provokativním vyjádřením živočišné sexuality jako principu nové estetiky analyticky pátrající v hlubinách lidské psýchy.14 R o psovy Les Diaboliques „samy o sobe jsou veskrze uměleckým Jílemnadšené sdčlujc Przybyszewski v dopise A. Procházkovi 10. 4. 1896. Společné přesvědčení o kongeniální transpozici slovesného textu do výtvarné podoby prozrazuje inspirační zdroj středoevropské dekadence, která na přelomu osmdesátých a devadesátých let 19. století se ohlašuje jako proud moderního umění demonstrující svou noetickou skepsí a krajním subjektivismem odvržení tradičních výrazových forem. V českém uměnovědném kontextu však Ropsovo dílo zůstávalo i přes svůj zakladatelský význam obestřeno mýtickým oparem záhadnosti, exotické nepří- stupnosti a odstrašujícím příkladem tabuizovaného překračování tematických a morálních hranic umělecké exprese, která šokovala svou pudovostí a intencionálni syrovostí, jak o tom svědčí nedopsaný rukopis pro Moderní revui od dalšího českého dekadenta Karla Hlaváčka.\nTento dluh české historiografie úspěšné napravuje mladá kun- sthistorička Barbora Pútová ve své monografii Félicien Rops. Enfant terrible dekadence, která usiluje o kritické zhodnocení života a díla klasika evropské výtvarné dekadence. Třeba zdůraznit, že jde o graficky reprezentativní publikaci s bohatými ilustracemi, poznámkovým aparátem, bibliografii a cizojazyčnými resumé, rejstříkem jmen i uměleckých děl. Monografie, kterou v úvodu uvítal renomovaný výtvarný teoretik Petr Wittlich, představuje vzorně sestavenou kroniku klíčových momentů Ropsova individuálního osudu v dobových souvislostech evropského uměleckého vývoje. Tento „pohanský křesťan** byl vášnivým milovníkem života fascinovaným lidským tělem, ale i paradoxně sadařem. systematickým botanikem a cestovatelem, který se v Americe obdivoval indiánskému splynuti s přírodou, ale i technice moderní civilizace. Pútová v této souvislosti přehledně vykresluje autorův proces profesní i lidské mobility na pozadí sociálních otřesů. Rekapituluje tradice a vlivy, které formovaly jeho originální poetiku (např. setkání s Baudelairem, život v bohémské Paříži, experimentování s ilustrací a grafikou, která od popisné ikoničnosti přechází k šokujícím obsahům ,.re-prezentace“ tělesnosti jako způsobu s vnějším světem – např. grafické cykly Ďábelské nebo Žena a loutka). U Ropse lze nalézt na straně jedné politickou satiru a drobnokresebnou techniku odkazující ke kořenům vlámské kra- jinomalby, na straně druhé hledání nových možností estetiky, které autor nacházel v příklonu k tetování jako kresbě na lidském těle chápané jako nulový stupeň malířství (logicky se zde nabízí analogie s Barthesovým „nulovým” stupněm rukopisu). Rops vytváří i nový druh vizuální poezie založený na semiotickém spojení slova a obrazu, kde „signifians** konotativně akcentuje implicitní významy neobvyklého výrazového kódu. který svou podstatou a funkcí vzdáleně připomíná konkrétní (experimentální) poezii šedesátých let 20. století.\nJestliže je možné mít připomínku, že Pútová mohla více upozornit na Ropsovy souvislosti ěi kontakty s českou výtvarnou a literární dekadencí především ve smyslu poetiky (např. střet západní smyslovosti a slovanské dekorativnosti), celkově však autorce patří historické prvenství z hlediska vzájemného poznávání a ovlivňování české kultury s velikánem evropské výtvarné dekadence.\nKulturní magazín UNI 10/2014\nV pražském dybbuku vydali nedávno monografii Félicien Rops: enfant terrible dekadence. Napsala ji Barbora Půtová a jde prý o „první původní českou synteticky koncipovanou knihu, která představuje život a dílo předního reprezentanta evropského symbolismu a dekadence v komplexních biografických, uměleckých a historických souvislostech“. Publikace čítá bezmála tři sta stránek, je krásně vypravená, luxusního formátu, na kvalitním papíře a přináší 1) kolem stovky převážně barevných ilustrací, 2) resumé ve čtyřech jazycích, 3) tři druhy rejstříků, 4) důkladný poznámkový aparát, 5) soupis cizokrajné literatury atd. atp. – prostě chce působit odborně, seriózně, monumentálně. Na první pohled se jí to daří. Na ten druhý už ale tolik ne: kniha je po přečtení spíš zklamáním.\nPrůvodní text Barbory Půtové (1985), která nechala vysadit v tiráži své jméno včetně nabytých titulů hned pětkrát, aby měl čtenář jasno, s kým má tu čest, není totiž víc než přehledová studie, která jde v Ropsově životě a díle do nejmenšího detailu. Půtová dala dohromady obdivuhodné množství informací, chronologicky je seřadila, ale dál už jaksi nevěděla co s nimi. Interpretace, souvislosti, kontext? Rops v Čechách za časů Moderní revue nebo po roce 1989? Rops napříč evropskou kulturou dvacátého století? Rops dnes? Autorovo místo v dějinách umělecky zpracované erotiky, ať té literární nebo výtvarné? Pro nic z toho nemá autorka ve svém pragmatickém přístupu místo. Dává přednost datům, jménům, místům, faktům, popisu, evidenci. Prostě próze před poezií. Účelové exhibici značky „koukejte, tohle všecko jsem přečetla“ před nějakým hlubším smyslem. V obsahu i ve stylu.\nFélicien Rops (1833–1898), spjatý s Belgií a Francií, byl přitom opakem pragmatika: jeho tvůrčí duch povstal ze stínu, vyrostl z iracionálního kořene, z hlubinných vášní. Celoživotně sázel na odvrácenou stranu moderního člověka, na jeho úzkosti, strachy, slabosti, prokletí. Tím člověkem mu byla v první řadě žena. Přistupoval k ní z pozic libertinismu: jako osvoboditel utlačovaného libida i jako karikaturista a neslitovný kritik společenských mechanismů, respektive morálky a mravů, které ji soustavně degradovaly a odlidšťovaly. Ropsova žena je nejčastěji prostitutka, její svůdce pak personifikovaný ďábel. Viz klasické mistrovy práce z přelomu sedmdesátých a osmdesátých let 19. století, kdy byl Rops na vrcholu – cykly Satanské a Ďábelské, kresby Pokušení svatého Antonína nebo Pornokrates.\nJeho hlavní technikou byla grafika a kresba, jen výjimečně volil olej nebo akvarel. Odtud Ropsova bohatá a ceněná aktivita na poli knižní ilustrace (např. Barbey d‘Aurevilly, Mallarmé, de Musset, Péladan, Verlaine). Byl vlastně podobný případ jako světoznámý Dalí: klasický ve formě, moderní v obsahu. Výrazově průměrný, ovšem v tématech, která otvíral, mimořádný, obrazoborecký, šokující. V lidské sexualitě mu nebylo naprosto nic cizí. To by ocenili na jedné straně zmínění autoři libertinské literatury (de Sade & spol.), na druhé pak třeba psychoanalytik Freud. Z Ropsova díla čiší smyslnost, poživačnost, dionýské rozkošnictví. Právě proto jeho práce „fungují“ skvěle napříč časem, podobně jako je věčná lidská sexualita a slasti i strasti, které jsou s ní spojeny.\nBarbora Půtová se s Félicienem Ropsem spíš minula, než protnula. Ve své monografii ho bere jako exotické zvíře zalité v průhledné kouli, která jí zaručuje bezpečí a dostatek času na důkladné pozorování. Spřízněnost volbou vystřídal v jejím případě „odborný zájem“, povinnost realizovat „výstup projektu specifického výzkumu č. 263106/2011 řešeného na FF UK“. Je sice hezké, že autorka si, jak se chlubí v závěru své práce, „vychutnávala debaty“ s recenzenty publikace (Roman Prahl, Otto M. Urban), ale to základní zřejmě nepobrala. Dějiny umění začínají tam, kde ona skončila. Sebrat kvantum informací dokáže už jistou dobu jakýkoli počítač. Na člověku pak je, aby nabytý materiál zlidštil, dal mu tvář s osobitým výrazem – prostě přetavil obecné v jedinečné. To je práce, která čeká toho, kdo přijde k Ropsovi po Půtové.\nAnthropologia Integra 5/2014\nKatedra kulturológie Univerzity Konštantína Filozofa v Nitre\nFélicien Rops – umělec, jemuž sudičkou byl ďábel sám\n„Th rough those black eyes, by which your soul respires, Pitiless demon! pour less scorching fi res.“\nBarbora Půtová, Czech culturologist and art historian, presents in her new book the life and work of the Belgian painter, graphic artist and illustrator Félicien Rops in a broader historical and sociocultural contexts. It is a unique publication not only in the Czech Republic, but also in a narrower Central Europe at all. Contribution of this publication lies in several aspects: in the topic itself and the chosen approach to its elaboration, in the art analysis of selected works, in the conception and interpretation of his work and in portrayal of his path through life, which makes clear the nature of his work. In our opinion, the mysterious personality of Félicien Rops is still poorly researched in the Central European context. Especially if we take into account professional publications and studies, not only the gallery and museum activities. Rops’ work was despised for some time, so the lack of research works is not surprising. On the other hand, when we consider its overall importance in terms of art history with a focus on symbolism and decadence and his impact on the improvement of artistic techniques, it is more than surprising. Th ere were, of course, feedback and criticism on the works of Félicien Rops in the Czech environment, but it lacked a detailed visual analysis of his works. Barbora Půtová, on the contrary, has created an extremely complex and precise visual and art analysis. Galleries introduced the work of Rops not only in Czech Republic but also in Hungary. Rops had a special mysterious relationship to this country. He created a series of paintings here and made friends with one of the most important fi gures of Hungarian romantic painting, with Mihály Zichy. Rops’ individuality and his uniqueness disappeared behind the curtain, which was formed over the aesthetics of realism. Legend says that the genius was breathed into Felicien Rops by the Devil himself. It seems that serious and at the same time frivolous Rops was really always in thrall to the devil. Th is would perfectly explain his penchant for enjoyment, but also in the demonism and death. Rops brilliantly handled the symbolism that comes from medieval thought that everything physical, instinctive and sexual comes from the devil. Th e artist only gives aesthetic context forms of sexuality and demonism of the 19th century.\nFurthermore, the author’s publication contributes to the disruption of unspoken myth that artistic creation (especially symbolic and decadent) is a tool of autopsychoterapeutics for desperate persons, on the contrary,it demonstrates that it is valuable and that otherness is not bad, but it just may be a very desirable factor affecting the overall result. Anyway, (neo)psychoanalytically oriented readers will enjoy it. This work is beneficial, because it reveals that Rops, in essence, was neither decadent, as it may seem to be at first glance and nor deviant (neither Půtová nor other authors mentioned this information), but first and foremost he was an artist who watched the world through the prism of symbols, he loved elation, sadness, joy and bliss. Last but not least, his focus on erotic illustrations shows that he had also a business sense, although it was not proved to be fully effective. Sometimes it seems that Rops criticizes his work and himself too. Rops liked criticizing, and ironically pointed to corrupted and warped morals just by using symbols that can be easily termed as bold. One of the minor characters of Lawrence’s novel Lady Chatterley’s Lover says: “My God, the world needs criticizing today – criticizing to death” (2009: 37). This enables us to keep value, importance and timeless meaning of Rops´s work for former and later generations. Félicien Rops was certainly a man with an exciting special restless character full of contradictions and ambivalence. It certainly requires a particular amount of courage “to peek” into the soul, mind and work of Félicien Rops.\nidnes, 5. 4. 2014\nŽeny, satan a Félicien Rops. Vyšla monografie kultovního dekadenta\nNa jedné straně skandalista, nonkonformista a protispolečenský živel, na straně druhé zámožný umělec a v mnoha oborech vzdělaný muž, k němuž se odkazuje řada následovníků. To byl belgický výtvarník Félicien Rops.\n„Všechno, před čím se lidé se svými malými tělesnými žádostmi a strachem z nepopsatelných něžností zaleknou, se mi zdá již od nejranějšího mládí prosté, přirozené a pěkné. Muž, který věnuje tělu své milenky všechny extáze, které jenom její ústa mohla vymyslet. Dvě ženy, které se pokrývají polibky – toto já pokládám na tomto světě již jednou provždy za to nejkrásnější, co pero nebo tužka může oslavovat. Proto moje nenávist vůči hlupákům a proto také toto umění, které se nikdo neodváží realizovat společně se mnou.“\nTento citát je pro dílo i život belgického grafika, ilustrátora a malíře Féliciena Ropse (1833-1898) signifikantní. Čteme jej v monografii kunsthistoričky a antropoložky Barbory Půtové Félicien Rops – enfant terrible dekadence, kterou právě vydává pražské nakladatelství dybbuk.\nV českých poměrech není Ropsova osobnost příliš známá. O to větší význam má vydání jeho životopisné monografie, zvlášť jde-li o původní domácí dílo. Umělec přitom platí za jednu z nejvýznamnějších osobností dekadence a symbolismu. Jeho vliv coby ilustrátora pronikl i do literatury a inspiroval významné umělecké osobnosti, jako byl třeba norský malíř Edvard Munch, ale i celé směry.\nJeho erotická otevřenost, silné protináboženské motivy a vůbec dráždění měšťáckého vkusu, z něj udělaly jednoho z nemnoha představitelů staršího umění, kterého přijímali obrazoborečtí surrealisté, a jeho postavení v subžánru erotického umění je přímo kultovní. A jako perličku dodejme, že umělcovo příjmení najdeme i v současné české literatuře: vypůjčil si je beletrista Miloš Urban pro hlavní postavu několika svých knih, kunsthistorika Romana Ropse.\nFélicien Rops přitom rozhodně neměl rysy, které obvykle přičítáme uměleckým rozervancům a provokatérům. Narodil v belgickém městě Namuru do zámožné rodiny, nicméně nenávist vůči „buržoarznímu“ způsobu života, jež se u něj projevila zejména po smrti otce, kdy jej začal vychovávat strýc, spojená s výtvarným talentem, začala rychle vyúsťovat v postoje, které ve své době byly považovány za víceméně protispolečenské.\nZ jezuitského gymnázia jej v šestnácti letech vyloučili kvůli karikaturám profesorů, posléze si za svůj první umělecký obor zvolil ostrou politickou karikaturu, kterou publikoval v časopisech. Zároveň se zdokonaloval v dalších disciplínách, zejména v technice aktu, jenž se pro něj v dalších letech stal tématem číslo jedna.\nŽivotní názory Féliciena Ropse významně ovlivnilo seznámení s prokletým básníkem Charlesem Baudelairem, jehož potkal v závěrečné fázi literátova života. Souviselo to s Ropsovým celoživotním zaměřením na knižní ilustraci a grafiku.\nHlavním odbytištěm umělcových litografií, rytin či leptů byly především tzv. frontispisy, tedy díla, stojící v knize po jejím otevření vlevo vedle titulního listu. Brzy se stal pro belgické a francouzské nakladatele erotické, ale i „standardní“ literatury hvězdou a přišel ke značnému majetku, který byl ještě znásoben faktem, že se umělec tzv. „dobře oženil“ s dcerou bohatého namurského soudce, sídlícího v zámku Thozée.\nTen se stal jeho sídlem, které proměnil nejen v místo své tvorby i odpočinku, ale i centrum setkávání s přáteli z uměleckých kruhů. Svoje postavení si velmi užíval. „Prokládám každé sousto jedním madrigalem a mezi dvěma sklenkami bordeaux čichám ke kopretině,“ poznamenal.\nNepoddajná povaha a silně erotický náboj v povaze ale Ropsovi velely stále častější úniky do bohémské Paříže, kde udržoval milostný poměr zároveň se dvěma sestrami, v počátcích vztahu „-náctiletými“ švadlenami Aurélií a Léontine Dulucovými, s nimiž po definitivním přestěhování do francouzské metropole žil po celý zbytek života, samozřejmě provázený kratšími vztahy s dalšími ženami.\nVedle umělecké činnosti mu finančně zajištěný život umožňoval realizaci dalších snů, zejména cestování. Projel Skandinávii, USA či severní Afriku, věnoval se i sportu a podle pamětníků měl encyklopedické znalosti z botaniky a zahradnictví.\nPrávě rozsáhlé volné dílo, vzniklé v Paříži, je pro význam Féliciena Ropse nejvýznamnější. Některá díla mohou působit i dnes značně kontroverzně, například dva obrazy na téma Pokušení sv. Antonína, kde se v první verzi světec vine vleže k praseti se svatozáří, ve druhé se vzpíná ke kříži, z něhož odpadává Kristus a na jeho místě se objevuje nahá žena.\nStejně tak kresba nahé ženy v černých punčochách a vysokých rukavicích, vedoucí na vodítku – opět – prase, obletované anděly, a nazvaná Pornokrates. Anebo cyklus barevných grafik Satanské, zpodobující nahé ženy, které si podmaňuje ďábel v nejrůznějších podobách, a v podstatě navazující řada ilustrací Ďábelské ke stejnojmennému souboru novel francouzského dekadenta Julesa Amadéeho Barbey d’Aurevillea.\nV Ropsových pracech, jak ukazuje bohatá ilustrační výbava monografie, ovšem nacházíme i prvky sadistické, masochistické, zoofilní či homosexuální, stejně jako fascinaci lidskou kostrou, kterou získal v době přátelství s Baudelairem, a kterou uvádí často do erotických souvislostí.\nPosledních čtrnáct let života strávil Félicien Rops na venkovském sídle La Demi-Lune, kam se uchýlil před vyčerpávajícím pařížským životem. I zde dále tvořil a přijímal desítky přátel z uměleckých kruhů. A zároveň se obával stáří a smrti: „Bojím se ‚být starý‘ a nemoci se už nikdy inspirovat láskou k ženě; to by byla pro muže jako já opravdová smrt,“ napsal. Zemřel v objetí obou svých múz, sester Dulucových, a dcery Claire, kterou měl s jednou z nich.\nPůlnoční expres, 5/2014\nO životě a díle „příliš hlučného melancholika“\nZa jeden z významných nakladatelských počinů letošního roku lze již nyní označit vydání první české monografie o Félicienu Ropsovi (1833–1898). Někdo bude možná překvapen tím, že taková publikace vyšla v nakladatelství Dybbuk orientujícím se trochu jiným směrem, než je právě odborná reflexe výtvarného umění, a jiného zase třeba udiví fakt, že se takového úkolu zhostila mladá historička umění a etnoložka specializující se především na pravěké umění. Velkoryse vypravená a erudovaně napsaná kniha Barbory Půtové (*1985) však nepochybně zaplaší obavy jedněch i druhých.\nJe až s podivem, že umělec Ropsova formátu a životního osudu byl v českém prostředí dosud tak přehlížen. Od prvních let 20. století, kdy se jeho dílo dočkalo příznivého ohlasu mezi českými dekadenty a symbolisty – jeho grafiky obdivovali, ba dokonce sbírali Jiří Karásek ze Lvovic, Arnošt Procházka či Karel Hlaváček, kteří rovněž patřili mezi čtenáře celé řady francouzských autorů (od Charlese Baudelaira po Joséphina Péladana), jejichž knihy v originálním vydání často zdobily právě Ropsovy frontispisy či ilustrace, – uplynulo několik dekád, než se jméno Félicien Rops u nás opět začalo hojněji skloňovat. V roce 1994 se konečně dočkal reprezentativní výstavy nazvané Félicien Rops a pořádané Národní galerií v Klášteře sv. Anežky České. Z pozdějších projektů je pak třeba jmenovat úspěšnou výstavu V barvách chorobných. Idea dekadence a umění v českých zemích 1880–1914 a zvláště stejnojmennou publikaci, jejímž editorem je Otto M. Urban a která figuruje v práci Barbory Půtové coby jediný český zdroj s Ropsem přímo související.\nTěžiště i největší přínos této monografie spočívá nepochybně ve shromáždění, roztřídění a podrobném popisu Ropsovy velmi rozsáhlé a rozmanité tvorby. Autorka při svém sledování malířova životaběhu a jeho uměleckého vývoje kombinuje hledisko chronologické s tematickým a v několika kapitolách představuje stěžejní místa, osoby, motivy, výtvarné techniky i konkrétní díla spjatá se životem a tvorbou Féliciena Ropse.\nJe přitom nutno ocenit badatelčinu práci s bohatým cizojazyčným materiálem, ať už povahy pramenné či odborné, z něhož zde také nalezneme četné ukázky a s jehož překladem Půtové vypomohlo několik dalších spolupracovníků. Nechybí bohatý poznámkový aparát, praktické rejstříky, rozsáhlá bibliografie (ještě rozšiřující již tak úctyhodný seznam autorkou citované literatury) nebo – vzhledem k nutnosti šířeji představit Ropse české laické veřejnosti – nadmíru užitečný přehled klíčových okamžiků Ropsova osobního i profesního života na pozadí významných dobových událostí.\nKniha Barbory Půtové má nepochybně co nabídnout i čtenářům, kterým není Ropsovo jméno a dílo zcela neznámé. Přestože rozšířený obraz Féliciena Ropse coby umělce šokujícího soudobou společnost svou tvorbou, v níž převládají motivy erotiky, smrti a satanismu, stejně jako samotným životním stylem (múzami i družkami mu byly až do smrti sestry Dulucovy) se zakládá na pravdě, rozhodně si s ním při charakteristice tohoto výtvarníka nevystačíme. Jak se totiž dočteme ve zmiňované monografii – jejíž vlastní titul („enfant terrible dekadence“) se ve světle podávaných informací jeví sice atraktivním, ale mírně zavádějícím, – máme co do činění s osobností plnou protikladů (Rops jako krajinář, sportovec, zahradník, obchodník apod.).\nStředobod celého svazku ovšem představují desítky velmi kvalitních reprodukcí Ropsových děl, jejichž analýza zabírá převážnou část textu. Za čtenářsky nejšťastnější konstelaci lze pak považovat místa, kde nacházíme autorčin komentář v těsném či alespoň blízkém sousedství reprodukce popisovaného díla, neboť obdobné pasáže postrádající obrazový doprovod mohou působit trochu nezáživným dojmem. Přítomné Ropsovy malby, ilustrace a frontispisy přesto tvoří velmi rozsáhlou galerii, která nejednoho čtenáře jistě přiměje vracet se k této knize opakovaně i po jejím přečtení, listovat v ní a nechat se opájet nevšední tvorbou tohoto geniálního výtvarníka. Navíc v případě u nás pohříchu málo známého Ropse není tato převaha katalogizování a charakterizování umělcovy tvorby nad jejím hlubším interpretováním (případně bližším vztažením k dějinám českého umění, ať už výtvarného či literárního) nikterak na škodu a nic to nemění na faktu, že monografie Barbory Půtové je velmi vítaným splacením jednoho z dosavadních dluhů české kunsthistorie.\nKniha historičky umění a antropoložky Barbory Půtové Félicien Rops: enfant terrible dekadence (dybbuk 2013, 272 s.) je v češtině prvním komplexním obrazem života a díla proslulého belgického grafika, kreslíře, malíře a ilustrátora (1833–1898), jenž na přelomu 19. a 20. století významně ovlivnil rovněž vyhraněné polohy českého modernismu. Autorka se opakovaně hlásí k inspiraci přednáškami a postupy svého učitele Petra Wittlicha. Inspirativní je ostatně i Wittlichova předmluva v její knize, podtrhující ve výstižné zkratce Ropsovo svébytné estétství a zároveň „posedlost tělesností“, jeho „hledání nových formulí“: „Rops vyznával svůj vlastní hermetismus, jemuž říkal druidismus. Byl to postoj silné individuality, jenž odporoval všemu banálnímu davovému vkusu, čímž navazoval na Baudelairova dandyho. Rops chtěl ale jít mnohem hlouběji pod povrch. Hlouběji než smutný hrdina epochálního Huysmansova románuNaruby. Požadoval princip intenzity a ten ho vedl k erotice jako zdroji vitality. Sexuální spojení mu bylo modelem tvůrčího gesta. Erotické perverze ale představovaly jenom náznak něčeho podstatnějšího, co mělo povahu přírodní síly. / Tak se rozvinul Ropsův zajímavý primitivismus, když hledal úkazy této síly, zachytitelné vizuálním obrazem nebo slovem“ (s. 13).\nVelkoryse vypravená publikace (grafická úprava Jan d’Nan) přináší vedle množství kvalitních reprodukcí vskutku systematicky rozvržený výklad, který podrobně v chronologii prozkoumává život a tvorbu Féliciena Ropse. Autorka vychází ze studia bohaté, zvláště francouzské ropsovské literatury i z vlastní zkušenosti. Spoléhá zejména na jistoty evidence a popisu, postupuje od dětství a mládí a počátků umělecké tvorby, osvětluje Ropsovo působení v Bruselu a posléze v Paříži, věnuje se jeho tvorbě časopisecké, společensko-kritickým a politickým karikaturám, jeho krajinomalbě a vztahu k tradici, osobitému pojetí knižní grafiky, ilustracím a frontispisům i tzv. volné tvorbě; nezapomíná ani na jeho mimoumělecké zájmy. Zastavuje se přitom u mnohých děl, momentů a motivů (signifikantní je tu přirozeně téma ženy), mapuje Ropsovy vztahy k různým uskupením, institucím, nakladatelstvím, načrtává dobové přijetí jeho děl. Defiluje zde množství dalších osobností různých oborů, hlavně spisovatelů (od Baudelaira k Péladanovi). Kniha zahrnuje navíc užitečnou Kroniku Ropsova díla a života na pozadí společenského a uměleckého vývoje (s. 191–196), mapy (týkající se Ropsova působení, cest atd., připravil je Jan Daniel Bláha) a aparát, který vedle bibliografie skládají tři rejstříky (jmenný, místopisný, uměleckých děl). Postradatelná je naopak závěrečná kapitolka, v níž autorka citovým střihem podlehla pokušení projevit své okouzlení Ropsovým světem a odkazem, zvoleným tématem, ve znamení – zdá se módního – trendu osobně stylizovaných vyznání coby doprovodů textů o umění.\nDosud bylo u nás Ropsovo dílo představováno především jako součást tematických projektů, vycházejících buď z kontextu (belgické) grafiky nebo (eroticky laděného) symbolismu. Spíše tedy jako doklad určitých tendencí – nejvýrazněji v konceptu a pojmu dekadence ve výtvarném umění, který v rámci kunsthistorie nově rozpracoval a doložil Otto M. Urban. Výjimkou byla výstava na přelomu let 1994/1995 v Klášteru sv. Anežky české, již připravilo Muzeum Féliciena Ropse v Namuru ve spolupráci s Národní galerií (kurátoři Bernadette Bonnierová a Roman Musil) a kterou provázel katalog Félicien Rops (1994). Tuto ani další práce, které vyšly k tématu u nás, bohužel rozsáhlý bibliografický soupis Půtové příliš neregistruje. Usiluje „podat komplexní a ucelenou představu o vývoji v bádání, poznávání a interpretaci“ (s. 227) Ropsova díla i života, stopy předchůdců však namnoze pomíjí: kromě katalogu z roku 1994 mj. polemiku Jiřího Karáska s F. V. Krejčím v Moderní revui v červnu 1896 (sv. 4, č. 3), edici a překlad Jarmila Krecara Félicien Rops: Dopisy a zápisky (Ludvík Bradáč 1924, publikaci recenzoval František Kobliha v Moderní revui, sv. 39, 1923/34, č. 9–12), v poslední době text Gustava Erharta v knize Barevné dráhy snů (H&H 2007). Z literárněhistorického hlediska je vůbec škoda, že nedochází k propojení s českým modernismem přelomu století a jeho ohlasy, jež by mohlo osvětlit nové souvislosti i posílit mezioborový aspekt.\nPozoruhodné jsou kapitoly, v nichž je Ropsova metoda opakovaně a oprávněně charakterizována prostupováním výtvarnictví a literatury, tedy jako průkopnický, originální projev i příklad postupného sbližování těchto uměleckých oborů ve znamení modernistického, individuálního stylového a syntetizujícího hledačství, snahy po odlišení, zrušení hranic a tabu. „Ropsovo dílo je vrcholnou ukázkou symbolistické estetiky a ‚nové krásy dekadence‘. Kromě dekadence a symbolismu ale v jeho pracích nalezneme také projevy realismu, naturalismu a impresionismu. Pro Ropsovo dílo je charakteristický volný anachronismus a umění výtvarné juxtapozice coby prostředku k sepětí prvků tradičního a moderního umění. Hranice Ropsova umění jsou však rozvolněné a nejasné, neboť představuje průnik mezi odlišnými oblastmi a zájmy umělců, literátů [sic], nakladatelů, sběratelů i bibliofilů. Tím, že Rops vstoupil do prostředí literární tvorby, začalo se v jeho knižních ilustracích opakovaně projevovat umění fin de siècle“ (s. 182).\nJe dobře, že máme Féliciena Ropse již ne jen v emblematizujících fragmentech nebo redukcích, nýbrž v reprezentativní celistvosti, které dosáhla oborově fundovaná monografie Barbory Půtové. Může být i užitečným základem dalších, speciálních průhledů.\nDobrá adresa 9/2014\nPředchůdce i souputník dekadence\nPoslední třetina 19. století patří v západní a střední Evropě k obdobím, v nichž dochází k silnému myšlenkovému a uměleckému kvasu: přehodnocování starých koncepcí, věr a nauk – vzniku řady nových filozofických a uměleckých směrů a skupin, z nichž mnohé zůstávají živými až posaváde: transformovány avantgardou a permutovány postmodernou. Možná je tomu tak proto, že se právě tehdy – nikoli bez vazeb na rychle se proměňující vůkolní svět – formuje také nová senzibilita: schopnost nového, zdánlivě nepředsudečného pohledu na mezilidské vztahy, místo a roli člověka ve světě i pro svět, na vztah mezi mužem a ženou, postavení ženy ve společnosti, na úlohu společenských skupin v ekonomice, politice a kultuře, na místo a roli víry náboženské, na vztah mezi příslušností ke státu a k rase – Dozajista bychom vyjmenovali ještě celou řadu témat a problémů, které tehdejší společnost a její velcí duchové najmě usilují se nastínit a řešit; aniž jsou si vědomi nedostatečnosti vlastní – jež euroatlantickou civilizaci přivedla až ku kataklyzmatům dvou rozsáhlých válečných konfliktů. Úkolem umění však není věci řešit. Jeho velmi citlivá čidla to, co je ostatním patrno až se zpožděním (mnohdy vůbec pozdě), často zachytí s dostatečným předstihem, aby citliví a chápající vnímatelé byli včas upozorněni – aby, vytrženi ze spánku blaženého posavadní nevědomostí, neuměli ano nesměli zůstávat nepopsanou tabulí – aby koneckonců na tuto tabuli cizími křídami sice, leč svojí silou kreslili či psali své tušení a poznání.\nJedním z představitelů nového přístupu (nejen) k umění byl předchůdce i souputník dekadence Félicien Rops (1833–1898), rodák z belgického Namuru – po většinu tvůrčího života dlící ovšem v Paříži a pevně svázaný s tamní uměleckou (nejen výtvarnou) bohémou snah, jež bychom mohli – také s ohledem na tradici domácí – nazvati modernou. Ono domácí, české prostředí zde zmiňuji záměrně, neboť Rops je mu – a české dekadenci najmě – osobností vpravdě ikonickou a jeho jméno se objevuje v soukromých dopisech i na stránkách Moderní revue. Bez vztahu k tomuto umělci nelze plně interpretovat ani počiny tvůrců si ideově a generačně vzdálených jako Karel Hlaváček (cyklus Prostibolo duše) či Felix Jenewein (cyklus Mor).1\nTakže nejen pro plné poznání dobového umění cizozemského, leč také pro pochopení a uchopení tehdejšího domácího kontextu bychom tohoto umělce měli plně znáti, a to přesto, že mnohá druhdy šokantní témata (jež Ropsův literární souputník J. Péladan vymezuje: „Muž posedlý ženou a žena posedlá ďáblem.“ ztratila na své brizanci. Možná dokonce právě proto: abychom pod vyvanulými plevami nalezli tvrdé ještě zrno.\nMíním tolikéž, že o umělci svého času kontraverzním je potřebí psáti s osobním zaujetím a nasazením; s rizikem třebas i jednostranných soudů, chyb a omylů. Domnívám se, že všechno toto monografie mladé ještě kunsthistoričky a kulturní antropoložky Barbory Půtové (nar. 1985) splňuje. A rovnou dodávám, že její objemná kniha Félicien Rops: enfant terrible dekadence mne svedla strhnouti (třebas i k nesouhlasu; od toho ale přece velké umění je, že?!) právě tam, kde přestává býti přísně věcným i poněkud chladným pojednáním vědeckým a kde se proměňuje na osobní vyznání: vztahu k umělci, jeho tvorbě, době, v níž žil a pracoval, k tématům, kterých se dotýkal a jež – po svém – pojednával.\nA čerta starého mi nakonec je po tom, v čem a o čem bychom si s Ropsem asi nerozuměli; ostatně něco takového po mně ani nikdo nechce, ostatně byl i sám Rops ochoten spolupracovat s názorovými antipody (takový Barbey d Aurevilly – jemuž libertin a antiklerikál Rops ilustruje Ďábelské novely2 – je Janem Tomešem charakterizován jako konzervativec, tradicionalista a katolík). A stejně málo mi vadí, pokud se sama pisatelka stává nekritickou a nedohlédne, nakolik se Ropsova šokantnost (explicitní erotika kopulující se satanismem) mohla na straně jedné stávat (opakováním, rozřeďováním) machou, na té druhé výhodnou obchodní značkou. Děti milujeme věru nekriticky. Zejména pak ty, u nichž jsme musili vynaložiti nemalé úsilí, abychom si je přisvojili.\nProblém s právě recenzovanou výtvarnou monografií mám ovšem tehdy, pokud v autorčině textu vytuším nepřepodstatněnou, patrně ze sekundární literatury (jíž je však požehnaně – řada těžko dostupných cizojazyčných titulů svědčí o zevrubném a zaujatém studiu) převzatou frázi („politické spojenectví katolické hierarchie elit a liberální buržoasie“), jež se tu objeví na místě nuancovanějšího, přesnějšího a především konkrétnějšího podání. Nepřesná až zavádějící jsou také slova o ničím nespoutané Ropsově imaginaci: domnívám se, že něco podobného je prakticky nemožné (více je v tomto případě také více – tj. konkrétní doložení Ropsovy tvůrčí svobody; připusťme navíc, že každá volnost je tu poutána: schopnostmi, námětem, okrajem plátna neb papíru, zvolenou technikou…).\nA jak si tak čtu: „Ve druhé polovině 80. let 19. století byl Rops vystaven první významnější kritice svého díla a odmítl vystavovat;“ maně přemýšlím, kdo jej to tehdy vlastně kritizoval a proč…? V samotném textu, pravda, nalezneme také další drobná klopýtnutí. Skutečně Rops navazuje na tvorbu generačně mladšího a méně známého Henryho de Grouxe (1866–1930)? Není na leptu ze str. 43 spíše anthurie než orchidej? Nebylo lze uvésti v poznámkách, že Henry Beyle ze str. 59 je v literatuře zná-mější jako Stendhal? „Motiv pokušení svatého Antonína“ zřejmě není „biblický“, ale křesťanský. Na str. 172 stojí na kresbě psáno Roma, nikoli Rome. A nad pasáží ze str. 172 – „moderní Salome nebo Judity“ – si postesknu cosi o nerozlišující pozornosti příliš rozmáchlých příměrů, do jichž obecného podání se nevejdou jemné nuance rozlišení mezi starým a novým zákonem nebo odlišným osudem, kontextem obou postav a konotacemi s nimi spjatými.\nNejsilnější se mi Barbora Půtová zdá býti tam, kde se od pouhé evidence – popisu (až na výjimky však natolik precizního, že jsme si schopni dobře představit také díla v knize nereprodukovaná) dostává k analýze výtvarných technik a následné interpretaci díla, jež zasazuje do širšího uměleckého (a to nejen synchronního, ale také diachronního) kontextu. (Trochu je mi líto, že nevyzbylo místa na onen kontext domácí, český.) V tomto ohledu je velmi zdařilou například pasáž Žena a loutka.\nJe pro mne radostným objevem, jestliže zjišťuji, že tvůrci místně a časově nám vzdálení nalézají v mladších a nejmladších velmi kvalitní ozvučné desky, ba lépe a přesněji – interprety. To dokazuje, že jejich dílo je živé a schopné nás oslovit, oslovovat. A také to, že i my a po nás další žijeme a žijí uměním a pro umění: onou schopností téměř nesobecky si přivlastniti a po svém prožíti cizí… Příběhy?\nÓ ano, příběhy! – ale ne už bezezbytku cizí. Tož na závěr (ale snad to není úplně nepodstatné) dodám ještě, že Ropsova tvorba je pro mne dokladem, kterak se v nás a kolem nás vrství i to, co odmítáme (Rops přece není myslitelný bez znalosti křesťanské ikonografie) – tedy: nejdříve musím znát, abych mohl zaujmouti stanovisko vlastní. Pak snad ještě zbývá říci, že Félicien Rops je velkým vypravěčem: přes množství užitých technik neschází většině jeho děl to, co bych postmoderně nazval narativem. Z nějž pak výklad Barbory Půtové učiní celistvý příběh.\nPřijměme jej (i s jeho nedokonalostmi). Už jenom proto, abychom se vposledku také my nebáli rizika vyprávění: Nad umělcovu smrt je přece věc ještě smutnější – lhostejnost k jeho dílu.\n1 Ropsova suchá jehla Mors syphilitice z r. 1866 zřejmě přiměla představitele druhé literární generace naší dekadence A. Breiského k tomu, aby do svého překladu Poeových povídek přičinil vlastní dílko stejnéhonázvu; tím tehdy zmátl dokonce F. X. Šaldu, jež daný výtvor považoval za nejlepší z Poeových textů.\n2 V případě jedné z novel jsme dokonce svědky jakési podivné trojčlenky výtvarné dílo – literární text – výtvarné dílo. O ní (a o d Aurevillovi zvláště) píše Jan Tomeš: „…nikdy nezapomněl na zvrácený pohyb kurtizány svádějící světce, spatřený na Veronesově Pokušení svatého Antonína, jemuž se (…) obdivoval, který připomněl později na klíčovém místě jedné ze svých povídek (Pomsta ženy).“ Dodejme ještě, že Rops ilustruje nejenom Pomstu ženy, ale tolikéž – a to několikráte – proslulý motiv světcova pokoušení.\nAlenčina dobrodružství v říši divů a za zrcadlem\nJednotný proud myšlení aneb život se rodí v ústech\n156 Kč | 313 Kč\nSurrealismus vžitný - tištěná 1 × 313 Kč\nMezisoučet: 313 Kč


#BaguetteFriendsForever v Římě | Marie Claire\n#BaguetteFriendsForever v Římě\nAmerická herečka Kiernan Shipka si střihla pomyslnou roli Audrey Hepburn v novém videu doprovázející kampaň ikonické kabelky Fendi Bauguette. Sladkou a bezstarostnou aktualizaci hollywoodské klasicky, kde si vedle Keirnan zahrál i Christian Coppola, blízký přítel herečky a příbuzný slavného režiséra Francise Forda Coppoly režíroval další člen klanu Coppolů – Sofia Coppola.\nV duchu dnešního vkusu mileniálů je Baguette odvážným módním prvkem, který odráží kvalitu a řemeslo svého původního vzoru, ovšem věnuje ještě bedlivější pozornost detailům. Zábavná a kompaktní Baguette pojme všechny vaše nezbytnosti a poklady. Je nesmírně univerzální a dá se nosit mnoha způsoby.


Vladyka Gorazd ctitel Sergije Radoněžského\nSvatý vladyka Gorazd,\nctitel ctihodného Sergije Radoněžského\nV roce 1392 zesnul v Bohu svatý a ctihodný zakladatel lávry svaté Trojice, slavného monastýru, zvaného po svém zakladateli též Sergijevská lávra (Sergijev posad), Sergij Radoněžský. Každý světec církve je něčím osobitý, protože patří do určité historické doby a neopakovatelného historického prostředí. Ale všichni mají také něco společného. Proto bylo možné uvažovat nad tím, co společného měl svatý ctihodný Sergij před šesti sty lety a sv. biskup náš Gorazd, představitel církve české, který zakončil svůj v Pánu požehnaný život před půl stoletím jako mučedník za církev a národ.\nVšem světcům je společná hluboká a neotřesitelná zakotvenost v Bohu. Svatost vychází vždy a všude jedině z onoho základního zdroje – světci jsou proto ctěni za svou svatost, protože do jisté míry odrážejí absolutní, dokonalou a všeobjímající svatost Boží, svatost všech tří Božských osob svaté Trojice. Tuto svatost zjevil světu v plnosti Pán Ježíš. Proto církev zpívá ve své liturgii: „Jeden svatý, jeden Pán, Ježíš Kristus, v slávě Boha Otce.“ Tuto svatost Ježíše Krista, zjeveného Boha, podněcuje, posiluje a rozšiřuje v lidech Duch Svatý, Kristův Zástupce – Utěšitel a Pán Oživující. Všichni křesťané, kteří vstoupili na cestu zápasu o svatost, se setkávají v tomto vyzařování svatosti Boží, a proto i jejich vnitřní duchovní utváření je podobné.\nPokusit se vést paralely mezi životem a zaměřením svatého ctihodného Sergije a ostatními světci, konkrétně – životem a dílem našeho nového světce, mučedníka Gorazda, není tedy nijak svévolné či opovážlivé. Ostatně právě svatý biskup náš Gorazd byl velkým ctitelem ctihodného Sergije, jak ukazuje jeho kniha skromně nazvaná Průvodce olomouckým katedrálním chrámem sv. Gorazda, dílo ve skutečnosti obsahující celou sbírku životů svatých mužů a žen ze všech období a oblastí církevních dějin. Ct. Sergiji jsou zde věnovány stránky, které patří k nejkrásnějším.\nCtihodný Sergij Radoněžský žil v době, kdy byla Rus po nájezdu Tatarů v rozvalinách. V roce 1242 zničili tito mongolští dobyvatelé Kyjev a rozvrátili a vypálili všechna města a osady jižního Ruska. Dvěma velkými vojenskými proudy přes Polsko a Uhry se hnaly tatarské hordy dál do střední Evropy. Ale zde již jejich útok přece jen nebyl tak prudký, i když jejich řádění a pustošení budilo všeobecnou hrůzu. Hlavní úder jejich armád zachytila krvácející pravoslavná Rus. Mongolové v Rusku zničili nejenom vnější tvář země, ale také projevy kultury a nadlouho podlomili v ruském národě další duchovní rozvoj. Také hospodářství země utrpělo těžkou ránu. Je zajímavé, že od polovice 13. století, kdy došlo k tomuto nájezdu pustošících cizozemců, až do poloviny 14. století, kdy žil ctihodný Sergij a vytvořil kolem sebe oázu duchovního mnišského života, nenajdeme mezi ruskými světci žádného mnicha. Jsou zde mučedníci, biskupové – pastýři, kteří stojí v čele duchovního stádce, ale svatých z mnišských řad zde není. Zdálo by se, že právě historická katastrofa vyvolá do života právě mnišství, jako snahu čelit pohromám pěstováním duchovního života, ale opak je pravdou. Zdá se, že tento jev je charakteristický i pro duchovní katastrofy, které postihují moderní svět – tak po první i druhé světové válce prožívá církev jakousi krizi mnišského zaměření, jak je to zřetelně vidět např. na Athosu anebo i u nás, kde stále narážely snahy o obrodu pravoslavného mnišství na různé podivné překážky a pokušení. V takových situacích si Bůh povolává spíše světce z lidí praktického zaměření, kteří nesou poslušně a pracovitě svou misii uprostřed „proudů duchovní nejistoty“, jak to vyjadřuje tropar k sv. Gorazdovi II.\nStará Rus – to byly monastýry kolem velkých měst, duchovní střediska zabezpečená knížaty – podobně ve středověku i u nás mohl kvést monastický společný život díky hmotnému zabezpečení panovníků, jak to sledujeme např. na Velké Moravě, kde se o tuto stránku církevní misie staral především kníže Rostislav, nebo v pozdějších Čechách, kde péčí panovníka (patrně Oldřicha) mohl z prosté poustevny svatého Prokopa vzniknout významný a kulturně nesmírně přínosný monastýr Sázavský. Duchovní základy monastýrského života ovšem nemohl položit panovník, ale musely být budovány velkými duchovními mnišskými (poustevnickými) osobnostmi. Toho si byl zřejmě vladyka Gorazd také vědom, neboť je známo, že toužil na sklonku svých let sám vytvořit skromný monastýr a zasvětit se v něm prohlubování svého duchovního programu. Tento úkol čeká na jeho následovníky.\nI v touze po poustevnictví lze vidět podobnost mezi svatými životy Sergije a Gorazda (s tím rozdílem, že sv. Sergij mohl tuto touhu uskutečnit, kdežto sv. Gorazd si vyplnění této touhy musel asketicky odepřít, neboť to vnější okolnosti -- jeho momentální nazastupitelnost pro obnovovanou místní pravoslavnou církev -- vyžadovaly).\nNa asketické vědomí a úsilí jednotlivců, velkých osobností čekají mnohé další duše, které by se samy k podobnému počinu neodhodlaly, ale dají se strhnout velkým příkladem. Vyzařování ctihodného Sergije zapůsobilo i v tomto ohledu na staré Rusi. Současně na několika místech se probouzí v lidech touha po plném duchovním životě, stranou od světa a jeho dráždidel, starostí a honby za ziskem. Ct. Sergij se stává jejich vůdcem. Známe z jeho doby mnichy zavolžských monastýrů i mnichy ze severních krajů. Ale jedině o sv. Sergiji se zachoval životopis – „Žitije“, jak se říká v církevněslovanském jazyce. Sepsal je Epifanij Moudrý. Vyprávění čerpalo z rodinných tradicí o chlapci Varfoloměji (tak se ct. Sergij jmenoval před přijetím mnišství), a právě k jeho dětství se vztahuje podivuhodný zážitek: chlapec byl zasvěcen službě Svaté Trojici ještě v matčině lůně, kde se dítko třikrát ozvalo během liturgie, které se matka v hluboké modlitbě zúčastnila. Trojiční výklad se odrážel potom častěji na jeho životě – brzy například při setkání chlapce Varfoloměje s tajemným starcem v lese, -- starec chlapci požehnal, -- a též když jeho bratr Štěpán navrhl v lese postavit dřevěnou kapličku v čest nejsvětějšího jména Božské Trojice.\nPodobné zážitky mívají všichni lidé, obdaření a vedení Svatým Duchem. Také vladyka Gorazd za mnohé vděčil své matce, která ho vedla k hlubokému prociťování duchovních působení – ukázala mu obraz svaté Anny a nabádala ho, jak vzpomíná, aby byl vždy, po celý život, jako svatá Anna a její dcerka – Panna Maria.\nVýrazným rysem v životě ct. Sergije je příběh o zázračném obdaření mimořádnými schopnostmi k učení, schopnostmi rychle chápat studované nauky, vnímavost k duchovní kultuře, prostě osvěcení přirozených duševních schopností. Obě postavy mají zde něco společného. Bůh si své svědky připravuje, ale ta příprava není nějakým násilným tlakem na lidskou osobnost, nýbrž jemným vedením, v němž se duše člověka svobodně rozvíjí a na Boží podněty odpovídá svou aktivitou. Ale pak se naše paralela mezi dvěma světeckými životy rozchází. Na Rusi dále vidíme poustevníka, který sám touží žíti v poušti a tam svůj život s Bohem dokonati podle vzoru prvních ruských světců, např. svatého Theodosije Pečerského v Kyjevě, jenž je podoben Sergiji i tělesnou silou, odolností a schopností snášet fyzické útrapy v lesní pustině díky hloubce své osobnosti.\nTaké v pokoře jsou si oba velcí ruští poustevníci podobni a zde se k nim řadí i náš svatý biskup Gorazd svou bezmocností vůči prosebníkům.\nU ctihodného Sergije obdivovali jeho současníci nesmírnou pokoru jako hlavní charakteristiku jeho osobnosti, zvláštní pokoru, která nikdy netrestala; ta pokora až téměř nezodpovědná vedla skoro k bezvládí v monastýru. Sergij se nechal najmout jako sluha k jednomu z mnichů, k svému podřízenému za hrst plesnivých chlebů, anebo k sedlákovi, který se mu chechtal do očí kvůli žebráckým, roztrhaným a děravým šatům, které Sergij nosil, ale on se to posměváčkovi klaní až k zemi a vede ho k sobě ke stolu. Nikdy své duchovní děti netrestal, ale netrestal ani hříšníky. Zázraky, které konal, se snažil zamlčet, aby nebyly považovány za něco mimořádného: to Bůh přece dělá, to Bůh daroval nám nehodným... Po způsobu studitů (mnichů z monastýru sv. Teodora Studity z Cařihradu v 9. století, současníka svatých bratří Cyrila a Metoděje) obcházel v noci kelie (cely) a klepal na okénka, za nimiž byl porušován řád... Věděl ovšem tedy o nutnosti dohledu, aby se neporušoval řád, to nebyla lhostejnost k hříchu.\nSergijova lítost a soucit s trpícími přikazovala, aby o chudé a poutníky bylo postaráno, aby všechno bylo dáno těm, kteří potřebují pomoc. Také sv. biskup Gorazd byl až bezmocný k těm, kteří přišli prosit, dával, ač věděl, že je okrádán.\nSergije Radoněžského charakterizovali v jeho životopise jako muže, v němž se projevuje „prostota bez pestrosti“. Co to znamená? Nebylo v něm nic, co by se shlíželo ve vlastním lesku nebo důstojnosti, ve svém „já“ nebo ve své „funkci“, „úřadu“. „Pestrými“ jsou nazýváni jinak ti duchovní, kteří jsou pyšni na sebe, na své postavení, na své funkce, na „pestrá“ roucha. Nic takového ve ctihodném Sergiji nebylo. Jak víme ze svědectví jejich současníků, sv. Sergije i sv. Gorazda krášlila neobyčejná skromnost a pokora.\nNejvýznamnějšími událostmi světeckého života ct. Sergije byla jeho setkání s přesvatou Bohorodicí, která se mu zjevila spolu s apoštoly sv. Petrem a sv. Janem. Byl ústy Matky nazván jejím vyvolencem. I sv. biskup Gorazd byl jejím vroucím ctitelem; zvláštní pozornost věnoval výběru slova, kterým budou jeho duchovní ovečky Matku Boží vzývat, – po zralé úvaze vybral slovo, ve kterém se stýká český jazyk s jazykem staroslověnským (jazykem, jímž se modlil i ct. Sergij k přesvaté Panně), – krásné, vznešené a důstojné slovo „Bohorodice“.\nZaznamenání hodný je i další společný rys světeckého smýšlení Sergijova s Gorazdovým. Sv. Sergij žehnal obráncům vlasti, když po vyčerpání nenásilných možností a vyjednávání táhli v boj proti tatarskému chánu -- setřást jho dusící národ a jeho pravoslavnou víru, bránit a osvobodit vlast. Sv. Sergij „požehnal všem a tázal se (knížete) Dimitrije, zdali učinil všechno, aby odvrátil nutnost války, zvláště zdali vzdal tatarskému chánu patřičnou čest a vyplatil mu zlato, jež žádal, 'neboť jestli takové věci žádají nepřátelé, jsme v duchu Písma svatého povinni jim to dát'. Ale za jméno Kristovo, za víru pravoslavnou a za dobro národa je nutno i duši (tj. život) položit. Kníže odpověděl, že to vše učinil, ale marně. 'Jestli jsi to učinil, očekává nepřítele záhuba, tebe pak pomoc, milost a sláva Boží.' Dimitrij padl na kolena. Sergij ho požehnal a pravil: 'Jdi, neboj se, Bůh ti pomůže,' a skloniv se k němu, řekl mu ještě: 'Zvítězíš.' ... Dimitrij zaslzel, povstal a šel do boje na život a na smrt. ... Dimitrij se (s vojskem) řítil stále vpřed ... takže v případě porážky byl ústup téměř znemožněn. Na srdci nesl dopis sv. Sergije... V poledni (8. září 1380) došlo k veliké bitvě na Kulikovském poli. V ty hodiny se modlil sv. Sergij s monastýrskými bratry v chrámě, modlil se o vítězství i za padlé, kterých bylo mnoho. Mamaj (chán) byl na hlavu poražen.“ I sv. Gorazd podporoval obranu vlasti, národa a víry pravoslavné před staletým zhoubným západním tlakem, zosobněným ve fašistických okupantech; zapojen do této obrany před jhem nacismu prolil svou krev (pozn. red.)\nČtenářům této stati doporučujeme nahlédnout do brožurky »Průvodce po katedrálním chrámu sv. Gorazda v Olomouci« a přečíst si život sv. Sergije Radoněžského na str. 38 – 42 (odtud je vzata citovaná ukázka ze života sv. Sergije).


BIOOO.CZ - Přírodní kosmetika - Brutnákový olej\n/Přírodní kosmetika / Tělová kosmetika / Tělové oleje / Rostlinné oleje / Brutnákový olej\nProduktovéporadenství724 784 019\tBrutnákový olej\nBrutnákový olej je vhodný pro ošetření problematické pleti, blahodárně působí na ekzémy a lupénku. Má protizánětlivé účinky, dezinfikuje a podporuje regeneraci pokožky. Obsahuje velké množství nenasycených mastných kyselin, které podporují zdravou funkci pokožky. Doporučujeme\nBrutnákový olej pečuje o problematickou pokožku. Je vhodný pro kůži s ekzémy, lupénkou nebo alergií. Regeneruje a podporuje hojení. Brutnákový olej, bio\nZa studena lisovaný bio brutnákový olej obsahuje množství živin potřebných pro zdravou pokožku i celý organismus. Podporuje správnou funkci mozku, také regeneraci kostí, vlasů i samotné pokožky. Brutnákový olej, bio\nBrutnákový olej pečuje o problematickou pokožku. Je vhodný pro kůži s ekzémy, lupénkou nebo alergií. Regereruje a podporuje hojení. Brutnákový olej, bio\nZa studena lisovaný bio brutnákový olej obsahuje množství živin potřebných pro zdravou pokožku i celý organismus. Podporuje správnou funkci mozku, také regeneraci kostí, vlasů i samotné pokožky. Prev1


Historie filmového festivalu Karlovy Vary. Jak to všechno začalo? - TOPZINE.cz\nHistorie filmového festivalu Karlovy Vary. Jak to všechno začalo?\nTOPZINE.cz ➤ Film & TV ➤ Filmové festivaly 2020 ➤ Mezinárodní filmový festival Karlovy Vary 2020 ➤ Historie filmového festivalu Karlovy Vary. Jak to všechno začalo?\n3. 7. 2013 Adéla Kocourková Vstoupit do diskuse\nHistorie Mezinárodního filmového festivalu v Karlových Varech je těsně spjata s historií naší země. Politické změny a převraty ovlivňovaly podobu festivalu po desítky let a jeho cesta k dnešnímu mezinárodnímu věhlasu byla trnitá, ale přesto úspěšná. Připomeňme si, jak se filmový festival vyvíjel od založení roku 1946 až po letošní 48. ročník.\nPrvní filmový festival v tehdejším Československu se konal v srpnu roku 1946. Filmy se promítaly ve dvou městech, v Mariánských Lázních a Karlových Varech. Jednalo se prozatím o nesoutěžní festival, který přinesl divákům filmy nejen tuzemské, ale také zahraniční (USA, Anglie, Francie atd.). Program festivalu nebyl nijak rozsáhlý, ale za to nabídl divákům kvalitní zahraniční filmy, což se nakonec ukázalo jako jedna z posledních možností zhlédnout kvalitní filmy ze Západu.\nNová éra komunismu, nová éra festivalu\nSlibný start mezinárodního filmového festivalu (MFF) zbrzdil rok 1948. Komunistický převrat v Československu přinesl nejen novou politickou situaci naší země, ale také úplný obrat filozofie festivalu, a to bohužel k horšímu. Na dalších téměř čtyřicet let se s pár výjimkami MFF vyvíjel podle pokynů Sovětského svazu, který diktoval nejen program promítání, ale také udílení cen.\nFestival tak na dlouho dobu uvízl ve spárech propagandy komunistického Československa a nabízel divákům schválené a prověřené filmy z bratrských zemí Sovětského svazu. Ideologie komunismu se tak mohla zaměřit na propagandu socialistického státu pomocí filmů s budovatelskou tematikou, která měla bojovat proti kapitalistickým státům.\nV praxi to znamenalo žádné západní filmy, hosty festivalu byli pouze přátelé socialismu a ceny se rozdávaly nesmyslně v počtu několika desítek (cena míru, cena práce aj.). Poprvé se tak od založení festivalu v roce 1948 začaly udílet ceny a MFF se stal soutěžním festivalem. Je to také první ročník, kdy se hlavní cenou stal Křišťálový glóbus, který je udělován dodnes. Prvním vítězným snímkem byl film Osvětim (režie Wanda Jakubowská).\nCo se týče poroty, ta do roku 1951 usedala pouze v domácím složení. Až od roku 1951 byly soutěžní filmy hodnoceny mezinárodní porotou. V roce 1953 a 1955 se pak festival nekonal.\nMísto konání festivalu hotel Thermal. Zdroj: Film Servis Festival Karlovy Vary\nRozvoj festivalu díky éře politického uvolnění\nOd roku 1956 začala léta prosperity MFF, která trvala do roku 1968. Stalo se tak díky uvolnění komunistického režimu v celém Sovětském svazu. Festival tak mohl divákům nabídnout rozmanitou škálu kvalitních zahraničních snímků, kdy přijeli tvůrci hlavně z Francie a Itálie. Novinkou bylo zařazení promítání filmů z třetího světa.\nDůležitým mezníkem pro festival byl rok 1956, kdy získal označení A-festival, čímž se zařadil mezi nejznámější a nejlepší mezinárodní festivaly. Uvolnění režimu tak MFF zajistilo novou prestiž a od šedesátých let se do Karlových Varů začali sjíždět významní a populární tvůrci, aby uvedli své nové snímky.\nRok 1958 pak přinesl pro festival velké změny. V Moskvě byl založen nový MFF, a tudíž Sovětský svaz rozhodl, že se bude festival v Moskvě střídat s karlovarským festivalem. MFF Karlovy Vary se tak konal jednou za dva roky.\nAčkoliv si festival na mezinárodní scéně vedl skvěle, rok 1968 znamenal opět obrat k horšímu kvůli politickým změnám. Podoba festivalu se začala pomalu vracet do doby 50. let a už v roce 68 byla zrušena mezinárodní porota. Nastala doba normalizace.\nImage hlavního vchodu festivalu v roce 2008. Zdroj: Film Servis Festival Karlovy Vary\nFestival plný propagandy a ideologie\nKarlovy Vary se tak od konce šedesátých let ocitly ve špatné situaci. Program festivalu byl ovlivňován politickým vedením země, a tak se do popředí dostaly filmy s budovatelskou tematikou a propagandou podporující návrat režimu do starých kolejí.\nPolitický režim svrhl kvalitu a prestiž MFF na minimum. Divácký zájem začal pomalu klesat a kvalita promítaných snímků s ním. I přesto ale do Karlových Varů přijelo několik významných hostů, například španělský filmový režisér Carlos Saura nebo známý italský herec Franco Nero. Festival se v těchto letech přesunul do nově postaveného hotelu Thermal.\nRevoluce a zlomový rok 1994\nPo revoluci v roce 1989 byl festival zbaven všech politických a ideologických směrů a mohl konečně začít plně fungovat na mezinárodním poli festivalů. Ačkoliv se zdálo, že nové svobodné prostředí pomůže k opětovnému vzrůstu MFF, ukázalo se to spíše jako velký problém. Konkurence dalších filmových festivalů byla obrovská.\nV roce 1990 se festivalu skvěle dařilo, a to zejména díky promítání československých filmů, především těch, které byly za komunistického režimu zakázány (tzv. filmy z trezoru). Významným hostem festivalu byl Miloš Forman. Tím ale zájem publika o MFF skončil. Festival se ocitl ve velkých finančních problémech a návštěvnost byla minimální.\nVelké změny přišly v roce 1994. Na změně festivalu se spolu dohodly v roce 1993 město Karlovy Vary, Ministerstvo kultury a Grandhotel Pupp. Plánem bylo, že společně vytvoří nadaci, která se začne o festival starat a usměrňovat ho správnou cestou. Nadace měla za úkol připravit další ročník MFF tak, aby zaujal diváky i tvůrce filmů. Prezidentem nadace se stal známý český herec Jiří Bartoška, který je v této funkci dodnes. A nejen díky němu se festival změnil od základu.\nHlavní změnou bylo, že se festival začal konat každoročně. Hlavním cílem bylo zajistit festivalu mezinárodní věhlas, nabídnout program s kvalitními snímky z celého světa a přilákat zvučná jména světového filmu. Jiřímu Bartoškovi pomáhala s organizací programu známá kritička a publicistka Eva Zaoralová a podařilo se jim během pár let zvýšit prestiž festivalu na maximum. Výsledek jejich práce byl impozantní. Program festivalu byl rozdělen do různých tematických sekcí, které byly zajímavé pro diváky.\nOd tohoto mezníku se festivalu dařilo stále více. Do Karlových Varů přijíždělo mnoho filmových fanoušků a počet promítaných filmů narůstal rok od roku. V roce 1997 bylo na MFF promítnuto 297 filmů, což bylo nejvíce v historii festivalu. Počet diváků byl v tomto roce 7000. Nejen mnoho filmů, ale také mnoho zvučných jmen zavítalo do Karlových Varů. Mezi známými hosty byli například Alan Alda, Whoopi Goldberg, Pierre Richard, Salma Hayek, Steve Buscemi, Michael Douglas nebo Robert De Niro.\nRobert De Niro s hlavní cenou Křišťálový glóbus v roce 2008. Zdroj: Film Servis Festival Karlovy Vary\nV dalších letech měl už festival mezinárodní věhlas, dodnes je považován za jeden z nejlepších festivalů na světě (srovnatelný s mezinárodními festivaly Sundance, Cannes nebo Berlinale) a každoročně sem přijíždí velké množství známých osobností a tvůrců. Z festivalového týdne ve Varech se stala významná společenská událost začátku léta. Každý rok zhlédne festivalové filmy kolem 140 tisíc diváků a jeho oblíbenost roste. Jako příklad prestiže MFF Karlovy Vary uveďme 46. ročník roku 2011, kdy 172 filmů ze 199 promítaných filmů přijeli osobně uvést jejich tvůrci.\n2 Komentáře Historie filmového festivalu Karlovy Vary. Jak to všechno začalo?\nKristýna 23. 3. 2019 at 11:14\nTaky dělám práci a chtěla bych uvést zdroje. Mohla byste mi je prosím poskytnout? Děkuji\nTereza 23. 3. 2017 at 14:30\nmuzu se zeptat, z jakeho zdroje jste cerpala pro napsani tohoto clanku? V soucasne dobe pisu seminarni praci na festival Karlovy Vary a rada bych se inspirovala Vasim clankem.


Mohu sám napomoci snížení bolesti? | Klub pacientů mnohočetný myelom\nBolest je typickým doprovodným projevem myelomu. Ne u každého dojde k poškození kostí, ale bolestmi v různé míře trpí prakticky všichni. Bolesti se nejčastěji objevují v oblasti zad (v kříži), dále v oblasti kyčlí a žeber. Níže uvedené rady vám mohou pomoci bolest zvládnout:\nLéky proti bolesti užívejte přesně podle doporučení lékaře.\nUžívejte léky včas, nedovolte, aby bolest dosáhla vysoké intenzity. Pokud užití léku oddalujete, nakonec pravděpodobně budete muset užít vyšší dávku léku.\nUžívejte jen léky, předepsané vaším lékařem, nekombinujte léky proti bolesti podle vlastního uvážení nebo na radu jiných, bez vědomí lékaře. Můžete si způsobit mnohé komplikace.\nNaučte se odpočívat – zařadit do běžného dne pravidelnou odpolední siestu. Pokud jste zvyklí na jakýkoliv druh relaxace, využívejte ji.\nStrach, obavy, úzkost a nervozita mohou bolesti zvýraznit. Je-li to možné, vyřešte situaci, která vám tento stav způsobuje. Není-li to možné, pokuste se naučit různé techniky, které vám tyto nepříjemné stavy pomohou zvládnout nebo požádejte o pomoc psychologa. Může vás užitečné techniky naučit.\nPokud jsou bolesti mírnější, tak si najděte činnost, která může zaměstnat vaši mysl – nějaký druh lehké kreativity (vymalovávání omalovánek, lepení modelů), setkání s přáteli, krátká procházka, poslech hudby nebo audioknihy, četba či sledování televize apod. S velkou pravděpodobností tyto činnosti bolest neodstraní, ale pomohou vám odpoutat pozornost.\nTeplo a chlad – láhev s horkou vodou nebo kostky ledu mohou být účinné pro zmírnění bolesti. Před přiložením na kůži je vždy zabalte do ručníku nebo nějaké tkaniny. Většinou ale poskytnou úlevu jen na krátku dobu a účinnější může být střídání tepla a chladu (např. tzv. šlapací koupele při neuropatiích).\nVždy dbejte na to, abyste seděli pohodlně – způsob, jakým sedíte nebo ležíte může bolest ovlivnit. Ke stabilizaci polohy používejte pomůcky (polštáře, balony apod.).


Debata Aspen institute ukázala, jak nejlépe připravit kvalitní ředitele škol na jejich práci – Praha školská\nDebata Aspen institute ukázala, jak nejlépe připravit kvalitní ředitele škol na jejich práci\nV úterý 1. června pořádal Aspen institute ve spolupráci s odborným partnerem redakce Řízení školy a Národním pedagogickým institutem debatu s názvem Ředitelé ZŠ: Jak se připravit na roli ředitele? Ředitelé základních škol by měli být garanty moderní výuky a jako kompetentní manažeři řídit vzdělání v regionech. Jsou však na tuto úlohu dostatečně odborně připraveni? Kdo by jim měl komplexní podporu poskytovat? A pomůže střední článek, který chystají stát i zřizovatelé? Nejen o těchto otázkách se v debatě hovořilo.\nŘečníci, mezi kterými byli i samotní ředitelé škol, se shodli na tom, že vedoucím představitelům základních škol nejvíce chybí průprava pro vykonávání této náročné a důležité profese. Mnohdy se šéfem školy stávají dosavadní učitelé bez navazujícího vzdělání, jejich výběr bývá víceméně náhodný, zájemců je málo a nový ředitel přichází do neznámého prostředí bez prokazatelných kompetencí. Bez nich však nemůže být tím, kým má být: pedagogickým lídrem, který rozumí nejen moderní výuce, ale zároveň umí vést kolegy, aby se stali dobrými učiteli. Takovými, jejichž pedagogická práce má u dětí ohlas a pozitivní výsledky a oni sami z ní mají radost.\n„Aspirant nemůže čekat, až nastoupí do funkce ředitele, a teprve potom se na tuto roli specializovat. Měl by být již připraven a pracovat na sobě dlouhodobě. Měl by se stát přirozeným lídrem, který na jedné straně nabízí podporu svým kolegům a na druhé straně je svými kolegy vyhledáván,“ řekl Vít Beran z programu Ředitel naživo a ředitel Základní školy Kunratice.\nCestou ke zkvalitnění práce ředitelů jsou možnosti jejich odborné přípravy\nV současné době se k celoživotnímu vzdělávání otevírají nové možnosti. Kromě nabídky Národního pedagogického institutu a studia školního managementu při vysokých školách je to například týmová příprava ředitelů škol a jejich zástupců v rámci programu Ředitel Naživo nebo Akademie Libchavy.\nI na ministerstvu školství jsou si vědomi toho, že je třeba na přípravě ředitelů pracovat. Ministerstvo proto podle Martiny Běťákové, která je vedoucí oddělení podpory škol MŠMT, chystá nový koncept jejich vzdělávání ještě před konkurzem, těsně po něm a během celoživotní učitelské praxe. Zároveň v pilotním projektu vyzkouší takzvaný střední článek – těsnější metodickou spolupráci s vybranými školami a jejich zřizovateli.\n„Musíme ředitelské pozice zatraktivnit, aby se zvýšila ochota pedagogů se o ně ucházet,“ uvádí Běťáková.\nPosun k lepšímu představuje nová konkurzní vyhláška, která výběrové řízení více konkretizuje: uchazeč o ředitelský post musí přesně vědět, co se od něho očekává.\nPodle Ondřeje Andryse, náměstka ústředního školního inspektora, mají ředitelští adepti největší obavy z přebujelé administrativy a vysoké míry zodpovědnosti, kdy ředitel odpovídá téměř za vše. Určitou úlevu by mělo přinést také delegování některých pravomocí na zřizovatele, spádové školy i podřízené. Další zjednodušení představuje unifikace, například používání vzorových dokumentů, které by mohly být uplatňovány všude, a sdílení dobré praxe mezi jednotlivými školami.\nPrávě užší spolupráci mezi učiteli a školskými institucemi prosazuje Akademie Libchavy.\n„Skupinový koučink, profesní síťování, předávání zkušeností a příklady dobré praxe napomáhají k tomu, aby se budoucí ředitelé mohli obohacovat a vzájemně inspirovat. Místo zkoušek získají portfolio ´vychytávek´, použitelných kdekoliv,“ dodává ředitel ZUŠ Štefánikova a lektor Akademie Libchavy Luboš Lisner.\nDebata Ředitelé ZŠ: Jak se připravit na roli ředitele? byla druhou ze série debat na téma ředitelů základních škol. První z nich s názvem Ředitelé ZŠ: Kapitáni českého školství? se zaměřila na důležitost vztahu mezi zřizovatelem a vedením školy.\nRedakce - 3. 6. 2021 16. 6. 2021 Ředitel, Učitel\nPředešlé Předchozí příspěvek: Proč nejdůležitější elektronická součástka dnešní doby chybí?\nPokračovat Následující příspěvek: Školy naběhaly pro Paměť národa přes 46 tisíc kilometrů


Turecko - Toulky Kappadokií *, Last minute zájezdy a letenky\nCena zahrnuje: letenka Praha-Nevsehir-Praha vč. let. tax a poplatků cca 10 500 Kč (na vyžádání možnost letu z Vídně), doprava na místě (minibusem, krátké přejezdy autobusy), ubytování, částečně stravování, vedoucí zájezdu\nCena nezahrnuje: vstupné do objektů, fakultativní programy ( let balónem a program v Istanbulu) a vše ostatní, co není zahrnuto v odstavci "Cena zahrnuje" ( )\npojištění léčebných výloh v zahraničí vč. storna zájezdu do 25 000 Kč za 333 Kč (A25), v případě prodloužení za 444 Kč (A25) ( )\nPoloha: Kappadokie : dva mohutné kužely třítisícových sopek vévodí vulkanické náhorní planině v níž síly eroze vymodelovaly obrovské množství jedněch z nejpůsobivějších skalních útvarů světa. Soutěskami a údolími se skalními věžemi ohromujících tvarů je tu možné procházet týdny. Zrovna tak jako eroze se činili i lidé. Měkké vulkanické horniny se snadno opracovávají a země je tu provrtaná jako ementál. Skoro každé historické sídlo tu má svou podzemní část známo je více než pětatřiceti podzemních měst. V každém údolí jsou tu do skalních útvarů vykutané kostely a kláštery Jejich počet se ve středověku mohl blížit tisícovce v řadě z nich se dochovaly krásné fresky. Kappadokie je jedním z nejvýznamějších center ranného křesťanství.Do skal se tu tesaly ale i obyčejné holubníky stáje a samozřejmě lidská obydlí. V první části našich jarních toulek Kappadokií navštíveme její odlehlejší oblasti a přejíždět mezi nimi budeme minibusem. V centrální Kappadokii nás čeká čtyřdenní trasa kdy půjdeme od městečka k městečku údolími skalních věží na které se podíváme i z ptačí perspektivy při výstupu na vrchol dominantního masivu centrální Kappadokie. Díky jarnímu termínu a trase vedoucí převážně málo navštěvovanými místy se přesvědčíte že i Kappadokií se stále lze pohybovat daleko od davů masové turistiky.\nPoznámka I : Tento zájezd je pořádán ve spolupráci s CK Geos Travel.\nNáročnost programu : Pěší programy jsou lehké zvládne je každý zdravý člověk. Délka denních etap : 5 - 6 hodin chůze s malým převýšením ( S prohlídkami památek a skalních útvarů a s časem na oběd a odpočinek budeme na cestě cca 9 hodin denně ). V případě indispozice vždy existuje možnost pěší program vynechat. Program není vhodný pro lidi trpící silnými závratěmi. Po silnějších deštích může být část cest špatně schůdná cestovní kancelář si v takovém případě vyhrazuje možnost změny pěších tras.


Co je whirlpool? | Spa.cz\nCo je whirlpool?\nAčkoli se jedná o hydromasážní léčivou proceduru provozovanou většinou v lázních či wellness centrech, řada lidí si whirlpool vanu pořizuje také do svých domovů. Pobyt ve vířivé vaně se tak stává běžnou součástí života a jedním ze způsobů, jak po každodenním vypětí odplavit stres a načerpat novou energii. Své uplatnění také velice často nachází jako místo vhodné pro posezení s přáteli.\nVraťme se však k léčivým účinkům masážní vany. Whirlpool vana představuje spojení podvodní vzduchové masáže a masáže vodním proudem. Během posezení v tomto bazénku tak dochází ke zvýšenému prokrvení tkání, urychlení látkové výměny a tedy i vylučování nežádoucích látek z těla. Teplá voda zároveň napomáhá uvolnění svalového napětí a snižuje bolesti pohybového aparátu. Příznivě působí také vztlak vody, neboť ponořením do vody klesá hmotnost těla až o 90 %, což jistě ocení osoby trpící bolestmi kloubů.\nOdpočinek v teplé vodě má také kladný vliv na problémy se spánkem, kdy díky prohřátí organismu dochází k mírnému zvýšení tělesné teploty a tedy i schopnosti usnout. Pára, která vychází z teplé vody, pomáhá uvolnit dýchací cesty a dobrou zprávou pro všechny, kteří trpí problémy s celulitidou, je rovněž skutečnost, že právě hydromasáž je jednou z velice účinných metod napomáhající odstranit její příznaky.\nWhirlpool vana tedy představuje proceduru, která má opravdu široké využití. Jedná se zejména o problémy s pohybovým aparátem, kdy pomáhá ulevit od bolesti a uvolnit ztuhlé svaly i klouby, dále se indikuje při funkčních nervových poruchách, poruchách prokrvení, nespavosti, neurózách, některých kardiovaskulárních onemocněních, při rekonvalescenci poúrazových a pooperačních stavů, otocích a lymfatickém městnání či při potřebě regenerace organismu po nadměrné zátěži.\nAčkoliv lze whirlpool vanu zakoupit a umístit přímo do prostředí domova, ne každý tuto možnost má. Její příznivé účinky na lidský organismus si však můžete vychutnat také během pobytu v lázních Jeseník, Luhačovice nebo v Mariánských Lázních.\nPobyty obsahující whirlpool\nVybrali jsme pro Vás ty nejlepší pobyty z naší nabídky, ve kterých najdete whirlpool. Další procedury a celý obsah pobytového balíčku si můžete zobrazit po kliknutí na tlačítko „Zobrazit pobyt”.\nNechte se rozmazlovat při masáži, rašelinovém zábalu nebo navštivte saunu či fitness centrum. Objevte hotel Panorama a dobijte sílu do dalších dní.


Villa Rivoli Nice Villa Rivoli Nizza Villa Rivoli Nice Español Villa Rivoli Nizza Villa Rivoli Nice Português Villa Rivoli Nice Dansk Čeština Українська Magyar Polski Ελληνικά 日本語 简体中文 한국어 Villa Rivoli Ницца עברית Türkçe عربي\n10, Rue De Rivoli, Nice, Francie\n3-hvězdičkový Villa Rivoli stojí v centru něsta Nice a nabízí knihovnu a golfové hřiště. Tento vynikající hotel representuje starověký styl architektury ve městě Nice.\nCentrum města je zhruba 10 minut pěšky. Hotel sousedí s hospodami, bary a golfovými hřišti a takovými památkami jako Zahrady Alberta I., Théâtre de Verdure a Nice Etoile.\nHotel se nachází u katedrály, muzea a opery.\nTento hotel nabízí 24 pokojů. Všechny jsou vybavené bezdrátovým připojením, přístrojem na přípravu kávy a čaje, osobním počítačem, krbem a telefonem. Pokoje mají výhled na moře. Pokoje nabízí soukromé koupelny a mikrovlnnou troubu, myčku nádobí a vařič pro vlastní užití.\nSnídaně je servírována v restauraci. Hosté mohou jíst v restauraci Ma yucca ~Restaurant Franco a La Maison Bleue, která se nachází jen 5-minut chůze od hotelu.\nHosté budou ubytováni 10 minut chůze od vlakové stanice Gare de Nice-Ville.\nHotel nabízí směnárnu, parkování a výtah a video projektor, promítací projektor a filmový projektor.\nVilla Rivoli nabízí hostům s dětmi kolébku, hřiště a hlídání dětí. Hotel nabízí plachtění, jízdu na koni a cyklistiku a mnoho dalších aktivit na místě.\nVilla Rivoli, Francie\nHorni Pramen Špindlerŭv Mlýn\nZvonarna Ceske Budejovice\nZlaty Andel Český Krumlov\nBoutique L Do Rado Sofie\nHd Františkovy Lázně


Studenti trénovali přípravu japonské pochoutky sushi - První soukromá hotelová škola v Praze\nStudenti trénovali přípravu japonské pochoutky sushi\nDne 5.1. 2016 v prostorách laboratorní kuchyně školy studenti 3.A pod vedením zkušeného kuchaře Davida Sloupa získala prvotní znalosti při přípravě oblíbené japonské pochoutky sushi. Za odborného vedení pana Sloupa připravili maki, urimaki a californian roll. Poté vyrobili wasabi pastu a pikantní mango majonézu. Neopomenutelnou ingrediencí byl růžový zázvor a wakame (salát z mořských řas).\nVšichni studenti se velice aktivně zapojili do příprav a samozřejmě i samotné konzumace. Neopomněli také vzít ukázkové vzorky své práce rodičům. Nyní už jen stačí domů nakoupit ty správné ingredience a začít s přípravou.\nRádi bychom poděkovali panu Davidu Sloupovi za trpělivost a čas, který si na naše studenty udělal. Pevně věříme, že se do školy brzy vrátí a umožní nahlédnout do tajů přípravy sushi i dalším studentům.


Výzva k podání ohlášení k místnímu poplatku za odpad - Obec Trotina\ndeska Informace kanalizace Kolik se platí za vodu Obec odpad povinné informace profil zadavatele rozpočet Svoz odpadu úřad usnesení veřejné zakázky vodné Vyh\nVítejte na stránkách obce Obec Trotina, chcete si nastavit zobrazení:\nHlavní stránka / Volný čas / Události / Výzva k podání ohlášení k místnímu poplatku za odpad\nVýzva k podání ohlášení k místnímu poplatku za odpad\n30 lis 20 pro\nzačíná v úterý 30.11. 00:00 - končí v pondělí 20.12. 00:00\nVýzva k podání\nOhlášení k místnímu poplatku za odpad (formulář na konci textu jako příloha)\nVážení občané a vlastníci nemovitostí na území obce Trotina,\njak již bylo avizováno, k 31.12.2021 skončí současný systém odpadového hospodářství. Změnu je nutné zavést v souvislosti s novým zákonem o odpadech. Dle nové právní úpravy mohou obce od 1. ledna 2022 vybírat úhradu za komunální odpad pouze prostřednictvím jednoho ze dvou nových místních poplatků za komunální odpad, přičemž smluvní úhrada za známky již nebude možná.\nObec Trotina zavádí na základě rozhodnutí zastupitelstva obce místní poplatek za odkládání komunálního odpadu z nemovité věci . Platí se za množství vyprodukovaného odpadu podle zvolené kapacity sběrné nádoby.\nOd roku 2022 tedy nebude možné pokračovat ve „známkovém smluvním systému“, který u nás v současné době funguje. Pokud by tak obec činila, jednala by v rozporu se zákonem. Zastupitelstvo obce vydalo dne 22.11.2021 zcela novou obecně závaznou vyhlášku č. 1/2021 o místním poplatku za komunální odpad, a to s účinností k 1. lednu 2022. Předmětem poplatku za odkládání komunálního odpadu z nemovité věci je odkládání směsného komunálního odpadu z jednotlivé nemovité věci zahrnující byt, rodinný dům nebo stavbu pro rodinnou rekreaci, která se nachází na území obce.\nVýše poplatku bude záviset na množství vyprodukovaného odpadu, proto bude nutné co nejvíce třídit. Plátcem poplatku je buď společenství vlastníků jednotek, pokud pro dům vzniklo, nebo vlastník nemovité věci. Plátce poplatku je povinen vybrat poplatek od poplatníka. Poplatníkem je buď fyzická osoba, která má v nemovité věci bydliště, nebo vlastník nemovité věci, ve které nemá bydliště žádná fyzická osoba. Pojem bydliště vymezuje § 80 občanského zákoníku (místo, kde žije, kde se zdržuje, kde má majetek). Tento způsob motivuje k menší produkci odpadu a k třídění, protože výše poplatku v určité míře odpovídá množství vyprodukovaného odpadu.\nBude zavedena jednotná četnost svozů při frekvenci: 1 x měsíc (tj. 13 x rok) a 1 x 2měsíce (6 x rok – doporučeno pro rekreanty). Proto apelujeme na vhodně zvolenou velikost nádoby pro každou domácnost, kterou si vlastník zajistí sám. Možnosti jsou 110 l, 120 l, 240 l .\nNemovitost, která je celoročně mimo svozovou trasu – Končiny (svozová firma tam nezajede), bude moci na místo známky na nádobu využít pytle (označené). Tyto nemovitosti budou jasně určeny číslem popisným.\nCeny na rok 2022 - četnost svozů 1x měsíc (13 x rok), cena 0,80 Kč/l odpadu, velikost nádoby si zvolí každý sám\nNádoba 110 l (plechová\nNádoba 120 l (plastová)\nNádoba 240 l (plastová)\nCeny na rok 2022 - četnost svozů 1x dva-měsíce (6 svozů za rok), doporučeno pro rekreanty. Cena 0,80 Kč/l odpadu, velikost nádoby si zvolí každý sám\nNemovitosti celoročně mimo svozovou trasu (Končiny)\nPytel – domluva na OÚ Trotina\nPokud bude nemovitost/domácnost potřebovat více nádob, musí si i na každou další opatřit známku v ceně ročních vývozů.\nK poplatku se pomocí formuláře OHLÁŠENÍ k místnímu poplatku přihlásí všechny nepodnikající fyzické osoby, které vlastní na území obce nemovitost (rodinný dům, rekreační objekt, byt, apod.). Jen pro upřesnění, většina z vás nepocítí téměř žádnou změnu, protože již dnes využíváte pro svoji domácnost popelnici na odpad, na kterou si každý rok kupujete známky. Nově zaplatíte obci poplatek, za který dostanete roční známku na popelnici. Proto se změny neobávejte.\nVšichni občané a všechny nepodnikající fyzické osoby, které vlastní na území obce Trotina nemovitost (rodinný dům, rekreační objekt, byt, apod.) bez ohledu na to, zda mají v obci trvalý pobyt, budou povinni splnit ohlašovací povinnost prostřednictvím formuláře ohlášení k místnímu poplatku.\nOsoby, které vlastní více takových objektů, přihlásí všechny nemovitosti. V praxi to znamená, že na 1 domácnost (RD, RO, byt apod.) připadne 1 nádoba na odpad (popelnice) a zároveň povinnost úhrady místního poplatku za každou nádobu (každou nemovitost, ať je obývaná nebo není).\nPovinnost úhrady místního poplatku se vztahuje i na poplatníky (vlastníky RD, RO, bytových jednotek atp.), kteří nádobou disponovat nebudou. Minimální základ poplatku činí 60 litrů na 1 bydlící osobu (poplatníka) za 1 měsíc.\nZákladem poplatku je objednaná kapacita soustřeďovacích prostředků (popelnic) pro každou nemovitou věc na kalendářní měsíc.\nV případě, že v nemovité věci nemá bydliště žádná fyzická osoba, odvádí se poplatek za minimální základ, kterým je 60 litrů/měsíc.\nPokud není pro nemovitou věc objednán žádný soustřeďovací prostředek, odvádí se minimální základ za každou osobu, která má v nemovitosti bydliště.\nNové odpadové známky budou vydávány ohlášeným plátcům od 15.12.2021 do konce ledna 2022.\nOsoby fyzické podnikající nebo právnické, nebudou do obecního systému zapojeny a uzavřou si vlastní smlouvu se spol. Marius Pedersen a.s. (odpad z podnikatelské činnosti). Tuto skutečnost doloží obci kopií smlouvy, nebo čestným prohlášením. Stejným způsobem si zařídí i svoz tříděného odpadu.\nSledujte prosím stránky obce a vývěsní tabule. Formulář „OHLÁŠENÍ PLÁTCE POPLATKU - Místní poplatek za odkládání komunálního odpadu z nemovité věci“ je k dispozici na obecním úřadě, nebo na webových stránkách obce.\nVyplněné OHLÁŠENÍ prosím podejte na Obecní úřad Trotina nejpozději\ndo 20.12.2021 (včetně).\nInformace na tel. 725081225\nJeště pár slov a čísel k odpadovému hospodaření v naší obci\nObec Trotina doposud z velké části (cca 65%) dotuje odpadové hospodářství. Za obcí jde celý tříděný odpad, velkoobjemový a nebezpečný odpad. Doposud si občané přispívali pouze na svoz svého komunálního odpadu a na těchto nákladech se přímo nepodíleli. I po zavedení nových poplatků bude obec na odpad doplácet, jen se snažíme systém nastavit tak, aby to nebylo v takové výši.\nNáklady za rok 2020, které hradila obec:\nTříděný odpad rok 2020\nVelkoobjemový odpad – 2x rok 2020\nNebezpečný odpad – 2x rok 2020\n59 871 Kč\nTřídící sleva (závisí na množství vytříděného odpadu)\nNejlepší odpad je ten, který vůbec nevznikne\nTímto heslem se musí začít řídit i města a obce, pro které dosud snížení množství komunálního odpadu nebylo prioritou. Do roku 2030 musí totiž ČR recyklovat o třetinu více odpadu, než v současné době. Ve stejném roce také začne platit úplný zákaz skládkování recyklovatelných odpadů. Zákonodárci stanovili tyto cíle v novém zákoně o odpadech, který vstoupil v účinnost od 1. ledna 2021.\nStanovení poplatku je výhradně záležitostí obce (většina obcí systém nakládání s odpady poměrně výrazně dotuje a občané neplatí plné náklady), ale pokud bude obec snižovat množství odpadů, které směřují na skládku, pak bude moci využít tzv. třídicí slevu, kterou nový zákon o odpadech přináší. Nastavena je tak, aby se obce zaměřily na třídění a nebyly ony samy, ani jejich obyvatelé dotčeny zvýšením skládkovacího poplatku.\nNa třídicí slevu dosáhnou všechny obce?\nV souladu s evropskými recyklačními cíli nový odpadový zákon o odpadech zavádí postupné zvyšování poplatku za ukládání využitelných a recyklovatelných odpadů na skládky, a to ze současných 500 Kč za tunu uloženého komunálního odpadu na 800 Kč v roce 2021, v roce 2023 na 1 000 Kč, v roce 2025 na 1 500 Kč až na 1 850 Kč v roce 2029. Za zvyšováním poplatku stojí podle Ministerstva životního prostředí motivace pro odklonění využitelných a recyklovatelných materiálů ze skládek a nastartování recyklačního průmyslu. Třídicí sleva je novým nástrojem na snižování množství komunálního odpadu ukládaného na skládky. Nastavena je podle množství odpadů uložených na skládky za rok na obyvatele. Dosáhnou na ni všechny obce, ale bude pouze na nich, jak dlouho tuto slevu budou v daném roce čerpat. Každá obec na začátku roku ví, jaké množství odpadu bude moci v daném roce na skládku uložit za sníženou sazbu. V roce 2021 je na obyvatele limit 200 kg uložených komunálních odpadů na skládky. V roce 2022 to bude 190 kg/obyvatele a v dalších letech se množství dále postupně snižuje. Je na obcích, jakým způsobem budou slevu čerpat, ale budou muset mít jasný přehled o tom, kolik odpadů na skládky uložily a v okamžiku překročení limitu začít aplikovat standardní sazby, které určuje zákon. Sleva se uplatňuje na příslušný rok. Do vyčerpání množství odpadů ukládaného na skládky bude obec platit za komunální odpad 500 Kč/t.\nPro naši obec to znamená, že abychom dosáhli v tomto roce na třídící slevy, musíme mít maximálně 18,6 tun směsného odpadu za rok 2021. Při snižování množství kg na občana a stejném počtu obyvatel, by to v roce 2029 mělo být 12,5 tuny. K tomu, abychom měli co nejméně směsného komunálního odpadu přispěje JEN OMEZENÍ ODPADŮ JAKO TAKOVÝCH A DOBRÉ TŘÍDĚNÍ.\nJe důležité, aby občané co nejvíce odpad třídili. Svým odpovědným přístupem k třídění komunálního odpadu mohou občané ovlivnit výši nákladů za provoz systému nakládání s odpady, které se promítají do poplatku za odpad. Zodpovědným tříděním umožní obci využít tzv. třídící slevu a tím podpoří snížení nákladů na svoz a likvidaci odpadu, díky čemu se nebude zvyšovat poplatek za odpady.\nvyzva-k-ohlaseni-sko-kapacita-nadoby(PDF, 84 kB)\nohlaseni-sko-kapacita-nadoby(ODT, 45 kB)\nzačíná v pondělí 27.12. 00:00 - končí v neděli 2.1. 00:00\nNahlášení stavu vodoměrů k 31.12.2021\nŽádáme odběratele pitné vody o nahlášení stavu vodoměrů k 31.12.2021. Předem děkujeme, starostka\nODPADY - letošní poslední svoz - pondělí 20.12.2021\nVážení občané a majitélé nemovitosí na území obce Trotina.\nUpozorňuji Vás, že od 1.1.2022 budou vyváženy pouze popelnice s nalepenou známkou Marius Pedersen na vývoz 1x4týdny(modrá) nebo 1x8týdnů (fialová).\nFormulář pro OHLÁŠENÍ PLÁTCE POPLATKU pro místní poplatek za odkládání komunálního odpadu z nemovité věci\nVyplněný formulář prosím podejte nejpozději do 20.12.2021 na OÚ Trotina. Děkujeme.\nohlaseni-sko-kapacita-nadoby-1(ODT, 45 kB)\nNové obecní vyhlášky o systému odpadového hospodářství a místním poplatku najdete na úřední desce\nObecně závazné vyhlášky najdete v sekci "Úřad" - "Úřední deska"\nZastupitelstvo se na své schůzi nakonec dohodlo na přijetí OZV o místním poplatku za odkládání komunálního odpadu z nemovité věci. Znamená to, že každá nemovitost si zvolí objem popelnice (sběrné nádoby) a četnost svozů (na rok 2022 máme objednány měsíční a dvouměsíční svozy). Podle toho se stanoví poplatek. Ten činí pro rok 2022: 0,8 Kč/l objemu sběrné nádoby.\nzačíná v neděli 28.11. 14:00 - končí v 21:00\nObecní úřad Trotina\nRozsvícení vánočního stromu na Trotině\nPřijďte s námi rozsvítit vánoční stromeček, vyrobit betlém, zazpívat Ježíškovi na cestu a sousedsky pobejt. Zve spolek pramene Trotiny.\n© 2022 Obec Trotina | Prohlášení o přístupnosti | Pro slabší zrak | Mapa stránek


Faerské ostrovy jako dějiště nové Bondovky – Travel Adventure\nDaleko v Norském moři mezi Islandem a Norskem se nachází autonomní oblast Dánska. Nejkrásnější ostrovy na světě, alespoň pro mě. Oprávněně patří na seznam mých snů, kam se chci alespoň jednou v životě podívat. Bojím se však toho, že nynější natáčení přiláká do oblasti více turistů, než je zdrávo.\nPřírodní poklady jako jsou Faerské ostrovy je třeba si hýčkat. Co by turisty naopak mohlo odlákat je cena dopravy. Celý pobyt na ostrovech se může klidně vyšplhat do řádu deseti tisíců korun. Tak uvidíme.\nPodle zdrojů se právě natáčecí štáb nachází na ostrově Kalsoy, který je znám pro svou nedotčenou přírodu, strmé až vražedné útesy a klikaté cesty skrze nebeské hory. Ostrov je plný nádherné panenské přírody, včetně drsného pobřeží. Lodě pak do přístavu bezpečně navádí maják Kallur. Natáčet by se také mělo kolem vesnice Trøllanes.\nFilm se v letošním roce natáčel také v Itálii a na Jamajce. Následující řádky čtěte jen v případě, že chcete znát děj filmu. Agent bond si užívá svůj důchod na Jamajce, aktivní službu už dávno ukončil, avšak nebyla by to Bondovka, aby se něco nestalo a Bond se tak musel vrátit. Na Jamajku za ním přijíždí jeho starý přítel z CIA a žádá o pomoc. Společně se pak vydávají na záchrannou misi, ve které je hlavním úkolem zachránit vědce. Avšak mise bude mnohem zrádnější.\nFilm se dostane do kin zhruba někdy v dubnu příštího roku.\nLast modified: 29. 10. 2019\nŘím zdražuje vstupenky do Kolosea


Webkamera Železná Ruda - Nad nádražím | lyžování.cz\nWeb kamera - Železná Ruda - Nad nádražím\nDomů » Skiatlas » Česká republika » Železná Ruda - Nad nádražím » Webkamera\nŽelezná Ruda - Nad nádražím web kamera online\nWebkamera je umístěna v lyžařském areále Železná Ruda - Nad nádražím, Šumava, Česká republika.\nDalší informace o areále Železná Ruda - Nad nádražím [Česká republika]. Sněhové zpravodajství Železná Ruda - Nad nádražím. Základní předpověď počasí.\nWebkamera - Železná Ruda - Nad Nádražím:\nWeb kamera online - Železná Ruda - Nad nádražím:\nPřímý link na webkameru z areálu Železná Ruda - Nad nádražím.


Tradice nade vše. Krédo majitelů domů v centru Berouna | E15.cz\nExkurzí po berounském Husově náměstí zjišťoval týdeník Sedmička, které historické domy v centru města slouží dodnes k bydlení a ve kterých jejich majitelé podnikají. Během několika dní jsme vstoupili téměř do všech historických objektů mezi radnicí a obchodním domem Baťa. Ctili jsme přání některých majitelů nezveřejňovat jejich totožnost. Podle většiny dotázaných podnikatelů z centra Berouna patří k největším patriotům Husova náměstí uzenář Václav Šmejkal, který prodejnu „Na Vejstupku“ provozoval už za minulého režimu. V kostkované pepito blůze jej mezi řezníky najdete i dnes, nad svým řeznictvím dodnes bydlí.\nMezi starousedlíky patří také radní a po odstoupení ministra kultury Jiřího Bessera z funkce starosty také nový místostarosta Berouna Miroslav Endrle. V roce 1921 koupil objekt č.p. 89, tak zvaný Frišmanovský dům, jeho dědeček. „Po znárodnění a vyvlastnění domu tady podnik Drobné zboží vybudoval socialistickou drogerii. Po restituci jsem zubožený a zruinovaný dům začal rekonstruovat,“ říká Endrle. Podobný úděl čekal po revoluci i ostatní majitele domů na Husově náměstí.\n1. Škola s duchem dědy\n„Pradědeček byl trulářem a v letech 1870 až 1880 dal domu novou střechu s výškou krovu téměř jedenáct metrů. Údajně tam sušil dýhy, dokonce se po něm zachoval intarzovaný nábytek,“ vzpomíná spolumajitel jazykové školy a cestovní kanceláře Lingua Tour Jiří Vavrečka. V 50. letech minulého století komunisté dům č.p. 78 znárodnili. Byty spravovalo bytové družstvo, v obchodech se vystřídal Pramen s cukrárnou a mlékárnou, druhý krámek užíval dlouhodobě podnik Zelenina. „S nostalgií a vděčností vzpomínám na dědečka, který ho, ačkoli dům nebyl jeho, ze skrovné penze a za pomoci mých rodičů udržoval. Aby do něj alespoň nezatékalo,“ vzpomíná Vavrečka. Společně s chotí dům v centru ihned po revoluci zrestituovali a začali mu vracet jeho zašlý lesk a slávu. Poslední opravy objektů dnešní jazykové školy manželé Vavrečkovi dokončili v polovině září.\n2. U korun už nehučí\nHotel U Tří korun znají pamětníci především díky plzeňské dvanáctce a „hotovkám“ pivnice, které nikdo neřekl jinak než Hučák.\n„Hluk z této restaurace byl na historické centrum Berouna už příliš. Dnes jej využívají čínští nájemníci,“ řekl majitel Tibor Mészároš. V „Číně“ U tří korun pracoval jako vrchní od poloviny 70. let minulého století. Po revoluci objekt v centru města koupil.\nPrvní zmínka o domu pochází už z doby okolo roku 1500, kdy jej vlastnil soukeník Jaroš. „Po smrti majitele Jana Albína z Jenčova prodal dům jeho dědic Lukáš Vodňanský v roce 1652 Matyáši Rousovi za dvě stě dvacet pět kop grošů. O rok později už je doloženo, že Rous zde provozoval hostinec,“ popisuje Mészároš starší, který dnes investuje hlavně do renovace historického sálu vzadu za bývalým Hučákem.\n3. Advokáti nad lékárnou\nDům č.p. 44 postavil v roce 1930 Bedřich Hořínek proto, aby v něm byla lékárna. A lékárna je v něm i dnes. Za socialismu komunisté sice svěřili objekt do hospodaření OÚNZ v Berouně. V 80. letech převzalo hospodaření domu ministerstvo vnitra, které jej rekonstruovalo pro potřeby Správy sboru národní bezpečnosti v Berouně. Restituenti pak dům prodali. „V roce 1998 jsem dům zakoupila a postupně nechala opravit. V přízemí je nadále lékárna, v prvním patře je advokátní kancelář. Nahoře a ve druhém patře jsou pak dva byty,“ uvedla berounská advokátka Zdeňka Mužíková, podle níž byl dům ve své době postaven velmi moderně. Vnější vzhled zůstal zachovaný až do dneška a současná majitelka na momentálním uspořádání a užívání nehodlá nic měnit.


Levný studentský mobilní tarif | Úspory.cz\nÚspory.cz >> Levný studentský mobilní tarif\nLevný studentský mobilní tarif\nJe známo, že studenti mají obvykle hluboko do kapsy. Studium je náročné na čas i peníze. Ač si studenti snaží přivydělat na brigádách, získat dostatek financí na studium i volný čas není vůbec snadné. Používání chytrého mobilního telefonu je však pro dnešní studenty nutností. A proto se studentům snažíme vyjít vstříc a nabízíme jim výhodný mobilní tarif pro studenty.\nStudenti si mohou vybrat takový tarif, který přesně odpovídá jejich stylu používání mobilního telefonu. Někteří více volají, jiní naopak vše vyřídí přes internetové připojení. Na TeleUspory.cz si každý student vybere svůj ideální mobilní tarif.\nMobilní tarif pro studenty\nDnešní studenti jsou zvyklí vše vyřizovat na internetu. Na TeleUspory.cz si svůj nový tarif vyřídí během pár minut online. Nemusí chodit na žádnou pobočku mobilního operátora. Vše je snadné a jednoduché. Navštivte stránky TeleUspory.cz a přesvědčte se sami, že změnit mobilního operátora je záležitostí na pár minut. Váš čas i peníze za to jistě stojí.


Právě je sob kvě 25, 2019 12:11 am\nNapsal: stř čer 18, 2014 10:58 am\nTak ja som rozhodnuty prist, je teraz otazne ci aj s Majkou. Este nevie ako tam bude robit, takze ja pocet este upresnim . Zavolam aj Pyckovi a Hecovi ci sa nepridaju ;\nNapsal: stř čer 18, 2014 12:02 pm\nNapsal: stř čer 18, 2014 2:14 pm\nDovezes nám ukázat nějakou novo ženu?\nNapsal: stř čer 18, 2014 5:18 pm\ndorazim bez ubytovaní dle programu\nNapsal: stř čer 18, 2014 6:01 pm\nVyzerá to tak, že by som mohol prísť aj s polovičkou... Nalákal som ju na ten hrad a jaskyňu\nNapsal: stř čer 18, 2014 7:28 pm\nTak předběžně chata super byl bych ale ve stanu . Jinak potvrdím až v srpnu dříve to nejde nevím jak to bude s prací.... A navíc u nás jsou Hody takže to bude celkem pakárna nějak to budu muset vymyslet ...\nNapsal: stř čer 18, 2014 7:38 pm\nNemůžu říct jistě, protože mám ten víkend v práci inspekční službu. Už jsem uvažoval, že to zkusím s někým vyměnit, protože bychom potřebovali ještě někde vmáčknout dovolenou, ale to závisí na tom, jak se v práci prostřídáme.\nNapsal: čtv čer 19, 2014 6:43 am\nPro Mertena- dle majitelé malé plemeno znamená pes který nic neponici.\nJaxi super, konečně poznáme tu paní co ti kroutí hlavou.\nSanty snáz se, jste tradiční ucasnici, chyběli by jste\nJinak jsem mluvil s majitelem a počítá snami.\nNapsal: čtv čer 19, 2014 8:00 am\nTak to je ok Fíba ničí jen předsudky Takže si piš 2 lidi,stan a jedno bojový vemeno.\nNapsal: čtv čer 19, 2014 11:46 am\nžiju a na sraz dorazím (díky za pozvání, Peggy), tentokrát i s Jůliánou. Budeme předtím týden blízko Zvolena, tak kdyby někdo cestou na sraz potřeboval v pátek nabrat (2 místa), tak to není žádný problém. Stan a spacáky budeme mít s sebou, takže taky np.\nTo vše zatím na 90%, s jistotou budu vědět během týdne\nNapsal: čtv čer 19, 2014 2:33 pm\nse nám rýsuje pěkná akcička\nNapsal: čtv čer 19, 2014 2:47 pm\nNo to by mohl být i rekord, co do počtu\nNapsal: čtv čer 19, 2014 8:05 pm\nOK, doma schváleno. V pátek k večeru dojedeme na ( chatu) chalupu. Zapsáno v kalendáři!!!\nNapsal: pon čer 30, 2014 1:39 pm\nMno uvidime, uvidime\nNapsal: ned črc 27, 2014 7:35 pm\nslíbil jsem Vám že se stavím v sobotu, ale vzhledem k okolnostem na baráku (skluz, stěhování) je to ohroženo. Uvidíme.


Učitelé odborných předmětů (kromě pro žáky se speciálními vzdělávacími potřebami)/učitel výtvarné výchovy v 1. stupni ZŠ s angličtinou (rodilý mluvčí) Volná pracovní místa přehledně na ExpertPrace.cz\nUčitelé odborných předmětů (kromě pro žáky se speciálními vzdělávacími potřebami)/učitel výtvarné výchovy v 1. stupni ZŠ s angličtinou (rodilý mluvčí)\nmísto výkonu práce: Mílová č.p. 697/2a, Libuš, Praha 4 kontakt: Rose Lenka Mgr., tel.: 724980809, e-mail: Kontaktujte nás cez kontaktní formulář. Hledáme učitele - rodilého mluvčího s aprobací výtvarná výchova pro 1. a 2. stupně základní školy, ideálně s nostrifikací\nUčitelé všeobecně vzdělávacích předmětů na středních školách/Učitelé anglického jazyka - rodilý mluvčí\nKont. os.: Ing. Hana Kašáková, tel. 241 001 727, e-mail: Kontaktujte nás cez kontaktní formulář. - Výpis z rejstříku trestů Učitel anglického jazyka - rodilý mluvčí...\nUčitelé odborných předmětů (kromě pro žáky se speciálními vzdělávacími potřebami)/Učitel odborných předmětů - ošetřovatelství\nKontakt emailem. Požadované vysokoškolské predagogické vzdělání pro SŠ - ošetřovatelství. Výše platu uvedená v TT - 12 zavísí od...\nUčitelé a vychovatelé pro osoby se speciálními vzdělávacími potřebami/Vychovatel/ka\nVYCHOVATEL/KA Náplň práce: Zajišťuje výchovnou činnost zaměřenou na rozvoj osobnosti klientů. Organizuje volnočasové aktivity. Zajišťuje...\nUčitelé odborných předmětů (kromě pro žáky se speciálními vzdělávacími potřebami)/Učitel odborných předmětů elektrotechniky, elektrotechnických měření\nMísto výkonu práce: Ječná č.p. 517/30, Praha Prvotní kontakt:224941469, 8-15 hod Spolehlivost, zodpovědnost a aktivní přístup k budování...


Dva ze tří kuřáků zemřou na následky svého zlozvyku, tvrdí studie — HlídacíPes.org\nWouter Walmink, zdroj\nDva ze tří kuřáků zemřou na následky svého zlozvyku, tvrdí studie\nNapsal/a Libor Stejskal 1. března 2015\nAustralští vědci sledovali v uplynulých šesti letech více než dvě stě tisíc kuřáků i nekuřáků starších 45 let a dospěli k závěru, že tabák škodí ještě více, než se předpokládalo. Dosud se mělo za to, že na nemoci související s kouřením – jako je rakovina či srdeční onemocnění – umírá každý druhý vyznavač nikotinu. Nejnovější výzkum zvedl toto číslo na 67 procent.\nAustralští vědci dále tvrdí, že vykouří-li člověk deset cigaret denně, má dvakrát větší šanci, že zemře předčasně. V případě dvaceti cigaret se riziko zvětšuje čtyřikrát až pětkrát.\nStudii zveřejnil odborný server BMC Medicine a informovala o ní internetová sekce britského deníku The Independent.\nO deset let dříve…\nV České republice kouří zhruba 2,3 milióny lidí. Podle údajů z nového výzkumu zemřou pravděpodobně v průměru o deset let dříve než ti, kdo nikdy nekouřili či přestali dostatečně včas na to, aby se jejich organismus dokázal zregenerovat. „I když v Austrálii kouří srovnatelně méně lidí než jinde, ukazuje se, že zdejší kuřáky ohrožuje riziko předčasného úmrtí třikrát více než nekuřáky,“ uvedla vedoucí projektu Emily Banksová pro BBC. Zároveň potvrdila, že podle jejich odhadu umírají kuřáci o deset let dříve než nekuřáci.\nV Austrálii klesl počet kuřáků o patnáct procent poté, co země mezi lety 2010 a 2013 uzákonila povinnost prodávat cigarety v unifikovaném, graficky nepřitažlivém balení s naturalistickými fotografiemi následků nemocí spojených s kouřením. Výzkum tvrdí, že právě toto byl důvod, proč řada Australanů cigaretu definitivně odložila.\nOtázkou je, proč lidi vlastně kouří. Jako nekuřačka to prostě nechápu. Ovšem. Znala jsem jednu paní, která tvrdila že chce zemřít pokud je hezká. Tvrdila, že nechce být starou a nehezkou mrtvolou …\nVažme si kuřáků za jejich hrdinství a odhodlání ničit si své zdraví aby ve státní kase byly peníze na léčbu rakoviny dětí. Nekuřáci jsou zbabělí lakomci myslící jen na sebe.\nMalá potíž je v tom, že i když celýživot platí jako do státní kasy mourovatí, ani zdaleka to nestačí na uhrazení nákladů za průměrnou léčbu rakoviny nebo jiné nemoci kouřením vyvolané. Aby bylvýsledek kladný, museli by všichni kuřáci s prvníkrabičkou podepsat reverz, že v případě onemocnění nebudou chtít být léčení na vrub solidárního pojištění.


B.K.T., spol. s r.o. - Vývěvy - SZO\nProdukt: Rotační vývěva\nSZO - rotační vývěva\nRotační vývěvy SZO jsou určené k odsávání vzduchu, plynů a par mechanicky čistých, případně částečně znečištěných (rozměr pevné částice do 0,1 mm). Vývěvy SZO jsou určené hlavně pro potravinářský, chemický, hutnický a stavební průmysl.\nRozsah kyselosti pH při 20 °C\nMateriálové provedení LN, LC\nMateriálové provedení LB\nMateriálové provedení ZC\nRotační vývěvy SZO jsou horizontální, jednočinné stroje. Podle toho, zda je plyn nasáván a vytlačován na obou stranách, nebo na jedné straně oběžného kola, dělí se vývěvy na dvojstranné a jednostranné. Stator vývěvy tvoří tenkostěnné těleso válcovitého tvaru. Vůči rotoru je excentricky uložen. Rotor vývěvy se skládá z oběžného kola uloženého na hřídeli a pouzder.\nv provedení 00 měkká provazcová\nv provedení 100 mechanická\nv provedení 102 mechanická, do prostředí s nebezpečím výbuchu\nVývěvy řady SZO v provedení 102 jsou určené pro práci v prostředí s nebezpečím výbuchu a jsou charakterizované jako:\nStrojní zařízení skupiny I kategorie M2 (zařízení pro prostory SNM 2 a SNM 1) a používají se na odsávání tetanových směsí v mobilních nebo stálých degazačních stanicích.\nStrojní zařízení skupiny II kategorie 2 (zařízení pro prostory SNV 2 a SNV 1) teplotní třídy T4 (max. povrchová teplota do 135 °C), určeno pro výbušnou atmosféru tvořenou parami, plyny nebo mlhami ("G") a používají se na odsávání vzduchu nebo plynů odpovídajících zápalnými vlastnostmi plynům skupiny IIB. Použití vývěv pro určitý plyn je nutné konzultovat s výrobcem z důvodu posouzení korozních vlivů.\nex II 2G IIB T4 - SNV 1, SNV 2\nex I M2 - SNM 1, SNM 2\nLN - těleso, víko tělesa, víko ucpávky, ložiskové těleso, ventilové rozváděcí desky jsou z šedé litiny, hřídel je z konstrukční oceli, oběžné kolo z bronzu.\nLC - těleso, oběžné kolo, víko tělesa, víko ucpávky, ložiskové těleso, ventilové rozváděcí desky jsou z šedé litiny, hřídel je z konstrukční oceli.\nLB - těleso, víko tělesa, víko ucpávky je z šedé litiny, oběžné kolo, pouzdro ucpávky, ventilové rozváděcí desky, pouzdro ucpávky jsou z bronzu, hřídel je z konstrukční oceli.\nZC - díly přicházející do styku s čerpaným médiem jsou z korozivzdorné oceli.