Zdaleka mě nestrašej tolik jako tito:\nSám sobě a denně!\nTo jste vystihl velmi přesně.\n68 podávám referát po pivu. Můj přítel Iránec se nechá ptát proč se každý rok zabije tolik lidí v Americe v autech a tolik lidí postřílí. Potom vám vzkazuje že s váma souhlasí v tom, že president Iránu je možná ještě větší blbec než president USA ale přesto mu drží palce a s ním všichni nenáboženský Iránci. Je taky hrozně rád že konečně zbytek světa vidí to co oni viděli už dávno, a to jak Amerika manipuluje světem k jejich prospěchu bez ohledu na následky pro místní obyvatele. Jo a ještě vám vzkazuje že je dobře že si myslíte že jsou to neschopný a negramotný pitomci, aspoň se budete moct divit. Já osobně vám vzkazuju že jestli vás za tohle dobře neplatěj tak ze sebe děláte pitomce zadarmo.\nModerní státy pokud by jimi chtěli zůstat a neuvrhout se do doby kamenné, by si měli uvědomit co je tady prioritní a co podružné. Pokud honba za surovinama a odbytem nás žene do záhuby, bylo by modernější a chytřejší upustit od nepodstatného k záchraně podstatného. Pokud takto neudělají, tak se za rozumné živočichy vydávají neprávem. Největší a nejvíc neudržitelnou pitomostí ekonomů minulého a bohužel i nynějšího století je potřeba neustálého růstu. Tento je potřeba jenom proto že ta ekonomie je hnaná dluhem, který se musí z něčeho zplácet. Kam to vede víme a pokud tam nechceme, budeme se muset smířit s tím že mít se stejně slušně jako vloni je lepší než jak to je teď, což je vloni jsme si nalhávali že se to letos zaplatí a pak bude dobře, což se samozřejmě nestalo, ale příští rok už určite.\nTrochu mimo ale kam to jinam dát?\nPokud se někdo z vás skutečně zajímá co si myslí Iráčani, tak doporučuju tento blog. Specielně poslední článek o rekonstrukci vybombardované rafinerie po minulé válce v době sankcí.\nLeho, sfc, Jelen, Hlavacek, 68 a ostatní reinkarnace need not bother.\nOd nich se světovlády nedočkáte, jsou to slušní lidé, dalailámu a Chomskýho jsem dokonce viděl na vlastní oči na přednáškách v B.C.\n651,000,000,000 minus jeden je nějaký řešení???\nJelikož o mně nic nevíte musíte si myslet že moje myšlenky jsou tak naprosto škodlivé že ač se jich nikdo nedrží, ohrožujou existenci lidstva. Nebojsa Nebojsa, není to tak nebezpečný.\nKdyby lidi dodržovali alespoň neubliž mě by to stačilo.\nJsem sám sobě zodpovědný pouze za sebe, do celé situace co je prospěšné celku vidím přesně natolik jako vy, t.j. vím hovno. Počítač jsem nevyrobil, jestli je internet závadný životnímu prostředí nevím ale mým odpojením bych to nezachránil, leda bych se ušetřil poznámek jako je vaše. Diskutuji, pronáším vlastní názory, patent na rozum nevlastním. Vy ano?\nVzpominam si velmi dobre, ze pred nejakymi 20 lety vedci pred touto zkazou varovali.\nA těch dvacet let se ztrávilo snahou jim to vyvrátit, místo s tím něco dělat. Jako kdyby se nám něco tak strašnýho stalo udělat něco proti tomu, i kdyby to nutný nebylo. Ale holt v tom žádný prachy nejsou. V ničení je jich spousta.\nPlýtváte časem Pane Petře.\nTa chyba byla do nás lidí tvrdě vtloukána po desítky let reklamama, tiskem, televizí a dnes i dokonce po telefonu. Nutit nás kupovat a neohlížet se a dopad. Vemte si takovej ATV neboli all terrain vehicle. Toto bylo vyvynuto pro military, má to možná rozumný použití taky i v lesnictví a záchraně. Co se ale stalo, že se to prodává a dokonce i pro děti na blbnutí. Je to výbornej byznys. Problém je že s tím musej někde jezdit a tu škodu, co napáchaj si asi nedovedete představit. Lumpárna, podporovaná obchodem a státem, která k ničemu jinýmu než k ničení a případnému sebezabití (to se taky stává)není. Skuste si ale stěžovat, na policii vám řeknou že si nikdo nestěžuje. Když si promluvíte s místními lidmi, tak ti vám řeknou že si všichni stěžujou a to denně, jenže se to nebere vážně. A to to ještě plejtvá benzínem jen tak pro srandu.\nJá ho poznám už po hlase.\nObávám že ano\nLidsvo jako masa potlačilo již dokonale jakýkoliv pocit soucitu. Jsou jedinci, ale společnost jako taková klidně přejde mlčením nejhorší svinstva. Dokavaď takový pocit znovu nenabydeme a nezahrneme to něj i zvířata, tak budeme jeden z druhým zacházet jako dnes.\nNo ta říše by asi bylo trochu moc. Co mikroříše?\nTy vlády ale s námi hráli nepoctivou hru už mnohem dřív. Americké kofbojky z Hollowůdu nám lhali o historii také. "The good guys had never won!" A proto to tak vypadá. Demokracie, jako každá jiná -cie nebo -ismus je jen tak dobrá jako její nejhorší člen vlády. Jelikož k z volení je potřeba finanční a vlivnou podporu kterou lze získat jen od lidí co z toho budou něco mít až vás nechaj zvolit, korupce je vrozená do systému. Měli bychom větší šanci na spravedlnost doufat že se narodí spravedlivej král v absolutní monarchii. To se alespoň stát může.\nTakže podle této historické souvislosti je růžová budoucnost Iráku zcela jasná. Napřed se stane zábavním parkem pro nudící se evropany a američany s mnoha hernami a bordely, pracovní příležitosti budou jen kvést, ať už jako číšník, servirka, prostitutka nebo croupier. No a pak je to přestane bavit a přijde nějakej Al-Někdo ála Fidél, a bude to. Vše bude v naprostým pořádku. Z historie je teda jasné že vymýšlet si nepravdivé důvody je světu prospěšná aktivita. Jestli ale není ferdaX zase nějaká metamorfóza již zde proslulého prvotřídního seržanta jisté bohabojné a spravedlivé armády co statečně a hrdě umírá pro náš všeobecný blahobyt, nás neuvědomělých pitomců, co si myslí že jim jde jenom o vlastní prospěch a oni to přitom dělají jenom kvůli nám, abychom se měli všici dobře jako oni. Co ale mají středo-východní diktatůry společného ze španělskýma koloniema to nevím. Asi se někomu zase přehřejvá kotel?\nSnažím se to vyrovnat zachraňováním 33ti hektarů zplundrovanýho lesa, kterej přivádíme do normálního stavu. A dejchám velmi opatrně aby moc neubylo. To zase kecám a ještě mám v tlamě cigáro, sice ještě nezapálený ale jen co to odešlu tak si škrtnu.\nAni Bůh se v tom nevyzná. A bůh už určitě ne.\nPřečtěte si toto abyste viděl jak je to marný\nA vašim slepicím se nedivím že vám vajíčka schovávaj, oni je snášej aby se ji vylíhly kuřata, ne abyste si je usmažil k snídani.\nTéma je poněkud rozsáhlé a moje snaha to všechno vysypat v principu vede k nutným nedorozuměním. Nevidím pod lokální výrobou ani horší výrobky ani menší platy. Informace, designy, technologické postupy pokud jsou lepší se šířit po světě můžou a musí. Ale jejich aplikace je na místních, nikoliv na donucení ze shora. Ten finanční rozdíl je realizován ušetřením na transportu a snížením zisku. Lokální výroba nemůže čerpat levné pracovní sily z venku a proto musí platit přiměřeně cenám. Ve skratce, zkušenosti si předávat je dobré, navzájem si krást práci jenom aby na tom někdo někde jinde vydělal nedobré.\nJistej seržant je nejspíš za to placenej, Pentagon a CIA vyhazujou peníze i za větší blbosti než je toto. V dneštní atmosféře v USA si dovedu představit ja lehký je udělat návrh na takový sledování webu v češtině a kolik by mu na to dali rozpočet. Možná že se nám pěkně směje jak tu plkáme zadarmo a on má za každý slovo stovku a nemusí opravovat sestřelovaný vrtulníky.\nNo jó ale on umí být někdy zcela selektivně rozumější. Někdy mi připadá že přímo nahrává na smeč. Myslím to tak že hru hraje s nima ne s náma. Ale asi se pletu. Jen mi někdy připadá že vyplivne něco co je i na něj příliš blbý a jindy má zase přijatelný argumenty. Jiné vysvětlení je výkyvy v mentálním stavu způsobené prášky, které popírá že mu vnutili proti depleted uranium.\nA nepoužitelný? Viděla jste Rumsfelda ne? A kam to dotáhl! V Pentagonu mít rozum je spíš na obtíž než kvalifikace.\nBavil jsem se až neobvykle dobře. Jeho obhajoba US policy metódou KGB byla k popukání. Kluk se minul povoláním, mohl bejt docela dobrej komediant.\nNaprosto souhlasím. Bohužel i ta malá dávka jedu není v rozhodujících mistech zdůvodnitelná neb nepřinese žádné zvýšení zisku. Byla by tu ale jedna možnost lepší chování zajistit ale to by vyžadovalo konzumní bojkot, kdy by nedávání jedu a špatné staráni se o zvířata přineslo naopak ztráty, ale to chci asi od lidí moc co?\nVzhledem k tomu že úmrtí na ptačí chřipku meyi lidma dosud je asi jako větší automobilová bouračka, tak to tak asi je.\nBububu chřipka ptačí\nbububu Usama už se tlačí\nbubububu už na tebe jdou\nnebojsa bušisti ti pomohou.\nPodle mne je na nás jak hluboko se necháme potopit případnou krizí. To co píšete je velice rozumný náhled, a vzhledem k nynějším událostem typu US national debt reaching the limit, Irán a Čína se zbavují dolaru, je tato krize možná blízko, říkám blizko protože jsem jí viděl přicházet už 15 let a furt nic, vždy se jim nějak podařilo to oddálit (oddálit ne vyřešit je operativní slovo), tak jsem radši opatrnej. Oni maj opravdu talent jak něco zakamuflovat. Ale přesně jak píšete, dříve ta hodnota tu byla, podložená půdou, prací, mincema a já nevím čím možným a umožňovala zkonzumovat pouze takový zlomek který se sám nahradil. Dnes se všeobecně utrácí nejenom pricipiální hodnota, ale dokonce hodnota dosud nedosažená. Já miluju doslova výpočty nynějších ekonomů, kteří jsou schopni započítat i požár baráku jako pozitivní ekonomický děj, údajně obohacující společnost. Nedivil bych se kdyby i sestřelenej vrtulník v Bagdádu skončil jako pozitivní aspekt americké ekonomiky. Že jich nemaj dost je ale nezajímá. Co jsem chtěl původně napsat, než jsem se rozkecal je, že je na nás jak hluboko po krachu klesneme, můžeme začít s klackama a nebo mnohem dál, ale je nutný se vrátit ke starejm hodnotám platícím doslova na věky a ne do příštího modelu, kdy se zase vyhodí. Ten průšvih tu byl už dlouho, asi víc než 100 let, v 80tých letech se to fakt utrhlo z řetězu, asi z nedostatku vůle něco zastavovat, ono to taky bez naprostýho finančního krachu ani nejde něco zastavovat nebo i brzdit, co stojí na takový pseudo-ekonomice jako je tohle. Já vidím budoucnost, jestli nějaká bude, kde ať už máme co máme, kus železa je kus železa, tedy hodnota a nedá se s tím plejtvat, protože náklady na vykopání nový rudy a na hutě co z toho to železo udělaj jsou nepředstavitelně vyšší než vzít zlomenou motyku do kovárny a vykovat z toho třeba něco jinýho užitečnýho. Jo ta šlechta ještě povetšinou měla úctu k důležitýmu a taky byla závislá na místní populaci (jejich vazalech) a ne jako dneska, kdy se každej dá nahradit někým jiným ať je kdekoliv.\nPro Gejdoše a Janka\nPánové, pánové, takhle ten prales nezachráníme. Vaše diskuse o bohu či o Bohu se mi zdá se i přemísťuje od jednoho článku k druhému. Téma je to nekonečné a věnovalo se mu milióny lidí nekonečně dlouho a k závěru nedošli. Většinou to končilo v lepším případě vyobcováním z církve a v horším na hranici.\nDíky výborným světovým médiím nám toto zcela uniklo. Větší prostituci než jsou novináři si snad ani nedovedu představit.\nČta toto a jsem rád že nejsem a nechci být židem. Mám ale otázku do této diskuse jestli dovolíte. V případě konfliktu třeba Francie nebo i České republiky s Izralemem, na čí straně bude místní židovská populace? Na izraleské jako pátá kolona, nebo na straně státu ve kterém žijí jako občani? Hypoteticky vzato samozřejmě. Dekuji předem.\nZajímavé. Žádné stanovisko je taky stanovisko. A Ostrovský má pravdu. Děkuji.\nDovolím se nenápadně vsunout do diskuse jestli dovolíte. Jenom bych upřesnil váš argument. Že ježkovo terirotium jsou 4 hektary je sice pravda, medvěda je to dokonce mnohem víc. Rozdíl je že ani ježek ani medvěd nevylučuje ze svého teritoria jiné tvory a člověk většinou ano. Když se na chatě podívám kdekoliv na zem tak za chvilku zjistím kolik tam vlastně žije různejch druhů hmyzu, mezitím i žabka, támhle jsou dvě veverky, medvěd mýval, co nám bydlí pod střechou a dělá tam hroznej rámus, toho ve dne vidět není ale stopy po srnkách často, občas i po medvědovi. V jezírku jsou dva bobři, ti taky dělaj pěknej bordel, ale bývávalo jich tu milióny a příroda je přežila. Bohužel ty co si z těch bobrů udělali pitomý kožešinový čepice a doslova je tím vyhubili, ty by nepřežila, pokud s nima něco drasticýho neudělá. Co chci říct že srovnáváte nesrovnatelné. Lidem možná stačí teoretický jedinný hektar, ale zkonzumujou mnohem víc a nehodlají se o to dělit s jinými. Je nás moc a ještě k tomu se chováme jako kdyby tu na pobyt nikdo jinej právo neměl přesto že víme že se bez nich neobejdeme. Tak se chovají pouze rakoviné buňky, to se na mne nezlobte.\nA to ještě přihlédněte k faktu že kdo složil dvojčata je zcela pofidérní, kdo dvojčata měl v té době čerstvě pod kontrolou a kolik tento šikula za ně dostal od pojišťovny. Metr křivý jak turecká šavle bych řekl, a každej centimer je jinak velikej, podle toho co se právě měří.\nPříklad z Kanady o obrácené diskriminaci. Končila nám práce, už navždy a tak jsme hledali novou. Mladá spolupracovnice zde v Quebecu sehnala přes internet práci u dráhy, kontrolovat naložené kontejnery z vlaku na tractor trailers. Jí rovnou řekli že jí berou, platilo to tak že bychom to vzali asi všichni, protože je 1. mladá, 2. žena a 3. francouzska. A oni nutně jako Albertská společnost si potřebovali zlepšit kvótu. Hned 3 menšiny najednou bylo terno.\nK indiánům: Skalpovat už nesmí ale tabák prodávat můžou a to je pro mne užitečnější.\nZ židovskou obcí patrně nic. Nám outsiderům se ale někdy chce si ověřit jestli se chováme ke všem skupinám stejně a jestli jsme fair.\nPane Gejdoš, nechte knihy khihama na chvilku a jestli máte telefon na toho Krsnu, tak mu rychle zavolejte, myslím že ten Démon už tu je a sedí na 1600 Pennsylvania Avenue, kdyby ho hledal. Ale čím dřív ho zavoláte tím líp.\nJednoduše proto že to špatné nás teď už ale vážně, vede do rychlé záhuby. Nic dobrého v člověku nepopíráme, ale pokud vás někdo bude škrtit, bude vám prd platné ho omlouvat že hezky recitoval.\nRE: '.. David Suzuki je asi jediny clovek..'\nStudy je jistě zajímavá ale nejsem si jist že závěry jsou směrodatný, že vzali v úvahu vliv prostředí, výchovy, okolí, atd. Často se z faktů dělají nesprávné závěry.\nČína se snaží měnit rezervy na Euro jak to jde, přehánět to taky nemůžou, uvalit příliš mnoho US papíru na trh když ho nikdo moc nechce není dobrej byznys. Nic jinýho než olej dnes za to koupit ani nemůžou, Už si koupili i IBM.\nTaké jsem měl dvě malé děti, už vyrostli. Dělat můžete jedinně to, že se snažíte chápat svět a vést i je k tomu. Už jsem kdysi tady odpověděl že svět není placatý, není buď tak nebo onak, žádný perfektní řešení neexistuje, je jenom rozdílná míra do které se osobně podílíme buď na vlastní záhubě a nebo na vlastní záchraně. Nikdo není naprosto dobrý, s tím už musíme žít.\nAsi dost přesné. Otázka je jaký rozdíl pro Čínu bude buď udržet dolar nad vodou ale stejně ho nedostat a nebo ho potopit a nic nedostat. Čas si říct "kiss it good bye?"\nSouhlas. Jen se obávám že to je až moc logické. To vyžaduje přísně logickou mysl i od američanů, a jejich nynější vedení se neukazuje že by oplývalo nadbytkem šedé kůry mozkové, nepoškozené dlouholetým účinkem drog a alkoholu. Však doufat můžeme. Bude to ale v nejlepším případě odklad, ne řešení.\nToto je velmi zajímavé a já myslím že to souvisí\nArgentina a Brazilie zaplatili dluhy IMF před termínem. Článek stolí za přečtení.\nPane Včelička jenom pro upřesnění. Ano Amerika má přes milión vojáků a větší vojenský rozpočet než všechny ostatní země dohromady. Oproti Číně, která má všechny vojáky doma je má Amerika rozestrkaný ve 127mi zemích na 850ti základnách, což je v průměru necelých 12,000 vojáků na jednu zem. Vzhledem k tomu že v Iráku jich je 150,000 a doma je jich taky určitě víc, tak ani to ne. Z které země je Amerika ochotná ty vojáky uvolnit? Na to, o co se snaží, je jich setsakra málo ne?\nSuperenron je výstižný termín.\nV podstatě chtějí obojí, židé ovládnout svět a amerika se udržet při životě.\nPaní Jarmilo, nejsem žádnej zoolog ale nemyslím si že by ptačí chřipka se mohla dostat od divokých ptáků do chovných, spíš naopak. Příroda se s nemocnýma moc nemazlí, velmi rychle buď umřou, nebo je něco sežere. Nakažlivý nemoci se šíří, když je po hromadě mnoho živočichů a žerou to samý. Jinak souhlasim z pocitem že je za tím nějaká lumpárna, jako nakonec za vším. Další bubák na lidi, kdyby náhodou to Usámu přestalo bavit a šel z CIA do zdravotní penze.\nJá bejt cikán tak se na čechy taky naseru, bejt žid, tak taky. Bejt muslim, naseru se na všechny. Jako jsou lumpové mezi cikány, tak jsou mezi čechy, židy, číňany, američany, agličany, araby, kurdy, srby, bosňáky, francouzy, němci.... Dokavaď nebudou slušný lidi držet pohromadě, ať už jsou co jsou, tak s náma všema budou ti lumpové mezi náma mávat a vrhat nás jedem proti druhýmu a budeme radostně chodit chcípat za nějakou volovinu jen aby na nás někdo vydělal.\nNebojte se Pane Gejdoš, dojde na vaše slova. Předpověď-nepředpověď. Mocní tohoto světa dělají co můžou aby to tak dopadlo.\nNejde ani o chytrost ale partyzánskou válku lze vést pouze jako obranou, na vlastním území. Okupační armáda tuto možnost nikdy nemá, proto vždy nakonec prohrát musí, protože čím víc se snaží vyhrát, tím víc místních lidí proti sobě nasírá. Terorismus je strašák vymyšlený k odůvodnění celého procesu. Proces je zabránit vlastnímu ekonomickému kolapsu, sice to takhle nejde, ale válka proti teroru je asi jediná obrana ač špatná, kdy se nemusí přiznat jak moc v prdeli vlastně jsou. A přiznat by znamenalo nebýt jednička ve světě a to je holt nepřípustný.\nA to je kámen úrazu celý akce. Hromada expertů i z plánama inváze vás nezachrání před jednoduchým faktem, že bránit vlastní zem je spravedlivé!!! A napadat jinou není!!! A ani Maximální sfc Leho vám nepomůže.\nJó to kdybych věděl tak už bych to dělal.\nMno, necháme se překvapit na jaře.\nJak vam prozradi kazda ucebnice ekonomie, the Fed (centralni americka banka) nikdy neodmitl splnit sve zavazky vuci dluznikum.\nTo určitě ne, ale vy jste měl asi na mysli ...Fed nikdy neodmítl splnit své závazky vůdči věřitelům ne?\nHolt je diametrální rozdíl v tom co se vlastně opravdu děje, a v tom co američané řikají že se děje, mistři propagace se nezapřou. Dokázali oblbovat většinu světa hezky dlouho, a vlastní občany většinou doposud.\nNo zacházejí s vlastníma penězma zajímavě.\nA bohužel nejen s vlastníma ale i s cizíma. Milión sem, milión tam kdo by se s tím počítal?\nRád bych ještě připoměl že v paktu s Ruskem, Čínou a Indií jede taky dost jihoamerickejch zemí. Jižní amerika se poněkud USA vymkla z ruky, podívejte se na mapu, kolik tam zbylo pro amerických zemí? Skoro nic. Všechny tyhle země mají vlastní polívčičku k ohřátí, a ochotně se zůčastní, když je to proti USA. Nemusejí o tom troubit do světa, nemají zájem na sebe upozorňovat, ale vědí kde stojí. Pro ameriku ta válka může být najednou na mnoha frontách.\nDobře řečeno a dobrá řečnická otázka. Alcilhář by bylo ny místě kdyby ten holocast byl obráceně, tedy židi hubili němce. Přibarvování skutečnosti může být neetické a nesprávné ale nakonec nacisti měli koncentráky a židé v nich umírali. Znám větší lži co prochází za pravdu i dnes. Taky mě de na nervy to generalizování na celý národy.\nTo je taky můj odhad, má stejný styl.\nMyslete si že jsem třeba paranoidní Pane Nohejl ale na mě je teď na internetu těch artiklů na toto téma příliš, abych si spíš nemyslel, že je to schválně vystavená slepá ulička, která přesně ví kam nás chce dostat. Do nenávisti podle ras. Boj proti světovládě bude totiž chtít abychom se spíš spojili a ne rozdělovali. Vidím to prostě jako vnadidlo, co nás má dostat kam nás potřebují dostat. Je toho prostě příliš. Utajovaná skutečnost se většinou nevynořuje ve stejnou dobu a odevšud v takový míře, jako by to někdo plánovitě rozesílal? Jak říkala jedna moje známá: "Jenom proto že jsme paranoidní ještě neznamená že po nás nejdou!"\nK tomu podle mně Rense.com je dost zprofanovaná misinformace. Nevím, nevím.\nPane Sodek, místo abych já tedy ty neocons bránil v pudu sebezáchovy, co kdyby jste se vy raději postavil proti nim? Myslíte že bych se radši Ameriky nebál?\nCan you spare some change buddy?\nU.S. Government on the Brink of Bankruptcy; Lawmakers Face a Difficult Choice - Go Deeper in Debt or Default on Loans\n"We’re already over $8 trillion in the hole," he says. "That won’t just disappear. But Congress doesn’t seem to care. They’ll be gone before this massive bill comes due.\nBut the situation is even worse, Wiggin says. "We’re rapidly approaching a time when the United States will have so much debt, its creditors will get nervous. They’ll stop buying Treasuries, and instead will demand their money back. If that happens, Congress will need a way to generate cash - quick."\n(raid citizens’ bank safe deposit boxes?)\n...in the long run, Wiggin says, "our children might be better off if America accepted bankruptcy now."\n...effects on the American economy could be devastating\nUS government warns it’s running out of cash\nIlluminati member/Jewish Banking conspirator John Snow\n...At that time, unless the debt limit is raised or the Treasury Department takes authorized extraordinary actions, we will be unable to continue to finance government operations," said the letter, seen by AFP.\n...once the US government hits the ceiling, it comes under threat of defaulting on its debts\nOmlouvám se, nechce se mi to překládat.\nDám vám za pravdu, v latinos já taky doufám, ale moc ne na ty na severu.\nVidím že jsem na toto neodpověděl, přehlédl jsem to. Otázku si pokládám předem i potom. Napřed abych neudělal nějakou lumpárnu a potom jako kontrolní otázku, zda jsem tu lumpárnu skutečně neudělal. Co je to zodpovědnost? Bože chovat se tak abych se postaral o vlastní rodinu a našeho psa, aniž bych tím způsobil zbytečnou škodu někomu jinýmu. Jestli ale začnete do toho zatahovat jako že něco jíst musím takže něčemu ublížím, tak vám jenom připomenu operativní slůvko ZBYTEČNOU.\nTo co jste mi předeslal/a jako vysvětlení, že vlastně jsem to já co si namlouvá že žije správně a přitom je to jen alibismus, je demagogie jakou jsem dlouho neviděl, možná tak pan Leho by toho byl schopnej. Nenastavuju si svoje svědomí jak se mi hodí, moje svědomí nastavuje mně. Pokud si vy svědomí nastavujete, tak to není svědomí ale alibismus. Jo když nevím přesně a definitivně co by bylo naprosto nejlepší, tak už je to jedno a můžu vlastně dělat co chci? Nemám moc rád černo-bílé argumenty jako je toto. Svět není ani v úplné tmě ani ozářen jasným světlem, ale něco mezi tím. A mezi tím i žijeme my všichni a snažit se žít tak, aby to souhlasilo s mým svědomím, abych mě pocit že se alespoň snažím nedělat svět horším než byl před půl hodinou, na tom není nic špatnýho. Jestli tím celej svět nezachráním, takže jsem se klidně na to mohl vysrat a dělat jenom výdělečné lumpárny protože je to jedno? Tak na to vám řeknu že to jedno není, mě to není jedno, já s tím musím žít. Nastavte si co chcete a jak chcete, ale nezlobte se, co mám podle vás dělat jiného než plané pranýřování (vím dobře jak je k ničemu, nemusíte mi to připomínat), ale mám teda držet hubu a nebo se dokonce přidat k oslavě? To nemůžu, já tento výběr nemám, ale máte ho vy, protože to nemusíte číst.\nA tady jste možná odhalil možné řešení obou problémů. A to je že jakékoliv odškodné by se mělo dělit mezi všechny oběti násilí, ať už byli ukřivděni kýmkoliv. Něco jako novej UN zákon, kdy i holokaustový odškodný by částečně muselo jít nejen vám, ale i cikánům aj i palestíncům a do Afriky a kdoví ka ještě. Myslím že by byl z celým procesem rychlej konec.\nPaní Ajo, zřejmě tu jde o nový způsob chápání, v jiných diskusích zase nastavujou hodinky. Zdá se že někteří si skutečně mohou vybrat čemu budou věřit. Já ne, mě to musí samo přesvědčit.\nPočítat můžete, ale pamatujte že Enron týden před koncem taky vypadal jako víc než solidní. Radši počítejte i s tím nejhorším. Zajímavý počty by byli sečíst veškeré existující hodnoty v USA, včetně psích budek, odečíst od nich všechny které už dnes vlastní zahraniční majitelé a ze zbytku odečíst státní dluh. Co myslíte že vyjde? Konečné číslo se rovná součtu všech soukromých dluhů amerických občanů a jejich firem.\nJen aby vám ty hodinky šly opravdu dobře a pozor abyste to péro nepřetáhnul.\nSleduji tuto diskusi a čím dál tím míň je to srozumitelné pro mě smrtelníka a čím dál tím víc to připomíná práskání mrtvé kobyly.\nNěco pro naše přátele v USA\nNo jestli si opravdu myslíte že debatovat o něčem, byť i z pohledu neinformovaného je žvanění, a děláme to jenom proto abychom se vytahovali, tak jste na špatném diskusním webu. Skuste nějaký jiný.\nP.S. Této diskuse se nezůčastňuji neb tam nežiju a tém pádem nevím vůbec o čem je řeč. Ale rád bych si zde něco přečetl, nějaké to "žvanění" by mi hohlo situaci trošku ujasnit.\nNebyla to čirou náhodou církev co hnala Galilea na popraviště za ten blud o tom že země obíhá kolem slunce? Já bych se neomylností takovéto instituce tolik neoháněl. Není zrovna otevřená novým vysvětlením a s tím, jestli náhodou nejsou pravdivá, to nemá nic společného. Je to dogma.\nSe nedivte, 38 let touto řečí zas tak moc nemluvím a píšu ještě míň. Jinak vám vlastně nemám vůbec co řict.\nPříště až Rumsfeld někam poletí, tak doufám že si koupí lístek, jako každej jinej občan. A za svoje!\nSvědomí nám říká že tak jak se pěstuje drůbež je nehoráznost a podporovat se nemá, pravda, souhlas. Jakmile k tomu přidáte ptačí chřipku, v tom momentu už nejde o kuřata, ale o strach o vlastní život. Těžko někomu jde o to že kuře na chřipku umře, umře stejně než půjde na rožeň. Lidé většinou na to memyslí a jenom dělají to co jiní. Proto se morálka světa tak hroutí, čím víc lumpáren je veřejně k vidění, tím víc lidí na tom nevidí nic špatnýho. Stane se to normou.\nBez takových diskusí jako je tahle, by tu na světě ale zbyli jenom ti opilí rohlíkem. Je to nutný první krok na cestě z bludu. Já se sám kvalifikuju jako skeptický paranoik, jsem ochoten připustit jakoukoliv alternativu ale nevěřím jen tak nikomu a ničemu, ať je to main stream nebo není. A jestlí si někdy někdo posteskne po tomhle, až to skončí, tak mu to patří.\nZbytečná komplikace byla vždycky nejlepší obranou proti všeobecnýmu porozumění. Právnící si na to vymysleli doslova novou řeč. Lidstvo je odjakživa oblbováno aby se mu mohlo vládnout, přitom se ale ti co vládnou tváří jako že nás pitomce vzdělávají. Na světě jsou asi veškeré informace, problém je že jsou zamíchaný mezi obrovskou hromadu lží, polopravd a nesmyslů. Jenom proto, abychom se nikam nedohrabali.\nMyslím že si nerozumíme. Já s váma povětšinou souhlasím. Pokud na mne chtete shodit vinu za komunistickej převrat v 48ém, budiž, byli mě dva roky, určitě jsem mohl udělat víc než cucat mlíko a koukat kolem. Možná máte dojem, že jsem strávil mládí podporováním režimu, nebo mě vyčítáte že jsem ho včas s kamarády nepoložil na lopatky. Beru, neboť je to pravda, nadávali jsme sice, ale místo kontrarevoluce jsme pili pívo a koukali po holkách. Dnes ale vím že bych býval udělal pěknou pitomost, kdybych ten režim položil, protože bych nevěděl co místo něj udělat. A neví to dosud nikdo, proto tu diskutujeme. Kdyby býval byl ten kapitalismus tak výborný jak si sám o sobě myslí, nikdy by proti němu nikdo nebrojil. Problém je že to co vziklo potom, bylo ještě horší ale to by nemělo sloužit jako obrana dneštního kapitalismu. Zastávám názor, že musíme vytvořit něco mezi tím. K tomu by ale bylo potřeba přestat házet blátem jeden po druhým a zamyslet se nad tím co je skutečně důležitý. Jinak se nikam nedostanem. Diskuse je v podstatě věc dobrá, nijak se necítím že bych si sem chodil masochisticky pro výprask.\nKonstatování faktů. Vymlouvali jsme se už celý generace. Je čas s tím něco dělat ne? Ale jestli skutečně chceme něco dělat, bude asi potřeba začít ode dneška a na minulost sice nezapomenout (ta nám dává varování kam nechceme) ale nereagovat na ní. Když vám spadne půl baráku tak je lepší ho radši spravit než hledat někde vinu. Většinou to vyjde i laciněji.\nPro zajímavost, pro ty kdo tu v Kanadě nežijí, zde platíme za benzin zřetelně víc než stojí v USA. Takže z vlastních surovin sponzorujeme americký trh. Čína asi nakonec celý firmy od Ameriky koupit ale bude moct, co jinýho jí za ty vagóny US dolarů který drží, budou moct nakonec dát? Je to jen otázka času. S IBM se taky cukali ale nakonec to šlo.\nZ minulosti si můžeme akorát brát zkušenosti. Jakmile se bere jako výmluva, nebo se dokonce snažíme tu minulost napravit, tak v ní žijeme. A tomu se je potřeba za každou cenu vyhnout. Souhlas.\nnenapsal jsem že byl popraven, na popravišti ale byl. Že odvolal a tak se zachránil víme. A?\nRE: Toto je velmi zajímavé a já myslím že to souvisí\nJo to je tak. Když jeden čte roky všelijaký až neuvěřitelný povídání o všelijakejch tajnejch spiknutích, tak tomu nevěří. Věřit začne v momentě, kdy události tomu začnou najednou odpovídat. A najednou zjistí, že co je pravděpodobně lež, je povídání masových médií, neb nemaj se skutečností pranic společnýho.\nRE: Can you spare some change buddy?\nočiviďně netřeba, jak vidím tak ti, kteří ty prachy budou platit to neděsí.\nJá vám vcelku rozumím, ale problém mám s tím že podle vás je Amerika bezvadná, svobodná a plná bezva lidí, ale nějak se jejího vedení chytili nějací blázni. To mi nejde dohromady, už jsem se vám o tom zmínil, pokud tam demokracie je, tak jste si ty blázny sami zvolili, a pokud tam není, tak už nejste demokracie. Jinak to přece nelze ani vidět. Já se na Ameriku nezlobím protože se mi nelíbí, ale proto, že už sakra ohrožuje celej svět. A jen pro nějakej šesťák, co nám možná šoupnou za suroviny se nějak nechceme zbavit vlastních názorů. Kde je těch 5 miliard co WTO nařídila že musejí vrátit našim dřevařům? A moc se nesměju.\nVzledem k tomu že obé je na území Palestíny to zní trošku směšně ne? Jak se vám líbyl Israel v Čechách?\nProč se blížíme ke katastrofě? Jednoduché. Je mnoho skeptiků, co se týče katastrofy, také tady v historii bylo už několik panik ohledně konce, a pak nic. Většina lidí si neumí ani představit že by to zítra mohlo být jiné, a zbytek si povětšinou žije vesele v klamné představě, že kdyby nám opravdu něco hrozilo, tak by se s tím přece něco dělalo ne? Na co máme vládu? Těch co zbývá, co si to umí představit, a nemá moc důvěru v mocné tohoto světa, je příliš málo na to aby s tím mohli něco dělat a ke všemu by se jim ti druzí jenom vysmáli. Však i tady na Zvědavci máme pár takových.\nJo to je krásnej blábol. To musíte ignorovat, už to bylo na několika místech.\nJo těch 5 miliard je pro nás akorát dobrý na to zde argumentovat ohledně Ameriky a jejich placení dluhů. Už je nikdy neuvidíme.\nByly doby, a není to tak dávno, kdy Amerika byla největší věřitel na světě. Teď je největší dlužník. Jeden by si podle toho nemyslel že jim ta ekonomika tak dobře jde.\nČistě ekonomicky, je tam ještě jeden zádrhel pro Ameriku. Celý tento levný dovoz do USA je možný díky relativně laciný dopravě. Zdražování ropy však to postupně zdraží, takže by to jednou bylo lacinější vyrobit doma, ale nebude kde, nebude kým a nebude z čeho. Masivní import běžného zboží je dělá zcela závislé nejen na vůli dodavatelských zemí ale též na ceně přepravy. Máte naprostou pravdu o co Číně jde, dokavaď bude technologie kterou chtějí koupit, budou tuto hru hrát. Až nebude, proč by to dělali? Už dávno jsem četl že je ve světě monehm víc US dolarů než v celých USA. TO bylo ještě před tímto obchodem s Čínou. Dnes to musí být naprostá většina.\nTuto stránku navštívilo 69 270 745


Vanoèní pøáníèko z papíru, novoroèenky, vánoèní firemní dárky a pøání.\nVanoèní pøáníèko z papíru, dobré nápady na vánoèní dárky a pøání pro Vaši firmu\nZamyslete se na chvilku nad tím, jaké propagaèní a reklamní pøedmìty vybrat pro své klienty. Tøeba èokoládové vánoèní dárky, to je dobrý tip na best dárky jak pro zamìstnance tak i pro Vaše klienty. Máme dobré a vtipné nápady na firemní best dárky na Vánoce. Snadno jimi zrealizujete svoje firemní vánoèní pøání a novoroèenky. Posloužíme Vám, hledáte-li tipy i na jakékoliv jiné hezké reklamní pøedmìty i kalendáøe. Dnes jsou stále populárnìjší vánoèní pøání z èokolády místo døívìjších novoroèenek jen z papíru. Nìkdy je ale jako tip na dárek nejlepší znaèková bonboniéra s belgickými pralinkami. U nás si urèitì vyberete originální lahùdkové belgické pralinky jako dárkové pøedmìty pro firmu na Vánoce. Máme také další skvìlé nápady na firemní vánoèní dárky pro firmy. Na pøání vytvoøíme nádherné dárkové balíèky a koše z reklamní èokolády a firemního vína, které jsou vhodné jako balíèek pro firmu i jako dárek pro klienty. Objednejte si k tomu také plnobarevný potisk vybraných vánoèních dárkù. Vánoèní firemní pøání je ale vhodné objednat zavèas, abyste stihli pøání na Vánoce svým klientùm vèas odeslat. Vanoèní pøáníèko z papíru, dobrý tip. Reklamní cukrovinky jsou stále oblíbenìjší jako firemní best dárek. Dárkové pøedmìty Praha a reklamní agentury Praha jsou vhodnými místy, kde si koupíte tak dobrou vìc, jakou je firemní èokoláda. Èokolády jsou stále populárnìjší jako tip na firemní vánoèní best dárky, musejí však mít firemní potisk èokolády. Dále jako velmi dobrá firemní propagace poslouží tøeba i originální vánoèní blahopøání novoroèenka v podobì bonboniéry s belgickými pralinkami. Vánoèní pøání z èokolády, bonboniéra jako tip na dárek a další vtipné dárkové pøedmìty, tøeba luxusní èaj pro firmu na Vánoce. Právì firemní originální znaèkové anglické èaje v podobì vánoèní kolekce jsou hitem letošních Vánoc. Dárkovì balený anglický èaj se totiž dá nádhernì kombinovat s belgickými pralinkami a bonboniérami do elegantních dárkových balíèkù doplnìných visaèkou s firemním logem. Také víno pro firmu nebo kalendáø pro firmu, to je dobrá volba, chcete-li originální firemní dárky a koše. Luxusní vánoèní pøání jsou nìkdy lepší než kalendáøe pro firmu. Náš e-shop Vám dobøe poslouží k nákupu firemních dárkù, kalendáøù 2018, novoroèenek 2018, èokoládových dárkù, firemních bonboniér i èokolády s firemním potiskem. Prodáváme moc dobré firemní dárky z èokolády, máme dobré nápady na dárky na Vánoce.\nVanoèní pøáníèko z papíru, urèitì správná volba. Takže když to struènì shrneme, co jsou ty nejlepší jak se øíká best dárky pro Vaše klienty a obchodní partnery? 1/ firemní belgické pralinky v bonboniéøe s potiskem 2/ kvalitní firemní víno s potiskem 3/ znaèkové anglické èaje s potiskem 4/ rozmanité èokoládové dárky, od nejmenších èokoládièek až po velké tabulkové èokolády s potiskem 5/ elegantní firemní balíèek nebo koš, který obsahuje cokoliv, na co si vzpomenete 6/ kalendáøe 2018 a novoroèenky. To vše jsou úžasné propagaèní a dárkové pøemìty, které si Vámi obdarovaní zákazníci a partneøi dobøe zapamatují. Všechny tyto pøedmìty mùžete samozøejmì doplnit i firemním pøáním a nìkdy staèí i jen malá visaèka s Vaším firemním logem a hezkým blahopøáním. Náš e-shop Vám dobøe poslouží k nákupu tìchto firemních best dárkù s barevným potiskem. Pøesvìdète se nákupem u nás, že máme opravdu dobré nápady na ty nejlepší dárky na Vánoce a že také Vám, hezkým a chutným dárkem, udìláme radost. A nakupte si vèas...


Dívcí tričko LEGO WEAR Duplo TYRA 603 pinkVelikost:- Vybrat velikost -\nMnožství:1234567Varianta:×Všechny varianty Dívcí tričko LEGO WEAR Duplo TYRA 603 pink\nPopis výrobkuTo by se Vám také mohlo líbitTyto výrobky byly také koupenyČíslo výrobku: A079770\nse v daný den doručit. Jestliže Vás nezastihne, opakuje se totéž následující pracovní den. Pokud Vás ani druhý den nezastihne, zůstává balík po 10 dnů uložen na depu PPL. Pak je nám vrácen. Dívcí tričko LEGO WEAR Duplo TYRA 603 pinkVelikost:- Vybrat velikost -


Realme C11 - MobilMania.cz\nod Raziel-CZ 18. 11. 2020 19:18\nZakládám téma pro Realme C11 (červen 2020). Levný mobilní telefon do 3.000 Kč včetně DPH. DualSIM plus microSD. Zatím s ním nejsem vůbec spokojen. Odezva systému pomalá, při rolování se trhá, hovory (přes CUBE ACR) nenahrává, dokonce i pokud mluvím se zapnutým reproduktorem, tak mě protistrana chvíli slyší a chvíli ne, jakoby se zvyšovala a snižovala hlasitost. Telefon se mi zdá velice nekvalitní a takový polofunkční. Dnes jsem jej zakoupil a do konce týdne asi vrátím v rámci 14 dnů. A co vy, jaké jsou vaše zkušenosti?\nod JiříTechnik 18. 11. 2020 20:50\nZařízení s těmito parametry se kupuje max tchýni kterou nemáte rád...\nod Raziel-CZ 18. 11. 2020 21:20\nPřitom můj Samsung Galaxy S9 má parametry velmi podobné. A funguje výtečně... Jeho jedinou slabostí je akumulátor.\nod JiříTechnik 18. 11. 2020 23:17\nS9 je o několik řádů výkonnější stroj, zmiňované Realme je HW doba páry nebo spíš hluboký pravěk... S9 disponuje 3 násobkem výkonu tohohle paskvilu\nod riki 21. 11. 2020 21:27\nRaziel-CZ píše: Přitom můj Samsung Galaxy S9 má parametry velmi podobné. A funguje výtečně... Jeho jedinou slabostí je akumulátor.\nTak teď jsem se opravdu zasmál ty si fakt odborník...srovnávat bývalou vlajkovou loď s tímto paskvilem musí být odvaha\nod Raziel-CZ 21. 11. 2020 23:01\nTo je tak, když si někdo přečte osobní recenze a neudělá vlastní test... Což se již stalo. Procesor S9 má trojnásobný výkon.


*** HOTEL ESPERANCE, BRUSEL ***\nRue Du Finistere, 1-3, Brusel, Belgie\nHotel Esperance je vzdálen 10 minut pěšky od centra města Brusel. Železniční nádraží a stanice metra Metro De Brouckere je nedaleko od hotelu.\nHotel Esperance je hotel ve městě Brusel, který má 13 pokojů s Wi-Fi zdarma, kabelovou TV s filmy na vyžádání, osobním sejfem, šatnou a zařízením na žehlení kalhot. Pokojové vybavení pro vlastní užití zahrnuje mikrovlnnou troubu, příslušenství na výrobu čaje/kávy a chladničku.\nHosté mohou jíst v Le Saint-Germain a sea grill, zhruba 400 metrů od hotelu.\nŽelezniční stanice Bruselský Congress je vzdálená 5 minut chůze. Dostat se na letiště Brusel autem trvá 20 minut.\nHosté mohou využít masáž celého těla, reflexní masáž a masáž hlavy v hotelu.\nHotel Esperance, Belgie\nAustria Trend Rathauspark **** Hotel in Vídeň\nApart & Guest Brendan Hostel in Krakov\nNovotel Marrakech Hivernage **** Hotel in Marakéš\nPalais Tinmel **** Hotel in Marakéš\nEden **** Riad in Marakéš\nGran Costa Daurada Club **** Hotel in Salou\nAlicia Apartelle *** Hotel in Cebu\n007 House Boat ***** Botel in Liverpool\nLe Richemond ***** Hotel in Ženeva\nQueens **** Hotel in Bejrút\nCraigpark *** Hotel in Glasgow


BEAUTY TIPY OD GABRIELY PARTYŠOVÉ - Blogerky.cz\nHomepage Seznam autorů BEAUTY TIPY ČESKÝCH KRÁSEK BEAUTY TIPY OD GABRIELY PARTYŠOVÉ\nBEAUTY TIPY OD GABRIELY PARTYŠOVÉ\nZajímají Tě BEAUTY TIPY ČESKÝCH KRÁSEK? Tak jsi na správném místě...\nPřesto, že je moderátorka Gabriela Partyšová štíhlá jako proutek a v oblékání by mohla konkurovat kdejaké modelce, přiznává, že nic nemá zadarmo. Bez okolků se s námi podělila o své tipy a rady.\nCo děláte pro to, abyste si udržovala štíhlou postavu?\nAč se to nezdá, mám moc ráda jídlo a při té příležitosti si postavu musím pravidelně udržovat. Nejen, že se snažím jíst do určité hodiny a zdravě, což se někdy moc nedaří, ale hlavně cvičím. Miluju pilates, na který chodím dvakrát týdně a díky tomu si nejen udržuju váhu, ale mám i pevnou postavu.\nNa zpevnění těla a udržení plochého bříška doporučujete právě pilates než cvičení v posilovně?\nUrčitě pilates. Pilates je ideální pro všechny věkové kategorie, pro lidi v kondici i bez ní, stejně tak pro ty s chronickými bolestmi, po úrazu nebo s astmatem.\nO svůj zevnějšek viditelně pečujete vzorně. Jak to máte s módou? Necháte si radit od odborníků či naopak?\nMóda mě hodně baví, a myslím si, že za ta léta už vím, co mi vyhovuje a v čem se cítím dobře. Kvůli práci si však stále nechávám radit i od odborníků. Miluju šaty od španělského designéra Alfreda Villalba, ale nebráním se ani spolupráci s českými návrhářkami, jako je Kateřina Geislerová či Taťáňa Kovaříková. Pokud jde o klasické oblečení, tak si vybírám netradiční a zajímavou módu, jako je Relish, Please, California vintage či Imperial z Cool & Smart.\nŽeny si často potrpí na kabelky a tašky. Jak jste na tom vy?\nV tomto jsem tedy klasická žena. Boty, kabelky a i další doplňky miluju. Vždy podtrhnou celkový vzhled outfitu.\nProzradíte nám, co nezbytného vždy nosíte v kabelce?\nMimo klíčů, mobilu, kreditky či peněz, vždy musím mít u sebe parfém, lesk na rty a pudřenku.\nPotrpíte si spíše na výraznějším make-upu nebo dáváte přednost přirozenému looku?\nJednoznačně záleží na příležitosti. Doma se vůbec nelíčím, pokud jdu na schůzku či do města, volím spíše lehký a přirozený make-up. Když moderuji či jdu do společnosti, zvýrazním oči a rty nalíčím jen leskem. Pokud volím tmavé rty, oči si nalíčím jemně.\nNEJ podle GÁBINY\nPOUŽÍVÁM RŮZNÉ DRUHY KOSMETICKÝCH ZNAČEK OD AVONU AŽ PO DIOR\nPRIORITOU JE PRO MĚ PŘÍRODNÍ KOSMETIKA\nUž roky jsem věrná salonu Oskar, kde mi o vlasy stará kadeřnice Katka. Hrozně ráda si užívám tu péči. Jsem spokojená s přípravky Nioxin system 3 a její úžasnou speciální 15 minutovou tlakovou masáž na prokrvení a regeneraci pokožky. Vždycky když odcházím, cítím se jak znovuzrozená.


Fazóna je tu – Bikeři\nFazóna je tu\n4. 8. 2008 | Radovan Fišer| Tréninkový deník\nPředchozí díl tréninkového deníku.\n3. 9. – závodní středa na březové (výsledky), pak jídlo. Závod… jel jsem s plnými střevy, takže jsem hned po závodě musel zaletět do křoví. Vojta Marvan rulez, jak jinak to říct. Zpočátku jsem jel s ním, šest kol. Pak zrychlil v kopci, pomalu a plynule, díra narostla, až byl fuč. Pak po nějakých kolech na mě počkal, že jsme dokonce spurtovali na krev, vyhrál o půl kola. OK, jedeme dál a po 30 metrech začíná spurtovat znovu, zatímco já těžko popadám dech. Takže jsem to glosoval slovy, že těžko závodit s někým, kdo spurtuje až k vodárně. Vojta je charakteristický tím, že jezdí často ve stoje, jelikož mu to vyhovuje, ačkoliv to dle učebnic ubírá energii. Za námi jezdil Pepa Kodl a Jindra Lát. Pavel Kodl bohužel asi prasknul drát, což já taky a dokonce dvojnásobně. Takže – sháním levná, lehká kola pro drtiče, co váží 85 kg, takže PEVNÁ. Míra v přípravě na Kuřim nejel, Honza J. dnes daroval krev.\nZávod se mi líbil. Ideální by bylo na něj navázat tréninkem na bajku, už netřeba žádné závodění, anebo se projet před ním, jako to udělal Vojta.\nK trati. Podle mě to dnes nebylo kritérium nebo bodovačka, ale prostý XC závod. Nebo se mýlím? (Nevím, jak divoce se spurtovalo za mnou.) Na to by totiž byla třeba jiná než kopcovitá trať, kde všichni jedou pořád na maximum, takže ani nemohou pořádně zrychlit. Byla by třeba rovinatá trať, ideálně založená na dětském okruhu Březovského bajku nebo postavená někde u cyklotrialu. Myslím, že teď je ideální doba na zkoušení ideální tratě. A vůbec, mě by nevadilo závodit každý týden na jiné trati. Tak, to je můj příspěvek do diskuze. Doufám, že Honza Vokáč najde pomocníky (Pepa Kodl by byl ideální :) (dnes měl správné připomínky) a neztratí chuť do pořádání.\n2. 9. – silnice přes 100 km, domů jsem přijel prošitý. S Honzou s Vikim přes Bukovany do Hartoušova, kde to Viki otočil na pravidelný švih do Soko a my dále již s Leošem Hansmannem do Frantovek, Pomezí, Selb, Aš, Výhledy, Nebanice, kde sraz s Vikiho partou a pak domů. Já byl unavenej a čím dál více prošitej už v Selbu, takže švih nic moc, ale i tak jsem si to užíval. Před Hazlovem předjíždělo nějaké auto v protisměru a prohnalo se kolem nás děsně rychle :// já ho málem neviděl, bo jsem koukal do silnice a bylo to tak tak. Leoš jezdí velice dobře. Před srazem jsem jel ještě do Soko a po Ranžíru zpět, a to bylo příjemné… po dlouhé době na kole, v klídku, pěkné počasí… to jen chudák Viki musí trénovat na P-V-P. V Nebanicích byla velká grupa lidí. Martina se zlomenou rukou (po TT si jela na bajku odvézt v igelitce neoprén, igelitka se zapletla od drátů a hop na zem), Lenka s dítkem = diváci a kolemjdoucí, a z cykloušů Viki, Vašek, Tibor, Pepa, Honza, já, Kili ml., Ondra Stránský, David, Tomáš Linhart, Aleš, … celkem 12 kusů. V Libáči byl na kopci první Honza, což je prestižní vítězství.\n30. 8. – Velká cena Sokolova, součást ČP a dokonce i MČR v olympijském TT. Pokud je v předchozí větě více než jedna zkratka, které nerozumíte, pak … pak máte asi nějaký problém ;). My hobíci jsme si to dali na polovičních distancích. S výsledkem jsem spokojen, 9. pozice je mé skoro maximum. Osmý skončil Pavel Vavruška, který … který skončil o místo přede mnou i loni, kdy mě ovšem předběhl, poté co jsem běžel jako nemohoucí. Nyní jsem to byl já, kdo ho sbíhal, ale byl to bohužel on, kdo kontroloval situaci. Seběhl jsem však velkou část jeho velkého náskoku.\nMoje vyjadřování je na dlouhé lokte, tak zkusím rychle. Ráno jsem spal dlouho, jako rozjetí jsem volil cestu na Michal pro číslo (nedali mi ale pásek na čip, ten byl pak za prachy, vážně podivnost), startovné přijatelné. K Evě jsem přijel s taťkovo oprýskaným Bassem, na němž jsem od oka posunul dolů sedačku a pro jehož velký převodník je třeba mít na pravém prostředíčku cit. Jelikož jsme standardně nestíhali (ale čas přes nepořádek na startu byl!) & zapomněli na to, Eva neprošla výcvikem ovládání tohoto stroje, a tak do cíle přiběhla se slovy „Nemluv na mě, pětkrát mi spadl řetěz a nemohla jsem šlapat“. Prý to bylo horší než bahnitý podzimní XC závod Antal. Jsem vážně šikula.\nVoda byla docela ledová, ruce mi povolily až u první bójky. Plavání v balíku mi dělá potíže. V případě plavců amatérů v něm totiž dochází k větším hrůzostrašnostem než v amatérském balíku cyklistickém. A tak po sérií nevybíravých nájezdů na mé tělo jsem volil ústupovou taktiku a prsy vybral prázdnou dráhu, abych pak jen díky opakovanému pískání vodníka vynbořil hlavu zabranou pozorováním dna a vrátil se k bóji, abych ji obeplaval. Od té chvíle mi to docela odsejpalo, žádného prsaře jsem neviděl a prostě to docela fičelo.\nV depu jsem si opět odpřísáhnul, že si na tkaničky namontuju to udělátko, které je umí rychle stáhnout. Pak jsem nemohl našlápnout do pedálů a nai jsem si nevšiml, před kým jsem si to musel udělat ostudu jako bejk. (Hoši, ale měl jsem druhý nejlepší čas, to vás musí potěšit!) Na kole jsem brzy sjel skupinu, kde byl můj kolega z IES, Jirka Pokorný (vedle mě a vysokého Pavla Mužíčka úplně vpravo). A s ním jsme do kopce z Citic ujeli a spolupracovali až do cíle. Jirka nemá moc najeto, ale jel vážně dobře, na rovině mi pomohl, protože několikrát jel dobrou a dlouhou špic. Takže jsem se mohl odpočinout a do běhu nastoupit ne zničený. A navíc, a to se mi líbilo asi úplně nejvíc, jsme spolupracovali kvalitně – oba solidní technika střídání, oba jsme věděli o co jde. Honza Sokol měl jistou ztrátu, viděl jsem ho za obrátkou, ale popravdě, nebyl jsem si jist ničím. Dlouhé roviny ale pomohly, a tak byl můj náskok dostatečný na to, aby mě Jan nedoběhl. Já naopak brzy zařízl Péťu Vávru, pak díkybohu i Irenu, která tedy porazila Jirku Chrousta (!) – i Vikiho mladšího – a přede mnou byl Martin Smolík a Pavel Vavruška. Pavel Martinovi utekl a já se blížil k Martinovi, což mě docela ničilo, protože je přeci jen starší než já a já vížně netušil, že je takto dobrý. Pak jsem chvíli běžel vedle Jaroslava Pavla a jeho rodičů, kteří ho podporovali, jak jen to šlo. To už jsem měl sundnaý vrchní díl dresu, jelikož mě dusil.\nNo a do cíle hukot, naplno, až jsem byl K.O.\n27. 8. – okruh ONO – Březová – Lobzy – Vítkov – ONO za 35:15, Vítkovská strasse je ale rozkopaná, takže jsem měl přerušovaý sjezd. Do kopce jsem byl o dost pomalejší než Honza Sokol. Moje cyklosezóna se chýlí ke konci, zbývá už jen VCS a snad jeden společný trénink příští týden. Už nesportuju.\n23. 8. – Artamon\n18. 8. – Grossglocknerstrasse z Zell am See až nahoru, s Evičkou.\n17. 8. – procházka lehce do hor na pár hodin\n16. 8. – každý po vlastní ose a kolmo, já 50 km za 4 hodiny + už po silnici asi 20 km.\n15. 8. – pěšky okolo celého Zell am See.\n14. 8. – ze Saalbachu na Schattberg, tj. převýšení lehce přes kilometr. Fotky z celé dovolené.\n6. 8., 7. 8. – nic\n5. 8. – úterný švih … 130 km. Nohy mě ale po něm nebolí, což mě tedy mrzí. Ale po přečtení komentářů dole by mě to snad ani mrzet nemuselo. Takže jak to bylo. Od 10 do 12 jsme v Jilu hráli s Evčou tenis. Po cestě nahoru na Hruškovou nám zničehonic chvípnul skútr… asi jsme pro něj byli moc těžká nálož. Už při rozpinkávání jsem zjistil, že tenis pro mě není to pravé. Jednak špatně držím raketu (zezadu je jistím vztyčeným ukazováčkem) a jednak dávám pořád dlouhé míče. V zápase jsem pak projel první set 6:4, ale ve druhém jsem nasadil k trháku 4:0, ale už bylo 12.\nTo jsem měl v sobě už dvě Corny a tři rohlíky. V poliklinice jsem snědl svůj oběd a dvě třetiny Evičky obědu. Doma mi sestra dala čtyři langoše. Na trénink bez jídla a doma pak spoustu krajíců s: marmeládou, sýrem, jogurtem. K tomu litry čaje. Dále fazole a celou Milku. Ano, jsem dietář, jak se patří.\nTrénink… zase jsem se toho bál, ale nakonec jsem s radostí vyjel. U značky už čekali chebští (viz u Vikiho, který mě pochválil, což mě těší!) a Míra a Tom Linhart. I kvůli Tomovi jsem lobboval za Klingenthal, kam ale nechtěl Pavel Kozlík, jelikož neměl pas, … tak jako všichni ostatní. Nakonec tedy i vyjel, ale zůstal někde vzadu. Byl tu i Milan Šplíchal, který je hubený včetně nohou, až je to neuvěřitelné, ale jede dobře (to jen tak… zaujalo mě to, protože prostě někdo je svaly doslova zarostlý, zatímco druhý vypadá jakoby nic). Do kopců jsme si to dávali několikrát, chebská sekce tyto akce ignorovala, takže šlo většinou o „Viki vs Fiši vs Míra“. Míra jel včera kopce na testovacím GT Marathon od Makoně. Zaskvěl se několikrát špičkovým zrychlením. Asfalt trhal třeba nad Olovím. Jak ale už poznamenal Viki, delší sprinty nebyly pro něj dnes košer. Viki byl králem tréninku. Sice jsem mu ujel do většiny kopců a lze říci, že od středně dlouhých kopců jsem byl lepší, ale celkově to byl on, kdo by celou trasu zajel výrazně nejrychleji. Což nám odkázal na posledních 30 km a kolem ETI mě (skoro) odpáral i na rovině. Míra Zakuťanský je na rovině kamion, jede strojově velice rychle, např. z Adorfu nahoru jel výborně. Celkově se mi to velice líbilo, jeli jsme rychle a pěkně v rytmu. Průměr na 120. km byl 35 km/h!\nNo a detaily ze zákulisí. Třeba stoupák (mapa) kus před Vojtanovem, zakončení dlouhého táhlého úseku, kde ale bejci typu Vikiho či Míry Z. jeli přes 35. Zvedlo se to ještě více a bylo to dlouhé. Míra chce Vikimu oplatit (moje domněnka), že jej, oprávněně, rychle střídal, takže si najede k němu na špic a šlápne na to, Viki jde také ze sedla a drží se, pak si Míra sedá, to už kolem něj jedu já, tak 30 m za Vikim, který ale jede rychle dál, má fakt náskok, ale já to zkouším a začnu ho do kopce sjíždět. On se po chvíli, už celkem v klidu otočí, uvidí, jen nevěřícně a lehce demotivován pohodí hlavou a šlape, co to jde, mně se daří, dojedu ho, zvolním, po 7 sekundách jdu ze sedla a Viki už nereaguje, takže úspěch. A v ČR už nás Viki jen táhl domů, Míra už ani nestřídal :) a jen semtam prohodil nějaký frk.\nFotky: e-mailovou adresu jako na FÚ v Sokolově bych mít nechtěl (…@sok.pl.ds.mfcr.cz). Evička. Za Boučím. Míra Brill. V modrém Míra Z. bez helmy, což mě lehce znervózňovalo. Takhle to vypadá, když se zvedají… a když Viki odjede v dál. A zde nás táhne z Hartoušova do Nebanic poté, co nám před Hartoušovem frnknul.\n4. 8. – dnes bez sportovní aktivity až na několik koleček v rychnovském rybníku za plynárnou. Plus kolečko po úřadech k vyřízení živnostenského listu.\n3. 8. – úspěšně pokračuji v držení diety a podle mě viditelně hubnu. Mohlo by to být i rychlejší, nebýt řady dietních chyb. Po dnešku a včerejšku cítím formu. Je ale ještě prostor ji zvyšovat, a to všemi třemi směry. Tak jako mnozí mi kolegové, i já mám prázdniny, a tak mám ideální podmínky na trénování (čímž alepuji na ostatní, aby si uvědomili, jaký luxus oproti pracujícím či rodičům máme, a pořádně tedy začali trénovat).\nPočasí pod mrakem, ale jedu. Na startu Viki, Míra, Aleš, David, Pavel Kozlík a symbolicky Jointy. Tak k dojmům…\nKozler byl odpočat, a tak 1) kecal a kecal (což bylo nakonec i příjemné), ale když Vikimu něco nevykládal, tak 2) jel kudlu. Zvláště k hlavní na Mariánky to rval, že borové šišky padaly z háku. Na Kladské jsme ho ale chudáka opustili, protože on v dešti nejezdí (a že jsme zmokli!).\nVsuvka: po hlavní na Mariánky jsme se napáskovali k Mírovi Raišlovi za V3Sku, jejiž řidič ale po chvíli prudce zabrzdil a z okénka začal nadávat. Takže bacha na takové situace.\nNejde mi jet kopec rychle odspoda. Zrychluji, ale pořádně, až když cítím nůž na svém krku, to jest když vidím Vikiho nebezpečně daleko. Možná je to psychickou vadou, jejíž odrůdou trpí i Aleš, tj. že si necháváme i na rovině, snad nevědomky, balík ujet a pak ho pracně sjíždíme. Dnes jsem navíc nejel úplně dobře. Od zámku v Kynžvartu jsem jel s Mírou, který si ale kopec dal v ZDV, pak sám, pak v obci opět všici ujeli. Viki, David, pak s odstupem Kozler, jehož jsem dojel, ujel mu a jal se stíhat zbytek. Cítil jsem velkou sílu, ve stoje jsem vydržel skoro celý kopec od velké zatáčky. David mě vytáhl, protože pořádně zrychlil, pak tedy odpadl a Vikiho jsme taktak měl, ale nastoupil a odjel. Pak Mnichov, Bečov, Krásno. Hlavně Krásno bylo pekelné. Netradičně jel Viki za námi, tempo držel David. Pak Viki pomalu převzal otěže, já si je nechal standardně odjet a za velkou zatáčkou jsem tedy pocítil nervy a jal se zrychlovat. U druhé velké zatáčky jsme s Davidem Vikiho dostihli. Viki šel do pozoru a šlápl do pedálů, já za ním… opět ta situace. Prostě jedete naplno a najednou si máte stoupnout a dřít ještě rychleji. To je děs. Navíc se mi svíralo břicho hlady a studěla záda z mokrého dresu a vestičky. Udržel jsem a šel před Vikiho. Za poslední zatáčkou šel Viki do spurtu přede mě, já uvisel a když si sednul, já vydržel o něco déle a bylo to doma. Je to pořád to samé… překonat bolest. A už vteřinu poté je to vše OK a chcete v podstatě znovu.\nS Vikim jsme si pak na staďáku v Soko při sledování desetibojařů spokojeně řekli „ach, ti atleti“. 115 km. Večer 38 minut kraula na Vítkově.\nFotky z mobilu za posledních několik dní\nV zrcadle u Makoně, sraz u polikliniky, Viki v sacharidové dietě dává bundičku do obalu, neúspěšně, zkouší dál…, neúspěšně; za autem za Libáčem, na mopedu s videorekordérem „v kufru“, Evička v kufru, v Praze u okna; ti dva idiotíci na parkovišti u Michalu v Sokolově, co močí u zdi, hádám, že to jsou fotbalisti z Baníku Sokolov; Monča s Eliškou, louky za Krajkovou, traktor s balíky.\n2. 8. – Ašský X-triatlon, dlouhá trasa, to napíšu do zvláštního článku. Čas pod 1:20 a trať 600-16-6. Závod se mi velice líbil, závodil jsem se Sanťákem (2. místo, já 1.). Krátkou vyhrál Jirka Chroust. Plavání v pěkné přehradičce uprostřed země nikoho, kolo na 4 km okruhu nahoru na kopec, dolů a po rovině do cíle, běh na kopec a dolů a po rovině. Jezdilo i běhalo se hodně do/z kopce, ale i po rovině, a vše v terénu.\n1. 8. – s Evou jsme spali pod širákem za kapličkou a po deváté jsem razil na krátký trénink téměř :) na lačno, 50 km přes Krajkovou a Oloví. Večer pak asi 300 m plavání v Bystřině.\n31. 7. – po včerejším fiasku jsem to chtěl dnes napravit a povedlo se. Již v 8:30 jsem stepoval u Rolavy, kde jsem se sešel s Vláďou Malým. Do mapy jsem pak zakreslil díry na silnici a nafotil trať. Takže dopoledne 75 km. Ve čtyři hodiny pak necelých 100 km sadomaso tempem. Šlo o to, že … se spurtovalo, kde to šlo. začal to Míra tím, že u sil za Hartoušovem ze zadních pozic vylétl jako šlak dopředu a drtil to do kopce. David, Viki, Palinko za ním, já též. Mimochodem Palinko výborně v Šabině. Stejná situace pak o obec dál před Horní Vsí. Myslím že opět Míra byl strůjcem. Někdo jel vpředu, samozřejmě do mírného kopce stupňuje tempo a už to začíná lehce vřít… lidi se rozhlížejí, najíždějí vedle sebe a vtom frnkkk, někdo zleva letí, ostatní za ním. Další spurt je k hlavní silnici.\nKdyž je to můj deník, napíšu o sobě, že ano. Nuže já vím, že tento tréninikový prvek je zcela zásadní, důležitý, velice efektivní a jedině pozitivní, tuplem ve vrcholu sezóny. Jedinou jeho nevýhodou je, že bolí. Co mi jde, jsou spurty na vrcholech delších kopců. To ale není dnešní případ. I dnes jsem ale několikrát vítězně uplatnil psychometodu „drž, dokud nepadne“ (ten druhý; a tím „drž“ myslím „šlapej ze sedla, nepadej v bezvědomí do sedla“). Míra Brill má děsně rychlé začátky spurtů, umí rychle vydat obrovské množství energie a navíc vydrží dlouho. David se umí prosmýknout ze strany a vydrží rovněž velice dlouho, zatím spíš v kopcích než na rovinách si myslím. Palinko mi přišel jako silný drtič, taky má stehna jako pumpy. Chtělo by to ale pořádně zhubnout (nic ve zlém). Péťa Onty byl taky několikrát nahoře (mezi) první(mi). No dobrá, dál k trase.\nNad Františkovkama jednak Míra píchnul, což přerušilo spurt do kopce (díky Bohu Vikimu za to zvolání Halt!). Příjemný pokec a hrozba deště… jedeme zpět. Do Starého Rybníka chytáme s Palinkem naloženou Tatrovku a jedeme až za Skalnou. Tacháč mi ukázal 99 km/h, což bude nějaká chyba, ale po rovině jsme valili 65 km/h! V Křižovatce začalo pořádně foukat s příchutí deště, takže šišky po hrbolaté cestě na terezín směr Hluboká, závod nahoru, pak po supr silnici z Lítova spurt do Habartova, pak bomby do Svatavy a spurt do Sokolova.\n30. 7. – po včerejším náročném tréninku měl přijít druhý díl telenovely Cesta za endorfinem. Hned na začátku vysílání, po první zápletce, kdy mi Viki, David a zejména Míra ujeli v Boučí, jsem napůl spolknul včelku Máju, vyplivnul ji a za odměnu dostal dovnitř do krku žihadlo. Krk otekl a v Oloví jsem nemohl polknout, což posloužilo jako dostatečně důvěryhodná výmluva, a já se tedy ulil. 155kou jsem odfrčel do nemocnice, kde… pokračování v komentáři u Vikiho. Doma jsem se přejedl.\nŠpalkovi & Transalp 2008: 5. etapa Livigno – Naturns\nŠpalkovi & Transalp 2008: 6. etapa Naturns – Kaltern\n11 thoughts on “Fazóna je tu”\n4. 8. 2008 at 12:53\nAhoj Radku,hh děkuju , že mi připisuješ vítězství na X-Triathlonu v Aši, ale byl jsem první jen ve své kategorii, absolutně druhej:)\nTom Linhart napsal/a:\n4. 8. 2008 at 14:42\nHoj Jirko:)Jsem tě dlouho neviděl,kde jezdíš?:-D\n4. 8. 2008 at 18:49\nZdar Radku & spol., občas zajímavé čtení, jen co je pravda!! Jen těm nástupům a závodění při tréninku moc nerozumím, my si to většinou necháváme na závody a na společných trénincích jezdíme „dvojičky“ a to po celou dobu tréninku :-)\n4. 8. 2008 at 20:22\nČau Ondro, ve dvojičkách je odpočinkový trénink, a to mně nestačí, podle mě je třeba si zajet několik intervalů! Samozřejmě záleží na tréninkovém plánu, ale moje představa je taková, že v létě se v tréninku musí makat … trénovat na závod! Vždyť co může být lepší příprava na závod než trénink v závodním rytmu… si říkám. Ale jízdu ve dvojičkách mám hrozně rád.\n4. 8. 2008 at 20:36\nZdar Ondro, ani nevíš jak rád bych jezdil při tréninku dvojičky…. Jenže Viky říká, že těma rychlýma tréninkama stimuluje závodní kilometry, kterých máte vy profíci mnohem víc než mi amatéři… nu a když já jedu nějaký specifický trénink.. tak jsem Vikymu akorát pro smích… takže se těch týdenních tréninků účastním jen když mám jet velkou intenzitu… nebo když se mi nechce jet samotnému to pak i to tempo překousnu… i když občas mám plnou hubu keců a snažím se poučovat :-D jinak ruce pryč od nich :-)\nPs: každý má právo trénovat jak mu vyhovuje…. :-)\n5. 8. 2008 at 09:10\nA já teď trénuji na pohovce u televize nebo na židli u počítače. Samozřejmě koukáním na cyklistiku. Nejdřív Tour, to je samozřejmost (stejně se v Aši během Tour nedalo jezdit, pač bylo většinou lehce přes deset stupňů a povětšinou pršelo – ideální letní počasí!!! – v tom já přece, jako hobík, jezdit nebudu), a teď to doháním koukáním na různé sestřihy ze svěťáků XC a přímých přenosů. Jestli jste koukali na Bromont musíte uznat, tomu Absalonovi to fakt jezdí. A naši jeli taky dost dobře. Dokonce Jirka Friedl si dal Kulhece. Tak snad na Klínovecké časovce. A Míro! Už netrénuj!\n5. 8. 2008 at 17:57\nAhoj, tak je pravda, že proti gustu… jak vidíš i Míra by radši jezdil pomaleji a ve dvojičkách:-) Není to ale jen názor můj. Trénink by se měl oddělit od závodů, aby tělo poznalo, kdy má závod a kdy trénink. Jestli to pak splyne dohromady, nikam to nevede. Taky bez základu, tj bez kilometrů najetých „v klidu“ nemůžeš jít nahoru, a nahoru jdeš jedině závodama + tím základem. Samoška chápu, že těch závodů neni tolik… Tohle je jen můj názor (vlastně nejen můj:-)).\n5. 8. 2008 at 23:37\nOndro, sámoška na to pomalé ježdění ve dvojičkách s tebou – se slzou v oku – vzpomínám dodnes, zvláště ve středu jsem málem padal z kola: http://bikeri.cz/clanky/155/viki-italie-lago-di-garda-1-7-8. 8-))\n6. 8. 2008 at 00:20\nAhoj, realita dokazuje, že, Ondro, trénuješ kvalitně, o tom žádná :). Souhlasím s tím, co píšeš – nemůže se trénovat pořád jen naplno! To myslím každý brzo pozná sám. Je třeba taky z kola přijet odpočatej. Druhá věc je to uskutečnit… což v našem případě někdy pokulhává. V úterý šišky, ve středu něco mezi a ve čtvrtek zase šišky, o víkendech závod anebo výživný trénink (…šišky). A na pondělí a pátek v mém pojetí zbývá klid (někdy nic, někdy klidná jízda).\nA co se závodů týče, tak třeba já jich moc nejezdím, takže se asi potřebuju vybít na těch trénincích. Ideální je, když 1) člověk cítí signály svého těla a pozná, co mu prospívá, 2) člověk je ochoten vyzkoušet i něco nového. Já sám se cítím dobře až na to, že neumím vypálit z místa, zrychlit. Proto se těším, až se dostanu na bajka, abych si vyzkoušel dynamiku v lese, anebo až se dokopu k trénování zrychlování třeba na Ranžíru v Sokolově.\nZajímalo by mě, jak bys, Ondro, zhruba načrtl jeden tréninkový týden pro nás hochy, co spolu chodíme na tréninky (ale možná mi řekneš, že by bylo třeba načrtnout týdny čtyři, aby to mělo nějaký smysl…).\n6. 8. 2008 at 10:49\nFiši nepřeháněj. U nás: v pondělí všichni ležej, v úterý to sice rychlejší je, ale středu málokdo jede na Lopatu. To si spíš sám uleví. Ve čtvrtek většina zas nejede nic (páč jsou o vikendu závody), v pátek navození lehčího katabolismu k Pulečkovi (což je asi 40 km dohromady) a o víkendu se málokdy sejdou 2 závody. Takže nějaký přetrénování nehrozí, zvl. když 2/3 dne jseš v práci nebo spíš. Jezdit v tréninku programově pomalu a při závodě rychle – dle mého – z tohodle moc nejde.\nOndra jezdí etapáky (tzn. 4 – 6 dnů za sebou závodním tempem – kupř. dneskaj jedou do Maďar), víkend je vždycky něco (min. nějaká kritéria) a středa se železnou pravidelností Lopatárna (a tam jsem nikdy prosolenej jako on nebyl). Takže je jasný, že v jejich tréninkovém programu (spoustu času také sráví v autech při přesunech) ještě na nějaké „blbnutí“ a závodění při švihu moc prostoru není a ty švihy a dvojičky jsou ideální.\n12. 8. 2008 at 23:09\nZdar a sílu. Tak pravda je asi někde mezi mnou Fišim a Vikim :-). Určitě čím víc závodíš, tím víc musíš odpočívat, což neznamená nejezdit, ale jezdit v klidu. My jsme jezdili intenzity a speciální tréninky hlavně přes zimu a na jaře a to až do prvních závodů, pak, jak začnou závody, už není prostor ani chuť pro nějaký úseky atp. I když se i tak někdo najde, kdo chce „prestižit“ při tréninku, ale dá se mu to patřičně hned a dost „sežrat“. Můžu napsat jak vypadá náš týden, to není problém, ale Viki má pravdu nedá se to nějak zobecnit… Tak tedy, záleží na tom, co jedeme za závod, jak je dlouhý, jestli je jen jeden o víkendu, nebo oba dny, nebo je to etapák. Pak záleží na tom, jak daleko cestujem (teď třeba za posledních pár víkendů …Bratislava 450km, Bochum 750km, Rumunsko 1300km). Když pak po závodě sedneš do auta a jedeš přes noc domů (návraty pravidelně nad ránem v pondělí), jseš rád, když se z toho dostaneš ve středu. Ale postupně. V pondělí mám volno = vyjetí kolem 1,5hod, jak říkáme pomalu a málo. Úterý jedem společnej trénink teď kolem 4hod (záleží na závodech předchozí víkend, z jara jsme jezdili spíš delší, až 6hod) se zastávkou na kávu (doporučuju kavárny Stříbro, Dvorec, Horšovský týn:-)) – dvojičky, tempo takové, že na špici jedeš tak, aby i ti v háku museli šlapat :-), ale né úplnou hranu… Středa – rozjetí před lopatárnou, většinou kolem 3hod, někdy jedem ráno => pauza mezi tréninkem a Lopatou, neb jedem tak, že z tréninku jedem rovnou Lopatu. Mě sedí víc varianta a). To si aspoň dáš v klidu sprchu, kafe, těstoviny s mákem a velkou toaletu. Pak Lopata (radši se k tomu nebudu víc vyjadřovat, jen snad to, že každou musíme vyhrát :-)) Čtvrtek – pravidelně se mi jezdí špatně… tady zas záleží co nás čeká za závody a jestli jedem v sobotu, neděli, či obojí. Když třeba jen neděle, dám něco jako v úterý, když se závodí sobota, neb oba dva dny, dám max 3hod, nebo míň, podle toho jak se cejtím. Pátek – většinou jsme na cestách a jsme rádi, když se večer v místě závodu na chvíli svezeme… Třeba teď jsme se vrátili z etapáku z Rumunska v pondělí odpoledne :-( šli jsme se na hodku a půl projet, aby jsme nevytuhli, ale v úterý jsme dali úplné volno, ve středu už se zas normálně zapojíme do procesu, dopoledne cca 3hod, pak Lopata atd…


Smartwings si letí pro peníze | Týdeník pro ekonomiku, politiku a byznys\nSmartwings si letí pro peníze\nKde jsou slabá místa záchranného plánu a proč Česko vymýšlí vlastní cestu v záchraně aerolinek.\nLetadla společnosti Smartwings | Tomáš Novák týdeník HROT\nJeště před deseti lety zaměstnávaly ČSA 3300 lidí a létaly padesátkou letadel. Dnes vlastní firma jen jedno jediné letadlo a pronajímá si jich dvanáct, z nichž všechna ani nelétají. A právě tato velmi utlumená firma se stala klíčem ke stovkám milionů záruk, které na svou záchranu od státu žádá mateřská letecká společnost Smartwings.\nPrávě teď se na ministerstvu dopravy připravují noty, podle kterých bude stát firmu sanovat. Smartwings o záchranu bojují, jak se dá. Platí si inzeráty, pořídily si i speciální „SOS“ webové stránky, lobbují u politiků. Hlavní argument, že záchranu dostávají i ostatní obdobné evropské firmy postižené výpadkem v důsledku koronakrize, je pochopitelný.\nJenže záchrana Smartwings má několik specifik, jejichž prizmatem je potřeba celou zmatenou situaci sledovat. A vybrakované aerolinky ČSA, které zahrály na pozitivní sentimentální notu nejen u prezidenta Miloše Zemana, jsou nejdůležitějším z nich.\nJak má vypadat záchranný plán pro Smartwings? Za jak velký úvěr pro firmu se stát zaručí a jaké budou podmínky? Jaká jsou jeho slabá místa? Čtěte v aktuálním vydání týdeníku Hrot, které vychází 29. června. Předplatit si ho můžete ZDE.\nletecký průmysl / státní pomoc / Smartwings / letecká doprava\nPetr Weikert 28. června 2020\nKdyž ochrana, tak kvalitní\nArca, Blažek, Smartwings a další. Do mimořádné ochrany před věřiteli zamířilo přes šedesát firem. Co jim přinese?\n18. září 2020 / 6:06


Historie šifrování je nejen úzce spojená s historií zpravodajských technik, ale se s ní i často prolíná. Evropský racionalismus, postupné zvyšování gramotnosti a poměrná jednoduchost písma vedli k tomu, že úloha šifrování posílaných a "uskladňovaných" zpráv postupně nabývala stále větší význam. V ostatních kulturách máme jen sporadické zprávy o používání šifrování.\nZ Činy máme první zprávy o šifrování v podobě malé tabulky kódů a z 11. století. V Indii se šifrování těšilo očividně větší popularitě. Ve známé Kámasutře se mezi šedesáti třemi uměními, které si má osvojit každé děvče, pokud chce dokonale ovládat umění milovat, na 43. místě uvádí: "Vyznat se v tajných písmech a tajných znaků".\nV Indii, i když nepřímo, má původ samotné slovo šifra. Původně šlo o slovo s úplně jiným významem. Přesněji, při přebírání číslovek Arabů od starověkých Indů přeložili Arabi i sanskritské označení sunya pro nulu. Toto slovo znamenající prázdný přeložili Arabi doslovně jako as-sifr. Jako významové varianty tohoto slova při překládání děl Aravů do latiny se používali slova zephirium, cifra anebo figura nihil. Ve francouzštině z toho vzniklo chiffre. Zatím stále hovoříme o označení pro nulu. Ve 13. stol. se nula nazývala "kroužek" (?) nebo "cifra". Toto označení můžeme ojediněle nalézt ještě v 18. století. V 15. a 16. století se asi vzhledem na významné postavení nuly v probíraném pozičním zápise čísel, označení cifra pro nulu postupně zdomácněla jako označení pro všechny ostatní číslice používané při zápise. Nakonec, na tu dobu i pravděpodobně tajuplná úloha nuly při zápise čísel vedla k tomu obsahu slova šifra, jak ho známe dnes.\nPokud se vrátíme našemu tématu, tak historie praktické kryptografie pravděpodobně začíná až (a opět) u starých Řeků. V 7. st. př. n. l. používali ve Spartě první známou mechanickou pomůcku na šifrování - skytalé. Doslovně to znamená palici, kterou byli vyzbrojení spartští stratégové na vojenských výpravách. Palice rovného průměru zůstala u sparťanských eforů doma. Skytalé se používala na doručování tajných zpráv takovým způsobem, že na palici se navinul kožený proužek, na který se později napsala zpráva. Po napsání se proužek svinul a napsaná zpráva se dela přečíst jen po navinutí na palici toho stejného průměru.\nV r. 360 př. Kr. napsal Aineias Taktikos dílo Taktika o vojenském umění. V části Poliorketika uvádí 16 různých šifrovacích metod. Jedna z těchto uvedených metod je založená na tom samém principu jako dnes známá morseovka a druhá používá nahrazení znaků řecké abecedy čísly. Tato poslední transformace je prakticky základem matematické manipulace v dnešní kryptografii.\nZ dalších antických metod uveďme Polybiův loučový dalekopis. Byl to asi první prakticky používaný "telegrafický kód", který umožňoval vysílat i dopředu nedomluvené zprávy. Byl založený na následující tabulce:\nVysílání probíhalo po písmenech tak, že na viditelném místě stáli za dvěma neprůhlednými panely loučonosoči, kteří po začínajícím pohotovostním signálu přijímané strany začali "vysílat". A to tak, že nejprve se nad levým panelem objevilo tolik loučí, jaké je pořadové číslo sloupce, v kterém se nachází první vysílané písmeno, a potom se nad pravým panelem objevil takový počet loučí, který odpovídal číslu jeho řádku. Takto se dále odvysílalo druhé písmeno, třetí, atd.\nPolybiovo čtvercové schéma má velkou výhodu v tom, že je poměrně flexibilní a umožňuje velkou variabilitu.\nAntický Řím nebyl velmi nakloněný šifrování. Preferoval ochranu listin pečetěním, zvykem, který dodnes přežívá. Naproti tomu se toto období zapsalo do dějin kryptologie prostřednictvím Julia Cézara. Cézar v korespondenci při některých příležitostech používal jednoduchou šifru, kde každé písmeno nahradil písmenem, které v abecedním pořadí leží v abecedě tři písmena za ním. Tak například známé VENI, VIDI, VICI by v Cézarově listě mohlo nabídnout tvar AHQL, ALGL, ALFL. Na tu dobu to byla prakticky nerozluštitelná šifra, až když ji neprozradil Cicero, když přešel do tábora Cérarových protivníků. Cézarův následovník Augustus změnil posuv na jeden, tj. nahradil každé písmeno písmenem bezprostředně za ním jdoucím v abecedním pořadí. Tímto kryptografická aktivita v antickém Římě v podstatě kulminovala.\nObdoba Cézarovy myšlenky se však už objevila na jiném místě předtím - byl to hebrejský atbaš. V této šifrovací metodě je první písmeno abecedy nahrazeno posledním, druhé předposledním atd. a naopak. Název atbaš je odvozený od toho, že první písmeno hebrejské abecedy alef je nahrazené posledním písmenem tav, druhé bet je nahrazené předposledním sin. Projevy tohoto šifrování (i když zatím nevyjasněno proč) najdeme ve Starém testamentu.\nZa další vývoj v kryptologii vděčíme Arabům. Arabi se jako první začali věnovat kryptoanalýze. V r. 1412 dokončil Shiha A¨l-Din Abu 'l-' Abbas Ahmad ben 'Ali ben Ahmad' Abd Allah al-Qalqashandi svoji 14 svazkovou encyklopedii Subh al-a 'sha. Ta byla určená pro úředníky jako systematický přehled o všech důležitých oblastech lidských vědomostí a obsahuje i rozsáhlou informaci o kryptologii.\nModerní evropská kryptologie povstala na rozvoji moderní diplomacie. Zprávy vyslanců byly otevřené, čtené a podle potřeby podrobené kryptoanalýze. Koncem 15. století se stala kryptologie pro většinu významných států natolik vítaná, že začali zaměstnávat šifrovacích úředníků na plný úvazek.\nV prostředí italských městských států měli v tomto období významné postavení Benátky, v jejichž službách, od r. 1506 ve funkci šifrovacího sekretáře, stála tehdejší hvězda na poli kryptologie Giovanni Soro považovaný za prvního velkého evropského kryptoanalytika. V r. 1510 se na něj obrátila dokonce největší kryptologická konkurence Benátek - papežská stolice s textem, který v Římě nedovedli rozluštit.\nZa otce evropské kryptologie je často označovaný Leon Battista Alberti. Alberti se na podmět papežského sekretáře Leonarda Datu začal věnovat otázkám šifrování. Albertiho 25 stránková práce napsaná v r. 1466 je první práce v západní Evropě věnovaná kryptoanalýze. Postřehnul, že frekventační analýza textu vede k rozluštění monoalfabetických šifer, Tento poznatek ho vedl k objevu polyalfabetických šifer, které nejvýše kombinoval se zašifrováním kódovaných slov. Technika šifrování kódovaných slov upadla prakticky do zapomnění a byla vzkříšená až v druhé polovině 19. stol.\nTo, že v diplomatických stycích v 16. století bylo šifrování důležitých posílaných zpráv běžná technika utajování, dokazuje skutečnost, že koncem 16. století už máme k dispozici více zpráv o šifrovací aktivitě na evropských dvorech. Uveďme tři z mnohých epizod tohoto období.\nPíše se rok 1586. Marie Stuartovna připravuje prostřednictvím vnějších spojenců spiknutí proti Alžbětě. Co však netuší je, že naproti všem bezpečnostním opatřením, prochází všechny propašované a kvůli jistotě šifrované listy jdoucí od ní a k ní přes ruky prvního velkého anglického kryptoanalytika Thomase Phelippese. K listu Marii stuartovně ze 17. července byla dokonce připsaná (samozřejmě správně zašifrovaná) otázka o upřesnění jmen šesti spojenců, kteří mají úkladně zavraždit Alžbětu.\nV r. 1589 právník Francois Viete, kterého nazýváme dnes otcem algebry, byl poradce v tom roce na francouzský trůn nastoupivšího hugenotského krále Henryho IV. Henry vedl nelítostný boj s katolíky v zemi, kterou podporovalo katolické Španělsko. Vietovi se podařilo nejen rozluštit šifru, kterou tito spojenci používali v kontaktu mezi sebou, ale uměl i číst i šifry, které používali Benátčané a mnohé další. Takto se Viete stává jedním z prvních významných matematiků, kteří aktivně působili v "šifrovacích" službách.\nPíše se duben 1628. Královská armáda obléhá hugenoty v malém jihofrancouzském městečku Realmonte. Ti se však tvrdošíjně brání. Jednoho dne vojáci chytili obyvatele města se zašifrovanou zprávou. O pomoc při jejím rozluštění byl požádán Antoine Rossignol, který byl známý tím, že se ve volném čase věnuje luštěním šifer. Rossignolem rychle rozluštěná zpráva žádající o pomoc byla vrácená obyvatelům bránícího města. Opevněný Realmont se 30. dubna 1628 obratem vzdal.\nPrvní tištěná kniha s kryptoogickým obsahem vyšla v r. 1518 od známého benediktýnského mnicha Johanna Trithemia. Tu v páté knize jeho souboru šesti knih Polygraphiace libri sex je zavedená tzv. "tabula recta", která je základem pro polyalfabetické šifry. Tato čtvercová tabulka v naší 26 písmenné latince měla takovýto tvar:\nV jednom jejím použití postupoval při šifrování tak, že první písmeno textu zašifroval pomocí prvního řádku, druhé pomocí druhého atd. Po použití posledního řádku použil znovu první řádek (zanedbáváme diakritiku):\nV r. 1553 vyšla brožura La cifra, kterou napsal Giovan Bastista Belaso. V ní Belaso zvětšil možnosti použití předcházející myšlenky tím, že navrhnul používání klíčového slova nebo fráze. Už se nepostupuje tak, že řádky z tabulky se berou postupně, ale berou se jen řádky, které jsou určené písmenem hesla. Například při použití heslo HESLO a zašifrováním slova zelenina dostáváme:\nV tomto případě už začínáme pociťovat úlohu a význam klíče v nějaké šifrovacím systému. Výhoda klíče je zřejmá. Jeden a ten jistý systém můžeme podle potřeby variabilně měnit. To už není daleko od myšlenky, vytvořit takový systém, ve kterém by byla klíčem samotná zpráva. Takovýto autoklíč navrhnul Blaise de Vigenere ve své knize Traicté des Chiffres, která vyšla v r. 1586. Vigenerova myšlenka byla takováto: obě dvě komunikující strany mají dohodnuté jedno jediné písmeno například S. Do vrchního řádku napíšeme toto písmeno následované textem, který chceme zašifrovat. Do druhého řádku napíšeme pod to šifrovaný text a dále postupujeme předcházejícím způsobem. Pro předcházející heslo takto dostaneme:\nDnes je s Vigenerovým jménem spojená (kryptologicky) omnoho jednodušší šifra, kterou dostaneme z Belasova systému použitím jednoslovného klíče.\nBohužel, tak jako Vigenerův autoklíč, i Belasova polyalfabetická šifra upadla, alespoň navenek, do zapomenutí na 300 roků. Důvodem byla pravděpodobně větší pracnost při šifrování i dešifrování.\nKryptologie se takto postupně profilovala jako neoddělitelná součást vojenské a politické diplomacie. Každý přední evropský trůn měl na přelomu 16. a 17. století šifrovací kancelář. Ta v Paříži založená kardinálem Richelieu spočívala na osobě vzpomínaného Antoinea Rossignola. Jedna z nejlepších v Evropě okolo roku 1700 byla například Geheime Kabinets-Kanzlei ve Vídni. V anglické black chmaber neúčinkoval nikdo menší, než John Wallis, největší anglický matematik před newtonovské éry.\nDalší rozvoj kryptografie byl stimulovaný objevem telegrafu a pokrokem techniky. Telegraf si vynutil její používání a rozvoj techniky umožnil výrobu do tehdy nerealizovatelných mechanických zařízení. Z hlediska dějin telegrafie a telegrafních kódů není bez zajímavosti vzpomenout na tomto místě světelný telegraf a binární telegrafický kód Bratislavana Jozefa Chrudého (mimochodem autora první opery v Uhersku).\nV teoretické rovině nastal v kryptologii obrat v roce 1863, když důstojník pruské armády Friedrich W. Kasiski uveřejnil v knize Die Geheimschrifften und die Dechiffrierkunst metodu na řešení polyalfabetické šifry prostřednictvím nalezení její periody a následným zredukováním na monoalfabetickou šifru. Netrvalo dlouho a kryptologové věděli, že ani polyalfabetická šifra s periodickým klíčem není bezpečná, pokud klíč není zhruba tak dlouhý jako samotná zpráva. Další přelom udělal Auguste Kerckhoffs svojí knihou La Cryptographie militaire. Kerckhoffs našel metodu, jak rozluštit všeobecnou polyalfabetickou šifru s neperiodickým klíčem, pokud byl použitý několikrát.\nV první třetině 20. století byla myšlenka sériového spojení monoalfabetických substitucí realizovaná prostřednictvím mechanických zařízení, kterých typickým představitelem jsou rotorové šifrovací stroje. Rotorové zařízení dali možnost realizovat všeobecně velmi kvalitní šifrovací systémy a byly používané pro "důležité" cíle do padesátých let. Jejich princip spočíval v tom, že vzájemně koordinovaným pohybem několika rotorů docházelo k neustálé změně použité substituce. Tento jejich vzájemný pohyb mohl dokonce záviset i na samotném šifrovaném textu. Nevýhoda takového "mechanické" implementace uvedené myšlenky spočívala v technické omezenosti a s tím spojenou předvídatelností vzájemného pohybu rotorů. Pokrok současné techniky umožňuje implementovat tuto myšlenku na mikroprocesorech, přičemž vzájemný pohyb programem simulovaných "rotorů" může být řazený například generátorem pseudonáhodných čísel. Navíc, při programovém simulaci rotorů nedělá problém jejich řazení, které může být takto lehce měněné apod. V všechno spolu otevřelo nové možnosti pro tuto kryptografickou techniku. Nové možnosti pro kryptografii otevřela i nová myšlenka systémů s veřejným klíčem.\nHistorie kryptologie v 20. století byla však poznamenaná dvěma světovými válkami a studenou válkou po druhé z nich. Při tradičních kryptologických centrech na evropském kontinentě povstala nová kryptologická velmoc - Spojené státy severoamerické. Při jejich formování sehráli významnou roli dva z nejznámějších kryptologů v tomto století Herbert Osborne Yardley a William Frederic Friedman, rodák z Kišineva. Yardley "začal" svoji kryptologickou kariéru tím, že jako telegrafista v ministerstvu zahraničních věcí "běžně" četl šifrovanou korespondenci Bílého domu. Jako šéf tzv. černého stanu rozšířil mnoho důležitých šifer, včetně japonských. R. 1931 naivní ministr zahraničních věcí H. Simson zrušil tuto instituci se slovy Džentlmeni nečtou cizí listy. Yardley byl jedna z nejrozpornějších postav v této oblasti. Druhý z nich, Friedman se rozhodujícím způsobem přičinil o rozluštění tzv. purpurového kódu, který začali používat Japonci před zahájením druhé světové války. Dnes, kdy už byla otevřena většina západoevropských archívů, mnohé historky z bojů na "tajných" frontách se snad stanou v hlavních rysech veřejně vyjasněny. Záhada nejznámější z nich je ta okolo německého šifrovacího stroje Enigma.\nBoj špionážních agentur probíhal i na jiných úrovních a mezi dalšími státy. Například před izraelsko-egyptskou válkou se podařilo izraelské rozvětce zjistit šifry egyptských vojenských jednotek. V okamžiku, kdy v Nubijské poušti startovali první izraelská letadla, vysílali izraelské centrály podvrhnuté rozkazy, které vyvolali chaos v útvarech egyptské armády a přispěli tak k takřka úplné likvidaci leteckých jednotek.\nV období studené války byla kryptologická aktivita (nejen) mezi velmocemi přirozeně rozsáhlá a probíhala na mnoha úrovních. Při známých osobnostech, jakým byl například Abel, který pracoval v Spojených státech ve prospěch Sovětského svazu, anebo E. Cohn z Izraele, který pracoval s Sýrii, v jeho prospěch "pracovalo" mnoho neznámých spolupracovníků zpravodajských služeb usilovně po celé zeměkouli. O mnohých se dozvídáme jen díky nádechu senzačnosti okolností. Za mnohé uveďme heslovitě dvě:\n1) Případ americké lodě Pueblo, která byla "chycená" severokorejskými loděmi před břehy Koreje.\n2) Odhalení protistátní aktivity bratra Billyho tehdejšího prezidenta Jimmyho Cartera ve prospěch Libye díky tomu, že National Security Agency uměla číst Libyjský kód.


Matkovražedkyně – nová kniha Daniely Kovářové - Svět práva - Advokátní deník\nVe středu 10. června 2020 přivítala veřejnost do světa novou ironickou detektivku advokátky Daniely Kovářové nazvanou Matkovražedkyně, která je patnáctou knihou plodné autorky a rodinněprávní advokátky a volně navazuje na předcházející detektivky Mrtvá z golfového hřiště a Smrt v justiční paláci. Kmotry nejnovější knihy byli herečka a moderátorka Michaela Dolinová a cukrář a filantrop Josef Maršálek.\nKniha se se zaměřuje na složité vztahy matek a dcer. Hlavní hrdinka je ve svém domě nalezena mrtvá. Příležitost i motiv měly její tři dcery. V domě je náhodou na návštěvě právnička Gábina, která se snaží vypátrat, kdo a proč mrtvou připravil o život. Přitom současně odhalí řadu tajemství nejen o rodině mrtvé, ale i o své vlastní matce.\nKnihu je možno si zakoupit v papírové i elektronické podobě u většiny knihkupců nebo objednat například ZDE.\nPředchozí SD EU: slovenské zdravotní pojišťovny nepodléhají v oblasti státních podpor EU\nNásledující Za zpoždění letu kvůli chování pasažéra nemusí dopravce poskytnout náhradu\nÚstavní soud rozhodl ve věci odškodnění duševních útrap


Můj slibový šátek I. – Vlčácké doupě\nSnad si říkáte, co může být tak zvláštního na slibovém šátku. No a právě to je ta věc, kvůli které chci utrousit těch pár řádků. V létě 1998, kdy jsme s Pětkou tábořili na Zlínsku, kde jinde než ve Vlčkové, jsem se spolu s dalšími nováčky připravoval na vlčácký slib.\nDlužno dodat, že tábořiště ve Vlčkové, kam jsme se s oddílem často a rádi vraceli tábořit, pro nás bylo takřka domovinou. Tábořiště, které jsme si zalíbili, se tak patřičně řadí k těm místům, na které máme bohaté vzpomínky. Není tedy náhodou, že mnozí z těch, co tam tábořili, označují zejména Vlčkovou 98 za nejlepší tábor vůbec. Já to mám zrovna tak.\nOno, někdo by mohl říct – přijet na holou louku do deštivého počasí, všechno si postavit, vozit denně vodu do příkrého kopce a strávit tam tři týdny – to pro mě nic není. Ale nenechte se zmást. Tohle je ta pravá romantika, kterou jinde než v přírodě se správnou partou nezažijete!\nČas běžel jako voda a my jsme vstupovali do druhé třetiny našeho letního dobrodružství. To už se ale všechny přípravy slibového ohně naplno rozeběhly. A to všechno proto, aby už za několik málo dní jsme se stali svědky slavnostní události. Slibový oheň, velký to okamžik pro všechny zúčastněné.\nToho času byl vůdcem oddílu bratr Akela a já spolu s dalšími měl tu čest skládat vlčácký slib právě do jeho rukou. Dodnes mám schované uhlíky z toho slavnostního ohně, ale není to to jediné co mi až donedávna slib ve Vlčkové připomínalo. Ano, byl to právě ten zmíněný vlčácký šátek. Šátek, který jsem nosil jako vlče. A teprve před pár lety jsem ho začal nosit zapletený do skautského šátku už coby zástupce vůdce vlčat, Starého vlka.\nRubriky Čtení na pokračování Navigace příspěvků


Ředitel liberecké nemocnice vyhlásil válku policii! Můj syn tu kadeřnici zabít nechtěl, tvrdí - tn.cz\nnemocnice, policie, Liberec, ředitel, kadeřnice, vražda\nHradecký krajský soud ho včera poslal na šestnáct let do vězení. Včerejší verdikt zatím není pravomocný. Obžalovaný u soudu vinu popřel. Otec Lukáše Nečesaného Luděk Nečesaný, ale není s rozhodnutím spokojen.\nUž včera novinářům řekl, že policisté v celém případu odvedli velmi zvláštní práci. "Hovoří se o různých věcech, stále nedokážeme pochopit, proč policisté nevyšetřovali jiné linie, koho chránili. Věříme, že vrchní soud bude posuzovat důkazy mnohem lépe a mnohem racionálněji," řekl Nečesaný, který tvrdí, že proti jeho synovi v tuto chvíli nejsou žádné důkazy.\nDnes sdělil, že se chystá jít do otevřené války s hradeckou policií. Nelíbí se mu způsob, jakým probíhalo vyšetřování. Chování vyšetřujícího kriminalisty i dozorující státní zástupkyně prý bylo manipulativní a účelové. Podává trestní oznámení na Generální inspekci bezpečnostních sborů.\nZároveň prý ale nechce zneužívat svou pozici v nemocnici. "Chci se domluvit s kolegy v nemocnici. Zvažuji, že se na práci v nemocnici vykašlu a budu se věnovat tomuto případu. Když ale budou kolegové chtít, abych v práci v utlumené pozici pokračoval, budu," řekl ředitel Nečesaný novinářům z MF Dnes.\nSoud jednadvacetiletému mladíkovi také uložil uhradit poškozené zhruba 80.000 korun a zdravotní pojišťovně 235.000 korun. Soud také rozhodl o tom, že Nečesaný zůstane ve vazbě. Podle předsedy senátu Jiřího Vacka měl obžalovaný k útoku zištný motiv. Vynesení rozsudku sledovalo přímo v soudní síni několik příbuzných obžalovaného, někteří z nich při odchodu volali, aby se členové senátu styděli.\nPodle spisu mladík ženu napadl loni 21. února v její provozovně těsně před zavírací hodinou. Kadeřnici rozpůleným polenem šestkrát udeřil do hlavy a ukradl jí doklady a více než 10.000 korun z tržby a peněženky. Vážně poraněnou ženu našel později její syn, život jí zachránili lékaři hradecké nemocnice.\nStrach o hvězdu Aerosmith! Po koncertu musela do nemocnice\nNemáme! Lékařům i nemocnicím chybí vakcíny proti tetanu