Marketing, nebo revoluce? Prezident Nicolas Sarkozy jmenoval na tři citlivé vládní posty tři ženy, všechny tři vzešlé z imigrace: Rachidu Dati, Fadelu Amara a Ramu Yade. Člověk se při pohledu na jejich curriculum vitae nemůže ubránit, aby nezvolal: "Chapeau, l'artiste!" ("Klobouk dolů, umělče!")\nŘešení v rámci tzv. otevření (ouverture), které Sarkozy oznámil hned po vítězství 6. května, se v případě těchto tří žen zdá slutečně revoluční. To, co se nikdy nezdařilo levici, udělal Sarkozy téměř lousknutím prstu. Ačkoliv se hned v první vládě Françoise Fillona objevili na významných postech lidé, kteří nebyli přímo spjati s ryzí pravicí - charismatický Bernard Kouchner na ministerstvo zahraničí či levitující centrista Hervé Morin na ministerstvu obrany -- kompozice druhé Fillonovy vlády (po odchodu ve volbách "neprošlého" Alaina Juppého) zdůraznila efekt, který bylo možné snad napoprvé přehlédnout.\nLekce z oportunismu\nNominace Kouchnera či Morina, exemplární ukázky politického oportunismu, nebylo ani při velkém odstupu možné považovat za tolik deklarované "otevření", ale spíše jako odměny za služebnost.\nZejména u Bernarda Kouchnera (*1939), bývalého trockisty, zakladatele hnutí Lékaři bez hranic, a ministra hned několika levicových vlád (Rocarda, Béregovoye, Jospina), se nebylo možné ubránit dojmu, že jde mnohem více o trochu toho uspojeného narcismu stárnoucího socialistického dinosaura, než o ocenění osobních kvalit bývalého humanitárního pracovníka. Socialista Kouchner přece ještě v předvečer prezidentské volby podporoval kandidátku Ségolène Royalovou, aby náhle po 2. kole nastoupil do Sarkozyho vlaku.\n"Když mne poctil nabídkou řídit diplomacii Francie, prezident republiky si nepředstavoval, že se stanu sarkozistou. Některé z mých přesvědčení nejsou jeho a naopak," poznamenal v článku, který vyšel před několika dny v Le Mondu pod názvem, který vypadá tak trochu jako Kouchnerova "mea culpa". Socialisté na přijetí nabídky reagovali poněkud křečovitě: vyloučili Kouchnera ze Socialistikcé strany (PS).\nHervé Morin (*1961), bývalý předseda parlamentního klubu Svazu pro francouzskou demokracii (UDF), patřil ještě do výsledků 1. kola prezidentských voleb mezi nejbližší muže Françoise Bayroua. Před 2. kolem odmítl jakoukoliv spolupráci se socialisty a přímo podpořil kandidáta Sarkozyho, proti němuž se Bayrou vyslovil. Morin je ministrem obrany, a pro média hraje "centristický pól" uvnitř Fillonovy vlády.\nNemůže ale příliš zastřít, že vybudováním klubu a založení opoziční strany Nového středu (NC), jež stojí v silné konkurenci Bayrouova Demokratického hnutí (MoDem), neusiluje o to, co již dříve zahájili ex-UDF typu Philippe Douste-Blazyho. Tento bývalý předseda parlamentního klubu UDF se připojil k první vlně tehdejšího Chirakova Svazu pro prezidentskou většinu (UMP), jež vzniklo jako reakce na porážku Le Pena v prezidentských volbách roku 2002, a poté se transformovalo na Svaz pro lidové hnutí (UMP).\nTři nepodrobené osudy\nPříběhy tří žen: Rachidi Dati, Ramy Yade a Fadely Amary jsou ovšem z trochu jiného světa. Nikoliv pouze kvůli jejich tolik zdůrazňovanému původu, ale zejména proto, že se každá jedna velmi silně angažovala pro konkrétní občanské kauzy. To poněkud oslabuje kritiku, že Sarkozymu jde pouze o "líbivé maňásky" jeho vlastního politického divadla s názvem: velký průlom (grande rupture).\nZačneme u Rachidy. Rachida Dati (*1965) byla během Sarkozyho kampaně na všech frontách -- často v první linii. Její jmenování ministryní spravedlnosti má pro tuto dceru marockého zedníka a alžírské matky dvanácti děti příchuť velké satisfakce.\nPříběh této ženy se až příliš podobá hollywoodskému scénáři, na které ve Francii nebyl dosud nikdo zvědavý. Vystudovaná právnička a ekonomka dokázala v krátké době přesvědčit o svých kvalitách. Je to vůbec poprvé, kdy je na takovou pozici jmenována osobnost, vzešlá z jiného, než ryze kontinentálního francouzského původu. Na videu, které vysílala před časem zpravodajská televize BFM, mohli francouzští diváci spatřit záběry z jednoho příbytku uprchlíků, v němž Rachida diskutuje způsobem, naprosto nevídaným na reprezentanta francouzského establishmentu.\n"Budu vás nazývat francouzkou ministryní!" říká na videu dosti rozvášněný snědý mladík. Rachida v tu chvíli dostává záschvat smíchu a odpovídá: "Já a ministr? Ano, já jsem tady od toho, abych vás vyčistila Kärcherem!" Kdo sledoval poslední události ve Francii, ví, že tím Rachida narážela na kontroverzní Sarkozyho výrok o tom, jak chce vyřešit problém zločinnosti na předměstích. Pro ty, co nevědí, co je Kärcher: jedná se o německý čistící stroj na odpadky. Video najdete ZDE\nNeuplynul ani rok, a žena, která se tolik smála na videu, se skutečně ministryní stala. Od roku 2003 se podílala na přípravě zákona o zločinnosti a v následujíc době pracovala v kabinetu ministra vnitra, jistého Nicolase Sarkozyho.\nPokračujme dál: Fadela Amara (*1964). Stejně jako Rachida pochází z prostředí alžírské, respektive kabylské imigrace, stejně jako ona pochází z dvanácti dětí. Její otec byl zedník na stavbě, matka v domácnosti. Pro zakladatelku hnutí Ni putes, ni soumis (Ani kurvy, ani podrobené), bylo jasné od okamžiku, kdy byla poprvé konfrontována s projevy rasismu a nespravedlnosti, že není možné nic nedělat. Asociace, které nese velmi ostrý název, reagovala na projevy ponižování, kterým byly vystaveny na předměstích mladé dívky severoafrického původu od svých bratrů: problém šátku a zahalenosti, spojovaný s muslimskými komunitami, v tomto případě vyvola velké pozdvižení. Zvláště proto, že se proti těmto praktikám vzbouřily samotné ženy.\nFadela se podílela na ostrých protestech odjakživa -- ať už se jednalo o manifestační pochody, petice či obranu konkrétních lidí vůči úřadům - a obecně proti aroganci moci, které jí získaly proslulost. Angažovaná feministka přijala v nové vládě funkci tajemnice pro městskou politiku při ministryni Christine Boutinové, známé mimo jiné pro svou roli konzultanky Vatikánu v otázkách rodiny. Amara odlišnosti připouští: "Ano, jsme trochu paradoxní pár. Ale je to dobrý svazek, i když si můžete být jisti, jako u každého manželství, bude docházet k malým hádkám." To říká žena, která se oblká rádas do khaki a vedle ministryně se zlatým křížkem na krku vypadá vskutku nečekaně.\nFadela to nebude mít s ministryní Boutinovou lehké nejen pro konfesní odlišnosti (v otázkách interrupcí se asi shodnou jen těžko), ale i kvůli části populace, která její nominaci bere jako deklarovanou zradu. Na oficiálních stránkách asociace Ni poutes, ni soumises, si lze přečíst blahopřání ke jmenování, ne všichni se ale k tomuto přání srdečně připojují, oficiální stránky asociace: ZDE\nBenjamínkem z trojice je: Rama Yade (*1976), nebo také Ramatoulaye Yade-Zimet, půvabná žena senegalského původu, kterou večerník Le Monde překřtil na "Sarkozyho Condi Rice". Do svých osmi let žila s rodinou v Dakaru v rodině, která se přeci jenom svým statutem vymykala z obecné představy: otec diplomat, matka učitelka. Nyní zastává pozici státní tajemnice při ministerstvu zahraničí se spciálním důrazem na lidská práva.\nPodle kuloárových informací jí prezident Sarkozy zakázal mluvit první týdny příliš do médií. Možná by se dozvěděli, že jí příliš nesedí nový apartník kostýmek, a že by raději nastoupila na ministerstvo ve svém oblíbeném bubu -- tradičním africkém a jistě i mnohem pohodlnějším oděvu. Absolventka Institutu politických věd v roce 2000 pracovala dosud v Senátu. Nijak se netají tím, že jí nevyhovují příliš pravicové názory, okouzlila jí ale osobnost Sarkozyho.\nByla pro něho ale nedávno mnohem více než jen exotickou africkou kráskou. Během lednového kongresu UMP, který ohlásil Sarkozyho prezidentskou kandidaturu, se ostře pustila do socialistů, video\n"Pokud nejste bílý muž ve věku 50 let máte málo šancí, abyste dosáhl na důležité politické funkce," řekla v rozhovoru u příležitosti vydání knihy Noirs de France (Francouzští černoši, Hachette), ZDE, která vyšla ve Francii minulý měsíc. Možná, že i právě její příběh, který začíná psát v paláci Quais d'Orsay odpoví na její povzdech v knize, když napsala:. "Člověk má občas divný pocit, že obtěžuje, když je černý v zemi, kde všichni věří, že jsou bílí. Francouzi ještě nepochopili, že francouzský neznamená nutně říci bílý..."\nO tom, zda Sarkozyho styl zůstane pouze u efektů, se budou moci přesvědčit všichni, kteří dosud s obdivem sledovali jeho dynamický, nicméně rozpory poznamenaný, styl. V otázce minorit je zatím Sarkozy nejdál: minimálně dvě z těchto žen -- Rachida Dati a Fadela Amara - jsou naprosto kompetentní. O té třetí, Ramě Yade rozhodne myslím až chvíle, kdy se bude moci sama svobodně vyjádřit. Tak jako si svobodně vzala za muže socialistu, aniž by jí to bránilo přijmout post u Sarkozyho.\nZatím jsou tyto ženy více Sarkozyho marketinkem, na samotnou Francii, zahleděnou často do minulosti, je to ale samo o sobě již velmi revoluční.


Otevřený dopis bankovním institucím západního světa… - Patria.cz\nOtevřený dopis bankovním institucím západního světa…\nVěc: Vaše neautorizované přečerpání účtu\nDrahé bankovní instituce západního světa,\njak jsem zjistil při poslední kontrole, Vaše neautorizovaná kreditní linka, poskytnutá mezinárodními věřiteli poslední záchrany, nyní dosahuje zhruba 10 bilionů dolarů. Jako daňový poplatník a de facto Váš největší akcionář bych Vás tedy rád vyzval ke splacení této půjčky v nejbližším možném termínu. Dovoluji si Vám za zaslání této výzvy účtovat manipulační poplatek ve výši 30 liber, společně s měsíčním poplatkem za čerpání neautorizované kreditní linky ve výši 28 liber. Pokud této výzvy neuposlechnete a Vaši neautorizovanou kreditní linku nesplatíte, nezbyde mi než se společně s mnoha dalšími daňovými poplatníky ponořit hlouběji do chudoby na několik příštích generací.\nSoučasně bych velmi přivítal, kdyby Vaši investiční a ekonomičtí stratégové přestali publikovat nevyžádané názory na řešení a vyřešení této bankovní krize v ekonomickém tisku. Jistě pochopíte, že slyšet tyto recepty od těch samých mozků, které posledních několik let pracovaly pro architekty současného marasmu dokáže zbytek nezúčastněných diváků dovést na pokraj srdeční slabosti. Existuje pořekadlo, že „nejsi-li součástí řešení, jsi součástí problému“. Ti Vaši zaměstnanci, kteří byli veřejnou tváří problému budou - jak jistě budete souhlasit – jen velmi stěží také tváří jeho řešení. Snad jedině, kdyby byli všichni do jednoho nabiti do kolosální houfnice a vystřeleni na místo, kde již nebudou moci páchat žádné škody – třeba na Aljašku. Současně s nimi by o změně kariéry mohlo uvažovat také těch několik přemoudřelých finančních a ekonomických novinářů, kteří sehráli nezbytnou roli při marketingu, nafukování a pozdějším vehementním popírání očividného ekonomického problému. Tento dopis byl současně zaslán editorům rubriky „Váš názor“ v listech The Financial Times a The Wall Street Journal (který, jak chápu, bude přejmenován pouze na The Journal vzhledem k tomu, že Wall Street již fakticky neexistuje – jak Vám minulý týden z Davosu připoměli pánové Wen Jiabao a Vladimir Putin. Nedělejte si hlavu z toho, že jste tam nebyli…nikdo se po Vás nesháněl).\nVzhledem k tomu, že začátek roku je vždy obdobím dobrých předsevzetí o hubnutí a shazování tuku nabytého během svátečního období, zajímalo by mě, zda Vaše odvětví plánuje něco podobného. Stejně jako nechápu význam pěti sousedících obchodů s těmi skoro stejnými hadry na jedné ulici (všechny navíc šité na té samé lince v Číně), uniká mi význam pěti skoro stejných bank plevelících tu samou ulici a vehementně mi odmítajících půjčit něco z toho, co jsem si k nim laskavě uložil.\nRád bych také slyšel Váš názor na logičnost a racionalitu těch neuvěřitelných sum úvěrů, které na Vás hází národní vlády ve snaze Váš systém „stabilizovat“. Zejména proto, že dostupný a nerozumně poskytovaný úvěr bylo to, co zapříčinilo naší současnou situaci. Pokud se mi na tuto otázku dostane nezaujaté a nesobecné odpovědi, smeknu před Vámi klobouk.\nStejně jako já se možná dále divíte zjevnému paradoxu, že veřejnost stále používá Vaše dceřinné společnosti zabývající se správou aktiv jako nástroj ochrany a péče o jejich soukromé bohatství. Domnívám se, že byste jejich služby měli propagovat mnohem šířeji a agresivněji. Můj nápad na reklamní slogan – „Když přijde na morální hazard, jsme No. 1. Pomohli jsme odpálit největší finanční a ekonomický kolaps v historii díky zcela neuváženým investicím a půjčkám. Zhruba 18 až 30 milionů lidí nepochybně přijde o práci. Více jak 50 milionů pracovních míst je v ohrožení. Díky naší hluboké finanční expertíze jsme ztratili miliardy dolarů a ti z nás, kteří ještě existují a nejsou vlastněni daňovým poplatníkem, jsou technicky nesolventní. Tak jak Vám můžeme pomoci s Vašimi penězi?“\nTímto dopisem bych Vás současně rád informoval, že díky faktu nabízeného negativního výnosu ze strany Vaší a Vašeho vládního věřitele, vybírám v Vašich institucí to co mi tam ještě zbylo a začínám se o své peníze starat sám. Nepochybně dokážu nalézt atraktivnější příležitosti k uchování mého kapitálu mezi příhodně oceněnými emisemi akciového a dluhopisového trhu. Alespoň částečnou ochranu před likvidací hodnoty mé měny, k níž Vám poskytované velehory úvěrů nepochybně přispějí, snad naleznu ve zlatě. Jsem potěšem tím, že tento můj krok pravděpodobně uspíší proces Vašeho znárodnění. Je mi to líto, ale nic s tím nenadělám…\nVáš (bývalý) zákazník\n(Převzato s laskavým svolením Tima Price, UBP Londýn)\nPoznámka autora: Původní text byl psán na reálie Velké Británie a Spojených států. I proto některé odvolávky nejsou záměrně konzistentní s lokálním prostředím. Touto hořko-sladkou notou bych také chtěl ukončit již značně unavené téma podílu bankovního sektoru na současném marasmu a od příště se věnovat něčemu jinému. Začneme „novou definicí šílenství“.\nJestli pan Price\ntak trošku nekálí do vlastního hnízda. Švýcarská UBP šikovně investovala 700 mil. USD do Madoffu, je tedy součástí problému, nikoli jeho řešením. Další otázkou je, zda do vlastního hnízda nekálí i pan Žabža. Patria je majetkově provázána se skupinou KBC, která si užívá štědré pomoci belgické vlády. To jen tak na okraj, když už je řeč o legitimitě různých radílků, kteří se v minulosti podíleli na budování základů současné krize. A ještě jedna technická, pane Žabžo, dávejte si pozor na interpunkci.\nPríma, že jste zpátky!\nMóóóc pěkné a výstižné :-)\nbych to !\nPadesát miliard bylo málo. Unilever neuspěl s návrhem převzít část GSK, teď se chce modernizovat (198x)\nPetr Dufek: Zdražování ve výrobě symbolicky zpomalilo, o zlevňování nemůže být ještě řeč (196x)\nČtvero nebo také jen dvojí zvyšování sazby v letošním roce, nechceme vyšokovat trhy, říká člen rady Fedu (146x)\nÚvod týdne bez Ameriky. Evropa pozitivní při smíšených zprávách (123x)\nTýdenní výhled: Výnosy zůstávají v centru pozornosti, Čína začala bojovat s omikronem (112x)\nAkcie moc levné na to, aby je šlo ignorovat (7363x)\nAkcie francouzské EDF skočily z útesu. Sleva na elektřinu ji vyjde na miliardy eur (5254x)\nZlato jako ochrana před inflací? Tentokrát to prý může být jinak (4289x)\nBranislav Soták: Výsledková sezóna za dveřmi, jak dopadnou na trhy vyšší sazby Fedu? (4001x)\nČesko opět evropskou jedničkou ve zdražování bytů (3226x)


V Hůrce se lyžuje - Táborský deník\nV Hůrce se lyžuje\nHůrka – Milovníci zimních sportů v pátek 11. ledna navštíví lyžařské středisko v Hůrce poblíž Jistebnice.\nOdpolední lyžování začne ve 14 a skončí v 16.30 hodin. Start večerního provozu střediska je naplánován na 17. hodinu.\nVlek se zastaví ve 21 hodin. Pokud vydrží sníh, bude se zde lyžovat i o víkendu.


ŽENA-IN - Stačí se nadýchnout\nStačí se nadýchnout\nNevím jak vy, ale zima je pro mě plná depresí a nepříjemností. Většinou se v těchto měsících snažím venku pobývat co nejméně. A jako „nelyžařka“ mám ráda sníh snad jenom na Vánoce.\nAsi bych v životě nemohla bydlet v severských zemích. Jen ta představa, že bych musela být po celé dny zachumlaná do teplého oblečení. Z toho bych se zbláznila. Stačí mi to jen pár měsíců a už teď toužím ze skříně vytáhnout sukni a lehké sáčko.\nNejkrásnější je jarní vzduch. Stačí se nadýchnout… Na jaře jsem se také seznámila se svým miláčkem. A to je další velký důvod, proč miluji jaro.\nAle venku svítí sluníčko, tak jsem ráda, že můžu na zimu na několik měsíců zapomenout.\nmyslím, že čas triček a sukní se už blíží, ale zatím je počasí zrádné, tak dávejte pozor na nastydnutí :-)!\nA co Vy a jaro? Dáváte mu přednost před zimou? A proč? napište na: redakce@zena-in.cz\nĽubica: Já mám nejraději, když kvetou jabloně. Ty jsou hezčí. A voní....\nMiluji jaro, zejména když začne rašit tráva, stromy a krásná zeleň vystřída tu dlouhotrvající šeď a pak následně rozkvetlé stromy-nejhezčí je čas rozkvetlých třešní, už se nemůžu dočkat\nOtevřela jsem si v kanceláři okno,že se nadýchnu jarního čerstvého vzduchu a zapomněla jsem,že pod oknem je septik .To je vůně,jak když si prdne slůně


Eduard VIII. a Walis Simpsonová: Britský král se kvůli rozvedené Američance zřekl i trůnu | Extrastory.cz\nPrince Eduarda Wallis Simpsonová při prvním setkání zaujala tím, že na jeho účet pronesla jízlivou poznámku, na což nebyl jako následník trůnu vůbec zvyklý. | zdroj: express.co.uk\nTÉMATA: velká británie | britská monarchie | milostné vztahy | slavné páry\n11. 05. 2017 | 14:36\nBylo to přesně 326 dní, co Eduard VIII. usedl na anglický trůn. 10. prosince 1936 se pak stal prvním z anglických panovníků, který dobrovolně abdikoval. A Edvardovým jediným důvodem, proč to udělal, byla žena.\nJak už to tak někdy chodí, zamilovaný muž dělá šílené věci. V případě Eduarda to bylo něco, co ovlivnilo nejen jeho život, ale i život celé země. I když byl Eduard od mládí lidem své země milován, vztah k dvakrát vdané a rozvedené Američance Wallis Simpsonové nemohli konzervativní Angličané skousnout. Odpustili mu vše, to, že před státními záležitostmi dával přednost večírkům, plesům, módě i vdaným ženám. Ale rozvedená Wallis už byla pro ně velké sousto. Umocnila to i skutečnost, že ona sama se na veřejnosti prezentovala jako nezávislá žena s vysokými ambicemi. A Eduardův původ a možný vstup do jedné z nejvýznamnější aristokratických rodin Evropy pro ni byl bezesporu obrovským lákadlem.\nOba se setkali už v roce 1930 na jednom z venkovských sídel jejich společných přátel a o rok později se už spekulovalo o jejich milostném vztahu. Wallis stále ještě vdaná za movitého makléře prý Eduarda dokonale poblouznila. Mnozí historikové hovoří o Eduardově až otrocké závislosti. Jejich vztah vyvolal rozčarování nejen u veřejnosti, ale hlavně na politické scéně země. O negativní reakci dvora ani nemluvě. Ne příliš vřelé vztahy Eduarda s jeho otcem byly na bodu mrazu. Když se poté Eduard stal roku 1936 anglickým králem, snažil se svůj vztah s Wallis legalizovat. Přednesl i návrh na morganatické manželství. Wallis by se tak nikdy nestala královnou a jejich děti by neměly nárok na anglický trůn, ale i v tomto případě zcela pohořel. Pro Eduarda se tak jediným východiskem stala abdikace. Půl roku po ní se s Wallis Simpsonovou oženil.\nJako vévoda a vévodkyně z Windsoru se usadili ve Francii. Jejich život byl i tam velmi kontroverzní a hlavně neustále pod drobnohledem veřejnosti. Ať už šlo o jejich podporu Adolfu Hitlerovi, Wallisiny milenecké vztahy nebo když se stali středem zájmu vyšetřovatelů z FBI. Jejich manželství bylo nakonec bezdětné. Eduard zemřel roku 1972 na rakovinu plic a jeho žena ho přežila o čtrnáct let. Na sklonku svého života se prý nechala slyšet, že neustále pochybovala o správnosti Eduardovy abdikace.


Zprávy o zlatě - Zlato reaguje na slábnoucí dolar | Kurzy.cz\n42 886,36 Kč\n1 732,92 EUR\nDolarový index poté, co před dvěma týdny dosáhl 20letého maxima, včera klesl na měsíční minimum 102, tedy o více než 2 %.\nCeny zlata mezitím po odrazu z minulého týdne od supportu pod úrovní 1 800 USD za unci vzrostly o téměř 4 %.\nAčkoli ceny zlata stoupají, investoři musí dál sledovat vývoj amerického dolaru a výnosů z dluhopisů.\nPrezidentka Evropské centrální banky Christine Lagardeová v pondělí nastínila cestu centrální banky za normalizací měnové politiky, načež americký dolar ztratil půdu pod nohama. Lagardeová nyní připravuje podmínky pro červencové zvýšení úrokových sazeb.\nPodle analytiků může americký dolar mnoho ztratit, protože propast mezi měnovou politikou Federálního rezervního systému a ECB se začíná zmenšovat.\nNěkteří analytici ale stále čekají, že americký dolar bude pokračovat ve vzestupném trendu, protože úrokové sazby zůstávají vyšší než v Evropě.\nNěkteří analytici vnímají příležitost pro společný růst amerického dolaru a zlata – zvlášť proto, že akciové trhy jsou stále volatilní.\nMnoho analytiků ale čeká další oslabování, protože zisky podniků čelí inflačním tlakům a rostoucím obavám z recese.\npondělí 4.7.2022 07:03:03


HLAVIS --- 9:29:26 23.12.2011\nENTENTYKY: tahle akce už probíhala letos v dubnu pro širokou veřejnost.\nNejvtipnější na tom je fakt, že si můžeš nechat vrátit poplatky za vedení účtu (do půl roku zrušíš účet a zažádáš si o vrácení poplatků)\n??? --- 10:55:20 22.12.2011\nGHOSTSTALKER: jj, už jsem si ten paragraf přečet celej ;-)\nGHOSTSTALKER --- 10:53:41 22.12.2011\n???: Neprodleně poté, co platbu obdrží, nikoli v den, kdy ji obdrží...\nPlus jsou tam pak takové ty drobné nuance, co dělat, když banka obdrží příkaz v době blízké konci pracovní doby apod.\n??? --- 10:46:35 22.12.2011\nEARL: naopak - nepřesně to máš ty ;-) odesílající banka je povinna platbu předat do clearingu nejpozději následující pracovní den po účinnosti. Přijímající banka je povinna připsat platbu v den, kdy ji obdrží z clearingu


Goebbels byl nadšen, že chceme jeho skladbu uvést, říká režijní tandem SKUTR - iDNES.cz\n21. září 2009 9:30, aktualizováno 11:52\nV rámci festivalu Struny podzimu bude provedena hudební performance německého skladatele Heinera Goebbelse Schwarz auf Weiss neboli Černé na bílém. Režiséři představení Martin Kukučka a Lukáš Trpišovský byli hosty on-line rozhovoru se čtenáři iDNES.cz.\nSKUTR - Lukáš Trpišovský a Martin Kukučka | foto: Petr Topič, pro iDNES.cz\nPremiéra performance proběhne 29. a 30. září v netradičním prostoru podzemního kina ARTminus Veletržního paláce v nastudování Orchestru Berg v čele s dirigentem Peterem Vrábelem.\nodpovědi režisérského dua najdete zde\nMartin Kukučka a Lukáš Trpišovský alias SKUTR odpovídali na otázky čtenářů iDNES.cz\nHeiner Goebbels, který patří mezi nejuznávanější současné skladatele, se v posledních skladbách stále častěji věnuje fúzi současné vážné hudby a divadla. Hudebníci proto musí zastat kromě instrumentálních také herecké, pěvecké nebo pohybové úkoly – hrají kuželky s dusítky nebo kostky na krytu cembala, házejí balony na kus plechu, mluví, recitují, zpívají a pohybují se.\n"Martin původní uvedení vidět nechtěl," odpověděl Lukáš Trpišovský v on-line rozhovoru. "Já ho viděl na DVD. Samozřejmě ale vycházíme z poznámek v partituře, které zas vycházejí z původního provedení. Heiner Goebbels nám dokonce tvrdil, že možná proto máme chuť jeho skladbu uvést, že jsme ji naštěstí naživo neviděli."\nHudebně se v Černém na bílém prolínají konvenční přístupy jako rychlé basové rify nebo pomalá bluesová sóla a surreálné hudební výpady, jako když se rozehraje složité sólo pikoly kolem akordu C dur píšťaly vroucí konvice, ve které si pikolista ohřívá vodu na čaj. To vše se bude odehrávat v minimalistické scéně z kartonových krabic výtvarníka Jana Polívky. Papír se jako základní výtvarný materiál prolne celou inscenací.\nSkladba vnikla jako pocta německému spisovateli Heineru Müllerovi. Goebbels staví hudebníky do mnoha různých rolí, strhující hudební pasáže střídají sóla na exotické nástroje, jako je japonské koto nebo nezvyklý cimbál, používají se i elektronické samply. Hudba se mísí s texty Edgara Alana Poea nebo T. S. Eliota, uslyšíme i hlas Heinera Müllera.\nScénické dílo, které zatím nastudoval jako jediný Ensemble Modern, zhodnotil kritik z The Times slovy: "Konečně progresivní hudba, která má smysl!" Inscenace měla premiéru v roce 1997 a od té doby se hrálo již na sedmdesát repríz po celém světě.\n"Vůbec ne. Byl nadšený, že chce někdo tuto skladbu znovu uvést," uvedli členové dua SKUTR na otázku, zda bylo těžké získat povolení Heinera Goebbelse k uvedení této skladby. Ke vzájemné spolupráci dodali: "Byl už za námi v Praze na zkouškách a velmi nám fandil. Dokonce i některé věci oproti originálu měnil. Je otevřený k vzniku nového tvaru, rozhodně nelpí na originálu partitury. My se zase na oplátku snažíme respektovat a podpořit myšlenku a ducha tohoto díla.Velmi si totiž Heinera Goebbelse vážíme."\n"Na více než hodinovou skladbu Schwarz auf Weiss si dosud netroufl jiný soubor než Ensemble Modern, který před třinácti lety nastudoval dílo v procesu skládání přímo s Goebbelsem. Pražské uvedení tak bude teprve druhou inscenací vůbec a vzniká v úzkém kontaktu s Heinerem Goebbelsem. Každé nastudování je naprostý originál," říká dirigent Orchestru Berg Peter Vrábel.\nA Martin Kukučka z tandemu SKUTR dodává: "Režie Goebbelsova hudebního divadla je pro nás velká výzva. Hodně si slibujeme od charizmatického prostoru kina ve Veletržním paláci, který dává inscenaci velmi dobré východisko. Věřím, že tak jako pro nás i pro diváky bude fascinující vidět osmnáct muzikantů v pohybu, kteří navíc hrají zpaměti party náročné i pro hru z not. My jim navíc nedáváme jednoduché herecké úkoly."\nRežisérské duo SKUTR (Martin Kukučka a Lukáš Trpišovský) ve svých inscenacích spojuje činohru, pohybové divadlo, loutky i lightdesign. Společně začali pracovat při studiích na DAMU, zájem kritiky budila už jejich absolventská představení. Záhy je proto ředitel Divadla Archa Ondřej Hrab přizval ke spolupráci pod hlavičkou divadelní laboratoře Archa.lab. V ní vzniklo několik úspěšných představení.\nSKUTR byl třikrát nominován na cenu Talent roku Cen Alfreda Radoka, jeho představení Understand mělo navíc i nominaci jako Inscenace roku. SKUTR je žádaný i za hranicemi (Srbsko, Polsko, Litva, Itálie, SRN, Rumunsko, Slovensko, Skotsko). Získal Grand Prix a Cenu diváků na mezinárodním festivalu FIST v Bělehradě (2007, 2008). V srpnu 2008 prezentoval ČR na festivalu Fringe v Edinburghu.\nNejznámější představení dua SKUTR jsou Nickname, Understand, 8 čili polib prdel kosům, Mistr a žák, Plačky a Malá smrt. V dubnu měl premiéru velmi úspěšný projekt La Putyka herce Rosti Nováka, na kterém se SKUTR spolupodílel.\nTémata: DVD, Heiner Goebbels, Itálie, Německo, Polsko, Slovensko, Cirk La Putyka, Čaj, DAMU, Divadlo Archa, Veletržní palác\nOriginální divadelní uskupení SKUTR oslavilo první pětiletku existence. Skóre? Sedm úspěšných autorských projektů,... celý článek\nInscenace Mistr a žák s podtitulem "recyklovaná asijská commedia dell´arte á la Tarantino" se představí 22. a 23. srpna... celý článek\nCelkem 41 nominací v pěti kategoriích vyhlásili organizátoři cen Sazky a Divadelních novin, které budou letos uděleny... celý článek


BMI střešní a hydroizolační systémy s.r.o. - TZB-info\nSpolečnost se širokým portfoliem produktů a služeb je zaměřená na dvě samostatné divize pro řešení šikmých střech pod značkou BMI BRAMAC a pro řešení plochých střech a hydroizolací pod značkami BMI Icopal a BMI Vedag. Dodává inovativní střešní a hydroizolační systémy, které jsou navrženy tak, aby uspokojili náročné technologické, funkční a estetické požadavky zákazníků. Kompletní nabídku završuje profesionální servis a poradenství týkající se rezidenčních i nebytových projektů. Společnost BMI střešní a hydroizolační systémy s.r.o. patří do silné nadnárodní skupiny BMI Group.\nZnačky BMI Icopal a BMI Vedag zastupují na českém trhu předního výrobce a dodavatele hydroizolačních materiálů pro ploché střechy, šikmé střechy, spodní stavby a inženýrské stavby. Silnou pozici na trhu si tyto značky vybudovaly kvalitním portfoliem výrobků, důrazem na systémové skladby, ale také prvotřídní technickou podporou, která navrhování plochých střech a spodních staveb maximálně usnadňuje.\nZnačky BMI Icopal a BMI Vedag jsou zastoupeny v České republice již od 90. let. Český výrobní závod zajišťuje spolehlivé dodávky širokého sortimentu vysoce kvalitních asfaltových pásů z SBS modifikovaného asfaltu a oxidovaného asfaltu pro všechny typy staveb i způsoby zabudování. V nabízeném sortimentu divizi plochých střech a hydroizolací naleznete dále i prémiové asfaltové pásy ze zahraničních výrobních závodů BMI Icopal (Německo), BMI Vedag (Německo) a BMI Siplast (Francie). Důležitou roli v produktovém portfoliu BMI Icopal hrají také plastové fólie, zejména na bázi měkčeného polyvinylchloridu (PVC) a měkčeného polyolefinu (TPO).\nKvalitní portfolio produktů značek BMI Icopal a BMI Vedag doplňuje komplexní technický servis, který je velkou oporou profesionálů v tomto náročném stavebním odvětví. Navrhování plochých střech a hydroizolací je skutečně velmi obtížnou disciplínou, ve které se musí zohledňovat celá řada požadavků, ať už jde o otázku využívání střechy, nároky na hydroizolační bezpečnost, tepelně-technické vlastnosti, požární bezpečnost, akustiku apod. Společnost BMI v rámci divize plochých střech a hydroizolací zajišťuje nadstandardní bezplatný technický servis, který je schopen navrhnout střešní pláště včetně detailů, odvodnění, kotevních systémů či spádových vrstev. Technický servis poskytuje odbornou pomoc pro architekty, projektanty, investory, realizační firmy i vyšší dodavatele staveb ve všech fázích výstavby. Zaměřuje se nejen na segment novostaveb, ale i rekonstrukcí. Ostatně, zejména u rekonstrukcí je správný návrh opravy střešního pláště nezbytný pro bezproblémovou realizaci opravy a spolehlivou funkci střešního pláště.\nPro zvyšování kvality projektování a provádění plochých střech a spodních staveb společnost BMI pořádá odborné semináře zaměřené na problematiku hydroizolací. Pravidelně školí realizační firmy z hlediska správné montáže materiálů v ploše i v detailech. K systémovým řešením výrobce nabízí řadu prověřených a spolehlivých řešení detailů, které jsou vedle pravidelné údržby důležitým aspektem, rozhodujícím o celkové životnosti hydroizolačních vrstev. Společnost BMI klade velký důraz na navrhování systémových řešení a používání kvalitních a spolehlivých materiálů. Jedině tak mohou zabudované materiály plnit ve stavbách dlouhodobě a spolehlivě svoji funkci.\nSpolečnost BMI střešní a hydroizolační systémy s.r.o. je součástí mezinárodní skupiny BMI Group . Díky zázemí silné nadnárodní společnosti využívá značka BMI Icopal know-how z celého světa a podílí se na nejmodernějším technologickém vývoji, testování výrobků a inovacích. Skupina BMI je největším světovým výrobcem materiálů pro ploché a šikmé střechy. V segmentu plochých střech má více než 140 let zkušeností s výrobou asfaltových pásů a více než 50 let zkušeností s výrobou plastových fólií. Tyto zkušenosti umožňují neustále pracovat na zvyšování kvality výrobků a usnadnění jejich montáže. Mezi nejzajímavější inovace na poli hydroizolací se řadí asfaltové pásy ECO-ACTIV odstraňující znečištění z ovzduší, příčné spoje bez posypu usnadňující pokládku a zvyšující bezpečnost spoje, pásy s therm systémem vyrovnávající přetlaky vodních par a zamezující tvorbě puchýřů zejména při sanacích stávajících střech nebo inovace speed profile , která usnadňuje kontrolu správného natavení, zrychluje pokládku a snižuje potřebné množství plynu pro natavení.\nVšechny články Nejnovější články BMI střešní a hydroizolační systémy s.r.o.\nVynikající podkladní asfaltový pás Polartherm SK Plus, spolehlivá a dlouhodobá ochrana\nVrchní asfaltový pás VEDATOP DUO zajišťuje nejdelší možnou životnost ploché střechy\nObory činnosti BMI střešní a hydroizolační systémy s.r.o.\nT: +420 266 770 111\ninfo.icopalvedagcz at bmigroup.com


Kudy z nudy - Přehrada Kamýk nad Vltavou\nÚvod > Co chcete dělat? > Přehrada Kamýk nad Vltavou\npřehrada Kamýk nad Vltavou Vltava Kamýk elektrická energie Orlík jezero vodní dílo\nVodní nádrž Kamýk nad Vltavou byla vybudována v letech 1956 až 1962 především kvůli vyrovnávání špičkových odtoků z Orlické vodní elektrárny. Nachází se na říčním kilometru 134,730 řeky Vltavy, těsně nad stejnojmennou obcí. Nádrž o délce 10,2 km, objemu 12,9 mil. m3 a rozloze 195 ha však slouží nejen jako vyrovnávací stupeň, nýbrž i k výrobě elektrické energie, odběrům pitné vody, nadlepšování průtoků v řečišti pod hrází, přispívá k ochraně území pod přehradou před velkými vodami a částečně slouží taktéž pro rekreaci, vodní sporty a plavbu.\nKoupání bychom vám zde ale příliš nedoporučovali – do Kamýka přitéká z VD Orlík pouze studená, minimálně okysličená spodní voda a její teplota nikdy nepřekračuje 18°C. Při levém břehu je umístěna hydroelektrárna se čtyřmi Kaplanovými turbínami. Lodě, plavící se po řece, mohou v Kamýku využít plavební komoru situovanou při pravém břehu. Otevřená je zde od 1. 5. do 30. 9. v pondělí, pátek, sobotu a neděli, od 8:00 do 18:00 hod. Z horní vody se proplavuje vždy v sudé hodiny a naopak. Malá plavidla je možno proplavit mimo uvedené časy spolu s plavidly, plujícími podle jízdního řádu. Pro přepravu malých sportovních plavidel slouží na pravém břehu kolejová dráha s vozíky.\nř. km 134,7\nTrasa ze stanice Kamýk nad Vltavou, škola k místu Přehrada Kamýk nad Vltavou.


Chmelový čaj - Prostě zdraví\nHome » Bylinky a plody » Chmelový čaj\nLátky, které chmel obsahuje, povzbuzují metabolismus a zlepšují tvorbu žaludečních šťáv. Tradičně se proto doporučují při potížích s trávením a také jako lék proti nadýmání. Ale tím výčet léčivých účinků chmelového čaje rozhodně nekončí. Je to také klasické léčivo podávané léčiteli lidem, kteří trpí nespavostí a nebo je trápí stres. Chmel uklidňuje a uspává – konec konců to může potvrdit asi téměř každý milovník pravidelné konzumace tzv. tekutého chleba. Také může pomoci zmírnit některé nepříjemné příznaky provázející klimakterium, dokáže zklidnit bolest v krku, reguluje hladinu cholesterolu a podle některých výzkumů může zlepšovat činnost jater, ledvin a štítné žlázy. Chmelový čaj lze využít i zevně. Tradičně se obklady napuštěné nálevem přikládají na bolavé klouby a kožní záněty. V kosmetice se chmelové výtažky přidávají do přípravků pečujících o vlasy a pleť, protože pomáhají redukovat nadměrnou produkci kožního mazu.\nPřipravujeme a pijeme chmelový čaj\nLžičku sušené byliny zalijeme sklenkou vroucí vody a necháme pod pokličkou louhovat přibližně deset minut. Po scezení získáme lehce nažloutlý nálev s nepříliš příjemnou vůní a hodně hořkou chutí. Ale jedná se o léčivo, takže chuť či zápach opravdu tady nehrají velkou roli. Pokud chceme využít blahodárné účinky chmelového čaje na trávicí systém či pro lepší funkci tělesných orgánů, rozhodně bychom ho neměli jakkoliv doslazovat. Jestliže ho popíjíme na uklidnění nebo na spánek, vmíchání malé lžičky medu do vlažné tekutiny nám určitě neuškodí. Při pravidelných potížích s trávením či žaludkem léčitelé obvykle doporučují vypít půl sklenky nálevu před každým jídlem. Na spaní si zase dáme skleničku teplé, ale ne horké, tekutiny půl hodinky až hodinku před tím, než zalehneme do postele (pokud jsme chmelový čaj doslazovali, tak si samozřejmě nesmíme zapomenout vyčistit zuby). Na uklidnění ho popíjíme podle potřeby, ale neměli bychom překročit množství tří skleniček denně.\ninfo: Pozor, bylinky jsou také léčivo, takže jejich časté užívání je rozumné předem konzultovat ještě z nějakým odborníkem, který zohlední i náš zdravotní stav. A týká se to samozřejmě i chmele. Obzvlášť důležité je to u těhotných nebo kojících maminek a lidí, kteří již musí brát nějaké léky.\nDomácí borůvkový sirup Fialové brambory pro zdraví


Fitness recepty – Základní potraviny do diety\nÚvodní stránka » Tipy a triky jak hubnout » Základní potraviny do diety\nPokud jste právě začali, či již nějakou dobu držíte jistě byste měli vědět co jíst, aby vaše dieta byla efektivní. Již v předchozím článku jste se dozvěděli, jak je třeba rozdělit denní kalorický limit mezi jednotlivý jídla a zároveň jste se dozvěděli, že obsah stravy by měl být rozdělen v poměru Sacharidy 40%, Bílkoviny 30%, Tuky 30%. Z tohoto poměru budeme vycházet postupně i v tomto článku nejdříve se dozvíte z jakých potravin získávat sacharidy, bílkoviny a tuky. Raději napíši že pod pojmem Sacharidy samozřejmě myslím složité cukry a u tuků se jedná zdravé nenasycené tuky.\nZ jakých potravin získat Sacharidy?\nZákladní potravinou je rýže obsahuje přibližně 25g sacharidů ve 100 gramech.\nFazole mají také vysoký obsah sacharidů 60g sacharidů ve 100 gramech.\nOvesné vločky 50g sacharidů ve 100 gramech.\nŠpagety a těstoviny nejlépe celozrnné přibližně okolo 30g sacharidů ve 100 gramech.\nMléčná rýže 18g sacharidů ve 100 gramech.\nRacio rýžové chlebíčky přibližně 80g sacharidů ve 100 gramech.\nCelozrnné pečivo, ovšem pozor aby nebylo jen obarvené bílé pečivo.\nZ jakých potravin získat Bílkoviny?\nZákladní potravou jsou kuřecí prsa a veškeré kuřecí maso přibližně 22g bílkovin na 100g.\nKrůtí maso přibližně 20g bílkovin na 100g.\nVepřové maso přibližně 15g bílkovin na 100g (pozor na vyšší obsah tuků).\nHovězí maso přibližně 22g bílkovin na 100g .\nLosos 20g bílkovin na 100g .\nPangasius 16g bílkovin na 100g.\nTuňák přibližně 23g bílkovin na 100g.\nMěkký tvaroh 12g bílkovin na 100g.\nCottage sýr 11g bílkovin na 100g.\nZ jakých potravin získat tuky?\nExtra panenský olivový olej 8g nenasycených tuků v 10ml.\nMandle 5g nenasycených tuků v 10g.\nSlunečnicová semínka 48g nenasycených tuků ve 100g.\nStrouhaný kokos 68g nenasycených tuků ve 100g.\nKokosové mléko 18g nenasycených tuků ve 100ml.\nArašídy 45g nenasycených tuků ve 100g.\nArašídové máslo 52g nenasycených tuků ve 100g.\nbílkovinydietakde vzít bílkovinykde vzít sacharidykde vzít tukysacharidytuky


Češi mají obavy z Ruska píší Novinky | Poradte.cz\nVložit novou otázkuOdpovědět Češi mají obavy z Ruska píší NovinkyOd: buss Datum: 04.05.15 12:06 odpovědí: 68 změna: 08.05.15 18:24\nOpět krásná manipulace, kde k té většině přišli, dělali nějaký průzkum? Podle ankety u článku je to lež!. Máte strach z Putina?\nOd: ben®Datum: 04.05.15 12:13odpovědět[?][?]Dobrý den, samozřejmě, že obavu z této říše zla a jejího vůdce mám. Mám je v podstatě celoživotně a není důvod něco na tom měnit. Takže, ostražitost, nedůvěra a paměť jsou důležité. Zdravím!P.S. Nejsem ovčan a nepodléhám mediální masáži (což je častý argument příznivců toho ráje).doplněno 04.05.15 20:00: faithoncemore - to je pravdivá (a smutná) písnička. Stačí si pamatovat minulost a neustále ji všem připomínat. Pokud nerozumím životu, tak hlavně té ztrátě paměti řady lidí a jejich touze opakovat stejné chyby z minulosti. Kdo podrazil jednou, tak podrazí opět - důvěra není v tomto případě správná.doplněno 05.05.15 15:39: Vysvětlení pro nechápavé - pamětí jsem myslel především vlastní paměť a případně tu, kterou jsem převzal v rodině z jejich zkušeností. Takže, moje vlastní paměť má limit v mém věku (což je zřejmě takto u každého jedince), ale právě proto, že si pamatuji a mám vlastní zkušenost, tak k té východní moci nemohu už nikdy mít důvěru.Ohodnoceno: 0x Od: az61Datum: 04.05.15 19:14odpovědět[?][?]Priteli Bene...jelikož nerozumíš životu, natož, abys mu poruzuměl - nebudeš nikdy rozumět sám sobě. Lžeš nejen sím sobě, ale i nám slušným lidem, kteří pravdu znají...Je mi Tě líto...bene...Ohodnoceno: 0x Od: faithoncemore*Datum: 04.05.15 19:25odpovědět[?][?] Chudák Ben, jak jen se s tímto prohlášením "přítele" az61 vypořádá? P.S.: az61, až budeme velcí, také budeme chtít být tak moudří a rozumějící sobě a světu jako jsi Ty... (bát se bolševika je třeba pořád) Ohodnoceno: 0x Od: milancukrar®Datum: 04.05.15 20:03odpovědět[?][?]Chlapci, souhlasím,bojím se více východu jak západu..Ohodnoceno: 0x Od: aroffDatum: 04.05.15 21:13odpovědět[?][?]" Kdo podrazil jednou, tak podrazí opět - důvěra není v tomto případě správná"Tak podle této "logoky" dáli se to tak nazvat, nám asi největší hrozba hrozí z německa, ty "přišli" několikrát za posledních 1000 let a přesto nemám pocit, že je potřeba se bát. Nebo se snad máme bát i rakušáků, poláků, turků a hůnů.. Někdo si pamatuje dost, jiný jen to co se mu momentálně hodí. Ohodnoceno: 0x Od: jabraka®Datum: 05.05.15 14:38odpovědět[?][?]A co Mnichovský diktát?To nebyl podraz?Jen krátká paměť.JBOhodnoceno: 0x Od: jenyk®Datum: 04.05.15 12:14odpovědět[?][?]V zájmu zachování zdravého rozumu už Novinky vůbec nečtu a nemá to chybu. Taktéž doporučuji.Ohodnoceno: 0x Od: ohneta®Datum: 04.05.15 12:19odpovědět[?][?]Bussi, čtenáři Novinek jsou vesměs levičáci, takže výsledek ankety pod článkem mě nepřekvapuje. U Ruska nikdy člověk neví, co od něj může čekat, takže trochu z něj obavu mám.doplněno 04.05.15 13:08: Čtenáři, já vůbec nevím kdy onen článek vyšel a kdy se do něj nejvíc přispívá. Spíš mě zaráží ta tvá logika. To jako pravicoví voliči nepracují?Ohodnoceno: 0x Od: majsterjoe®Datum: 04.05.15 12:20odpovědět[?][?]To je zajímavé. Co tě k tomu strachu vede?Já mám strach ze stálého rozpínání vojska USA.Ohodnoceno: 0x Od: ctenar*Datum: 04.05.15 12:44odpovědět[?][?]Tvá logika ohneta je mizerná. Nejvíc příspěvků je v pracovní době. A levičáci ty v tu dobu musejí makat. Nemohou sedět u internetu. A důchodců co si zaplatí internet moc není. Ti šetřej na chleba. Ohodnoceno: 0x Od: hiiDatum: 04.05.15 12:24odpovědět[?][?]Mám strach z USA a Bruselu. A to si legraci nedělám.Ohodnoceno: 0x Od: ctenar*Datum: 04.05.15 12:49odpovědět[?][?]Někdy mi to připadá, že Megerová chce dokončit to co započal Áda. On ten Masaryk dobře věděl na koho si dát pozor\nUpozornění od sys milancukrar 04. 05. 2015 18:15:56\nAsi jste chtěl napsat jméno "Angela Dorothea Merkelová", prosím, nekomolte schválně jména jiných...DěkujiOhodnoceno: 0x Od: ctenar*Datum: 04.05.15 12:46odpovědět[?][?]Tak Mitrofanov zase perlí. Kdo by komu měl či neměl jít na pohřeb. To já bych jemu na pohřeb šel. Nejraději zítra. http://www.novinky.cz/komenta…a-zeman-misto-prezidenta.htmlOhodnoceno: 0x Od: klera®Datum: 04.05.15 12:59odpovědět[?][?]Když se občas podíváte do diskuze na Novinkách, tak zjistíte, že jsou to z většiny sympatizanti Ruska, komunistů atd. Takže se výsledkům v anketě není proč divit...dát ji na Idnes, tak by byl výsledek s největší pravděpodobností opačný No, já osobně bych do toho průzkumu taky uvedla, že mám z Ruska (Putina) strach...ne, že bych se denně třásla při pomyšlení na Rusko, ale úplně v klidu mě taky nenechává. Ohodnoceno: 0x Od: aroffDatum: 04.05.15 13:24odpovědět[?][?]Ono se stačí podívat do historie, kolikrát se snažila "evropa" dobýt Rusko ať už poláci, francouzi i němci a kolikrát se snažilo Rusko dobýt území těchto států a je jasné, kdo má mít z koho obavy.Jen opravdový blbec nevidí oč tu jde. On ten pocit nadřazenosti celému světu v mnoha lidech v evropě, je hluboce zakořeněn. Když už někdo chce mluvit o nějaké říši zla, tak se musí podívat co my evropané jsme napáchali za staletí po celém světě. Bohužel tito jednodušší jedinci na to nemají koule,aby si to dokázali přiznat. Raději ve své hlouposti budou neustále hledat nějakého nepřítele.Takže jestli mám strach z rusáků, ne nemám. Z čeho já mám strach, je lidská hloupost a blbců se najde vždy spousta.Ohodnoceno: 0x Od: milancukrar®Datum: 04.05.15 18:35odpovědět[?][?]Proč lidi s jiným názorem nazýváte blbcem?Ohodnoceno: 0x Od: aroffDatum: 05.05.15 23:59odpovědět[?][?]Koho konkrétně jsem nazval blbcem. Já jsem napsal, "Jen opravdový blbec nevidí oč tu jde" a ne že kdo má jiný názor je blbec. To jel rozdíl.Ohodnoceno: 0x Od: rexona*Datum: 04.05.15 13:25odpovědět[?][?]Tak jelikož znám někoho, kdo je s Putinem opravdu dobře kamarád...a Putin (osobně) mu zařídil dobrou práci (má 250 000 dolarů týdně), tak vím své! Bát bych doporučila - se můžete v současnosti jen Ameriky, která je na dně, tam patří všechno Číňanům a Rusák si ty jejich neustálé provokace nenechá líbit. Válečné konflikty nebudou v budoucnosti pocházet od Číňana nebo Rusáka, ale od toho - nám neznámého pozadí amerického prezidenta, který je bezesporu jen loutka. Ohodnoceno: 0x Od: junkers®Datum: 04.05.15 13:29odpovědět[?][?]Je čas začít jednat. Ohodnoceno: 0x Od: lidus®Datum: 04.05.15 14:23odpovědět[?][?]Jestli mám obavu, že naše republika bude zatažena do válečného konfliktu? Ano mám, konec konců ve válce už přece jsme. Ovšem zcela jistě to bude pod taktovkou těch roztahovačných a všeho schopných Američanů. Doma si za 100 let pořádek neudělali, všude ve světě, kde je co ukrást, se hrnou dělat pořádky a pod zástěrkou humanitární pomoci a lidských práv rozpoutají občanské války, vyzbrojí potichu obě válčící skupiny a pak jen čekají jak to dopadne. A naše republika co nalezla do Nato je tak blbá, že posílá chlapy na mise, dostane nařízeno západem, že musí mít nový branný zákon a musí vědět kolik je boje schoných, musí mít zmapované kolik žen je schopno boje, eventuelně jak mohou ženy nahradit muže co půjdou bojovat. Z Ruska a Putina strach vážně nemám, to je moc malý pán.Ohodnoceno: 0x Od: motDatum: 04.05.15 14:40odpovědět[?][?]Zato rusaci si doma poradek udelali,co? Viz cecna, afghanistan...Boze boze...a pritom je dneska hezky, dneska by to slo...Ohodnoceno: 0x Od: lidus®Datum: 04.05.15 20:40odpovědět[?][?]"mot" zbytečná diskuze vy nepřipustíte, že za "pořádky" na Ukrajině a v Afganistánu stojí všemocné a nejchytřejší USA, to raděj nazvete člověka s jiným názorem blbem. Nevím jak je u vás ale u nás je slušná bouřka.Ohodnoceno: 0x Od: motDatum: 04.05.15 20:49odpovědět[?][?]Kdy sem nekoho nazval blbem za jiny nazor? Nevymyslejte si.Ohodnoceno: 0x Od: gotrekzagary®Datum: 04.05.15 15:33odpovědět[?][?]Jestli se aktuálně něčeho bojím ve spojitosti se světovou politikou, tak jsou to tři věci, které jsou vlastně spojité nádoby...1. Nekontrolovatelný příliv uprchlíků do Evropy a s tím související import islámu.2. Eurosajuz3. Potřeba světového policajta strkat neustále rypák do věcí do kterých mu nic není a s tím související různá "Arabská jara", rozvracení dosud fungujících států (byť ne zcela demokratických) a nepříliš šťastné dráždění ruského medvěda...A vrcholem toho všeho jsou různé skupiny sluníčkářů, análních alpinistů, patolízalů a dalších aktivistů, kteří za cizí peníze a mnohdy z vlastního prospěchu prodávají rodnou hroudu, prosazují nefungující multikulti a snaží se každého přesvědčit, jak na všem neseme vinu a musíme každého zachraňovat.Aneb jak praví klasik... na pomoc kdejakému vyžírkovi se peníze najdou, ale na léčbu vlastních dětí musíme sbírat víčka z PET lahví. Ohodnoceno: 0x Od: saman47®Datum: 04.05.15 18:09odpovědět[?][?]Naprostý souhlas. Do budoucna ale vidím největší průšvih v Islámu. Chudáci naši potomci. Nechtěl bych znovu začínat a čekat co bude...Ohodnoceno: 0x Od: maxellDatum: 04.05.15 23:16odpovědět[?][?]Pane, planeta a lidi na planete nejsou zli... Zlymi je delaji nase media, ovladaji nas jak loutky.. Jak tahaji za snurky, tak skaceme. Reviduji a cenzuruji zpravy, co nam podsunou, sezereme i s navyjaky.. Bojim se spise toho naseho Cechacstvi.Bojite se arabu a priliv Islamu? Vyjdete si ven a zjistite, ze ani arabove ani perzane nejsou vubec agresivni.. Jsou to pratelsti a mili lide.. Vyjdete si do ruska - cim dale na vychod, tim jsou lide uzasnejsi, dorbrosrdecnejsi a usmevavejsi...Pamatujte - politici, novinari a media v nas vyvolavani nevrazivost, strach a xenofobii.. Lide jsou venku a verim ze i u nas doma v jadru dobri (porad nestracim nadeji v nas Cechy a Slovaky, ze mame alespon spetku zdraveho usudku a ty straslive a bezuzdne lzi, co nam podsouvaji jednou vsichni prokouknem... " A vrcholem toho všeho jsou různé skupiny sluníčkářů, análních alpinistů, patolízalů a dalších aktivistů, kteří za cizí peníze a mnohdy z vlastního prospěchu prodávají rodnou hroudu, prosazují nefungující multikulti a snaží se každého přesvědčit, jak na všem neseme vinu a musíme každého zachraňovat. Aneb jak praví klasik... na pomoc kdejakému vyžírkovi se peníze najdou, ale na léčbu vlastních dětí musíme sbírat víčka z PET lahví. " - K tomuto neni co dodat. Pravda pravdouci... Ohodnoceno: 0x Od: milancukrar®Datum: 05.05.15 06:38odpovědět[?][?]maxell, mne nikdo neovládá, (občas manželka).Ohodnoceno: 0x Od: gotrekzagary®Datum: 05.05.15 09:25odpovědět[?][?]Kolego Maxelli... já se nebojím lidí jako takových, ale děsím se toho jejich krvavého, násilnického, despotického náboženství, které dělá z milých lidí nemyslící vraždící a ničící bestie. Přijde Vám normální, když tito "sluníčkově usměvaví braši" řežou hlavy, znásilňují ženy, shazují ze střech příslušníky sexuálních menšin, kamenují milence, střílí studenty, ničí historické památky (které přežily několik tisíc let a nesčetně válek), atd.? A to prosím provádějí svým (víceméně) souvěrcům. Co budou dělat tady? Chcete se dívat jak boří chrám svatého Víta, shazují sochy z Karlova mostu, pálí naše knihovny a znásilňují naše ženy a dcery?Jak praví Edmund Burke: "Jediná věc je nezbytná pro triumf zla, aby dobří lidé nedělali nic."Xenofobie je strach z neznámého... Já se nebojím toho co neznám... Mě dostatečně děsí to co tihle lidé už prokazatelně spáchali... tudíž se bojím známého.A co se týká Ruska... Četl jste v mém předchozím příspěvku o něm jakoukoliv zmínku? Ohodnoceno: 0x Od: lubrikant®Datum: 07.05.15 15:08odpovědět[?][?]Gotrekzagary:Není pravda to, co říkáte. Islám nemá nic společného s teroristy a radikálnímí islamisty, kteří jsou vytvořeni židoamerickými zájmy pro kdejaké účely. To, že někdo řeže hlavy, jsou už ti, co přivrhnou k tomu radikalizmu, uměle vytvořenému. Jsme pod mediálním tlakem, který v nás vyvolává strach z islamismu atd. Jak si vůbec můžete dovolit tvrdit, že tohle všechno dělá islám ( viz: " děsím se toho jejich krvavého, násilnického, despotického náboženství")?! ... Že vám to řekly média neznamená, že to máte papouškovat. Zjistěte si něco sám, ale HLAVNĚ se dívejte na svět venku, né v bedně...Lidi jste tak slepí..Ohodnoceno: 0x Od: gotrekzagary®Datum: 07.05.15 15:54odpovědět[?][?]Že by to bylo tím, že každý z těch teroristů řval, že Alláh je veliký? Ještě jsem neslyšel o teroristovi, který by hulákal např. Ve jménu Ježíše. Ve jménu Buddhy, Ať žije špagetová příšera apod. Právě že kdybych podléhal masírce mainstreamových médií, tak začnu rozlišovat islám na tzv. normální a radikální. Než mne začnete z něčeho obviňovat a plkat tu nesmysly, tak si přečtěte Korán, začtěte se do Hadísů a můžeme na tohle téma začít diskutovat.Ohodnoceno: 0x Od: lubrikant®Datum: 07.05.15 16:42odpovědět[?][?]Já moc dobře vím, o čem je řeč. A musíte číst 3 korány Však je úplně jasné, že to řvát budou, když světová "válka" se připisuje islamistům, pořád slepý? Oni prostě chtějí svést světový terorizmus na islám... kašlat na to.. Všichni začínají islamisty nenávidět a přitom vůbec neví...nic..Ohodnoceno: 0x Od: gotrekzagary®Datum: 07.05.15 20:19odpovědět[?][?]Kdo oni?Ilumináti? Nový světový řád? Zednáři? Mimozemšťani?Koho z toho podezíráte/obviňujete?Ohodnoceno: 0x Od: lubrikant®Datum: 08.05.15 18:24odpovědět[?][?]Ti, kdo řídí chod jednotlivých států. Ti, kdo podporují multi-kulti. Ti, kdo podporují vraždění a zbrojení. Ti kdo podporují xenofobii, islamofobii, rasismus... Nebudu říkat kdo, protože bych u vás byl konspirátor a idiot, ale sami ve vlastní zemi mají čisto..Skočit na otázku\nOhodnoceno: 0x Od: fantom®Datum: 04.05.15 16:08odpovědět[?][?]Já osobně z Ruska nemám strach ale z Ameriky mám strach.Nic proti tomuP.s. Ještě z Kancléřky MerkelovyOhodnoceno: 0x Od: lubrikant®Datum: 04.05.15 16:13odpovědět[?][?]Neznám někoho, kdo by měl obavy z Ruska, snad jen ultra idioti, kteří věrně věří v AMÍS..Těžko říct, jestli se obávat Ruska, USA, nebo Číny nebo královny Alžběty... Když tyhle obrovské státy jsou pod vedením rodiny Rotschildů, Rockefellerů a podobně, tak si nemyslím, že by chtěli proti sobě nějak zbrojit (USA VS RUS).. V rusku vládne Žid už od nepaměti a v USA taktéž, takže by nějaká hra na obyčejné lidi?... (židé spolu vždycky drží a s nikým jiným, takže žádná válka západ a východ nebude, bude to čistka...obyčejných lidí..)Já si jsem jen jistý, že ten "nebezpečný" islám, teroristické útoky a přílivy negrů z Afriky mají udělat nepořádek mezi evropským a americkým lidem, a pak už stačí když antisemitský islám vyvraždí bílou evropskou chátru, a ti nahoře se budou smát..Z Putina bych tedy strach neměl Putin je něco jako "usměvavý obal na nebezpečné výbušnině"...PS: Ať válku rozpoutá kdokoliv, vždycky válka splní svůj účel..Vždycky...Ohodnoceno: 0x Od: milancukrar®Datum: 04.05.15 18:38odpovědět[?][?]lubrikante,Ten kdo má jiný názor, je idiot? Proč nemůže mít jiný názor, bez toho, abyste ho urážel?DěkujiOhodnoceno: 0x Od: lubrikant®Datum: 04.05.15 20:07odpovědět[?][?]Promiňte, už mlčím.- Nikomu nýzor neberu a ani neurážím Ohodnoceno: 0x Od: saman47®Datum: 04.05.15 18:07odpovědět[?][?]Stačí si o dovolené zajet do nějakého letoviska v Řecku, Tunisku, Egyptě, v podstatě kamkoliv do atraktivního místa. Co mi vždy zůstane v paměti: Po nočních diskotékách v noci se vracející vožrálý Rusové a Němci. Ani jedny nemám rád! (Ohodnoceno: 0x Od: mp*Datum: 04.05.15 22:29odpovědět[?][?]Vidíte, a já mám rád oboje. Rusy za jejich přímou a přátelskou povahu (nemám na mysli ty bohatší) a Němce za jejich smysl pro pořádek. Projeďte se někdy po Německé dálnici - to je balzám na nervy. A maj to čistý.Ohodnoceno: 0x Od: motDatum: 04.05.15 18:22odpovědět[?][?]Vic se teda bojim rusaku nez americanu. Soudruzi tu uz par let byli a nebylo to teda zadny terno.Ohodnoceno: 0x Od: bussDatum: 07.05.15 21:40odpovědětNo to bylo CCCP, dnes je Rusko, ale odlišovat prosím politiky a běžný lid.\nOd: totak®Datum: 04.05.15 21:01odpovědět[?][?]Jeden příspěvek v diskusi pod tím článkem obsahoval výpis všech vojenských konfliktů které soudruzi z vychodu vyvolali od roku 17 do současnosti. Kdo to poctivě četl, ten ztratil iluze o tom že za všechny války může Americká nenažranost a rozpínavost ošklivých imperialistů.Ohodnoceno: 0x Od: majsterjoe®Datum: 04.05.15 21:05odpovědět[?][?]No ono války které vyvolali USA, by se do příspěvku na novinkách nevešel.Ohodnoceno: 0x Od: lidus®Datum: 04.05.15 21:32odpovědět[?][?]No jo, prostě píše se to co se právě teď hodí a to, že se historie trošku předělá a na některé věci se zapomene, vůbec pro tuto chvíli nevadí. Před 89 to dělali jedni a po 89 to dělají druzí, ono se toho v tomto směru zas tak moc nezměnilo.Ohodnoceno: 0x Od: mp*Datum: 04.05.15 22:21odpovědět[?][?]Tak, když to vezmu objektivně (odmyslím si, že jsem příznivcem USA a trochu nemám rád Rusko - nikoli však Rusy - nutno rozlišovat). Historicky - USA v minulém století 2x pomohly Evropě dostat se z průšvihu. Kdo se dnes diví, jak se jako USA vměšuje do jiných států, tak to jim tenkrát bylo právě vyčítáno, že to nedělají. Mě by zajímalo, kde se ta nenávist k USA bere? Co nám udělaly? Na rozdíl od SSSR. Je to závist proti nejmocnějšímu státu světa? Nebo to vyvolávají jen placení pracovníci Ruska? Fakt nevím.Ohodnoceno: 0x Od: bussDatum: 04.05.15 22:24odpovědětOtázka byla. Máte strach z Putina?\nOd: mp*Datum: 04.05.15 22:37odpovědět[?][?]Máte pravdu, jsme trochu Of Topic. Putin je bezesporu schopný, vypadá to, že to má v ruce, ono vládnout Rusku asi není jednoduché. Prostě zkouší co si může dovolit. Takto to zkoušel například Hitler, a vydržel 12 let. SSSR to zkoušel pak dalších 40 let. A nebýt Reagana, tak se jim to možná i povedlo. Tady se uvidí, jestli se mu někdo (s velkejma k...) postaví. Ale EU to dle mého mínění určitě nebude.Ohodnoceno: 0x Od: totak®Datum: 04.05.15 22:41odpovědět[?][?]Bohužel Putin je Rusko. Takže dokud bude nejmocnějším člověkem v Rusku on je strach z Putina totéž co strach z Ruska. Spousta rusů na něj nedá dopustit protože zase po letech rozpadu a zmenšování táhne Rusko k územní expanzi. A to není zrovna věc kterou bysme měli přehlížet.Ohodnoceno: 0x Od: majsterjoe®Datum: 04.05.15 22:47odpovědět[?][?]K jaké expanzi probůh, co to jsou za názory? Z čeho to pramení.Ohodnoceno: 0x Od: mp*Datum: 04.05.15 23:34odpovědět[?][?]Vážený Masterjoe, Bohužel Totak má asi pravdu. Vy to nevidíte? Dobře - Krym patřil vždy Rusku a jen nedopatřením se stal součástí Ukrajiny. Ale co se děje na hranici, je dost podezřelé. Je fakt, že Ukrajina se trochu rozložila zevnitř, ale dává to právo sousednímu státu, aby zasáhl? Z historického pohledu jsme vyhráli My Češi - dokazali jsme přesvědčit velmoci, aby nás uznaly po druhý světový. Vyhnali jsme Němce ( 3 miliony). Nakonec i těch 40 let komunismu jsme zvládli. Ale ta demokracie nám jaksi moc nesvědčí.Ohodnoceno: 0x Od: milancukrar®Datum: 05.05.15 06:41odpovědět[?][?]majsterjoe,"K jaké expanzi probůh"Copak Putin a Rusko neexpanduje do cizích států?Ohodnoceno: 0x Od: ctenar*Datum: 05.05.15 10:38odpovědět[?][?]Máte na vše špatný pohled. V roce 1945 nás rusové neosvobodili, ale dobili. Rusové ženy znásilňovali a američtí vojáci nám tady zanechali mulátky. Když Putin závodil s Obamou a Putin vyhrál, tak se psalo, že Obama doběhl druhý a Putin byl předposlední. Ohodnoceno: 0x Od: lubrikant®Datum: 05.05.15 13:49odpovědět[?][?]Ctenar velmi vystizna odpoved Ohodnoceno: 0x Od: mp*Datum: 05.05.15 14:06odpovědět[?][?]Je fakt, že se někdy nudím, nechce se mě nic pořádného dělat, tak pak relaxuju na netu. Ale pro čtenáře a lubrikanta. Vy to asi nemáte moc zmáklý, ty dějiny? Nebo se pletu?Ohodnoceno: 0x Od: ctenar*Datum: 05.05.15 15:50odpovědět[?][?]Má se to někdo nudit se v pracovní době. To mi spíš přemýšlíme, zda se ráno probudíme. A to víš, že mám špatné zkušenosti s komunistama. No jo, problem je že relativně lepší, než s těma dnešníma modrejma. Asi to bude tím, že hodně modrých byli dříve červení. doplněno 05.05.15 17:00: V té historii mám mezery. Kterýpak,národ vymydlil původní obyvatele, pak si zapřáhl otroky a dnes se nechají fotit jak na Qantamano čůrají na zajatce, kteří léta čekají na Spravedlivý soud v souladu s tak proklamovanými Lidskými právy. Ohodnoceno: 0x Od: mp*Datum: 05.05.15 23:39odpovědět[?][?]Můžu Vám něco říct?Dle mě jsou nejhorší lidé, kteří z principu nadávají na každý režim, bez znalosti věci. A myslí si, že se z toho takto vyvinou. Ale opak je pravdou. Osobně bych zavedl IQ test, a volit by bylo možné jen od určitého stupně. Samozřejmě ihned dodávám, že je to nereálné. Tak to tady musíme takto dožít.doplněno 05.05.15 23:59: A ono by to nemuselo být tak složité.Třeba mám nápad na první tři otázky. Napište všechny presidenty od roku 1918 do dnešní doby u nás, v Rusku(SSSR) a USA? bez použití internetu. Tak to zkusím - Masaryk, Beneš, Hácha, Gotvald, Zápotocký, Novotný, Svoboda, Husák, Havel, Klaus, Zeman, Wilson, Roosevelt, Truman, Eisenhower, Kennedy, Johnson, Nixon, Ford, Carter, Reegan, Bush, Clinton, Bush, Obama. V Rusku je to ze známých důvodů kratší - Lenin, Stalin, Chruščov, Brežněv, Andropop, Černěnko, Gorbačov, Jelcin, Putin, Putin, Putin. A fakt jsem použil internet jen na správné napsání jmen.Ohodnoceno: 0x Od: lubrikant®Datum: 06.05.15 15:35odpovědět[?][?]Tak mimochodem, SSSR a naše úzémí bych věděl-. Ale není pro mě podstatné vědět všechna jména nazpamět, když mi to k ničemu není! Jen zvíře za zvířetemOhodnoceno: 0x Od: lubrikant®Datum: 05.05.15 22:40odpovědět[?][?]mp, promiňte, ale jestli chcete nazvat výměnu nacistické okupace za tu bolševickou OSVOBOZENÍM, tak to mi nepřijde, že bych měl mít mezery v dějinách já..Ohodnoceno: 0x Od: lidus®Datum: 06.05.15 15:33odpovědět[?][?]Lubrikante tu otázku nemůžete myslet vážně, pokud ano tak mezery v dějinách máte obrovské nebo jste stoupenec nějakého nacistického hnutí.Ohodnoceno: 0x Od: lubrikant®Datum: 06.05.15 16:24odpovědět[?][?]Byla byste dobrá pohádkářka, Liduš. Ohodnoceno: 0x Od: jabraka®Datum: 05.05.15 14:47odpovědět[?][?]Expanze Ruska do jiných států je rozhodně minulost.Po skončení druhé sv. války jde o to,zatlačit REusko za Ural,jak se v některých amerických listech mihlo.Je to myšlenka,která popohání některé UXA generály a moc to připomíná Hitlera.Když se mluví o zabírání cizích území,vidím jen Ameriku,která své zájmy řeší ne u sebe doma,ale všude ve světě,.JABRAKAOhodnoceno: 0x Od: milancukrar®Datum: 05.05.15 16:19odpovědět[?][?]Jardo, kdo tlačí 70 let Rusko za Ural? Jen spekuluješ...MilanOhodnoceno: 0x Od: joudic®Datum: 08.05.15 00:01odpovědět[?][?]treba ja, cim dal budou, tim lip pro Evropu Ohodnoceno: 0x Od: tlacitDatum: 08.05.15 00:35odpovědět[?][?]Můžeš tlačit. Hlavně na správném místě Ohodnoceno: 0x Od: miro®Datum: 08.05.15 08:40odpovědět[?][?]Pro Evropu je vynikající, strašně dobře, že někteří jsou až za vodu! Takže nejsou tak vidět jejich problémy, což je dobré pro vidinu dobra.-miroOhodnoceno: 0x Od: junekDatum: 06.05.15 00:08odpovědět[?][?]Obavy z Ruska mám už řadu let...To, co se teď děje, mě v tom pouze utvrzuje..Ohodnoceno: 0x Od: jummy*Datum: 06.05.15 16:05odpovědět[?][?]Novinky si toho navymýšlí Ohodnoceno: 0x Od: ingbratwurst®Datum: 08.05.15 01:18odpovědět[?][?]Z Putina?...Kdepak. Ohodnoceno: 0x Chcete vidět odpovědi na tuto otázku?


Pane doktore, velice rád bych vám poděkoval za váš čas, který jste si udělal pro tento rozhovor. Vzhledem k tomu, že vyjde v časopisu Mensy ČR, je první otázka nasnadě. Znáte hodnotu svého IQ a přisuzujete tomuto číslu nějakou relevanci?\nKdysi v mládí jsem si měřil IQ, bylo to přes 140, ale jestli 142 nebo 148, to si opravdu nemohu vybavit. To je na pokraji demence? (smích) Tak co si s tím mám počít? Už asi nic.\nHodnota IQ se dá poměrně dobře redukovat prostřednictvím nemírné konzumace alkoholu.\nJá dělám, co můžu, protože můj společenský život s sebou nese tyto průvodní jevy – taky jsem už společensky leccos vypil. (smích) A co se týče relevance, tu svému výsledku a IQ testům obecně příliš nepřikládám. Za svůj život jsem poznal spoustu lidí výjimečně inteligentních, které by člověk po deseti minutách rozhovoru nejraději přizabil. Protože možná úměrně své vysoké inteligenci byli zároveň i společensky nepoužitelní. Stále je třeba počítat se sociální inteligencí, to jest schopností přizpůsobit se prostředí, ve kterém se pohybuji, což je mnohdy daleko důležitější než samo číslo vyjadřující hodnotu inteligenčního kvocientu.\nPakliže může číselné vyjádření IQ člověka předurčit pro jeho životní dráhu, domníváte se, že existuje přímá úměra mezi hodnotou IQ a schopností člověka chovat se podle společenských pravidel?\nJak definoval již Guth-Jarkovský, etiketa má dvě roviny, slušnost a zdvořilost, přičemž slušnost je člověku vrozená, kdežto zdvořilosti se musíme učit. Slušnost je to, co si přináší na svět každý člověk a co je mu vštěpeno již v raném dětství. Jsou to elementární základy ohleduplnosti, taktu; slušnost slouží k tomu, aby lidé dokázali žít mezi sebou a respektovat se. Vyšší formou je zdvořilost, ta je noblesnější a v okamžiku, kdy půjdu na oběd do lepší restaurace nebo budu mít důležitou obchodní schůzku, musím se o něčem poučit, musím se naučit a použít vyšší standard společenského chování. Mluvíme-li o sepětí vybraného chování s inteligencí, u slušnosti není její vyšší míra nutná. I zedník či pokrývač by měl v tramvaji uvolnit místo dámě. V jisté situaci však je vyžadována ona vyšší škola, jistá dávka životní zkušenosti a hlavně emoční inteligence, abychom dovedli odhadnout, co je druhému příjemné, a to dělali a tomu, co mu způsobuje příkoří, se vyhýbali. A tyto kvality či dispozice v sobě nemá každý; jestliže někdo je nepříjemný, neumí se chovat slušně a není dostatečně ohleduplný a empatický, příště si rozmyslíme, zda takového člověka znovu zvát na společenskou akci, návštěvu a podobně.\nKde je správná míra, jak vystavovat na odiv své vyšší (například intelektové) kvality, a jak usměrnit člověka, který tuto míru překročí?\nČlověk oplývající takovými kvalitami si myslí, že jejich okázalá demonstrace mu bude ve společnosti přinášet větší respekt. Pravidlem však bývá pravý opak. Nejvíce oblíbení a nejrespektovanější jsou lidé skromní. Z tohoto důvodu byl všeobecně oblíbený Václav Havel, právě pro svou skromnost a plachost – americký nebo francouzský prezident potřebují být v centru dění a okamžitě opanovat prostor. Václav Havel se na oficiálních akcích plaše rozhlédl, jestli vůbec může vstoupit mezi ostatní hosty, a ti byli velice překvapeni, mysleli, že pan prezident svou plachost jenom hraje – člověk, který porazil komunismus ve východní Evropě, který tolik let trpěl za svoje přesvědčení ve vězení, kterého během několika dnů a nocí historie vynesla do pozice prvního muže ve státě, takový člověk přece nemůže být tak skromný sám od sebe. V tom je kouzlo osobnosti, umět přesně odhadnout, kde mohu prezentovat svoji dokonalost – při přijímacím řízení nebo když potřebuji šéfovi dokázat, že na zadaný úkol stačím – základní princip je nedávat najevo své kvality, nevytahovat se. Pokud to někdo udělá, etiketa nezná jiné sankce než lehce pohrdavý pohled, odvrácení se či omluva a vzdálení se. Když například vidíme, že někdo neumí jíst příborem či nepustí dámu sednout, nemůžeme jako například v případě spáchání přestupku volat policii, etiketa pracuje s daleko jemnějšími nástroji vzájemné komunikace, ale ty často bývají silnější než zaplacení dvousetkorunové pokuty. V sázce je totiž image, čest, respekt, který člověk ztrácí, člověk je exkomunikován ze společnosti. Lidé mimo materiálních věcí potřebují i uznání, respekt a další duševní hodnoty. My máme ostatním říkat, jací jsou dokonalí. A když si to budeme říkat navzájem, budeme spokojeni všichni. Proto si říkáme ty zbožné lži jako: „Vám to ale dneska sluší.“\nPrávě přetvářka je s moderní společností neodmyslitelně svázána. Vaše funkce byla spjata s diplomacií a ta je nutně sama o sobě založena na přetvářce. Nedělal vám tento fakt problémy?\nSamozřejmě, ale když jsme přijeli na návštěvu k někomu, koho jsme neměli rádi, nemohli jsme říct: „Tedy pane prezidente, vy jste ale grázl.“ My jsme se museli chovat tak, jak přikazuje obecný úzus ve vztahu člověka k člověku. Lidé si neříkají do očí upřímnosti. Vracíme se zpět k definici slušnosti. Slušnost znamená, že musíme stále brát ohled na své okolí, a jestliže bychom vycítili, že bychom se druhého dotkli, tak se takového jednání vystříháme. Diplomacie toto dovedla k dokonalosti a naučila diplomaty používat tyto drobné lži, ale ne v osobním zájmu diplomata, ale v zájmu jeho metropole, státu, který zastupuje. A smyslem diplomacie není rozpoutávat konflikty spojené s mobilizací branných sil, diplomat je naopak od toho, aby je uhlazoval. Ale stejná pravidla platí i v běžném životě, i v rodině, manželé spolu musí vycházet diplomaticky, děti v jistém věku přestávají svou vůli prosazovat křikem, ale začínají být diplomatické. Upřímnost může být bolestná a zraňující. Zbožné lži nás provázejí celý den a promazávají chod společnosti podobně, jako olej promazává chod strojku, takže se nikdy nezadrhne. Když někomu popřejeme dobrý den, večer mu nezavoláme a neptáme se, jestli den opravdu strávil dobře. Stejně tak popřejeme-li dobrou chuť, záleží nám spíš na tom, aby chutnalo nám, ne ostatním. A přesto si podobné drobné floskule říkáme; a to je přetvářka, ale taková přetvářka, kterou lidská společnost potřebuje a vyžaduje. Stejně tak oblečení nevolíme podle toho, jestli je nám pohodlné a raději než utaženou kravatu bychom si vzali své oblíbené tepláky. Ale jsme nuceni přizpůsobovat se společenským konvencím. Etiketa je o odříkání, o tom, že se musíme přizpůsobit ostatním na úkor svého pohodlí.\nMezi námi jsou však i jedinci, kteří vykazují jistou míru nestandardního chování, a to je často v rozporu se zmíněným principem odříkání a přizpůsobování. Jak společnost na takové jedince pohlíží? Je nutné se v chování přizpůsobit jim, nebo akceptovat jejich odlišnost?\nČasto záleží na tom, o jakou osobu konkrétně se jedná, a na kontextu situace. Etiketa je variabilní a flexibilní. Jsou lidé, kteří se vymykají pravidlům, protože jim to nařizuje jejich povinná image – například umělci, zpěváci. Bude-li na večírku předepsán formal dress, tedy černý oblek, pánové přijdou v černém obleku, ale Dan Hůlka, Jiří Korn, Dan Nekonečný, Leoš Mareš, ti na sobě budou mít červený kožich, Jiří Korn přijede na koloběžce a v sukni. U těchto lidí je třeba vyšší míra tolerance. Kdyby přišel Dan Nekonečný v obleku s košilí zapnutou u krku a s kravatou, všichni by si mysleli, že mu přeskočilo. Kdežto když přijde v zeleném úboru s křídly, říkáme si, že je vše v naprostém pořádku. Manažeři či politici jsou naopak vázáni konzervativní módou, nemohou si dovolit módní výstřelky, to až teprve potom, co se takový výstřelek stane všeobecně uznávaným standardem. Analogická situace by nastala i v případě osob vysoce inteligentních, u nichž je často také nutná vyšší míra tolerance vzhledem k jejich nesporné dispozici inteligenční, ale často mizivé dispozici sociální. Jestliže se tedy někdo nechová v souladu s pravidly etikety, musíme se ptát proč.\nDostáváme se k nejobecnějším základům etikety jako takové. Myslíte si, že se lze za každých okolností zachovat dle pravidel etikety, nebo existují situace, kdy pravidla mohou jít tak říkajíc stranou?\nNa každou situaci neexistuje univerzální pravidlo, jak se zachovat. Etiketa není tlustá kniha plná pravidel, v níž zalistujeme, když chceme znát odpověď na otázku, jak se zachovat v té či oné konkrétní situaci. Pravidel etikety je naopak pár a my se musíme naučit tvořivě je aplikovat na situace, ve kterých se ocitneme. A žádná situace není nikdy stejná, jiná je doba, jiná je třeba i kultura, jiné jsou jednající osoby. Pro nás jsou důležitá tři základní pravidla – takt, ohleduplnost a empatie. Jestliže se někdo nechová v souladu s pravidly, musíme si položit otázku, zda se chová dostatečně ohleduplně a taktně. Někdy se stane, že odsunutí pravidla je žádoucí a pro protějšek příjemnější. V tu chvíli jsme vůči němu ohleduplní, i když porušujeme nějaké pravidlo. Můj slogan zní, že etiketa není jen soubor pravidel, etiketa je životní styl. Ohleduplnost je kritérium, podle kterého posuzujeme naprosto všechno, co se mezi lidmi odehrává.\nV minulé otázce jsme hovořili o subjektivní změně pravidel etikety. Mění se však její pravidla i globálně (objektivně) v souvislosti s rozvojem společnosti?\nEtiketa se samozřejmě jistým způsobem vyvíjí a vyvíjí se v souladu s rozvojem samotné společnosti, stejně jako třeba právní normy. V souvislosti s demokratizací společenského života se přestaly nosit složité šaty, širším vrstvám byl umožněn přístup do společnosti, vyrovnalo se postavení žen a mužů. A dnes má do společnosti přístup každý, není člověk, který by nebyl na promoci příbuzného či v divadle. Pravidla mají tendenci se se stále větší masou lidí zatažených do společenského života zjednodušovat a zpřístupňovat, což je na jedné straně dobře, na straně druhé to přináší řadu ústupků – už nenosíme klasické britské obleky z čisté střižní vlny, pod nimi vestu, plátěnou košili, podvlékací triko. Už nenosíme klobouky, kterými bychom zdravili. Nosíme lehké obleky italského typu, protože my si dnes můžeme prostředí přizpůsobit tomu, jak chceme být oblečeni. V ležérnosti postupujeme stále dál a dál.\nTepláky a svetr v Národním, to by byl snad zločin proti etiketě. Mohl byste uvést příklady přestupků proti etiketě, jichž se lidé velice často dopouští? Jaké jsou ty vůbec nejvážnější?\nPravidla jsou vytvořena proto, opět stejně jako například dopravní předpisy, aby chování lidí ve společnosti bylo prediktabilní. Pouhé školometské dodržování pravidel však neznamená, že budeme dokonalými společníky. Tou druhou a rozhodně ne méně důležitou složkou kýženého úspěchu ve společnosti je naše osobnostní složka, určitý osobní vklad do daných pravidel. Když tedy hledáme největší prohřešky proti etiketě, není to porušení pravidel, ale nedostatek taktu, nedostatek ohleduplnosti. Pokud neznáte pravidla, ale máte dostatek té druhé složky, i tak se často můžete s úspěchem ve společnosti pohybovat, a dokonce být lepším společníkem než striktní dodržovatelé pravidel.\nJedenáct let jste působil jako tiskový mluvčí prezidenta Václava Havla a při té příležitosti jste měl možnost setkat s množstvím vyslanců a dalších zahraničních hostů. Vzpomněl byste si na nějakou specifickou situaci, kdy některý z hostů projevil obzvláštní dávku důvtipu či pohotovosti?\n(chvíle přemýšlení) Když nastoupil nový saúdskoarabský velvyslanec, přišel se mi představit na Hrad. A moje asistentka, která byla zvyklá vítat návštěvy, mu podala ruku, což je pro muslima absolutně neřešitelná situace. Na jedné straně je zdvořilým diplomatem, jenž je obeznámen s odlišnou kulturou, na straně druhé je vázán náboženskými předpisy, které nelze obelstít – Alláh je všude. V tu chvíli se ocitl v těžkém dilematu – a jak jsem očekával, u něj jako u diplomata zvítězil společenský takt a ohleduplnost a její ruku přijal. Bezpochyby asi večer nemohl usnout a musel se pomodlit několik súr, aby mu Alláh odpustil, ale je vidět, že někdy lidé pocházející z odlišných kulturních oblastí jsou schopni překročit i velice striktní předpisy, jimiž jsou vázáni. Ale spoléhat na to v žádném případě nelze.\nMluvil jste o kultuře muslimského světa, která nám Evropanům přijde do velké míry nepochopitelná a příliš formalizovaná. Kromě arabských zemí jste však procestoval nespočet zemí a poznal velké množství kultur a zvyků dalších národů. Která z formálních etiket odlišných kultur vám přišla nejzajímavější nebo nejparadoxnější?\nZajímavé byly některé prvky kultury Maorů na Novém Zélandu, kteří se zdraví tím, že se dotknou čely a třou nosem o nos, a když vidíte řadu nahých válečníků, přičemž s každým z nich se musíte takto pozdravit, je to nezapomenutelný zážitek. Nebo třeba kultura bot v Jižní Americe. Tam mají všichni dokonale vycíděné boty a jejich průměrná životnost se pohybuje kolem třech měsíců – boty se odkládají v okamžiku, kdy nesou sebemenší známky opotřebení. V jednom nákupním centru v Brasílii (hlavním městě Brazílie) byly například jenom obchody s botami, jeden vedle druhého. Jiné zboží tam nebylo, jen třicet obchodů pouze a jenom s botami. Velice zajímavou kulturou je samozřejmě východoasijská, japonská, a muslimská kultura. Tam konkrétně je pravidel tolik, že je kodifikována každá situace, do které se člověk může v životě dostat. Je tam velká spousta tabuizovaných témat. Například na jedné schůzce jsem chtěl od číšníka přijmout kávu levou rukou a číšník při každém mém pokusu vzít si od něj kávu ustoupil. Až pak jsem pochopil, že levá ruka je v muslimském světě považována za nečistou; ke konzumaci jídla, k manipulaci s dary či penězi slouží ruka pravá. I člověk znalý etikety se v arabském světě může setkat s mnohými nástrahami, které mu nemusí a často ani nemohou být ze života v našem kulturním okruhu známy.\nOdbočme nyní od etikety a věnujme se jiné, vám jistě velice blízké otázce. Tradicionalisté často lkají nad současným vývojem českého jazyka. Co soudíte vy jako bývalý vysokoškolský pedagog – vyučující historického vývoje české gramatiky – o současné úrovni jazykové kultury u nás?\nVelkou společenskou roli na sebe vzala mladá generace, která byla v minulých dobách na okraji společenského zájmu, říkalo se, že mladý člověk si musí počkat, než dosáhne vhodného věku a postavení na to, aby se ve společnosti mohl uplatnit. To tvrdil i Guth-Jarkovský. Dnes svět patří mladým. Reklamy jsou zaměřeny na mladé vzhledem k tomu, že mají větší tendenci produkty obměňovat a mají vysoký tržní potenciál pro prodávající. Proto se média přizpůsobují jim, a to i tím, že užívají jejich jazyk, čili jazyk jim blízký. Další věcí jsou slova přejatá, vnímáme velké množství anglicismů, pro velké množství předmětů nemáme pojmenování, a tak nezbývá než ho přejmout z jiného jazyka. U některých mladých lidí však registruji velmi vysokou úroveň jazykové kultury a jsem tím příjemně překvapen. Dnes se čte méně než před lety, lidé čerpají znalosti z internetu, nedovedou je strukturovat a tyto znalosti jsou velice povrchní. Nicméně trend odpovídá přesně společenskému vývoji a odpovídat mu nutně musí. A jestliže společnost dospěla do stadia, do jakého dospěla, ať už v pozitivním či negativním smyslu slova, jazyk je jejím přesným odrazem.\nVaše osoba je neodmyslitelně spjata se slušností a kultivovaností. Stane se vám někdy, že tuto polohu opustíte a použijete ostřejší výraz či tak říkajíc snížíte svůj společenský standard?\nSlušné vystupování je samozřejmě součást mojí image a musím si na tom nechat záležet, ale etiketa není něco, co můžeme pověsit na hřebík a říct si „teď ne“. Je to životní styl, a jestli si někdo tato pravidla životního stylu osvojí či je má vrozena, může nastat situace, kdy ze zajetých kolejí vybočí, ale v zásadě určitý styl drží pořád. Já se proto snažím vždy být taktní, ohleduplný, slušný, vnímavý a citlivý v jakékoli situaci, ve které jsem. I v případě, že jsem s kamarády v restauraci a něco vypijeme, i přesto se snažím zachovat si jistou úroveň komunikace, byť sem tam nějaké to slovo ulítne. Ale nejsem ten typ, který by žil jinak ve svém pracovním či společenském světě a doma se pak choval jako hulvát. Moje manželka si v mé přítomnosti nikdy nemusela oblékat kabát sama nebo zvednout spadlý předmět ze země, pokud jsem byl na doskočnou vzdálenost. Je mi to vrozeno, a přestože se někdy chovám velmi uvolněně, stále držím pravidlo, že etiketa je životní styl.\nKromě etikety, společenských pravidel a dalších souvisejících oblastí vašeho působení vám jistě není cizí ani literatura a divadelní scéna. Prozradíte, jakou jste naposledy četl knihu či jaké divadelní představení jste navštívil?\nDo divadla se dostanu tak jednou za dva měsíce, nestíhám spoustu věcí, které bych stíhat měl a chtěl. Naposledy jsem viděl Jistě, pane ministře! v Divadle na Vinohradech. Ta hra pro mě má zvláštní půvab, protože v tom prostředí jsem jedenáct let žil a všechny formulace, které jsem vyslechl z jeviště, jsem mnohokrát sám řekl nebo přinejmenším slyšel, včetně způsobu chování, gestikulace postav. Takže to je přesně hra, která mě upřímně rozesmává a naplňuje uspokojením. S knihami mám vážný problém, protože musím hodně psát – různé články, knihy, odpovědi na otázky, které pošlou čtenáři webu – a na čtení nezbývá čas. Nedávno jsem přečetl knihu Tisíc planoucích sluncí od Khaleda Hosseiniho. To je fascinující kniha, kterou bych při svém akutním nedostatku času četl kdovíjak dlouho. Ale jednoho dopoledne jsem se do ní tak ponořil, že jsem všechny obvolal s tím, že mám bolení zubů, a skončil jsem čtení v půl čtvrté ráno.\nKdyž přece jen ušetříte chvilku volného času, jaké činnosti se věnujete s největší oblibou, jakého máte koníčka?\nNezbývá mi bohužel žádný volný čas, nicméně mým koníčkem je etiketa, psaní a besedy, mým koníčkem je trávit večer u počítače a odpovídat lidem, kteří mají různé otázky z oblasti etikety, a chápu to jako veřejnou službu. Večery proto obvykle trávím u počítače, a když mám opravdu volný večer, strávím ho v restauraci se sklenkou dobrého vína. Nesportuji a nikdy jsem se sportu nevěnoval, dokonce jsem se mu vždy cílevědomě vyhýbal, nicméně každý rok jezdíme s přáteli na kola nebo na vodu; jiné koníčky nemám. Jediné, co mi zůstalo z mládí, je moje vášeň pro astronomii, kterou jsem chtěl studovat, a když chci uniknout z tohoto světa, unikám do meziplanetárního prostoru a tam jsem šťastný.\nTento rozhovor je určen očím členů společnosti Mensa ČR. Kdybyste je tedy na tomto místě mohl oslovit, co byste jim vzkázal?\nUrčitě si dobře uvědomujete, že vaše společnost je exkluzivní v tom, že sdružuje mimořádně inteligentní lidi disponované k vyšším intelektuálním výkonům – a to není výhoda, to je závazek. A proto by si všichni lidé z Mensy měli vzít za své, že jsou takzvanými referenčními osobami, k nimž se ostatní upínají jako k elitě společnosti, jako k lidem, kteří umějí něco víc, jsou chytřejší než ostatní. Stejně jako jsou pro malé holčičky referenčními osobami modelky, herečky či zpěvačky, vy znamenáte to samé pro intelektuály, pro studenty; a to s sebou nese obrovskou odpovědnost. Není možné, aby se člen této ctihodné společnosti ve společnosti choval arogantně či neurvale. Každého jednoho z vás si lidé zaměňují s vaší společností jako celkem, dochází k záměně osoby a celku. Lidé si tedy neřeknou: „Ten Jan Novák z Mensy, to je ale hulvát.“ Řeknou si „ti lidé z Mensy“ nebo: „Ta Mensa, to musí být ale banda.“ Každý z vás má tedy odpovědnost za dobrou pověst Mensy. To, jak vaši členové vystupují, jak jsou oblečeni, jak se chovají, jak se umí představit, pozdravit, to vytváří dojem o celé vaší organizaci. Takže apeluji na odpovědnost vůči široké veřejnosti za dobré jméno Mensy.\nAutor: Filip Gantner


archiweb.cz - Ministerstvo prohlásilo za památku jen část gotických sklepů\nMinisterstvo prohlásilo za památku jen část gotických sklepů\nPraha - Ministerstvo kultury prohlásilo za kulturní památku pouze část gotických sklepů u pražské Národní třídy. Zachována bude jejich větší část poblíž obchodního domu. ČTK to dnes řekl šéf pražských památkářů Jan Kněžínek. Prohlášení v takovém rozsahu požadoval investor, který chce v místě postavit multifunkční stavbu Copa centrum. Ministerstvo prohlásilo na žádost archeologů celé sklepy památkou již na přelomu roku, ministr kultury Jiří Besser (za TOP 09) ale rozhodnutí zrušil a věc vrátil k novému řízení.\nO vyhlášení rozhodl odbor památkové péče ministerstva, účastníci řízení mají nyní čas na podání rozkladu, sdělil ČTK mluvčí ministerstva kultury Stanislav Brunclík. Možná tak učiní archeologové z Akademie věd. Pokud by rozklad podán nebyl, musí dokument ještě podepsat ministr. "Může to nebo nemusí podepsat, ale až po uplynutí odvolací lhůty," poznamenal Brunclík. Besser podle něj materiál zatím neviděl, byl o něm pouze "rámcově informován".\nArcheologové z Akademie věd s rozhodnutím nesouhlasí a po prostudování zdůvodnění budou zvažovat podání rozkladu, řekl ČTK Jan Mařík z Archeologického ústavu Akademie věd. Šéf archeologů NPÚ Jaroslav Podliska se zatím nechtěl k záležitosti vyjadřovat, protože neměl možnost si odůvodnění prostudovat. V minulosti se ale zástupcům NPÚ schválená varianta nezamlouvala.\nZa památku má být podle Maříka prohlášena severní část sklepů. Zahrnuje šest místností, které tvoří tři sklepy. "Ty jsou ve výborném stavu," řekl Kněžínek. Zachována by neměla být menší, jižní část, která je podle zástupců Copa centra i Kněžínka ve špatném stavu. Podle archeologů by měly být sklepy zachovány jako celek.\nLidé seznámení s okolnostmi případu podobné rozhodnutí očekávali. Někteří z nich poukazují na to, že investorem stavby je podnikatel Sebastian Pawlowski, který byl v minulosti často spojován s vedením Prahy. Magistrátu například pronajímá Škodův palác.\nSklepy archeologové z Národního památkového ústavu odkryli před více než dvěma roky. O jejich existenci věděli, překvapila je ale jejich zachovalost.\nPodle archeologů o sklepech věděl i investor, a mohl proto projekt přizpůsobit. "Žádná z námitek, které Copa centrum vzneslo ve spise, neříká, že by stavba nebyla při zachování sklepů realizovatelná. Myslím, že úbytek pěti parkovacích míst opravdu neznamená zcela zásadní věc," řekl minulý týden Mařík.\nRozhodnutí se nelíbí ani dalším odborníkům. "Myslím si, že to není správné řešení. Je to jedna z ukázek, jak se to dělat nemá," poznamenal památkář a stavební inženýr Václav Jandáček. Za památku měl být podle něj vyhlášen celý areál, nebo nic. Proti se staví také Jakub Bachtík z Klubu za starou Prahu, který rozhodnutí označil za nesmyslné. "Nechápu, proč je hodnota jižních sklepů nižší než těch severních," řekl. "Je to precedentní rozhodnutí, které ukazuje, jak bude ministerstvo v této věci rozhodovat," dodal.\nKritiku vyvolalo již červencové rozhodnutí Bessera, kterým zrušil prohlášení sklepů za památku. Ministr byl v minulosti ostře kritizován i za další kroky, prý jeho rozhodnutí nahrávají developerům. Kritikům se například nelíbí schválení demolice domu na Václavském náměstí nebo postoj ministra v kauzách o zachování nákladového nádraží Žižkov.\n0 02.06.2012 | Část gotických sklepů u Národní třídy památkou nebude\n0 12.10.2011 | Ministerstvo má v blízké době rozhodnout o gotických sklepech\n0 31.03.2010 | Stavba Copa centra na Národní stojí, investor dluží archeologům\n0 05.10.2009 | Archeologové objevili na Národní zachovalé gotické sklepy


Čtenářské rozhovory aneb Nová čtenářská kritika I. – PULSY\nČtenářské rozhovory aneb Nová čtenářská kritika I.\nPulsy 19/01/2015 22/06/2015 Čtenářství, Studentské texty\nprvního ledna jsem se rozhodl, že si dám jako obvykle jedno hezké předsevzetí, které mi snad pomůže dokončit moje studium. Rozhodl jsem se totiž, že svůj bakalářský projekt začnu uveřejňovat na těchto stránkách, což mě konečně donutí trochu psát. Abyste rozuměli, jsem student bohemistiky a rád jsem kdysi četl, ale psát mi dělá trochu potíže. Nikdy nevím, jak by věta, kterou začínám psát, měla vypadat, takže když píšu první slovo, tak ještě vůbec nevím, k čemu dojdu, než udělám tečku. (Proto často raději dělám tečku už za prvním slovem, i když s tím, jak je například vidět i z této věty, statečně bojuju.) Docela se tím trápím, protože jako student současné české literatury bych asi měl umět psát o tom, co se děje, co kdo zase pěkného vydal a jak mu to kdo pěkně pokritizoval.\nVedoucí mojí bakalářky, docent Bohumil Fořt, největší český odborník v tomto oboru literatury, mě ale vede pevnou rukou. Kdo ho zná, tak pravděpodobně ví, o čem mluvím. Tak ten můj vedoucí po mně chce, abych co nejdřív začal dělat nějaký pořádný výzkum a začal jeho výsledky publikovat. Když jsem se k němu hlásil, hned ve dveřích mě upozornil, že on je důsledný empirik a rozhodně si nepotrpí na nějaké abstraktní a neživotné kategorie, jako je například ten plastelínový čtenář apod., které v současném literárněvědném diskursu tzv. frčí. „Budete muset jít mezi lid!“ řekl mi a trochu nervózně se podíval na svoje luxusní hodinky. Jistě, i já jsem už za těch několik let strávených na katedře pochopil, že bez živých čtenářů z masa a kostí se literární věda dělat nedá. Oči mi otevřely především knížky profesora Jiřího Trávníčka, které jsou vlastně jenom o čtenářích. To je ta cesta, řekl jsem si tehdy v duchu a začal jsem přemýšlet o vlastním výzkumu.\nOd té doby jsem pak vlastně přemýšlel už jenom o čtenářích. Sledoval jsem je v knihovně, ve vlaku, ale taky v divadle, jak se pěkně prokousávají programem, v obchodech jsem zase sledoval čtenáře u vývěsních tabulí se slevami apod. Najednou jsem zjistil, že čtenáři jsou všude, což mě na jednu stranu potěšilo, ale na druhou stranu trochu zneklidnilo, protože pole mého výzkumu se začalo nebezpečně rozšiřovat. Se svými obavami jsem se hned svěřil svému vedoucímu, který moudře pokýval hlavou a řekl onu památnou větu, která mi v uších zní i teď a která se stala motorem mého vědeckého úsilí: „Vyberte si jenom ty, kteří čtou opravdickou literaturu; tedy v našem případě současnou českou beletrii, a udělejte s nimi rozhovor. Třeba se něco zajímavého dozvíte.“ No jistě, že mě to nenapadlo hned, říkal jsem si v duchu a trochu se styděl, že jsem si zkoumaný vzorek nevymezil sám a musel jsem svého vedoucího zbytečně otravovat v jeho konzultačních hodinách. Od té památné rozmluvy však uplynulo už několik měsíců a já jsem s výzkumem nepostoupil ani o kousek dopředu. Proč? Přestalo mě bavit studium? Začal jsem zase víc pít, abych se cítil zase trochu jako student? Ne. Možná tomu nebudete věřit, ale začal jsem konečně číst, protože jsem zjistil jednu podstatnou věc, kterou jsem na začátku z horlivosti opomenul. Když jsem totiž v polovině ledna chytil svého prvního čtenáře, byl to soused z vedlejšího domu, který si na stará kolena začal přivydělávat jako noční vrátný v nějakém hotelu, a zapnul diktafon, najednou jsem si uvědomil, že se ho nemám na co zeptat. Od doby, kdy jsem začal studovat bohemistiku, jsem neměl na čtení beletrie čas (jediné, co jsem si čas od času přečetl, byly obsahy a záložky na zadní straně knih) a knížky, které jsem četl na střední škole, se mi už nějak vykouřily z hlavy. A kromě toho, já se přece chtěl bavit o současné beletrii a ne o klasicích 19. století. Pan Kožoušek však naštěstí nastalé trapné ticho prolomil a začal povídat o knížce nějakého Zábrany, která mu připomněla dobu jeho mládí. Já jsem ho se zaujetím poslouchal a postupně se začal vyptávat na různé podrobnosti, takže se rozhovor nakonec docela vydařil. To můžete ostatně posoudit sami.\nSedíme proti sobě v kuchyni u stolu. Ubrus je proužkovaný. Červené pruhy na bílém pozadí. Pan Kožoušek se mi dívá do očí a zapaluje si první cigaretu. V ruce držím počítač a na proužkovaném ubrusu stojí diktafon. Zapínám nahrávání. Je neděle 11. 1. 2015; 17:02:35 hodin.\nKOŽOUŠEK: „Že vás ještě přerušuju. Nedávno, asi před měsícem, jsem dostal k Vánocům móc zajímavou knížku. A hned jsem se do ní, jak se říká, zakousl jako do chleba se sádlem a škvarkama. Moc pěkně se to četlo. Vzal jsem si to totiž na směnu do hotelu a noční mi aspoň hrozně hezky utekla.“\nJÁ: „A co to bylo za knihu?“\nKOŽOUŠEK: „No, vono to vlastně není úplně současný, protože to ten Zábrana napsal už hodně dávno, takže je to vlastně dost starý, ale na mě to možná proto, že jsem už přece jenom trochu starší ročník, působilo hrozně současně. No vlastně, spíš mladě. Tak nějak svěže, i když je to docela tvrdý, to co se tam popisuje. Takovej ten tvrdej, umazanej život ve fabrice, jak o tom svýho času psal i ten Hrabal.“\nJÁ: „Myslíte Bohumil?“\nKOŽOUŠEK: „Jo ten. Hrabala jsem překousal celýho. Tohle mi ho úplně připomnělo, i když je to v podstatě dost jiný.“\nJÁ: „A co to je za text?“\nKOŽOUŠEK: „To je dobrá otázka. Vono to jsou takový povídky, který ten Zábrana napsal ještě v době, kdy byl mladej. Prý to sepisoval někdy v padesátejch letech, ale vydali to až po revoluci. A pak ještě teď. Ale je to vo něco rozšířený. V doslovu, nebo předmluvě to bylo, už si přesně nepamatuju, nějakej člověk psal, že to sou povídky, kerý se našly až po jeho smrti, když jeho manželka, teda ta vdova po něm, to našla při stěhování za nějakým piánem. Nebo to bylo kanape? Ne, už si vzpomínám, za psacím stolem to bylo. Jasně, kde jinde to mohla taky najít? To dá rozum. A tak to vydala, ta jeho manželka. To je hezký. Taky bych byl rád, kdyby moje žena vydala moje paměti, kerý si schovávám ve špajzu za bednou s bramborama.“\nJÁ: „A co to je za texty?“\nKOŽOUŠEK: „Povídky. Dokonce se to i tak jmenuje. Povídky. Takovej krátkej, ale naprosto přesnej název. ( Žádný blbosti jaký vymejšlí třeba ten Zábranskej, což je sice skoro jeho jmenovec, ale jinak s ním, myslím toho Zábranu, nemá vůbec nic společnýho. Slabost pro každou jinou pláž? Pche! To je teda volovina. A to ani nemluvím o tom, že se to vůbec nedá číst. Znáte to?“\nJÁ: „Jenom z doslechu.“\nKOŽOUŠEK: „Tak to buďte rád. Já tomu říkám psaní holobrkem. Ale nemá to ten zadek, tu prdel, kerá je při každým psaní o životě hrozně důležitá. No a to ten Zábrana má. Teda vlastně měl, protože už je dávno po smrti.“\nJÁ: „Podle slovníku Jan Zábrana zemřel 3. 9. 1984 v Praze.“\nKOŽOUŠEK: „Máte recht. Tak nějak to bylo. Už je nebožtík nějakej ten pátek. Hrozně to letí, já už taky nejsem nejmladší.“\nJÁ: „Můžete formulovat hlavní téma či dominantu těch textů?“\nKOŽOUŠEK: „Jako vo čem to jako je? Jo, vo životě. Tak jak ho prožívá mladej kluk. Nebo spíš jak ho pozoruje.“\nKOŽOUŠEK: „Jenomže, a to je dost autobiografický, ten kluk se najednou ocitl ve fabrice. Kam samo sebou vůbec nechtěl. To byl kluk, kerej rád čet knížky, chtěl studovat na nějaký vysoký škole, ale komouši mu to zatrhli. Prostě průser hned na začátku. Seš mladej, ale už to máš celý spočítaný. Hroznej pocit. Prostě se s ním život moc nemazlil a ten Zábrana pak taky dost zatrpk. To je vidět v těch jeho pamětech. Celý život se to jmenuje a taky to nedávno muselo vyjít, protože jsem to viděl dole u knihkupce za výlohou. Dokonce ve stejným nakladatelství, ale tentokrát v jedný knize.\nJÁ: „V jedné knize? Předtím to bylo víc knih?“\nKOŽOUŠEK: „Jo, voni to rozsekli na dva díly, aby se lidi moc nelekli, že je to tak tlustý a drahý. Jenomže pak se z toho stal, jak já říkám, nejlepší salát, bestseller, takže to vydali celý v jedný knize. Pěknej špalek to je. Dokonce se o tom zmiňovali v televizi, že ten Zábrana tam odhalil nějaký tajný věci. Ale to už si bohužel nepamatuju.“\nJÁ: „A co ty povídky? Kolik jich v té knize je?“\nKOŽOUŠEK: „Hochu, to už si úplně nevybavuju. Docela dost. Ta sbírka je vlastně rozdělená na tři oddíly. V první části, kerá se mi líbí asi vo fous víc, jsou povídky, co mají jména. Mobilizace, Smaltovna, Nohy a tak. No a v tý druhý půlce jsou torza, to, co se našlo až úplně nakonec a co ten Zábrana asi ani nikdy nechtěl dopsat. A na konci je povídka Srdce ženy. Na tu jsem se fakt těšil.“\nJÁ: „Nohy? To jako lidské nohy? Jak se o nich v té povídce píše? Je to její ústřední motiv?“\nKOŽOUŠEK: „Tak, tak. Ústřední to teda je. I když tam ty nohy vlastně nejsou. Jako fyzicky, že by tam někde byly, že by se tam nějaká ženská pěkně producírovala a Zábrana, kerej se v těch textech schovává do vypravěče, kerej se, což je fakt nenápadný, jmenuje Honza, úplně stejně jako sám Zábrana, o nich, jako vo těch nohách, nechává žvanit partu nějakech, podle mýho mínění, dost nadrženejch kluků.“\nJÁ: „Takže erotická literatura?“\nKOŽOUŠEK: „Možná, vlastně určitým způsobem jo. Erotika v tom je, ale má to ještě něco navíc. Je to vo dost zajímavější než koukat na vyfocený baby ve spodním prádle v nějakým časopise. Tady jsou ty baby, vlastně jejich nohy, ukázaný tak nějak lidsky, jako ve vztahu k těm, co o nich vášnivě přemejšlej. A taky, jak je mezi chlapama obvyklý, při tom dost machrujou. To všecko tam je. Nohy, kluci, vytahování, parta kluků a jejich povahy. Na pár stránkách. Pěkný je to. Hutný, ale čtivý.“\nOtáčení kazety v diktafonu.\nKOŽOUŠEK: „…vám, teda můžu ti tykat? Bude se mi líp povídat.“\nKOŽOUŠEK: „Však jsi starej asi jako můj vnuk.“\nJÁ: „O rok mladší. Kdysi jsme si spolu hrávali za barákem na písku.“\nKOŽOUŠEK: „Ano, na to se pamatuju. Dětský hry. Mimochodem, o době, kdy byl děcko, samozřejmě píše i ten Zábrana. Hlavně v tý první povídce, co se jmenuje Mobilizace. Víte, tedy víš, co to byla mobilizace?“\nJÁ: „Já si vzpomínám na mobilizaci proti levicovému nebezpečí v roce 1998.“\nKOŽOUŠEK: „To Klaus varoval národ a pak se s těma socanama nakonec spojil. Šmejd jeden. Před dvěma lety mě zas hnul žlučí s amnestií. Tolik zlodějů pustil zase na svobodu.“\nJÁ: „A o jaké mobilizaci píše Zábrana?“\nKOŽOUŠEK: „To je už hodně dávno. Její děj se odehrává v době mobilizace proti Hitlerovi. Tehdá všichni chlapi, i jeho táta, narukovali, aby bránili republiku. To ještě byli nějací vlastenci. A pak to stejně dopadlo úplně jinak.“\nJÁ: „Takže hlavní postavou té povídky je Zábranův otec?“\nKOŽOUŠEK: „Ale není. Hlavní postavou je mladej Zábrana. Prostě děcko, kerý kouká ještě hodně vyjeveně na svět a moc nerozumí tomu, co se to mezi dospělejma děje. To je zajímavý, ale teď mi tak dochází, že to je asi jedna z mála povídek, kde je vypravěč od hlavní postavy oddělenej. Však si poslechni hned první větu (otevírá a listuje v knize) ,Jako dítě bydlel v jednopatrovém domě na náměstí, u silnice, která protínala město.ʽ “\nJÁ: „Tomu se říká oddělení vyprávěcího a prožívajícího já. V literatuře se takový postup užívá především tehdy, když chce spisovatel zdůraznit časovou distanci. Prožívající já žije v minulosti, na kterou ze současného pohledu nahlíží vypravěč.“\nKOŽOUŠEK: „Asi to tak bude. Třeba tady: ,Měl černou a bílou babičku.ʽ Kdyby to psal jako za sebe, tak by přece napsal: Měl jsem černou a bílou babičku. No tak vidíš. Tak dobře je to napsaný. Ten, co to povídá, je stejnej jako ten, co prožívá svoje dětský dny. A přece jsou takhle nějak v jazyce odlišený. Pěknej postup.“\nJÁ: „Ano, taky se mi líbí. A jaký je tedy syžet toho textu?“\nKOŽOUŠEK: „Nemluv na mě francouzsky, protože já francouzsky neumím.“\nJÁ: „Prostě, co se tam odehrává?“\nKOŽOUŠEK: „Vlastně nic moc velkýho, ale pro toho kluka to velký je, když si to pamatuje ještě po tolikati letech. Ale co já ti budu povídat, však si to přečti sám. Je to hrozně kr…“\nZÁBRANA JAN. Povídky. Torst: Praha. 2012. 344 s.\nJan Zábrana, Jindřich Montáně\nPrevious Mezinárodní konference „Fikce Jaroslava Haška“\nNext Lenka Lasáková: Přišla z moře blábolů