Výsledky vyhledávání T?hotenství - Horror.cz\nVýsledek hledání pro dotaz: T?hotenství\n...životním režimem rodiny Abbottů a jejich problémy. Zde po příběhové stránce vše šlape, jak má. Když opomenu ono těhotenství, v postavách dokáži jasně číst jejich motivace a směřování. Problém přichází až ve druhé akčnější polovině....\n...všude možně a na jazyku a převážně čenichu má spousty nebezpečných parazitů, které by v případě Mercyina těhotenství mohly mít fatální následky. Procházela zrovna velmi rušnou křižovatkou, jako obvykle až po okraj napěchovanou různými...\n...vlastně nic neděje. Susan ve své realitě řeší své těhotenství, vztah a sem tam si poleží v nemocnici a prakticky žádné atmosféry se tady nedočkáne. To Karen je přesný opak – všude špína,...\n...ovšem stinnou stránkou je jeho touha po krvi. Aby nemusel vysávat krev nevinným lidem, používá speciální sérum. Blade prišel na svět jako každé jiné dítě. Jeho matku ale v posledních dnech těhotenství...\n...ho a místo aby chodil s manželkou na ultrazvuk kvůli jejímu těhotenství (které by si moc přáli), tak tam musí chodit kvůli svému bolavému zadku a střevům. Nejde jen o zaražené prdy, nebo...\n...nějaké televizní drama, kdy hlavní hrdinka ač velice pohledná jen chodí od ničeho k ničemu, seznamuje se s ostatním personálem a tají své těhotenství. Atmosféra byla v tu chvíli na bodě mrazu, především pak...\n...předtím, když ještě nemocí netrpěl. Co se týče mě, já naštěstí schizofrenií netrpím, i proto, že jsem se narodil v létě, do klidného prostředí, když matka nabrala váhu, během těhotenství nedostala...\n...na cestu. Bože můj, Kalifornie! Prý tam nikdy neprší. S tímhle obličejem a s touhle výbavou se tam holka neztratíš. Jenže těhotenský test říkal: problém, Grace! Doktor Fleming těhotenství potvrdil. Do...\n...s nimi musím sakra souhlasit. Tohle že měl být thriller (potažmo horor)? Spíše tu celou dobu musíme snášet rodinné drama manželského páru, jejich výčitky a neustálé tlachání o těhotenství. Dobrá když to...\n...parodiemi. Už ve chvíli kdy jsem zjistil, že tam nebude hrát Anna Faris (údajně nemohla kvůli těhotenství), jsem to pohřbil hned od začátku, ale pak jsem tomu přece jenom dal...\nNejhorší pohlavně přenosná nemoc je prý těhotenství......


Svéráz jménem Česko: Nejnakažlivější země odmítá pomoc a zavírá se před zahraničím – Forum24\nSvéráz jménem Česko: Nejnakažlivější země odmítá pomoc a zavírá se před zahraničím\nKarlovarská krajská nemocnice patří k nejvytíženějším v republice | FOTO: Karlovarská krajská nemocnice\nboj s koronaviremNěmeckopohraničí\nPři pohledu z německých příhraničních oblastí se musí Česká republika jevit jako obzvlášť divný patron. Postoj těžce zasažené země s kolabujícími nemocnicemi, která ale odmítá nabídku nedalekých volných nemocničních kapacit za hranicemi, je pro Sasy a Bavory skutečně těžko pochopitelný. Ale tím svéráz jejich východního souseda nekončí. Ač je Česko koronavirovým epicentrem Evropy, je právě tím, kdo nyní zavřel své vnější hranice. V Německu si musejí ťukat na čelo.\nPostojům české vlády se už věnují německá média. „Český ministr zdravotnictví Jan Blatný navzdory napjaté situaci s epidemií koronaviru ve své zemi opětovně odmítl nabídky pomoci z Německa,“ konstatuje deník Dresdner Neueste Nachrichten a připomíná, že jak Sasko, tak i Bavorsko oznámily, že jsou připravené zhostit se léčby pacientů s nemocí covid-19 vyžadujících intenzivní péči. List zároveň cituje Blatného slova ze čtvrteční konference o symbolickém významu, který objevil v zajišťování péče za každou cenu v České republice – tedy i za cenu převozů helikoptérami do vzdálených tuzemských nemocnic. Zkrátka, Česko se o své pacienty postará, i kdyby jeho péči neměli přežít.\nNěmecký list se vrací k Blatného návštěvě v kolabující chebské nemocnici, kde přislíbil doplnit personál, a připomíná i jeho památnou větu o tom, že převoz pacientů za hranice „by v dané situaci nebylo žádným řešením“, a pro vykreslení situace dodává, že 30tisícový Cheb obklopuje Německo ze tří stran, a že v celém Karlovarském kraji bylo k dispozici už jen jediné lůžko pro intenzivní péči o pacienty s nemocí covid-19.\nDrážďanský deník si všímá i svérázného režimu na hranici s Českem. „Pro ty, kteří nedojíždějí za prací, jsou hranice víceméně zavřené. Jak Sasko, tak i Bavorsko už zapověděly cizincům cesty za nákupy a další drobný přeshraniční provoz. Z opačné strany pak Česko z obavy ze zavlečení nových mutací čínského viru vyhlásilo téměř absolutní zákaz příjezdů cizinců. „Je to paradoxní – Německo je ve vysoce rizikové oblasti Česku samo kvalifikováno jako riziková oblast,“ zaznívá údiv.


Ochutnávkový balíček "Riedel 5" (6ks) | vinovyhodne.cz\nOchutnávkový balíček "Riedel 5" (6ks)\nCasa Safra Cava Brut DO (1ks) Aroma obsahuje tóny citrusů, jablka, ořechů a mandlí. Svěží a ovocná chuť vyniká výbušnými tóny citrusových plodů a limetek. Delikátní Cava má jemnou pěnu, dlouhé, svěží a jiskřivé zakončení. Casa Safra Cava Brut Rosado (1ks) Skvělá růžová Cava s pěkně propracovanou svěží pěnou. Bujná a ovocná vůně třešní, višní, rybízu a jahod. Svěží a velmi ovocná chuť se spoustou ovoce a se sladkými dojmy mouč...Více\nCasa Safra Cava Brut DO (1ks)\nAroma obsahuje tóny citrusů, jablka, ořechů a mandlí. Svěží a ovocná chuť vyniká výbušnými tóny citrusových plodů a limetek. Delikátní Cava má jemnou pěnu, dlouhé, svěží a jiskřivé zakončení.\nCasa Safra Gran Reserva (1ks)\nCasa Safra Selección Platino Terra Alta DO Gran Reserva (1ks)\nVíno má intenzivní temně červenou barvu a sametovou chuť s nádechem zralého černého ovoce, karamelu a čokolády. Plná a bohatá chuť je příjemně vyvážená dlouhou a přetrvávající vůní.\nCasa Safra Ucles DO Verdejo (1ks)\nRiedel Pohár na víno (1ks)


ŽENA-IN - Pohybové problémy a osteoartróza – nebezpečí pro naše klouby\nMUDr. Pavel Drbal se specializuje na fyzikální a rehabilitační lékařství, čínskou medicínu i akupunkturu. Poradí vám, jak pečovat o své klouby, aby vám co nejdéle sloužily.\nPoprvé se může projevit již v relativně mladém věku, a to již po 20. roce života. Jde o selhání obnovy kloubní chrupavky. Poškození kloubů osteoartrózou je tím větší, čím více zatěžujeme své klouby sportem či nevhodným pohybem. Onemocnění lze rozpoznat podle několika příznaků. Mezi nejvýraznější patří především bolest a ztuhlost kloubů při zátěži, dále pak citlivost na chlad a počasí, bolesti svalů, výrazné zhoršení pohyblivosti nebo dokonce i bolesti během noci. Typická je také tzv. startovací bolest a ztuhlost, která vzniká především ráno po probuzení, případně po jiném delším klidu.\nDůležitou roli hrají také genetické dispozice, které si sice nevybíráme, ale to, jak se ke svým kloubům chovat, ovlivnit můžeme. Ideálním řešením, jak se o své klouby starat a dopřát jim dostatečnou výživu ve formě doplňků stravy, jejichž hlavní účinnou látkou jsou kolagenní peptidy (např. Geladrink).\nDo dvaceti jsem závodně běhala, posledního půl roku mám bolesti v kolenou, která je při pohybu doprovázena mírným „lupáním“. Je mi 38 let, může to souviset s dřívější sportovní aktivitou? Můžu něco užívat?\nMezi nevhodné aktivity, které namáhají klouby a zvyšují tak riziko osteoartrózy, patří zejména dřepy, prudké nárazy, dopady, výskoky, klečení, prudké změny pohybu či dlouhé stání. S rozmyslem bychom tedy měli volit sporty jako je squash, tenis, aerobik, zumba, fotbal, basketbal, volejbal či v poslední době stále populárnější a oblíbenější běh.\nTakto aktivně a často provozovaný sport s sebou totiž nese zvýšenou zátěž na pohybový aparát. To může mít za následek opotřebování chrupavky v přetěžovaných kloubech. Mohou se tak se objevit bolesti a docházet k omezení pohybu.\nPři cvičení a sportu bychom tedy rozhodně neměli pociťovat bolest. Ta totiž signalizuje poškození kloubu. Klouby proto nepřetěžujte, vyhýbejte se bolestivému dotahování pohybu a švihovým pohybům. V případě, že se při cvičení bolest objeví, není pro vás cvik svou intenzitou či typem vhodný a zvolte si raději jiný cvik. Pokud tuto volbu nemáte, neváhejte se poradit s odborníky. Důležitým signálem, že cvik cvičíme špatně, může být také únava svalů. Objeví-li se proto příznaky jako je např. třes, křeč, zvýšené napětí svalů či zhoršující se přesnost provedení pohybu, pohyb omezte, abyste tak předešli výskytu další bolesti. Nezapomeňte také na výživu kloubů. Zkusit můžete doplňky stravy s obsahem kolagenních peptidů (např. Geladrink).\nDíky za článek. Já osobně si myslím, že pokud se člověk chce podobným problémům s klouby vyhnout, tak je docela dobré myslet na jejich výživu. Já sama třeba klouby vyživuji pomocí tohoto doplňku stravy https://imunity2go.harmonelo.shop/harmonelo-flexi-d510/ a vyhovuje mi to. :)\nna problémy s klouby bych doporučila vyzkoušet http://www.lekarna.cz/priessnitz-hrejive-mazani-antiflogistic-200ml/ nebo http://www.lekarna.cz/chladive-mazani-emulgel-200ml/, jsou to masti od prověřené a známé značky a opravdu pomáhají, skoro celá rodina si je chválí


SOBOTA – Už několikrát po sobě se rozhodla příbramská radnice, že ponechá stejné nájemné v obecních bytech v Příbrami. Stejně tomu bude i v roce 2012. Rada města neschválila zvýšení nájemného podle zákona o jednostranném zvyšování nájemného z bytu. Město Příbram vlastní v současné době 687 bytů. Z toho v domech s pečovatelskou službou je 330 bytů. Měsíční nájemné za jeden metr čtvereční v bytech v majetku města zůstane na osmnácti korunách. Obyvatelé bytů v domech pečovatelské služby v Příbrami budou i nadále platit měsíční nájemné 15,21 korun za metr čtvereční.\nPONDĚLÍ – Protialkoholní záchytná stanice v Příbrami je v současnosti jediná v širokém okolí. Přesto, že každý rok poskytne azyl zhruba 160 lidem, kteří to přehnali s alkoholem, její budoucnost je nejistá. Roční náklady na provoz stanice vyjdou Příbram na 1,7 milionu korun. „Jeden milion korun pokryjí dotace od krajského úřadu. Pouze dvacet procent zaplatí zachycené osoby z celkové částky, kterou by měly zaplatit. Tito lidé jsou často nemajetní, nezaměstnaní, pobírají sociální dávky a případná exekuční řízení jsou většinou neúspěšná. Každý rok tak žádáme města, ze kterých zachycení lidé pocházejí, o příspěvek na provoz. Doposud to táhne Příbram a několik ochotných měst jako Votice, Hostivice, Kladno nebo pravidelně přispívající Beroun, konstatoval příbramský starosta Josef Řihák. V případě, že by v Příbrami přestala fungovat záchytka, péče o opilce by se musely ujmout nejbližší nemocnice.\nÚTERÝ – Dvě nezletilé dívenky se ke konci prázdnin už zřejmě trochu nudily. Obrátily se na svého nevlastního otce, jestli by jim nesehnal „trávu“. Ten se tomu údajně nejdříve bránil, ale nakonec naléhání dívek podlehl. „Slečny si z doneseného materiálu vyrobily každá jednu cigaretu. Po jejím vykouření se prý nejdříve velice smály, ale po chvíli jedna z nich začala hrozně křičet, poté narazila do zdi a upadla na zem. Sestra jí přivolala sanitku, která mladou slečnu kvůli intoxikaci organismu převezla na dětské oddělení,“ popsala zkušenosti dívek s drogou policejní mluvčí Monika Schindlová. V pořádném průšvihu kromě dvaatřicetiletého nevlastního otce z Příbramska jede i jeho jednačtyřicetiletý známý z Písecka. Ten totiž otčímovi hrst sušené rostliny věnoval.\nSTŘEDA – O osmdesát tisíc korun připravil otrlý zloděj jednaosmdesátiletou stařenku v Příbrami. Vymyslel si neobvyklou a drzou fintu, která mu, bohužel, vyšla. Minulý čtvrtek ráno stařence zatelefonoval na pevnou linku a vydával se za jejího vnuka. „Sdělil ženě, že potřebuje nutně půjčit peníze a pošle si pro ně svého kamaráda. Asi za půl hodiny přišel zloděj ke stařence do bytu a vyzvedl si od ní 80 tisíc korun,“ uvedla policejní mluvčí Monika Schindlová. Jak stařenka později policii podvodníka popsala, jednalo se o muže ve věku 20 až 25 let, bílé pleti, vysokého asi 185 centimetrů. Byl zavalitější postavy a měl černé krátce střižené vlasy. Oblečen byl do kostičkovaného černobílého saka a černých kalhot.\nČTVRTEK – Chrudoš Fiala, starosta příbramského Spolku Prokop, je od letošního června držitelem českého rekordu. Ve věku téměř 80 let dokázal vystoupit na nejvyšší horu Afriky Kilimandžáro a tento výkon byl oficiálně zaevidován do České databanky rekordů Agentury Dobrý den Pelhřimov.„S výjimkou Španělska, Portugalska, Albanie a Finska jsem projel celou Evropu. A mnohé země, Rakousko, Podkarpatská Rus, Polsko, Lotyšsko, Skotsko, i na kole. Z těch exotických zemí to bylo Peru, Tibet, Nepál, Mexiko, Singapur, Indonezie, Keňa a Tanzanie. Těžko říci, kde se mi nejvíce líbilo. Ono to také záleží na tom, jakou máte partu. Pokud se týká přírody, kultury a zážitků, tak to bylo jistě Peru, v němž jsme několik dnů pobývali mezi indiány v pralese. Nebo Tibet, kde jsme několikrát spali v klášterech mezi mnichy,“ odpověděl na jednu z otázek v rozhovoru Deníku Chrudoš Fiala.\nPÁTEK – První den školního roku zasedlo do lavic asi 370 prvňáčků. Přesné počty dětí v jednotlivých školách se budou upřesňovat podle aktuálních hlášení od ředitelů jednotlivých škol.


BTC a co se vyplatí tento týden sledovat - KRYPTOMAGAZIN.cz\nUpdated: 6. července 2021\nBTC a co se vyplatí tento týden sledovat\nBitcoin (BTC) začíná nový týden na známém území poté, co víkend solidních zisků skončil poklesem. Největší kryptoměna má za sebou další rally do blízkosti 36 000 USD a vykazuje známky síly, ale staré úrovně odporu zůstávají na místě. Podmínky jsou složité – probíhající migrace těžařů a s ní spojená cenová akce mnohé znepokojily a nejpřesnější nástroje pro předpovídání zažívají skutečnou zkoušku.\nRekordy akcií a ropný svár\nTento týden panuje na hlavních trzích další strašidelná nálada ve stylu „Roaring Twenties“ díky tomu, že index S&P 500 zaznamenává nová historická maxima již sedm dní v řadě. Povzbudivé ekonomické údaje ze Spojených států plus udržování intervencí ze strany Federálního rezervního systému posunuly akciový index v posledních týdnech stále výše.\nZajímavým zvratem je ropa, která je nyní v centru dalšího sporu o produkci OPEC+, která sama o sobě získává, ale také vyvolává obavy, kolik paliva bude v srpnu k dispozici. Vzhledem ke stabilnímu americkému dolaru se zdá, že pravděpodobným motorem do budoucna je příběh o akciích, přičemž tento scénář tradičně pomáhá cenové akci Bitcoinu.\nZáklady nejsou z nejhoršího venku\nBitcoin sice o víkendu zaznamenal historicky největší pokles obtížnosti, ale ani to nemusí stačit k tomu, aby se jeho kurz ustálil. Sobotní pokles o 27,94 % snadno překonává všechny předchozí a odráží dopad čínské války proti těžbě.\nPodle údajů monitorovacího zdroje BTC.com však při další úpravě může dojít k ještě většímu poklesu. Vzhledem k tomu, že úpravy obtížnosti lze vždy pouze odhadovat předtím, než skutečně proběhnou, a během každého dvoutýdenního období obtížnosti se může hodně změnit, je těžké říci, o kolik musí metrika klesnout, aby odrážela skutečný stav sítě.\nVzhledem k poslednímu poklesu je nyní těžba pro mnoho současných i potenciálních účastníků výrazně ekonomicky atraktivnější. V nadcházejících třinácti dnech tak dost možná začne fungovat více těžařů, což zvýší hashrate, a tím možná zmírní potřebu dalšího snižování obtížnosti.\nBTC price action se vyděsil na 36 000 USD\nPokles obtížnosti měl alespoň dobré načasování – jakmile se dostal dovnitř, cenová akce Bitcoinu zaznamenala vítaný impuls a vyšplhala se zpět k horní hranici svého obchodního rozpětí. Po zbytek víkendu se BTC/USD setkal jen s malým odporem a před ústupem přidal přibližně 5 %.\nCo by mohlo nadšení ještě více omezit? Podle populárního analytika Rekt Capital mohou být v nadcházejících dnech nejlepším přítelem medvědů dva dnes již proslulé klouzavé průměry (MA).\nMinulý měsíc došlo na BTC/USD k události „kříže smrti“. To znamená, že se 50denní MA zkříží pod 200denním MA, což je událost, která je tradičně považována za medvědí signál. Ve skutečnosti „kříže smrti“ nevedly vždy ke ztrátám ceny, ale jejich pověst zůstává letos pevná. Nyní může současná cenová síla okusit realitu, pokud Bitcoin dosáhne obou MA, které se v současné době vznášejí nad spotovou cenou.\nObjem nedokáže podpořit býčí argumentaci\nVíkendová rally byla podezřelá pro ty, kteří sledují jeden klasický rys trhu – objem. Navzdory svižnému tempu zisků zůstával objem, který je podporoval, nízký, a proto byla jejich spolehlivost a schopnost udržet se od počátku zpochybňována.\nV pondělí služba pro monitorování on-chainu CryptoQuant zaznamenala, že objemy stále klesají, což poukazuje na nedostatek zájmu ze strany hlavních potenciálních kupců.\nV sobotu však statistik Willy Woo zaznamenal okamžitý nárůst počtu subjektů držících velké množství BTC – klasický signál, že velryby mají zájem. To následovalo po úpravě obtížnosti směrem dolů.\nDůvěra investorů se pomalu vrací\nJak medvědí je nyní průměrný účastník trhu s bitcoiny? Na tuto otázku tradičně odpovídá Crypto Fear & Greed Index, a pokud lze věřit jeho údajům z tohoto týdne, nemusí být situace až tak špatná.\nV pondělí dosáhl Crypto Fear & Greed Index nejvyššího skóre za poslední téměř tři týdny – 29/100. Naposledy se tak stalo, když byl BTC/USD na cestě k červnovému lokálnímu vrcholu nad 41 000 USD.\nTento týden bude zajímavý. Vypadá to, že se investoři pomalu vrací a hash rate se možná dočká růstu.


Firmy často podceňují bezpečnost práce. Menší pak častěji než ty velké - Facility management - SSI\n15.04.2019 - Novinky\nFirmy v České republice často berou bezpečnostní předpisy jako nutné zlo. Největší slabinou je nízké povědomí zaměstnanců o principech a souvislostech zajištění bezpečnosti. Je tak ohroženo nejen zdraví, ale i životy zaměstnanců a dalších osob pohybujících se na pracovištích. Mezi největší prohřešky patří nedostatečné nebo žádné revize elektrospotřebičů, užívání poškozených elektrických zařízení či nerespektování povinnosti volných a bezpečných únikových cest. Například v roce 2017 bylo vykázáno 95 smrtelných pracovních úrazů a díky pracovním úrazům bylo v denním průměru v neschopnosti 7 077 zaměstnanců.\nSlabinou bezpečnosti práce subjektů v České republice je nízké povědomí zaměstnanců o principech a souvislostech zajištění bezpečnosti. „Nízké povědomí bývá způsobeno nejen laxním přístupem samotných jednotlivců k uvědomění si závažnosti nastavovaných pravidel nebo hrozících nebezpečí při vykonávané činnosti, ale často také díky samotnému přístupu odborných osob řešících bezpečnost práce, provádějících pravidelná školení zaměstnanců,“ říká Martin Valouch, BOZP a PO specialista společnosti SSI Group, která poskytuje služby integrovaného facility managementu stovkám subjektů v ČR.\nObecně lze říci, že čím větší je organizace, tím lepší má zajištění systému bezpečnosti práce. „V praxi je znát, že velké společnosti, zejména výrobní, kde jsou zaměstnanci vystaveni větším rizikům, systémy bezpečnosti opravdu řeší,“ doplňuje Valouch z SSI Group. Naopak zanedbávání se dopouštějí malé firmy, které mají nízký počet zaměstnanců, jako jsou například různé soukromé dílny, nebo restaurace, hospody. V neposlední řadě lze také říci, že zahraniční společnosti přistupují k bezpečnosti na svých pracovištích mnohem zodpovědněji než čistě české firmy.\n„Ve firmě věnujeme tématu bezpečnosti práce maximální pozornost. Již při nástupu nového zaměstnance s ním celý první den strávíme nad problematikou bezpečnosti při práci. Zaměstnance v oblasti bezpečnosti neustále vzděláváme, sdílíme si celosvětově poznatky z rizikových situací, ke kterým došlo v jakékoliv z našich poboček,“ říká Pavel Urban ze společnosti Total ČR.\nNejvětším nebezpečím pro společnosti, které zanedbávají bezpečnost práce je v první řadě ohrožení nejen zdraví, ale i života zaměstnanců a dalších osob pohybujících se na jejich pracovištích. Z praxe totiž platí zákonitost, že pokud nějaká společnost neřeší bezpečnost práce, téměř s jistotou neřeší ani další opatření nutná pro zajištění bezpečnosti na pracovištích, jako je například požární ochrana. A jelikož tyto dva systémy spolu souvisí, tak kombinace zanedbání obojího je to nejhorší, čemu můžou být společnost a zejména její zaměstnanci vystaveni.\nKonkrétními pochybeními bývají nedostatečné nebo žádné revize elektrospotřebičů, užívání poškozených elektrických zařízení, které mohou způsobit požár, či nerespektování povinnosti volných a bezpečných únikových cest.


Ojetý VW Touareg 1. generace (2002-2010) – vyplatí se?\nNěkteří lidé bývají divní. A směšní. Někteří z nás jsou schopni si klidně navzájem roztrhat občanky (dřív to teda ještě šlo – v dobách, kdy byly OP papírové) jen proto, že jejich odpůrce v diskuzi tvrdí, že VW Touareg „to přece není žádný blbý SUVéčko, to je jasnej off-road“, zatímco oni zastávají přesně opačný názor. A možná je ani nezajímá, jak se tento německý vůz v terénu chová, jaké je jeho vybavení, podvozek, konstrukce a další prvky.\nJe svoboda a každý má právo myslet a (většinou i říkat) si, co chce. Jen je dobré se rozhodovat na základě správných informací. Třeba těch, které vám teď přinášíme a které se týkají právě automobilu VW Touareg 1. generace vyráběného v letech 2002 až 2010 v bratislavském závodě německého koncernu.\nTento pětidvéřový a pětimístný vůz se samonosnou karosérií typu SUV se začal v Devínské Nové Vsi sériově vyrábět v srpnu roku 2002; musel být totiž včas připraven na svou premiéru, která se uskutečnila na autosalónu v Paříži už 26. září téhož roku. VW Touareg (s interním označením Typ 7L) je poněkud chudším příbuzným svého koncernového bratrance Porsche Cayenne, jehož karoserie a další komponenty rovněž vznikají v hlavním městě našich východních sousedů. Další věc, která tyto dva atraktivní vozy spojuje, je společná podvozková platforma v rámci Volkswagen Group. Nese název PL71, disponuje stálým pohonem všech kol a diferenciálem typu Torsen. Používá ji další auto téže koncernové stáje – Audi Q7.\nNadčasový design, zaoblené tvary, krátké převisy, mohutné lemy širokých blatníků, delší rozvor (2 855 mm), robustní silueta, nedbalá elegance – to jsou prvky, které dělají Touarega první řady přitažlivým v očích mnoha lidí. Facelift z roku 2006 odhalil nové přední světlomety a ještě více zakulacený přední nárazník. Také přinesl pestřejší nabídku barev obohacenou o více variant metalízy, vnější hranatá zpětná zrcátka, spodní tenkou chromovanou lištu, která opticky zvýrazňuje předěl prahů a dveří a poněkud usedlejší záď. Nicméně pokud něco potenciální zákazníky přesvědčí o výhodnosti koupě, bude to patrně to, co německý vůz skrývá v interiéru, pod kapotou a především jeho chování na silnici či v terénu.\nInteriér VW Touareg se vyznačuje velkorysým prostorem a na první pohled i hodnotným provedením. Snad že byl inspirován svým vzdáleným příslušníkem též rodové větve – luxusním sedanem VW Phaeton, ani Touareg na ničem nešetří. Materiál uvnitř použitý tvoří textilní potahy, pravá kůže a tvrdé i měkčené plasty palubní desky, které sice jsou kvalitní, bohužel jejich zpracování a vzájemné slícování jednotlivých dílů už ne. A tak se po několika letech provozu můžete dočkat i nepříjemné zvukové kulisy – klepání, vrzání či občasného praskání. Ale nenechte se odradit, vždy záleží na konkrétním jedinci a jeho historii.\nNa přístrojové kapličce se vyskytuje bohaté spektrum všech tradičních ukazatelů – tachometr, otáčkoměr, teploměr chladicí kapaliny, teploměr oleje, ukazatel obsahu paliva v nádrži a voltmetr. Nepřehlédnutelný barevný LCD displej, který zobrazuje údaje palubního počítače, najdete na středové konzoli stejně tak jako dva velké kruhové ovladače pro redukci a elektronickou uzávěrku diferenciálu. VW Touareg je společník do nepřístupného terénu a nepohody a podobných inovací si užijete dosyta: můžete měnit nastavení světlé výšky, tuhost tlumičů i volit optimální silniční režim (Comfort, Auto nebo Sport). Dle libosti si můžete pohrát s multifunkčním čtyřramenným volantem (lze jej nastavit výškově i podélně). Pohodlí při dlouhých štrekách i na krkolomných cestách zase slibují elektricky nastavitelná přední sedadla.\nAni pasažéři s vysokou či rozložitou postavou uvelebení na zadních sedadlech nebudou zklamaní. Prostoru mají ve všech směrech habaděj a možná i trochu víc. Inu, jak se na poctivé SUVéčko sluší a patří. Kufr poskytuje slušný objem 555 litrů ; sklopení zadních sedadel jej ještě navýší až na 1 570 litrů.\nPaleta pohonných jednotek určených pro Volkswagen Touareg se skládala z nabídky tří benzínových a pěti naftových motorů. Na evropských silnicích nejčastěji potkáte automobily, kterým pod přední kapotou spokojeně přede podélně uložený naftový třílitrový šestiválec V6 TDI. Po roce 2010, v době nelítostného honu na fosilní čarodějnice a inkvizičního uplatňování emisní normy Euro 6 musel vyklidit pole novince v podobě 4.2 V8 TDI – vidlicovému osmiválci s technikou vstřikování Common Rail.\nVW Touareg není žádný drobeček a jeho vysoká hmotnost (2 238 kg) přímo vyžaduje motory se slušným výkonem. Základní šestiválec s objemem 3.2 l VR6 a s výkonem 162 kW (resp. 177 kW) byl na německého macka slabý a tak majitelé takto osazených vozů si právem mohli stěžovat na jeho těžkopádnost, nedotáčivost a nižší ovladatelnost.\nPozdější modely se na trhu objevily se systémem přímého vstřikování FSI. Nejslabší z nich 3.6 l FSI V6 o výkonu 206 kW dosahoval zrychlení 0 na 100 km/h za 8,6 s.\nO něco silnější 4.2 V8 32V FSI (257 kW) se objevil současně s faceliftem na konci roku 2006 a na stovku dosáhl zhruba o sekundu dřív než ten předchozí.\nNejsilnější verze benzinového agregátu, který se kdy do VW Touareg montoval, byl šestilitrový dvanáctiválec 6.0 W12 s výkonem 331 kW a točivým momentem 600 Nm. Pokud patříte k ropným šejkům, tak udávaná kombinovaná spotřeba 15,7 l na 100 km vám nezpůsobí sebemenší problém.\nAž objevím naftu nebo petrolej…\nO dieselovém motoru 3.0 TDI V6 s výkonem 176 kW a s točivým momentem 500 Nm už zde řeč byla, jen dodejme, že nejvyšší rychlost, které může dosáhnout, je 207 km/h. Ten můžeme jen chválit.\nZe vznětových pohonných jednotek je nejslabší 2.5 TDI R5 (128 kW) s průměrnou spotřebou 8,3 l nafty na 100 km. Jednak s opravdu těžkým Touaregem má co dělat, jednak je poměrně náchylná k poruchám vodní pumpy. U těchto dvou motorů jste se mohli setkat se 6stupňovou manuální převodovku\nPoslední naftový motor, o němž se zmíníme, je desetiválec 5.0 TDI s výkonem 230 kW a s maximální hodnotou otáček 4 200 ot./min. Najdete jej v kombinaci s automatickou šestistupňovou převodovkou Tiptronic. Vrozenou skromností rozhodně netrpí: rád si na cestách lokne přes 14 litrů na sto kilometrů. Ovšem poctivým výkonem a dokonalými jízdními vlastnostmi v každém terénu rozhodně své majitele nezklame.\nVW Touareg je auto, které prostě musíte vyzkoušet v terénu. Všechna kola jsou zavěšená na dvojitých příčných ramenech a varianta se vzduchovým podvozkem, který má regulovatelnou světlou výšku (od 180 do 300 mm), si poradí s kdejakým horským potůčkem. Každý z vozů je vybavený stálým pohonem 4×4. Již v základním stupni výbavy můžete počítat s klasickou redukční převodovkou i s uzávěrkou středového diferenciálu, který posílá sílu motoru na přední i zadní nápravu v předem stanoveném poměru.\nobčasné poruchy mezinápravového diferenciálu\ncena náhradních dílů i servisu; celkově vyšší provozní náklady\nporuchy elektroniky a elektroinstalace (světla, zapalovací cívky)\nVloženo: 13.4.2017 14:16:54


Assassin’s Creed III – cesta do nového světa - Zing\nJe opravdu těžké psát recenzi na titul, jehož mohutný hype dosáhl takové úrovně, že by o něm mohl zpívat i Elton John. Série Assassin’s Creed patří v herním průmyslu mezi ty nejoblíbenější a my jsme dorazili na křižovatku, kdy nás poctil přítomností pořádný třetí díl s tolik očekávaným krokem kupředu. Tým, zodpovědný za přelomovou dvojku totiž celé dva roky, co nás udržovalo v pozoru Bratrstvo a Revelations, kutil hit, který uzavře dlouho masírovaný příběh a sváže všechny osudy dohromady. A ač se snažím být sebevíc objektivní, nadšení mi nepřestává vylézat všemi škvírami v těle.\nPostupné rozvíjení děje\nDesmond Miles už nikdy nebude barmanem. Jeho pouť, která začala v době křížových výprav, začíná kulminovat a už od osudového konce jej dělí jen chvíle. Novodobý asasín, vtažený do víru událostí, už v sobě třímá zkušenosti Ezia i znalosti Altaira. Jeho tým je však na hranici velikého objevu, který konečně vysvětlí snahu první civilizace a zachrání lidstvo před zlověstným prosincem roku 2012. Nebo ne? Ať je to jak chce, klíč ke všemu třímá Connor Kenway, jehož DNA skrývá cestu dál.\nZcela dle očekávání tedy začínáme přesně tam, kde jsme v Revelations skončili. Desmond společně s otcem a kolegy doráží na hrobky, která skrývá mnohá tajemství. Právě zde se nachází klíč ke všemu a právě tady se pokusí tým asasínů v zoufalé snaze zabránit konci světa. Co po nás ale chce Minerva a ostatní? K čemu doopravdy slouží kousky Edenu a lze vůbec něco udělat k zastavení blížící se katastrofy?\nPo povedeném úvodu už pak následuje příběh Connora „nativní jméno, co připomíná místo zrodu irské kávy“ Kenwaye, se kterým se seznámíme už v útlém věku.\nNa to musíme nalézt odpověď v osmnáctém století. Musím Ubisoftu poděkovat za to, že dokázal v dnešní době úniků a odhalení uchovat alespoň několik tajemství, což nyní dokáže snad jen Rockstar. Díky tomu dokáže hned první kapitola vyrazit dech a příjemně překvapit (to je holt výhoda hrát hru mezi prvními, kdy na YouTube ještě nezáří desítky herních záběrů s marnou snahou Ubisoftu vše včas potípat). Po povedeném úvodu už pak následuje příběh Connora „nativní jméno, co připomíná místo zrodu irské kávy“ Kenwaye, se kterým se seznámíme už v útlém věku.\nZde Ubisoft úspěšně kopíruje strukturu, která přinesla úspěch ve druhém dílu. V Bratrstvu a Revelations jsme totiž brali otěže Eziova osudu jakožto uber cool nabušeného asasína a pocit smysluplného postupu byl jaksi vytracen. Hráči zkrátka neměli dostatečný pocit hrdosti za to, že z hrdiny vytrénovali zabijáka, protože už jím byl. Prvních šest kapitol třetího dílu se však věnuje rozvoji a růstu Connora, díky čemuž s ním hráč prožije většinu jeho důležitých životních momentů a vytvoří mnohem silnější pouto k rozvoji jeho postavy. I díky tomu první polovina hry prosviští rychlostí blesku a v sedmé kapitole jsem se začal obávat, že to vývojáři s 15 hodinami příběhu trochu přehnali. Naštěstí pak příběh výrazně zpomalí a mohu potvrdit, že se na danou časovou hranici opravdu dostanete. Dospělý Connor si prostě musí ujmout většinou času, a tak se nelze divit, že začátek jeho života musí uplynout podstatně rychleji.\nNový svět v plné kráse\nMožná právě pomalý rozjezd je tím pravým důvodem, proč druhá polovina hry neuvěřitelně graduje a všechny dřívější pochybnosti jsou fuč. Ano, konečně se střílí, konečně létají dělové koule, potápějí se lodě a Connor připomíná během soubojů vlkodlaka v době páření. Nesmíme však zapomínat, že jde Connorovi především o spravedlnost. Právě útok na rodnou vesnici evropskými kolonisty (a templáry, jak jinak) stál u zrodu jeho vůle ke spravedlnosti a svobodě lidu, kterou žene dál, často až bezhlavě a nesmyslně. Je mu jedno, koho musí na své cestě skolit, jestli je to Američan, Brit, Francouz či templář. Stačí, aby ve své hlavě třímal myšlenku o zkrocení lidstva či příliš velké moci, a schovaná dýky Connora už neomylně hledá cíl. Díky tomu nelze nenajít spojitost s Eziem, kterého vedla kupředu touha po pomstě. Touhou po spravedlnosti za každou cenu se totiž Connor nechává často ovládnout a zdravý rozum ustupuje do pozadí, a všichni ví, jak končí lidé s příliš horkou hlavou.\nNa své pouti za svobodou lidu potká Connor množství historických postav včetně samotného George Washingtona, Benjamina Franklina, Charlese Leeho, Johna Pitcairna či Samuela Adamse, navíc bude u zrodu několika známých událostí, jako je třeba Bostonské pití čaje. Je úsměvné, že podle Ubisoftu u většiny důležitých historických události stáli asasíni a templáři, právě spojitost fiktivního příběhu s reáliemi a fakty však dává sérii ten neopakovatelný feeling.\nKompletní dohrání hry včetně všech nepovinných misí a úkolů vám bez problémů zabere přes 40 hodin času.\nNesmím opomenout ani osud Desmonda, který ve třetím dílu končí. Ubisoft konečně vyslyšel kňučení fandů a během hry si za Desmonda zahrajeme mnohem více, tentokrát i mimo hrobky, rozvaliny či rozbořené domy. Hned několikrát se vydáme do rozličných světových měst, kde budeme hledat dodatečný zdroj energie, takže si užijete dostatek plížení a rvaček ve futuristickém Riu či New Yorku. Více ale neprozradím. Dodám jen, že vám kompletní dohrání hry včetně všech nepovinných misí a úkolů bez problémů zabere přes 40 hodin času, pokud navíc prahnete po nalezení všech pokladů a tajemství, připravte se na dlouhé zimní večery.\nZemí, vodou i vzduchem\nUbisoft tvrdí, že pro třetí díl vytvořil jednu z největších map, kterou série kdy viděla a při letmém pohledu to lze vývojářům i dát za pravdu. Kromě velkoměst v podobě Bostonu, New Yorku a Filadelfie je tu také celé východní pobřeží a především samotná příroda, která zabírá velkou část herní mapy. Kvůli velikosti museli vývojáři přidat i systém rychlocestování, což vítáme. Ne vždy se hráčům chce táhnout přes celou mapu na koni, jen aby se dostali k potřebné misi. Mezi jednotlivými městy a oblastmi jsou dle očekávání nahrávací obrazovky, které se snaží snížit naskakování textur na minimum a nabídnout v mapách co nejplynulejší zážitek. Na nahrávací obrazovky narazíte obecně docela často a především během misí můžou být trochu nepříjemné, není to ale nic, co by silně překáželo.\nNejvíce jsem se obával prázdnosti map a opakování nedostatku předchozích dílů. Po skončení příběhu jste v zásadě neměli ve hře co dělat. Počet vojáků v ulicích se smrsknul na minimum a i zbylé nepovinné mise nebyly tak zábavné, aby stálo za to v hraní pokračovat. Ubisoft naštěstí mé obavy rozptýlil, a to se stačilo jen projít pěšky. Svět v Assassin’s Creed 3 opravdu žije, a to nemluvím jen o velkých městech. Tam je velký počet lidí a všeobecný chaos očekávaný. Stačí si vyjít za hranice a vydat se do přírody, kde prakticky neustále narazíte na nějaký druh zvěře, kterou můžete lovit. Pokud budete chvíli jen tak bloudit lesy, zjistíte, že jsou plny patrolujících hlídek, nebezpečných pastí, ohniští s obyvateli, kteří vám ležérně zadají nějaký ten úkol a jiných lidí, co třeba potřebují zachránit. Kapitolou samou pro sebe jsou nepřátelská opevnění, což jsou takové akční minihry. Do pevnosti se musíte napřed dostat, poté zneškodnit vedení a vyhodit do povětří zásoby střelného prachu. Pak už jen stačí vztyčit vlajku a pevnost je zabraná vašimi lidmi. Navíc se vám nyní otevírá jako bod pro rychlocestování a ve svých útrobách často skrývá tučné finanční obnosy a podklady pro výrobu unikátních zbraní či vybavení. Ano, tuhle náhradu Tower Defence si necháme líbit.\nVe světě se toho dá dělat opravdu spoustu, což je oproti předchůdcům velké plus.\nS potěšením musím přiznat, že příběhové mise nejsou tou jedinou zábavou. Města jsou plná lidí, co potřebují pomoc, často se naskytne nečekaná příležitost přímo od kolemjdoucích. Connor může sloužit jako poslíček, lovit zvěř, pomáhat s odstraňováním nepotřebných lidí, případně sbírat poletující stránky pro Benjamina Franklina a pomáhat s léčbou neštovic, která terorizuje obyvatelé vypáleného New Yorku. A kdo ví, třeba narazíte i na indicie, kdo za to všechno může. AC3 je tak prvním opravdu sandboxovým titulem série, který nesází z větší části na příběh a nenabízí jen příležitostní odreagování. Ve světě se toho dá dělat opravdu spoustu, což je oproti předchůdcům velké plus. A už jsem zmínil plavbu na vaší lodi a hledání pokladů?\nNapěchovat si kapsy i statek\nVrací se oblíbený ekonomický systém série, i když po řádné plastické operaci. Obchody, ve který si lze koupit nové vybavení a zbraně, samozřejmě zůstávají, stejně jako možnost si koupit nové oblečení. Mnohem větší důraz je však nyní kladen na váš statek, což je obdoba vily z předchozích dílů. Connor začíná se svým učitelem relativně v malém, postupem času ale láká do statku nové lidi, každý z nich přichází se svou vlastní profesí a činností. Dřevorubci pro vás kácí stromy a vyrábí dřevo, řemeslníci vyrábějí sudy, lovci zase prodávají kožichy a u vaší lodi dřepí ožrala a pořvává něco o bájných pokladech. Co když je to ale pravda?\nPozvat lidi do statku však nestačí. Ve svém domě musíte zavítat do knihy spisů, kupovat od nich jednotlivé suroviny a posílat spřežením do měst, kde to pro změnu prodáte za větší finanční obnos. Jen pozor, aby vás po cestě nepřepadli. Vaši usedlíci pro vás mohou navíc vyrobit unikátní suroviny, které poté použijete na výrobu unikátních předmětů, jejichž nákresy najdete všude možně po světě. Ano, mapa v AC3 opravdu stojí za prozkoumání a toulání lesem dostává zcela nový rozměr. Chcete fešný ohoz, který nikdy jinde nekoupíte? Tak koukejte klusat korunami stromů.\nKromě postupného zdokonalování arzenálu se musíte starat i o svou kocábku, která potřebuje nový lak, kanóny a zpevnění trupu. Jinak si proti pirátům moc neškrtnete. A tím se dostáváme ke zcela ojedinělé mini-hře nového dílu – soubojům v oceánu. Hned zkraje musím přiznat, že se jedná o extrémně zábavnou záležitost, ať už díky perfektně zvládnutému ovládání a pocitu z plavby, nebo efektně vypadajícími boji. Kromě lodí navíc musíte občas útočit i na pevnost, což chce zcela jiný přístup. Boje s ostatními plavidly, včetně nutnosti je okrást o vše cenné, jsou však mnohem přesvědčivější. Pocit, kdy v šílené bouřce stoupáte do několikametrových vln a snažíte se nalajnovat bokem pro finální střelbu je k nezaplacení. Je opravdu vtipné, že Ubisoft vytvořil plavební simulátor jako dodatek k celkové hře, kvalitou však působí mnohem lépe, než množství titulů, které se na tento prvek soustředí.\nCo si budeme povídat, nepřátelé stojící ve frontě na porážku a extrémně jednoduchá obtížnost soubojů byly jednou z mála nepříjemností celé série a Ubisoft se třetím dílem přišel se zbrusu novým systémem soubojů. I když to možná z videí a záběrů na první pohled nevypadá, změna přišla a po několika hodinách ve hře pochopíte, nakolik razantní Connor je díky svému výcviku pro klasické pěšáky takřka nedosažitelný, a to jednoduše proto, že je až moc rychlý a hbitý, třetí díl však proti vašim čepelím uvrhává bezkonkurenčně největší zástupy nepřátel v historii série. Už obyčejná procházka po městě odhalí množství červených puntíků na radaru, nepřátelské vojáci jsou tentokrát takřka všude a útěk městem se mění na opravdové mistrovské dílo, jelikož už nestačí za rohem hupsnout do sena. Útěky navíc budete podstupovat mnohem častěji, jelikož zdraví ubývá rychle a nepřátelé jsou překvapivě tuzí. Proč?\nInu, v soubojích po vás jde většinou více jak pět vojáků, které ještě několikrát volají posily, pokud je nestihnete včas odpravit. Zatímco se pižláte s nejbližšími chudáky, všichni ostatní takřka neustále hledají možnost ke střelbě. To po vás chce rychlou reakci v podobě čapnutí nejbližšího živého štítu a sprintu proti střelcům, dokud pracně přebíjejí. Během boje tedy musíte být neustále v pohybu, jinak je po vás, a to rychle. Zdraví se totiž doplňuje až po skončení boje a vzhledem k nabitosti měst se jej ani nemusíte dočkat.\nSouboje mají hloubku a říz, protože musíte nejen drtit tlačítko protiútoku, ale i dávat pozor, kdo proti vám vlastně stojí (střílí).\nConnor se nově specializuje na obouruční boj, což znamená, že kromě nože můžete držet ve druhé ruce třeba meč, tomahavk, palcát, další nůž či skrytou čepel. Od toho se odvíjí vaše komba a styl bojů, jelikož má každá zbraň své charakteristiky, které přidávají vaší rychlosti, kombům či obraně. Navíc musíte přemýšlet i během soubojů, které nově náramně připomínají Batman: Arkham City. Už nemusíte držet tlačítko obrany, to stisknete vždy, když se nad útočníkem rozsvítí ikonka, a poté máte pár vteřin na to, abyste vybrali další útok. Po bloku tedy můžete zaútočit, nepřítele zranit, odhodit ho či skopnout na zem. Tento systém výběru je tu především proto, že je nyní ve hře několik druhů nepřátel, jež dokážou vzdorovat těmto jednotlivým stylům útoků. Obrněnce napřed musíte zranit, hbité vojáky ihned podřezat atd. Díky tomu mají nově souboje hloubku a říz, protože musíte nejen drtit tlačítko protiútoku, ale i dávat pozor, kdo proti vám vlastně stojí (střílí). A pokud ani to nepomůže, vemte nohy na ramena.\nZde totiž má hra co nabídnout. Kompletně propracovaný systém animací vám dovoluje hbitě parkourovat kdekoliv, nemluvě o labužnicky vypadajícím sprintu. Pro běh i lezení stačí nyní držet pouze jedno tlačítko, vše ostatní obstarává Connor sám. Systém animací byl pozměněn k jednoduchosti a lepšímu zážitku z obyčejného pohybu, což rozhodně funguje. Pokud totiž chcete vidět skutečný parkour, musíte kromě držení tlačítka před překážkou včas stisknout manuální skok. Pokud se to dobře naučíte, je pohyb po střechách i po zemi vizuální lahůdkou plnou parkour pohybů, úskoků, salt a dalších frajeřinek. Zapomínat nesmíte ani na otevřené dveře či okna, kterými rychle prosvištíte a dostanete se na druhou stranu budovy. Vzhledem k agresivní povaze nepřátel vysoce doporučovaná technika úniku.\nHra vám navíc dává velmi bohaté možnosti výběru, jak postupovat v určitých situacích. Po světě je roztroušeno křoví, stromy (po kterých můžete konečně lézt), vysoká tráva a další místa, kde se Connor automaticky přepne do stealth módu. Lze se také schovat za jakýkoliv roh (i strom) a počíhat si na svou oběť, kterou instantně odpravíte. Všechny tyto přídavky konečně dávají možnost hrát Assassin’s Creed tak, jak jsme vždy chtěli – v tichosti, jako ninja, což v předchozích dílech prostě nešlo. Přidám-li k tomu novou vystřelovací čínskou šipku pro věšení nebohých vojáků či schopnost kladení pastí a návnad, vyjde nám dosud nejobsáhlejší titul celé série. Není to o počtu revolučních prvků, nýbrž o volnosti a možnostech, které vám hra nabízí.\nS kamarádem do počtu\nPokud si myslíte, že vám singleplayerová část hry zabere velký kus času, máte pravdu. I poté, co však příběh Connora přelouskáte tu na vás čeká plnohodnotný multiplayer. Ten má na svědomí stejný tým, který jej vytvářel pro předchozí díly a naštěstí prošel dostatečným počtem obměn, aby se nedal považovat za recyklovaný.\nKromě tradičního zabíjení svých cílů musím vyzdvihnout především dva módy, které konečně stojí za zahrání. Prvním je novinka jménem Wolf Pack, kde se sejde vždy od dvou do čtyř hráčů a v kooperativním duchu musí v šibeničním časovém limitu odpravit dané cíle, roztroušené po 25 úrovním. Bonusové body se na konto přičítají například za duální zabití či další splněné úkoly, jejichž styl se drží povaze série. Pokud prahnete po větší multiplayerové klasice, rozhodně neopovrhnete módem Domination, který dělí hráče na dva týmy. Jeden se vžije do rekrutů Absterga, kteří musí zabrat důležité body na mapě, nepřátelský tým jim pak musí zabránit a převzít kontrolu zpět. Mód svým stylem velmi připomíná Conquest z Battlefieldu a rozhodně přináší osvěžení do velmi stereotypního multiplayeru předešlých dílů. Ubisoft zkrátka chce, abyste online vydrželi, a podle všeho se mu to podaří.\nNudit se nebudete ani ve svém profilu, na rozebrání je připraveno 16 základních postav (s příslibem bonusových), každá se svou vlastní vizáží, národností a stylem boje. Navíc konečně přichází na řadu podrobnější možnosti úprav zevnějšku a arzenálu, takže si můžete svého hrdinu přizpůsobit obrazu svému podobně, jak to lze provádět s Connorem v singleplayeru. Pro všechny případy si také nastavte několik šablon inventáře, abyste nemuseli vždy pracně měnit zbraně a vychytávky, roztroušené po kapsách.\nSingleplayer samozřejmě stále zůstává hlavním důvodem, proč titulu kupovat, nyní však mají hráči o další podstatný důvod více.\nV obou předchozích dílech se dal multiplayer brát jen jako příjemný dodatek na zkrácení volné chvíle, třetí díl jej ale posouvá na úroveň, kde bez problémů zvládne konkurovat jiným titulům. Singleplayer samozřejmě stále zůstává hlavním důvodem, proč titulu kupovat, nyní však mají hráči o další podstatný důvod více.\nAnvilNext do boje\nRozhodně nebudu jediný, komu stále stejný engine celé trilogie Ezia lehce lezl krkem. Jistě, chápeme, že se vše schylovalo ke třetímu dílu, po větších změnách ale toužilo hodně fanoušků. Ty přinesl AnvilNext engine, který byl vyvíjen interně přímo pro potřeby třetího dílu. Hned na začátku musím uznat, že některé nedostatky dřívějších dílů zůstaly nedotčeny. Textury stále nejsou v nejlepší formě a některé oblasti vypadají řádně oplzle, naštěstí PC verze tento neduh prakticky stírá (holt limitace konzolí nikam neschováte). Občas rozesmějí grafické bugy se zasekáváním těl v předmětech či zdech, ve srovnání s předchůdci se však jedná o extrémně vypiplanou hru bez větších nedodělků, čemuž bude důkazem, že jsem se zasekl ve zdi pouze jednou za celou dobu.\nNesmíme také zapomínat, že série Assassin’s Creed nikdy nebyla o grafických orgiích, nýbrž o maniakálním smyslu pro detail, který prochází věrohodností historických měst, faktů i osob. Ať se díváte na Boston z vrcholku věže, navštěvujete státní operu nebo rozmlouváte s Georgem Washingtonem, vše vypadá extrémně důvěryhodně a realisticky. Města jsou nyní mnohem živější a plná lidí, nechybí zvířata a děti, v okolí se pořád něco děje a svět nestojí a nepadá pouze na vaší přítomnosti. V přírodě lidé posedávají u ohnišť, v zimě se hlídky snaží zahřát dýcháním na ruce a lidé pořád někam spěchají. Ne, Assassin’s Creed 3 rozhodně není nejhezčí hrou této generace, je však tou nejpůsobivější, což je v některých případech mnohem důležitější. Konečně jsme se také dočkali změn počasí a denní doby, což se většinou děje nezávisle na vašem počínání, předem předurčena jsou jen roční období. Když navíc skončí léto a po podzimu budete svědky prvního sněhu, hru to neuvěřitelně oživuje. Mění se sada animací, reakce obyvatel i celkové vyznění herního světa, díky čemuž vás prostředí neunudí po první návštěvě města.\nZvláštní kapitolu musím věnovat obličejům, které oproti minulu řádně pokročily a množství nových animací dává rozhovorům zcela nový rozměr. Je možné rozeznat mnoho nových emocí a pohyby očí jsou kapitolou samou pro sebe. Velký krok udělala i synchronizace mluveného slova s pohybem rtů, kvalit L.A. Noire však samozřejmě nedosahuje. Ruku v ruce s hereckým obsazením jde i dabing, který je na té nejvyšší úrovni. Češi se navíc mohou těšit na velmi povedené titulky a kvalitní překlad menu i všech textů, ve kterých jsem nenarazil na žádné kiksy ani do nebevolající chyby.\nO soudtracku pak padlo mnoho slov, ten ale nepotřebuje naprosto žádný komentář. Jen si poslechněte ústřední téma níže a zaplesejte.\nDlouhé čekání na hit\nVšechny díly série Assassin’s Creed byly svým způsobem mimořádně povedené a s každým dalším se Ubisoft učil novým věcem. Žádný z nich se však ani nepřiblížil rozmachu a ambicím dílu třetího. Assassin’s Creed 3 v žádném případě není dokonalou hrou a nenabízí žádné převratné, revoluční prvky, které by změnily herní průmysl. Jedná se „jen“ o vypiplanou a nesmírně bohatou snůškou toho nejlepšího, co může žánr akčních adventur v současné době nabídnout. Hledat chyby v tak komplexním díle je velmi těžké, jelikož je zastiňuje nekompromisním podáním, které nemůže neuhranout.\nPo zhlédnutí své šestistránkové recenze mohu jen žasnout nad tím, co všechno jsem nezvládl vyjmenovat, což je samo o sobě důkazem toho, nakolik obsáhlý titul vlastně je. Ano, můžete si stěžovat na přetrvávající nedokonalost umělé inteligence, některé grafické bugy, občas rozmazané textury nebo přílišnou komplexnost všeho okolo, pravdou ale je, že Assassin’s Creed 3 nabízí především nástroje na hraní. Jak s nimi hráči naloží už je zcela na jejich uvážení. A pokud vám nestačí obří sandbox s tunou zábavných činností, možná vás přece jen přesvědčí fakt, že nám tu končí jeden velký konspirační příběh, který dovedl ke konci světa miliony fanoušků po celém světě. Kdo může odmítnout být součástí něčeho tak velkého?\ndůstojné završení mnoholetého příběhu\nobrovský sandbox k prozkoumání\nzábavné mise a nepovinné úkoly\nhistorický smysl pro detail\nbohaté možností vyžití\nživější a propracovanější svět\ntradičně epický soundtrack\nstále pokulhávající AI\nněkteré grafické bugy\nVtipy si nech na někoho jiného.\n13. 8. 2013 14:36\nprosím poradte mi ako si prepnem na zbran ? ? ?\n13. 8. 2013 13:24\nladousek1: Protože příběh je nudný, neuspořádaný a postava je bezcharakterní\nhra je dobrá, ale čim víc jí hraju, tim míň mně baví. ani nevim proč…\n19. 1. 2013 17:41\nBak789: jde to ale musis to nastavit v PSku\nSobi: Ale učebnice češtiny už asi moc ne co?\nJinak, mě se hra také líbí. Jsem sice jen ještě na začátku ale… Má to jednu shnilou třešničku na dortu. I přes moje celkem solidní železo a víc než splňující i min. požadavky, se mi hra sem tam dost seká. Laguje hlavně v Bostonu. Hlavně, s sebou hrdina vždycky nepřirozeně škubne a je najednou tři metry napřed Přemýšlím, že si na Vánoce asi koupím novej comp. Protože, když jsem předešlé hry rozjel téměř všechno na max a tady teď tohle… je to nezvyk. Chci si tu hru užít naplno\n9. 12. 2012 17:10\nSkvělá hra natchla mě hodně lodní bitva a Connor\n9. 12. 2012 16:50\npucek: Ne, AC III na XP nepojede.\n19. 11. 2012 19:00\nAhoj všem! Chtěl jsem poprosit o radu. Před pár dny jsem dohrál Assassin ll a jel mi na XP. Díky tomu mám asi smůlu v tom, že trojka mi asi nepojede, že? ? ? Děkuji všem předem za odpověď.\n19. 11. 2012 18:05\nhosi ja se jenom ptal jetli to ma cenu kupovat\nMluvím o vyladění bugů ovlivňující přímo samotnou hratelnost. Nízký framerate ti nezabrání hru dohrát, což se o zabugovanosti, (mluvím o velkých PC RPG z 90 let, který se ve verzi 1. 0 NEDALI dohrát) říct nedá.\n9. 11. 2012 17:24\n-R. I. P-: V tom případě absolutně nevíš co povídáš zde je důkaz: "takže se vývojáři nemusí (narozdíl od konzolí) snažit hru, co nejvíc odladit ještě před vydáním. " A především na tento výrok jsem reagoval.\nJá nemluvím o optimalizaci, ale o tom, že AC3 je (na poměr svých předešlých her) zabugovanej jak dobytek, tím myslím bugy typu nesmrtelných vojáků, nechutnýho zasekávání postav o objekty či častého zamrzání AIčka. To jsou věci, na který je oldschoolovej písíčkář zvyklej, protože dřív to bylo u rozsáhlejších her něco naprosto normálního, mezitím, co u konzolí, kde byla instalace patche až do současné generace nemožná si vývojáři dávali s testováním podstatně větší práci.\n-R. I. P- Takovouhle blbost jsem dlouho neslyšel… kdyby to slyšel nějaký vývojář, tak se ti asi vysměje do tváře. Takže si následující zapamatuj ať příště neříkáš takové blbosti… Na PC verzi se věnuje právě větší pozornost (proto se dělají hry nejdříve na konzole aby byla hotová tzn. "hrubá" verze pro konzole hotová, protože co si budeme nalhávat, konzole nikdy nedokážou utáhnou to, co PC. Potom se hra dodělá se všemi vylepšenými grafickými serepetičky, optimalizací výkonu a 90% vývojářů ještě změní porty z konzolí (kromě EA, ti to ještě dnes neumějí viz. MOH: W či COD) . Dnešní větší studia váhají zda se před "novou generací" pouštět do nových projektů, protože mají obavy aby hra jela plynule na konzole a zároveň odpovídala všem jejich požadavkům. A navíc většina bugů je takového typu, že každý druhý majitel PC je schopen BUGY ve své hře odstranit či vyladit.\n9. 11. 2012 16:38\nSpíš naopak ne? Jestli je někdo na bugy zvyklej, tak jsou písíčkáři, protože tam je patchování mnohem jednodušší a pohodlnější takže se vývojáři nemusí (narozdíl od konzolí) snažit hru, co nejvíc odladit ještě před vydáním.\n9. 11. 2012 15:38


Nezapomenutelný smrad | Týden.cz\nZÁŽITKY SPOJENÉ S PACHY JSOU SILNĚJŠÍ\n„Celé moderní dějiny Západu jsou jedním velkým tažením proti čichu. Musel ustoupit vizuálnímu vnímání,“ hájí naše nosy marketingová studie společnosti Hartman Group. Čichové vjemy přitom v mozku souvisejí s emocemi. Páchnoucí zážitek bude silnější.\nTo je síla, konstatuje studentka gymnázia, když vylézá z pravěkého stanu. Kamarádky souhlasí. Čerstvě vydělané kůže, ze kterých je stan postaven, opravdu páchnou hnijícím masem. Na výstavě Lovci mamutů v Národním muzeu v Praze chtěli autoři vytvořit pravěkou vesnici se vším všudy. „Chtěli jsme, aby se návštěvníci dokázali přenést do světa před dvaceti pěti tisíci lety, aby ho nejen viděli, ale také slyšeli a cítili,“ říká komisařka výstavy Blanka Kreibichová. Kromě pachu kůží se muzeem šíří také vůně borovic a mechu. Mamut, obklopen jejich odérem, vypadá jako živý.\nVůně v muzeu vznikly přirozenou cestou: stromy voní, primitivním pravěkým způsobem vydělaná kůže zkrátka páchne. Až vyčpí, uvažují muzejníci, že ji oživí třeba aromatem uzeného masa. Proč zrovna vůně dělá pravěk skutečnějším? Na vysvětlení stačí knížka pro děti. Velká kniha o lidském těle říká: „Čich je jediný z pěti smyslů, který je přímo propojen s limbickým systémem ovládajícím emoce. Proto pachy zanechávají dlouhotrvající dojmy a jsou silně spojeny se vzpomínkami.“ Právě nos může přispět k vytvoření intenzivních a autentických zážitků. Pracuje s tím celé odvětví marketingu zvané olfaktorický marketing, které zkoumá, jak lidem prodávat „přes nos“. Učí jak správně navonět interiér supermarketu nebo nové auto. Pachové dojmy se učí využívat také v muzejních institucích, aby vytvořili silné zážitky, o které dnešní návštěvníci tolik stojí.\nV belgickém zámku Gaasbeek zrovna probíhá výstava o historii moučníků: exponáty jsou naservírované na stole na dobovém stříbře, každý den se kolem nich rozprašuje vůně citronu a čokolády. Speciálně vyvinutou „vůni středověku“ rozprašují také v Grevin Museu voskových figurin v Paříži. Se „strojky na vůně“ si pohrávají také v kinech, promítání filmu Nový svět zintenzivnili letos ve dvou tokijských kinech rozprašováním vůní: „Milostné scény doprovází vůně květin, peprmint a rozmarýna zavoní, když dojde na dojetí,“ popsal celou vymoženost zpravodajský server BBC. V tomto případě nejde už o obyčejné stříkání voňavky, ale o složité zařízení. Na jeho vývoji pracuje japonská telekomunikační společnost NTT Communications, účelem je, aby se šíření vůní dalo řídit přes internet. Podobné zařízení vyvinula francouzská společnost Exhalia, burgundská vinařská asociace BIVB ho používá při prezentacích vín na veletrzích. Zájemce klikne a z cartridge se uvolní příslušná směs vůní. Až se nové technologie dále rozšíří, bude snad čich odškodněn za léta ústrků.


Šéf slovenského parlamentu Danko rigorózní práci opsal, o titul ale nepřijde - Novinky.cz\nNovinky.czZahraničníEvropaŠéf slovenského parlamentu Danko rigorózní práci opsal, o titul ale nepřijde\nAndrej Danko Foto: Profimedia.cz\n11. 1. 2019, 12:17 – Bratislava • Aktualizováno 11. 1. 2019, 15:11\nPředseda slovenského parlamentu Andrej Danko (Slovenská národní strana) použil ve své rigorózní práci nepřiměřené množství cizích textů, aniž je správně citoval, uvedla v pátek kontrolní komise Univerzity Mateje Bela v Banské Bystrici. Ve své 72stránkové rigorózní práci opsal celých 63 stránek. Přitom na základě této práce mu škola udělila v roce 2000 titul doktora práv.\nVzhledem k současnému vysokoškolskému zákonu mu škola nemůže titul doktora práv odebrat. Umožnit jim to má až novela, kterou kabinet ve středu projednal.\nKomise v prohlášení neoznačila Dankovu práci za plagiát, což zdůvodnila tím, že slovenský právní řád nezná pojmy plagiát či kompilát. Předseda komise Vladimír Janiš řekl, že Danko použil ve své práci nepřiměřené množství cizích textů, které se nedají považovat ani za parafráze. „Zjistili jsme, že 63 stránek v práci Andreje Danka obsahuje shody se zdrojovou literaturou,“ řekl Janiš.\nPodle Denníku N je hned prvních 25 stránek údajně zkopírováno z české publikace Základy správní vědy autora Dušana Hendrycha. „Za předpokladu, že se rozsáhlé části práce shodují slovo od slova s učebnicemi a se skripty, přičemž jen minimální fragmenty jsou přiznané jako citace, jde o plagiát,“ řekl listu Peter Kováč z katedry trestního práva a kriminologie právnické fakulty Trnavské univerzity.\nVerdikt kontrolní komise Univerzity Mateje Bela (UMB) v Banské Bystrici\nZávěrečné práce studentů vysokých škol v době vzniku Dankovy práce ještě nepodléhaly kontrole pomocí speciálního software na odhalování plagiátů. „Svoji rigorózní práci jsem dělal s nejlepším vědomím a svědomím, v souladu s tehdy platnými právními předpisy a technickými možnostmi,“ obhajoval se Danko.\nTen v posledním prohlášení uvedl, že zprávu komise bere na vědomí. „Oceňuji, že komise konstatovala, že mé rigorózní řízení proběhlo plně v souladu s platnými předpisy a že nebyl porušený žádný zákon. V celém textu není ani jednou použité slovo plagiát, které si mí oponenti tak moc přáli. Komisi veřejně děkuji, že nepodlehla tlaku médií a politiků a nevydala vůči mně účelový rozsudek,“ řekl Danko.\nPlagiátorskou kauzu spojenou s vysokoškolskými pracemi zažila i Česká republika. Ve vládě kvůli tomu krátce po jejím jmenování skončili ministryně spravedlnosti Taťána Malá z ANO a ministr práce Petr Krčál z ČSSD. Podezření z plagiátorství kvůli citacím čelil i ministr obrany za ANO Lubomír Metnar.


Viktoria Plzeň oslavila sto let, gratuloval jí i odchovanec Nedvěd — Fotbal — ČT sport — Česká televize\nViktoria Plzeň oslavila sto let, gratuloval jí i odchovanec Nedvěd\n4. 9. 2011 21:46, autor: muf\nPlzeň – Hodinu po dnešním poledni začaly v areálu Štruncáky, který přímo sousedí s fotbalovým stadionem, oslavy ke stému výročí existence Viktorie. Hlavním bodem programu pak na rekonstruovaném stadionu bylo utkání staré gardy Viktorie s týmem internacionálů ČR, které skončilo 4:2 pro bývalé reprezentanty. V jejich řadách nastoupili například Pavel Kuka, František Straka, Vladimír Šmicer nebo nejslavnější plzeňský odchovanec Pavel Nedvěd.\nFanoušci Plzně slaví sté výročí klubu\nOd záčátku programu proudily do areálu davy lidí. O zábavu během celého programu bylo dobře postaráno. V areálu vyrostlo G-city, tedy Gambrinus městečko, kde si návštěvníci mohli vyzkoušet řadu sportovních dovedností. Nechybělo ani bohaté občerstvení a celý program měl i hudební doprovod. O ten se v první části odpoledne starala skupina Kroky Michala Davida, ve druhé pak Extra Band revival.\nFotbal však při odpoledni nemohl chybět. A také že nechyběl. Na nekonturovaném stadionu, který už pomalu dostává finální tvář, se spolu utkala Stará garda Viktorie Plzeň a tým Internacionálů ČR. V zápase se tak objevil i neslavnější odchovanec klubu Pavel Nedvěd a chválou nešetřil. "Klub odvedl velké kvantum práce a zaslouženě sklízí úspěchy. Nezbývá než popřát mnoho vítězství také do dalších let," řekl držitel Zlatého míče, o jehož podpis byl na závěrečné autogramiádě největší zájem.\nPavel Nedvěd a Pavel Kuka autor: Petr Eret, zdroj: ČTK\nPavel Nedvěd autor: Petr Eret, zdroj: ČTK\nPrávě Nedvěd byl autorem dvou branek týmu internacionálů, další góly vítězů pak přidali Šmicer a Josef Němec. O poločasové pauze proběhl křest publikace s názvem Stoletá cesta k titulu. Ten si vzal tradičním šampaňským na starost rovněž Nedvěd, který následně nechyběl ani při předání šeku Fakultní nemocnici v Plzni. Každý z bezmála patnácti stovek diváků přispěl padesátikorunou, Viktoria pak částku dorovnala na kulatých sto tisíc.\nViktorka Plzeň oslavila 100 let


13. měsíc života | JaniART\nBlog.cz\t> JaniART\t> Archiv\t> Duben 2017\t> 13. měsíc života\n13. měsíc života\n25. dubna 2017 v 9:52\t| Bezplenkovka\nPokračujeme tedy dál a máme tu několik holých fakt, týkajících se především nočního BKM.\nDalší dvě noci jsme vychytaly suchou plínku. Sice musím ke Světlance vstávat a řešit transakce s nočníkem (a během dne podle toho vypadám), ale úspěch to přináší.\nTak mě sem tam napadá, jestli to zase nezkusit přes noc úplně bez plínky...\nBěhem dne mi Světlanka krásně povídá ty své výrazy, kterými označuje čurání a bobek, a při tom si neomylně ukazuje na plínku. Takže je jasné, že je to už hotovo. Dopředu se nedozvím nic, ale že je to tam, to se svěří. Aspoň něco...\nDalší noc jsem se tedy vyhecovala k uložení Světlanky bez plínky a ejhle, opravdu je SUCHO.\nOvšem další noc jsem ji našla počuranou už při večerním buzení na nočník. Hm, zdá se, že to dokonce víc stresuje mě. Především pro svůj klid tedy dávám plínku a už se tak vehementně nesnažím. Holka nám spí až do 5:00 a stejně se počurala znovu...\nBěhem dne jsme beze stresu, a tudíž jde BKM jako na drátku. Celý den zvládáme s látkovkou a Světlanka všechny akce hlásí dopředu. Bobek v plínce oznámí hned - po akci. Vše probíhá naprosto fajn, počuranou plínku registruji až večer.\nTak nevím, vážení. Je to jako na houpačce, nikdy nemůžu s jistotou říct, jak to bude probíhat dál. Když se začtu do zážitků předchůdkyně Bětušky, přepadá mě (bohužel) trochu závist, že tato slečinka, jakmile začala hlásit, už to nikdy neopustila. Světlanka naproti tomu v útlém věku 4 dní řvala jako tur, ale teď na to zvysoka peče...\nNojo, takový je život. Pořád ještě je hodně popředu oproti oněm dětem, jejichž maminky je ještě ani nezačaly vodit na rande s nočníkem. ;-)\nSamé krásné dny od\nSvětlanky a její mámy


Hypertenze léčba národních - Zda lihu pro hypertenzní krizi\nHypertenze léčba národních\nVysoký krevní tlak projevy krevní tlak 106 80\nDieta hypertenzní je lepší valsartan nebo diroton, Biochemická analýza pacientů s arteriální hypertenzí diroton koupit v Irkutsku. Krevního tlaku u dospělých pacientů s pneumonií způsobí lebeční hypertenze, Vysoký krevní tlak způsobí, že se spodní hypertonický roztok soli pro léčbu rakoviny.\nPřírodní léčba = Serafin byliny - Vysoký krevní tlak a jeho přírodní léčba (8) děložní krevní tlak\nJak usnadnit hypertenzní krizi dieta pro pacienty s hypertenzí, Analýza krevní chemie v hypertenze úprava vody pro hypertenzi. Dibazol návod k použití této drogy Lidová léčba hypertenze, hypertenzní choroba brožura koupit lék Valz v Moskvě.\nHypertenze (vysoký krevní tlak) a účinky magnetoterapie akutní krizové příznaky hypertenzní\nLosartan cena v Togliatti ze které může náhle vzrůst krevního tlaku, Definice cílové orgány lézí hypertenze jaké analýzy do ruky s hypertenzí. Vést do tablet diroton omítka pro hypertenze u obezity, Zařízení pro měření krevního tlaku a UA-200 farmakoterapie pro hypertenzi.\nVysoký krevní tlak hypertenzní choroba brožura\nRutinní hypertenzní hypertenze 2. stupně s rizikovým MTR 2, kde pro kontrolu tlaku Monitor krevního Memo nouzové hypertenzní krizi. Prevence Memo hypertenze symptomatické hypertenze v chirurgii, krevní tlak ve středním věku Kategorie esenciální hypertenze.\nsnížit tlak bez léků arteriální hypertenze léčba tablety\nSanatorium pro hypertoniků v Kazachstánu Účinek černého a zeleného čaje na krevní tlak, dieta pro pacienty s hypertenzí Nejúčinnější lidový lék na vysoký krevní tlak. Elektronický přístroj pro měření krevního tlaku sazby Doporučení WHO pro měření krevního tlaku, Saransk ceny lékárna Valz hypertenzní krize naléhavou pomoc.\nPříznaky hypertenze Standardní léčba hypertenze\nMíra krevního tlaku u žen po 50 letech manometr pro měření opravy krevní tlak, perioperační management pacientů s hypertenzí lebeční léčba hypertenze. Léčba hypertenzní krizi Použití piracetam při hypertenzi, sanatorium pro hypertoniků v Yessentuki anamnéze VSD na hypertonického typu.\nDomácí měření krevního tlaku hypertenzní krize. podtlak\nHypertonické solné obklady jak ke snížení krevního tlaku po stresu, hypertonic řešení pro potrat Měření krevního tlaku na obrázcích. Některé silice pomáhá s hypertenzí hypertenze, levé komory než léčba, Priority problém pacienta s hypertenzní krizi že kuřáckých výrobků na krevní tlak.\nJak snížit vysoký krevní tlak hubnutí při hypertenzi\nNázev losartan INN dibazol v ua, jako bodal Dibazolum s papaverinem za vysokého tlaku léky na vysoký krevní tlak enalaprilu. Sedativa pro hypertoniků diagnóza krevního tlaku, různé krevní tlak ručně příčin Trichomonas a hypertenze.\nVizita 4 díl Plicní hypertenze Řešení Dibazolum pro kojence\n5 NaCl hypertonický synonymum pro hypertenzi, Pomoc s nízkým krevním tlakem Šťávu z granátového jablka pomáhá s hypertenzí. Rizikové faktory pro symptomatickou arteriální hypertenze v hypertenzní klystýr se používá, Byliny pro plicní hypertenzi forum u pacientů s plicní hypertenzí.\nPOBYT STOP HYPERTENZI DeRose citron pro hypertenzi\nCož znamená, že vysoký krevní tlak močopudné byliny pro hypertenze lidových prostředků, diferenciální diagnostika portální hypertenze přičemž tato skupina je fiziotenz. Renovaskulární hypertenze je charakterizována léky na seznamu krevní tlak, pilotovat letadlo při hypertenzi hypertenzní pokyny krize.\nPlicní arteriální hypertenze - vzácná, ale závažná diagnóza Co je nebezpečné hypertenzní krizi\nKrevní tlak metody měření krevního tlaku hypertenze horníků, hypertenze stupeň 3 s hypertrofie levé komory přibližná diagnóza hypertenzní. Přičemž tato skupina je fiziotenz Rizikové faktory pro vznik esenciální hypertenze, zda dávají při hypertenzi hypertenzní krizi sestry pomoci.\nMěření TK a cílová hodnota při léčbě hypertenze vysoký krevní tlak způsobit nízkou srdce\nČas na měření tlaku krve rizikové faktory pro symptomatickou arteriální hypertenze, změna krevního tlaku po jídle krevního tlaku, arytmie. Uši vyskočila při hypertenzi hypertenzní krize 1 a 2, nejčastější příčiny hypertenze Přístroj na měření krevního tlaku modelu UA-100.\nVysoký krevní tlak Losartan je diuretikum\nPomoc při mimořádných událostech v otoků hypertenzní krizi jaké jídlo by neměly být používány při hypertenzi, vysoký krevní tlak může být úplně vyléčit EKG s hypertenzí stupně 2 3 rizikem je. Hypertenze v Kazachstánu arteriální hypertenze s hypofýzy Cushing, možné uspořádat skupinu hypertenze Horní normální krevní tlak.\n✅ Vysoký krevní tlak: hledejte viníka, léčba je pak snazší WHO definice hypertenze\nPohanková kaše s hypertenzí zlepšení symptomů u dětí krevní tlak, Kolik dní dát nemocní s hypertenzí Kompozice bylin v léčbě hypertenze. Tablety proti krevním tlakem psát historii onemocnění u hypertenze, Přednáška Pitva hypertenzní nemoci Losartan cenové nárůsty.\nVysoký tlak - jak se zbavit hypertenze trvalá invalidita hypertenze\nJako lék na snížení krevního tlaku Co je hypertenzní krize ICD, hypertenzní krizi příznaky, které dělají jak usnadnit hypertenzní krizi. Časté vysoký krevní tlak hypertenzní krize v testech, Čínské gymnastiky z hypertenze jezer ceny lékárna drog sf fiziotenz.\nHypertenze HD léky používané za účelem snížení hypertenzní krizi\n60 krevního tlaku 100 to dělat Dibazolum amp 10.ledna, hypertenze a studená voda Co je vysoký krevní tlak. Na diroton náklady že při hypertoniků se zkušenostmi, krevní tlak při způsobu léčení věku lid Droga zvyšuje účinnost při hypertenzi.\nKde leží příčiny vysokého krevního tlaku? hypotonický roztok a hypertonický roztok na rozdíl od\nJak vzít prášky na vysoký krevní tlak Valz h od toho, co, který jí pomáhá snižovat krevní tlak Příčiny vysokého krevního tlaku u mladých mužů. Co by mělo být provedeno s osobou s záchvat hypertenze krevní tlak, jak se učit, Proč klesá krevní tlak a tepovou frekvenci často hypertenzní diabetes během těhotenství.\nVysoký krevní tlak a půst vysoký krevní tlak\nDávka pro snížení tlaku s papaverin Dibazolum rezervovat hypertenzní krizi, že to nejhorší, co pro hypertenzní To je nazýváno jako jednotka pro měření krevního tlaku. Algoritmus při hypertenzní krizi rychlý algoritmus pro hypertenzní krizi, léčba VSD na hypertonické typu reninu hypertenzní krizi.\nSprávné měření krevního tlaku Tabulka riziko hypertenze\nVysoký krevní tlak hypertenze lidových opravné standardy pro poskytování lékařské pomoci v hypertenze, pro léčbu hypertenze použité jak dlouho to může trvat hypertenzní krizi. Primární prevence hypertenze diuretika pro hypertenzi u dětí, co je lepší krevní tlak koření léčba hypertenze.\n16.díl plicní hypertenze Čaje z krevního tlaku\nHypertenze tabáků Mám vysoký krevní tlak těhotenství 3 týdny, krevní tlak a pohodu Příznaky mozkové hypertenze. Než ke zvýšení krevního tlaku lidových opravné V jakém věku by mělo krevní tlak, Kombinace léků k léčbě hypertenze co je hypertenzní krize u těhotných žen.\nNitrolební hypertenze příčiny léčba\nPrůzkum pacientů s esenciální hypertenzí\nVýživová doporučení pro hypertenzi\nArteriální hypertenze renálního původu\nPřipomenutí pacientovi hypertenze\nZvýšená zvýšení krevního tlaku teploty\nJak se dělá prášky dibazolom


Kniha: Komunikace mezi rodičem a dítětem - Ilona Špaňhelová | Knihy.ABZ.cz\nKniha: Komunikace mezi rodičem a dítětem - Ilona Špaňhelová\nKnihkupectví > Naučná literatura > Psychologie a sociologie > Psychologie dítěte > Komunikace mezi rodičem a dítětem\nKniha: Komunikace mezi rodičem a dítětem\nKomunikace znamená pro rodiče radost, prožitek společně stráveného času, větší poznání svého dítěte. Je to chvíle a příležitost k vysvětlení, objasnění věcí a nedorozumění. Díky vzájemné komunikaci se ... (celý popis)\nÚprava: 101 stran : ilustrace\nVazba: 14×21 cm\nKomunikace znamená pro rodiče radost, prožitek společně stráveného času, větší poznání svého dítěte. Je to chvíle a příležitost k vysvětlení, objasnění věcí a nedorozumění. Díky vzájemné komunikaci se lépe navzájem chápeme. I komunikace však musí mít určitá pravidla, kterých by se měli držet jak rodiče, tak děti. Jak na to? To vám poradí kniha Komunikace mezi rodičem a dítětem PhDr. Ilony Špaňhelové. (styly a techniky komunikace, komunikace rodiče ve vztahu k dítěti, vývojová období dítěte, komunikace v náročných situacích)\nZákazníci kupující knihu "Komunikace mezi rodičem a dítětem" mají také často zájem o tyto tituly:


Cukrů, cukrů, cukroví | THE.TODE\nCukrů, cukrů, cukroví\nTak už máme i nějaké cukroví. Nejsem toho názoru, že cukroví musíme mít alespoň 20 druhů. Jednak nevím, kdy bych to dělala, a taky stejně máme svoje oblíbené, takže nemá cenu dělat nějaké, co pak nikdo nejí… Letos mi ale přijde, že je toho nějak málo. Třeba linecké. Udělala jsem rovnou dvě várky, ale je toho jedna miska, na kterou když se vrhnou ti tři chlapi, co už jedí cukroví tak ani nemrknu a bude to pryč. A to nemluvím o tom, co bude za pár let… Tak se snažím alespoň vychutnávat i čas kdy cukroví dělám. Pustím si koledy, zapnu si vánoční světýlka nad linkou, a pokud jsou v blízkosti i kluci, tak je nějak rozumně zaúkoluji, abychom i něco udělali a nesnědli těsto ještě předtím, než ho dám do trouby. Posledně Ondra jedl i samotnou mouku, a na moji poznámku, že to se samotný nepapá, ale musí se to prvně upéct, mi odvětil, že mu to chutná a strčil si další ždibec do pusy.\nMáme tedy linecké, rafaelo kuličky ze salka a dva druhy včelích úlů. Jedny světlé pro dospěláky s vaječným likérem a jedny tmavé i pro děti s kondenzovaným mlékem. Dneska jsme taky zdobili perníčky, co kluci pekli s babičkou. Nicméně z těch toho moc nezbylo, protože je víceméně u toho všechny snědli. A ještě se chystáme na nějaké pečené – ještě jsem nepřišla na to, jaké těsto to bude, ale budeme vykrajovat všemožné dopravní prostředky, co máme doma (možná přijde na milost i něco jiného – záleží, v jakém rozpoložení kluci budou…) a do toho dáme zapéct lentilky na ozdobu. No a pak bych taky ráda udělala komáry z banánů a piškotů. Sama jsem zvědavá, co se podaří stihnout. Lámat přes koleno to rozhodně nebudu.\nPosted on 17.12.2014 by admin.\tThis entry was posted in Recepty and tagged domácí, Recepty, sladké dobroty, Vánoce. Bookmark the permalink.\n« Advent, aneb připravujeme se na Vánoce\nMontessori doma »


Policista zasáhl obuškem proti sběračům konopí: Nebyl to trestný čin, rozhodl soud | Blesk.cz\nLiberecký odvolací soud ve čtvrtek potvrdil zprošťující rozsudek nad sedmatřicetiletým policistou Jiřím S. V září 2015 na poli v Písečné u Dobranova použil teleskopický obušek vůči sběrači legálního technického konopí. Podle předsedy odvolacího senátu Františka Jahůdky sice v první fázi jeho zákrok přiměřený nebyl, nešlo ale o trestný čin.\nRozhodnutí soudu policista uvítal. „Jsem rád, že to dopadlo, jak to dopadlo. A doufám, že to bude využitelné i pro všechny další policisty, kteří se snaží pouze dělat svoji práci," řekl po jednání novinářům Jiří S. Podle něj je pro policistu složité provádět takové zásahy.\nZa příklad uvedl dva případy z Čáslavi a Hluboké nad Vltavou, při nichž policisté utrpěli těžké zranění a jeden zemřel. "Nevíte, co řešíte, jak se ti lidé, které řešíte, proti vám zachovají," dodal.\nI předseda senátu upozornil, že je potřeba takové zákroky hodnotit s ohledem na danou situaci. „Jednal (obžalovaný) ve stresu, obavě, to je třeba mít na paměti, to je třeba hodnotit," uvedl Jahůdka.\nZa zneužití pravomoci úřední osoby hrozilo Jiřímu S. rok až pět let vězení, státní zástupce navrhoval podmíněný trest. Incident se stal 29. září 2015, kdy romští brigádníci na poli u Dobranova sbírali technické konopí, které neobsahuje psychoaktivní látky THC.\nŠest policistů tam tehdy vyjelo na žádost kolegy z kriminální policie, aby prověřili sběr marihuany. Pochybnosti o oprávněnosti takového výjezdu ve čtvrtek zmínil i soudce. Podle něj to ale nelze dávat k tíži Jiřímu S., který jednal na pokyn nadřízeného.\nNa místě policista zakročil proti jednačtyřicetiletému muži, který pomalu reagoval na výzvy policistů. Podle obžaloby neměl zákonný důvod, aby chytil muže za krk. Poté ho šestkrát udeřil obuškem, když se sběrač slovně ohradil a strčil do něj.\nNakonec policista muže kopem podrazil a společně s kolegou mu nasadil pouta. Podle soudu policista nepostupoval správně v první části zákroku proti sběrači.\n„Nic ho neopravňovalo k tomu, aby k němu přistoupil a sahal na krk. Jeho jednání bylo nepřiměřené," uvedl soudce. Zároveň ale řekl, že je povinností každého uposlechnout výzvy policisty, i když ji vnímá jako nezákonnou. Na postup policisty si může stěžovat později.\nNeoprávněný zásah policisty v první fázi podle názoru odvolacího soudu nebyl natolik intenzivní, aby ho bylo možné posuzovat v trestně právní rovině. „Zákrok vykazuje znaky kázeňského přestupku," uvedl Jahůdka. Poté, co sběrač do policisty strčil, byl už podle soudu Jiří S. oprávněn zákrok provést. „Konečný zásah byl důvodný," dodal soudce.\nPolicista už nemůže být trestán ani kázeňsky, lhůta podle soudu uplynula. Státní zástupce Martin Tvrdík o tom není přesvědčen a zvažuje, že podá dovolání. Počkat si chce na písemné odůvodnění rozsudku. „Podle toho se rozhodnu," dodal.\npoliciekonopísoudnásilíČeská LípaLiberecký kraj


Otázka stále neprobuzená... - Katolický týdeník\nOtázka stále neprobuzená...\nVydání: 2009/19 Žena jako matka, 6.5.2009, Autor: Petr Příhoda\nOdpověď na otázku, proč se u nás komunisté po válce tak hladce dostali k moci, nenajdeme v denním tisku, ale v knihách, některých časopisech, na vlnách Českého rozhlasu 6, na ČT 2, která přináší významné dokumenty i debaty historiků (moderuje Vladimír Kučera). Koho otázka pálí, má hledat. Středoškolští učitelé tak činí jen výjimečně, většina je bezradná a raději končí výuku dějepisu druhou světovou válkou...\nPanuje u nás dojem, jako by k nám komunismus přišel zvenčí jako infekce. Je v tom kus pravdy: jeho úspěch by byl bez sovětské rozpínavosti méně významný. Jde však o produkt hnutí, které má celoevropský původ i naše domácí zdroje – viz český (i jiný) sociální román, Masarykovu Otázku sociální atd. Dravost kapitalismu 19. století i bezohledné zbídačování je faktem. Proto vzniklo mezinárodní dělnické hnutí, v jehož čele stanula sociální demokracie (česká vznikla v roce 1878). Od počátku se v ní střetával směr revoluční a reformní. Oba se definitivně rozešly nejprve v Rusku (1912). Strádání za první světové války osudný rozštěp levice dokonalo. Vznikly komunistické strany. Ta naše v roce 1921. V poměru k počtu obyvatelstva byla tehdy třetí nejpočetnější vůbec (po sovětské a německé).\nTíhneme tradičně doleva\nLidská společnost je odnepaměti rozvrstvená. Jedni jsou nahoře, jiní dole. Novodobou českou identitu vytvářely nižší střední vrstvy. Šlechta, patriciát, „Vídeň“ – to bylo podezřelé. Odtud naše „lidovost“ (plebejskost) a obecný sociální i politický sklon doleva. Základním tenorem češství byl od půle 19. století vzdor proti „pánům“: proti Habsburkům, feudálům, Němcům, církvi (představované „preláty“). Představitelé naší kultury, vesměs prostého původu, tíhli většinou tu k nacionálnímu liberalismu, tu k socialismu či „mixu“ obojího. Konzervatismus jako sociální a politická filozofie měl u nás málo živné půdy. Pokud se naši předkové profilovali politicky, obsazovali spektrum od středu doleva. Převažující levicovost naší intelektuální elity za první republiky je očividná. Od Nerudova prvomájového fejetonu (1890) vzrůstá prestiž sociální demokracie, která je stranou masovou. Sociální otázku, znamení času nastolené průmyslovou revolucí, církev nezaznamenala včas. Pius XI. to nazval „skandálem 19. století“. Od Komunistického manifestu (1848) k encyklice Rerum novarum (1891) uplynulo půlstoletí. Pamatujme však, že po celé 19. století vede církev ústupový boj s různými „pokrokovými“ ideologiemi. Odcizují se jí intelektuální a politické elity i dělnictvo. Tento trend trvá hluboko do 20. století. Poznamenal počátky československého státu.\nV Československu od války k válce\nÚtrapy první světové války radikalizovaly široké vrstvy v celé Evropě a posílily krajní levici, záhy povzbuzenou vítězstvím ruských bolševiků. I u nás došlo k rozkolu sociální demokracie (v roce 1921 vznikla KSČ), z něhož se „zbytková soc-dem“ nikdy nezotavila. KSČ se těšila širokým sympatiím nikoli sama sebou: byla populistická, svárlivá, chaotická, neměla v čele výrazné osobnosti. Byla však spojována s ideou revolučního socialismu, která vábila mnohé, včetně mladé inteligence. Okouzloval i Sovětský svaz. Jeho vnitřní poměry tu znal málokdo, měl ale „image“ předvoje lidstva. Z vnitřních bojů o vedení KSČ vyšla v roce 1929 vítězně skupina aparátníků v čele s Klementem Gottwaldem. Ten prosadil její „bolševizaci“, tj. učinil z ní stranu leninského typu (podobnou armádě, která usiluje o dobytí státu) a podřídil moskevské Kominterně, světovému ústředí komunistického hnutí. Zahájil permanentní čistku. Řada příznivců KSČ ochladla, ale jiní zůstali i za cenu sacrificium intellectus (oběti rozumu). Klesající prestiž strany pozdvihla v třicátých letech velká hospodářská krize (u nás s milionem nezaměstnaných) a vítězství Hitlerova nacionálního socialismu (nacismu) v Německu 1933. Přispěla i občanská válka mezi španělskou pravicí a levicí (1936; pravici podporovali Hitler a Mussolini, levici SSSR). Celá levicová a liberální Evropa se pojednou cítila na rozcestí mezi ďáblem a belzebubem, tj. Hitlerem a Stalinem. Českou nejistotu prohloubily slovenské autonomistické snahy a zejména separatistické sudetoněmecké hnutí podporované Hitlerem. Nejen u nás klíčila iluze, že SSSR může být spojencem západní demokracie. Z toho těžili komunisté. Líčili poměry v SSSR jako kýžený ráj (Fučík, časopis Svět sovětů). Kdo měl možnost je poznat a vydat svědectví (André Gide, u nás Jiří Weil), byl umlčen. Na podnět Moskvy zakládali komunisté u nás i jinde „lidové fronty“ jakoby na obranu demokracie. V roce 1937 spustil Stalin drakonickou čistku – „moskevské procesy“. Až na výjimky je evropská levice hájila (Sartre, Feuchtwanger, náš Nezval). Za mnichovské krize 1938 se KSČ postavila na obranu republiky a trvala na tom i v ilegalitě, ale jen do začátku války (září 1939), kterou Stalin vnímal jako konflikt mezi buržoazním Západem a Německem, v podstatě socialistickým, byť zatím „nacionálně“. Po Hitlerově útoku na SSSR (léto 1941) KSČ svůj odboj obnovila. Měla své oběti. Měl je i nekomunistický odboj, ten však byl po únoru 1948 bagatelizován.\n„Se sovětským svazem na věčné časy!“\nNacistický teror šokoval. Pád Paříže, deportace Židů, fronta blížící se k Moskvě, heydrichiáda, to vše nesmírně deprimovalo. První jiskřičkou naděje bylo vítězství u Stalingradu (1943). S blížící se východní frontou rostla prestiž Rudé armády i – komunistů. I v mysli Edvarda Beneše, který autoritativně řídil exilovou vládu a smlouvou se SSSR (1943) přikývl k poválečné roli KSČ. Své „osvoboditele“ jsme přivítali jásotem. Mělo nás k tomu i naše „slovanství“, živené od obrození (zbavili jsme se Němců!). Na rozdíl od Poláků či Maďarů tušil u nás jen málokdo, že jednu porobu střídá druhá, byť jiná. V roce 1945 předložila KSČ obecně přijatelný program a zaznamenala masový příliv členů. Obsadila rozhodující resorty, čímž si usnadnila únorový převrat (1948). Obratnou sociální politikou a ideologickou manipulací si udržela náklonnost většiny, která snesla bez protestu první kroky nového režimu: politické procesy, umlčení církve, násilnou kolektivizaci zemědělství. Nadále přituhovalo. Důsledná kádrová politika, cenzura, sovětizace společenského života, jeho prošpikování agenty StB – to vše vytvářelo ovzduší strachu, zejména ve vzdělanějších vrstvách. Prohluboval se rozpor mezi světem veřejným a soukromým. Před dětmi se ani doma nemluvilo otevřeně. Chtělo se však žít a klíčem k vzestupu byla loajalita k režimu, nejlépe členství v KSČ. Státní moc si ale stála pevně a neotřásla jí ani Chruščovova kritika Stalina, ani maďarské povstání (obojí 1956). Až ekonomické nesnáze šedesátých let podlomily sebejistotu režimu, což uvolnilo zábrany potlačované obecné nespokojenosti a vedlo k Pražskému jaru (1968). Jeho porážka působila na lidské duše ničivě.\nNikoli popravy, lágry, ale pár procesů a hlavně čistky odshora až na úroveň dílenských mistrů (1970–71) vykonaly své. Léta 1968 až 1989 byla masovou demoralizací, která předstihla tu protektorátní i poúnorovou. Po (téměř) celonárodním vydechnutí na jaře 1968 bylo téměř všem zjevné, že režim nastolený sovětskými tanky je nemravný. Ale téměř všichni se s tím smířili a rozhodli se „dělat jakoby nic“. Chtělo se žít – a východiskem bylo přizpůsobit se. KSČ, která měla předtím v celé ČSSR 1,2 milionu členů, se v čistkách zbavila třetiny (v českých zemích se „čistilo“ víc). Úbytek se záhy vyrovnal! Životní strategie za „normalizace“ vyprodukovala to, co dnes tak dobře známe: únik do soukromí, rozmach korupce, neúctu k dostupné pravdě, kultuře, pohrdání významem, jehož nositelem je slovo. Jedním slovem – cynismus (dnes říkáme: realismus či pragmatismus). Materiálně se v tom dalo žít, duchovně těžko. Existovala ohniska odporu (disent, skrytá církev, underground), byla však izolovaná. – Přišel listopad 1989. Z příčin nikoli vnitřních, ale vnějších (sovětská perestrojka, pohyb v Polsku, Maďarsku, NDR). Náš komunistický režim se zhroutil. Díky studentům a disentu jsme vyšli na náměstí a zvonili klíči. Byl to podobný jásot jako v letech 1945 a 1968. Dnes panuje „blbá nálada“. Zdá se, že nejsme schopni vydat ze sebe ty, jimž bychom mohli svěřit počestnou správu věcí veřejných. Monopol jediné strany si mezi sebou rozdělilo více stran, hlavně dvě. Nežijeme totiž ve svobodě, ale stále v poměrech vytvořených v dobách „normalizace“.\nProč tu máme pořád ty komunisty?\nPřed válkou získávala KSČ přibližně deset procent poslaneckých míst (byla jediná, která působila celostátně). V roce 1946 získala v českých zemích přes čtyřicet procent hlasů. Po roce 1948 už nebyla stejnorodou masou, rozložení postojů uvnitř odráželo poměry ve většinové společnosti (včetně strachu i skrytého reptání). Po roce 1989 postupně ztratila pět šestin členstva. Zůstali v ní i „skalní“ doktrináři, ale většina se prostě „nestihla překabátit“. Ti největší zločinci jsou mrtví. Dnešní KSČM není zmenšenou kopií bývalé KSČ, je jejím torzem. Média ji stále stavějí na pranýř, většinové veřejné mínění je následuje a vhání KSČM do kruhové obrany. Ta se brání zdůrazňováním českých levicových „instinktů“ a má úspěch. Přibývá lidí znechucených polistopadovým vývojem; někteří „nemají koho volit“, jiní ztratili sociální jistoty a potají volí z protestu KSČM. Lidem, jimž komunistická minulost pokřivila charakter, je hodně. Mnozí jsou v produktivním věku, působí v ekonomice, politice, ve školství aj. Nejsou v KSČM a někteří ani nebyli v KSČ. Nežijeme v komunismu, ale – v postkomunismu.\nPokusil jsem se odpovědět čtenáři z Ostravy novinovým článkem, zatímco téma by si žádalo nejméně knihu. Pominul jsem řadu významných okolností, mezinárodních souvislostí i důležité předznamenání moderních českých dějin – vyhasínání víry v Boha. Zda posloužím studentům středních škol, které pan L. J. zmiňuje, nevím. Moc nás asi nečtou. A onu otázku si většinou nekladou. Nebyla v nich probuzena. – Zájem o minulost v nás rozněcuje nejprve minulost našich nejbližších. Jenže rodiče – a zejména prarodiče – o tom s dětmi většinou nemluví. Proč? Aby bylo jejich sdělení věrohodné, museli by „vydat počet“ ze své vlastní minulosti. Ochota k tomu je v celé naší společnosti menší než malá.


Polsko se ničí, u moci je toxicky antievropská a xenofobní garnitura, říká disident Michnik | iROZHLAS - spolehlivé zprávy\nKde se nacházíte: iROZHLAS.cz / Zprávy ze světa | Související témata: 30 let od listopadu '89 listopad 1989 Adam Michnik Polsko Gazeta Wyborcza Varšava\nPolsko začalo s demontáží komunistického režimu jako první ze zemí tehdejšího sovětského bloku. Je v souladu s étosem polského odboje proti komunismu to, že po třiceti letech většina polských voličů podporuje Kaczyńského stranu Právo a spravedlnost? A zaručuje její vítězství v demokratických volbách její demokratický charakter? Hostem Dvaceti minut Radiožurnálu byl dlouholetý šéfredaktor Gazety Wyborczy a významný polský disident Adam Michnik.\nDvacet minut Radiožurnálu Praha 7:28 13. listopadu 2019 Sdílet na Facebooku Sdílet na Twitteru Sdílet na LinkedIn Tisknout Kopírovat url adresu Zkrácená adresa\nPolský disident Adam Michnik byl hostem Dvaceti minut Radiožurnálu. | Foto: Pavel Novák | Zdroj: Radiožurnál\nPřepis rozhovoru vznikl ze simultánního překladu.\nJak se dnes daří vašemu dítěti, Gazetě Wyborcze?\nMoje dítko se má dobře. Vlastně mnohem lépe než můj stát. V těchto dnech slavíme výročí polské nezávislosti a je to výročí velmi smutné. V Gazetě Wyborcze už více než 30 let, od začátku její existence v květnu 1989, hlásáme tezi, že bojujeme za svobodu Polska a Poláků. V současné době je obojí v ohrožení. U moci je toxicky antievropská a xenofobní garnitura, která způsobila izolaci naší země od společenství demokratických států. V Polsku sledujeme putinovský model státu. Došlo k demontáži nezávislé justice, neexistuje ústavní soud. Sdělovací prostředky byly převzaty vládnoucí stranou. Polsko se ničí.\nZdá se ale, že velká část občanů Polska ve volbách dala hlas právě straně Právo a spravedlnost. Vypadá to, že je velmi populární.\nAno, to je pravda. Tato strana ale nikdy neříká to, co doopravdy dělá. Za svou popularitu vděčí Právo a spravedlnost třem věcem. Zaprvé je to rozdávání peněz, protože Kaczyńského strana riskantně naslibovala všechno všem. Každý Polák bude mladý, zdravý, krásný a bohatý, když budou u moci – takové sliby ale ještě nikdo nesplnil.\nMohli bychom se vrátit ke Gazetě Wyborcze? Je úspěšná, má hodně čtenářů, dobře se prodává, má hodně předplatitelů?\nElektronické vydání Gazety má 200 tisíc čtenářů a je na prvním místě z hlediska čtenosti. Slaví nejen komerční úspěchy, ale získala si i respekt a popularitu u čtenářů. Ne všichni voliči ale pochopitelně noviny čtou.\nByl jste velmi známý disident. Společně s kolegy vás několikrát zatkli, zavřeli a zmlátili. Kde jste bral sílu a vytrvalost k tomu, abyste se vždycky vrátil k opoziční činnosti?\nMyslím, že tu sílu vám nadělí osud, někdo by řekl Bůh. Na tuto otázku se těžko odpovídá, protože sám o sobě nikdo nemůže říct, že byl statečný, to by byla ostuda. Měl jsem zkrátka štěstí.\nDemokratizační proces začal v Polsku mnohem dříve než v Československu. Již v roce 1988 se konala první setkání opozice s tehdejší komunistickou garniturou. Jak k tomu došlo? Někdo někomu zavolal a řekl, pojďme se sejít a jednat?\nMně se zdá, že zdroj je třeba hledat v tom, co se tehdy dělo v Moskvě. Tam probíhal proces perestrojky, který jasně ukazoval, že tradiční směřování diktatury a „roubíků“ už přestává fungovat. Od určité chvíle naši generálové a tajemníci viděli, že nemohou počítat se Sovětskými tanky. V tu chvíli začali hledat jiná řešení.\nZpočátku měla být partnerem pro vyjednávání katolická církev, ale ukázalo se, že to nestačí a nelze obejít Lecha Walesu a Solidaritu. Proto to zkoušeli s námi. Řekli, že bude kulatý stůl bez extremistů, ale Walesa řekl ne. „Pokud spolu máme mluvit, nemůžete začít tím, že mi budete nahlížet do kapsy,“ řekl. Po určitém otálení souhlasili s tím, že u kulatého stolu budou všichni ti, na které Solidarita ukáže. O tom, koho vybere, rozhodoval právě Walesa.\nNebáli jste se, že vás moc může využít a pak třeba zase zavřít do vězení?\nMožná až tak ostře ne, ale měli jsme pocit, že tito lidé lžou a nedodržují slovo. Zároveň jsme cítili, že šlo o historický moment a správný timing, kterého bylo potřeba využít. Uvědomovali jsme si riziko a báli jsme se ho, ale bylo potřeba to zkusit. To riziko bylo o to větší, že Polsko bylo první, v Československu i jiných zemích byla ještě pevně u moci diktatura. Pamatuji si šok, který nastal v Praze u Státní bezpečnosti, když jsme přijeli s diplomatickými pasy jako poslanci parlamentu.\nPřijeli jsme k domu Jiřího Dienstbiera, který tehdy nebyl ministr, ale pro ně byl kriminálník. U domu bylo mnoho aut StB. Dovnitř jsme vešli v klidu, ale pak intervenovali u generála Kiszczaka. Pak mi říkal: Jak je možné, že někdo přijel z Polska a navštěvuje naše kriminálníky?\nPak jsme se vydali na Hrádeček za Havlem a následně do Bratislavy za Dubčekem. Bylo to velmi zajímavé, protože se ukázalo, že se otevřela nová dějinná šance pro celý region, nejen pro nás. Měli jsme pocit, že to, co se stane v Polsku, bude důležité pro všechny, nejen pro nás. A podařilo se.\nCo k tomu říct? Riskovali jsme a uvědomovali jsme si, že riskujeme hodně. Riskovali jsme a nakonec by se mohlo ukázat, že jsme zklamali důvěru. Ale to, co u nás bylo zapsáno ve hvězdách – že vyvedeme Polsko z komunistické diktatury bez šibenic, barikád, popravčích čet a rozbitého skla – to všechno se povedlo.\nMluvili jsme o setkání s Václavem Havlem. Jaké máte vzpomínky na disidentská setkání Poláků a Čechoslováky na hranici?\nTo bylo velmi zajímavé. Na polské straně jsme byli Jacek Kuroń, Jan Lityński, Antoni Macierewicz a já. Mezi našimi přáteli z Československa tam byla jedna písničkářka, teď si nevzpomenu na jméno, ale byla jednou z mluvčích Charty 77, a Václav Havel. Bylo to důležité setkání, protože Havel měl symbolickou sílu. Byl pro polskou společnost symbolem toho, že se sebou jednáme nezávisle na tom, co si myslí Husák nebo Gierek. Nezávisle na tom, co si přejí naše komunistické elity. Zároveň jsme tehdy zveřejnili společnou deklaraci a dohodli jsme se, že budeme v neustálém kontaktu a budeme spolupracovat, což se také stalo.\nVáclav Havel se pak stal prezidentem. A vy pak po polosvobodných volbách v červnu 1989 jste se stal poslancem Sejmu. Byl jste jím ale jen během jednoho volebního období. Proč jste v parlamentu nezůstal? Bylo lepší být novinářem?\nVy jste přece také novinář.\nAle já se nikdy nesnažil dostat do politiky. Vy už jste v ní byl.\nTo byla jiná politika. Když jsem byl v politice já, byl rok 1989 a my jsme se dožadovali určitých základních hodnot. Kandidoval jsem do parlamentu proto, že situace byla jako za války: všichni musí obléknout uniformu a nezáleží na tom, kdo je lékař, architekt nebo zedník. Totéž jsem udělal já. Politikem jsem nikdy být nechtěl. Chtěl jsem být historikem, což se nepovedlo. Nejde totiž o dějinách psát a zároveň je tvořit, což jsem dělal.\nJe dnešní Polsko po 30 letech od společenskopolitických změn Polskem, o kterém jste tehdy snili?\nDnešní Polsko je především nezávislé, což je naše zásluha. Pokud je něco špatně, je to naše chyba. Nesmíme vinu hledat v komunistech nebo minulosti: Je naší vinou, že máme špatnou vládu, která se opírá o lež, provádí destrukci demokratického státu a toleruje korupci. Pokud je člen vládnoucí strany, například Jarosław Kaczyński, podezřelý z trestného činu, nejde ani k výslechu. Totéž se týká třeba předsedy polské národní banky. Odpovědnost za vládu, která ničí Polsko, ale nenese nikdo jiný než my, protože jsme této vládě dali důvěru. Tuto důvěru musíme vzít zpět, protože tato vláda Polsko kazí. Bere si za vzor Putina nebo Erdogana.\nDá se Polsko považovat za tolerantní zemi? Je polská společnost zvyklá na odlišnosti, na menšiny?\nMyslím si, že Polsko je normální zemí. Stejně jako v České republice tu jsou lidé, kteří jsou tolerantní i lidé, kteří jsou xenofobní.\nJá se ptám na toleranci vůči třeba sexuálním menšinám. V Česku už několik let existuje zákon o registrovaném partnerství. Ten v Polsku není. Lidé, kteří se nějak liší, zakoušejí perzekuci a někdy je dokonce někdo zmlátí...\nTo ano, ale stát je přece nebije, jsou obětí skupin rasistů a chuligánů. Je samozřejmě hrozné, že se to děje a že stát nereaguje dostatečně. Určitě je v Polsku přítomný určitý prvek shovívavosti vůči takovému jednání. Velmi mne to bolí a v Gazetě Wyborcze toto chování často kritizujeme.\nProces otevírání tradiční konzervativní společnosti vůči různorodosti ale vždy trvá dlouho. Nechci to relativizovat. Problém ale souvisí také s katolickou církví, která v polských dějinách sehrála velmi kladnou úlohu. Po smrti papeže Jana Pavla II. změnila svou tvář – mnoho biskupů dnes hovoří jazykem netolerance.\nKrakovský arcibiskup Marek Jędraszewski ve svém kázání řekl, že po rudém bolševickém moru následuje duhový mor LGBT. Srovnání je hloupé, neslušné a velmi nekřesťanské. Navíc je v úplném rozporu s tím, co hlásá papež František.\nNa krku máte na šňůrku a na ní v kapsičce mobil. Málo lidí ale zná vaše telefonní číslo. Navíc to není žádný smartphone, ale obyčejný telefon. Míjí vás moderní technologie? Už si s nimi nevíte rady?\nJá už si vědět rady ani nezkouším. Stejně tak vím, že se nikdy nenaučím řídit letadlo, ale budu bez toho muset žít.\nZ čeho máte radost dnes 30 let po transformaci ve střední a východní Evropě?\nByl jsem vždy fanouškem sametové revoluce. Skutečnost, že tento termín byl přidán do různých mezinárodních jazyků, je obrovským příspěvkem české a slovenské kultury pro moderní Evropu.


Samolepící dekorace Palmy 006 - 110x120 cm - ověřený obchod\nVybíráme pro vás to nejlepší, co značkové kolekce Samolepící dekorace Palmy 006 - 110x120 cm nabízejí. Dobře si prohlédněte naši nabídku Samolepící dekorace Palmy 006 - 110x120 cm - ověřený obchod. Takové kousky nikde jinde neseženete.\nSamolepící dekorace Palmy 006 je nabízena ve velikosti 110x120 cm a je vhodná pro ozdobení obývacího pokoje, ložnice, kuchyně, dětského pokoje a různých částí Vašeho bytu či domu.\nPodobné produkty jako Samolepící dekorace Palmy 006 - 110x120 cm