Pardubice – Pardubický kraj letos v létě propaguje 22 turisticky zajímavých míst s tradicemi v soutěži Letní pecky, poznej všecky. Radní pro cestovní ruch a sport René Živný se rozhodl všechna místa objet se svou vandrovní knížkou na kole a na vlastní kůži vyzkoušet reálný stav infrastruktury v oblasti cykloturistiky. Na první jízdu vyrazí v pondělí 17. června od budovy krajského úřadu.\n„Jsem plný očekávání. Chci dokázat, že Pardubický kraj má turistům co nabídnout. Jsem natěšený nejen na jednotlivé turistické cíle, ale především na stav našich cyklostezek a cyklotras. Naše krajská vláda podporuje jejich rozšíření a je dobré si vše ověřit v terénu. Navíc se mám během cesty sejít se spoustou zajímavých lidí, kde prodiskutujeme problematiku dané oblasti," odhalil své záměry René Živný. „Samozřejmě chci také propagovat soutěž Letní pecky, poznej všecky a její novinku Vyfoť kód a vyhraj tablet, které pořádáme ve spolupráci s Destinační společností Východní Čechy," dodal radní. Zvláštní pozornost chce Živný věnovat úsekům dálkové cyklotrasy číslo 2 (Labská cyklostezka) a číslo 18 (Orlické cyklo & inline království).


Liberec čeká Příbram. Snad se s námi porvou fotbalově, doufá Karafiát - iDNES.cz\nLiberecká gólová radost | foto: ČTK\nKrátká zimní přestávka fotbalistům Liberce skončila. Dnes je čeká první jarní kolo ligy, k Nise přijede tým Příbrami. „Příbram se pod vedením trenéra Csaplára snaží hrát za každé situace otevřený fotbal, tak doufejme, že nám tady jenom nezalezou dozadu a naopak se s námi budou chtít porvat fotbalově,“ řekl obránce Ondřej Karafiát.\nNa liberecké poměry nebylo přes zimu v týmu mnoho změn. Ze základní sestavy vypadl jediný hráč, zato neobyčejně důležitý - záložník Petr Ševčík, tvůrčí typ, který zamířil do Slavie. Náhradu za něj Liberec do včerejška neoznámil. „Kádr se nám teď až tak moc neobměnil, tak doufejme, že to bude stačit a budeme dál bojovat v horní polovině tabulky,“ dodal Karafiát.\nObrana zůstala pohromadě celá se stopery Karafiátem a Kačarabou, z branky vše jistí Nguyen. Defenziva ovšem nebyla tím, co Liberec tížilo. Tým dal v 19 podzimních zápasech pouhých 17 gólů a jeho střelecké tápání by měla vyléčit velká zimní posila Libor Kozák, útočník, který hrával za Lazio Řím či Aston Villu. „Nechceme ale vše házet jen na něj, ostatní hráči mu musí pomoct,“ upozornil kouč Zsolt Hornyák.\nLiberec je v tabulce sedmý a rád by zaútočil na první šestku, která si to v nadstavbě rozdá o přední příčky a evropské poháry. „Všichni chceme Evropu hrát, pro diváky je to atraktivní záležitost. Myslím, že s naší hrou se tam můžeme dostat,“ prohlásil kapitán Radim Breite.\nVětšinu zimy strávil Liberec na soustředěních v teple a herně se mu celkem dařilo. Dokázal porazit lídra ázerbájdžánské ligy Neftči Baku či elitní srbský tým Partizan Bělehrad.\nS Příbramí dnes dorazí k Nise i útočník Radek Voltr, který do středočeského týmu v zimě přestoupil právě z Liberce. „Těším se. Za dva roky působení jsem v libereckém klubu získal velké množství kamarádů, se kterými jsem stále v kontaktu. Nebude to jednoduché utkání, protože Liberec má svou sílu, ale to platí i o nás. Určitě tam pojedeme s ambicemi na bodový zisk,“ řekl Voltr pro příbramský web.\nI trenéři hostů mají libereckou minulost. Hlavní kouč Josef Csaplár dovedl společně s Ladislavem Škorpilem v roce 2002 Liberec k prvnímu mistrovskému titulu, v obraně tehdy nastupoval dnešní příbramský asistent Bohuslav Pilný. „Na stadion U Nisy se vždycky moc těším, protože jsem tady ve Slovanu Liberec prožil nejkrásnější chvíle své kariéry. Návrat je pro mě pokaždé příjemný, i když jsem tady snad ještě nikdy jako soupeř a trenér nebodoval, tak doufám, že to teď zlomím a nějaké body si konečně odvezu,“ uvedl Pilný.\nFavoritem dnešního zápasu je však domácí Liberec, a pokud chce zabojovat o evropské poháry, měl by Příbram porazit. „Příbramský tým je naladěný pořád útočně, protože pod trenérem Csaplárem se snad ani jinak hrát nedá, což nás tady v Liberci před lety učil,“ řekl liberecký asistent Miroslav Holeňák. „Bude to pro nás zase velice nepříjemný a těžký soupeř, který bude na těžkém terénu U Nisy presovat. Na to jsme se ale poctivě připravovali a máme jednoznačnou motivaci první zápas vyhrát.“\nLiberci dnes bude chybět nejlepší střelec Potočný, který má stop kvůli žlutým kartám. Ze stejného důvodu nemůže hrát ani obránce Koscelník.\nTémata: Liberecký kraj, Slovan Liberec, Josef Csaplár, Ondřej Karafiát, Bohuslav Pilný, Radek Voltr, Petr Ševčík, Libor Kozák, Miroslav Holeňák, Zsolt Hornyák


Internet rozpoltil vášnivé kolínské pavlačové diskutéry - Kolínský PRES\nInternet rozpoltil vášnivé kolínské pavlačové diskutéry\nMožná by se nezdály pavlačové slovní střílečky ničím zajímavým, kdyby se jich neúčastnilo několik tisíc Kolíňáků. Členů internetové drbárny Máme rádi Kolín (MRK) je víc, než jich chodí na kolínský hokej - dva a půl tisíce!\nPublikováno: 2.12.2014 v 6:00, Aktualizováno: 28.11.2014 v 15:00\nTuto webovou stránku ale po bezmála roce existence zaplavují čím dál více nesváry, vyhazování i odchody účastníků a problematické vymazávání příspěvků, zvané nezřídka cenzurou. V posledních týdnech tento trend eskaloval. Proč?\nNa začátku května o vzniku webu Máme rádi Kolín psal i Pres. Stránky vypadaly zajímavě a připojily se k nim i leckteré místní osobnosti včetně vedení radnice. Převládaly tu historické fotky a postřehy ze současnosti Kolína. Hesla uvedená v záhlaví mnoho neříkají: „Skupina MRK je uzavřená skupina pro lidi a lidičky, kteří se chtějí bavit o současném, minulém i budoucím krásném městě KOLÍN!!! A nejen bavit ale i scházet se, motivovat a informovat o dění kolem!!!“\nUž na počátku ale upozornil jeden ze členů užívající přezdívku (neboli nick) „Tomš“: „Historické fotky jsou OK. To byl asi původní záměr skupiny. Problém je v tom, že je tam cca pět členů kteří se sami nazvali ´zdravým jádrem´ a ti si sami určují, koho vyloučí a kdo může zůstat. Není to tak dlouho co pro jiný názor vyloučili několik členů kteří ale také mají rádi Kolín a o nic méně než pět členů ze ´zdravého jádra´. Pár dalších zhnusených chováním ´zdravého jádra´ odešlo samo. Škoda že tuto stránku využívá pár ´vyvolených´ k vlastnímu zviditelnění, mačkají bezhlavě spoušť svého mobilu a taktéž bezhlavě vkládají fotky typu: jen tak při lízání zmrzliny, jak jsem šlápl do psího hovínka, s rodinkou na výletě.“\nPrávě různé soukromé fotky typu „jím doma párek“, neustále vkládané zmiňovaným ´zdravým jádrem´ skupiny, mnohé iritují, zvláště po nespočetných repeticích. To ale byl teprve začátek. Přesně tak jak to v Kolíně chodí, po libém začátku následovaly osobní útoky. Například nick „Jameson“ adresoval zakladatelům MRKu Vladimíru Mazuchovi a Bedřichovi Špinkovi následující: „Musel jsem se z tehle dementni skupiny odhlásit... Samozřejmě, když něco řeknete a diktátorum se to nelíbí, tak vás vyhodí nebo naznačí ať odejdete sami. Opravdu neděkuji takovéhle sebrance. Nechápu, co žije v Kolině za bezmozky.“\nZe skupiny MRK odešel třeba Adam Komers, známý televizní odborář. Vyskočili i další a zanedlouho založili své fórum s názvem Můj Kolín Jana Chvojky a Filip Hrabánka, které má tisícovku účastníků. Dá se říci, že Kolín na internetu je rozpolcen, někteří členové jsou v obou skupinách a nemnozí by si přáli sloučení. Ránu diskuzím zasadily také komunální volby. Místní uchazeči o moc použili stránky MRK jako předvolební troubu k výkřikům zviditelnění. Jak poznamenal zastupitel Jan Hora, stránka MRK byla pro některé kandidáty prostě neodolatelným lákadlem...\nPodnětem k zatím největší z válek a následnému stěhování na kolínských internetových pavlačích bylo zveřejnění příspěvku Kukátko Ireny Fuchsové. Spisovatelka v něm reaguje na následující vyjádření Boba Neumana v Presu v článku o listopadu 1989: „Zarazilo mě, že si Změna pro Kolín vzala na kandidátku ´kolínskou spisovatelku ´. To je přece paní, které se za komunistů celé divadlo bálo. To jsou mi už milejší ti dva komunisté v zastupitelstvu, aspoň nic nezastírají.“\nIrena Fuchsová poté zaútočila v Kukátku na naše noviny, což se rovněž objevilo na stránkách MRKu: „Už pětadvacet let si ´kluci z Presu´ berou do svých neprofesionálních per moje jméno. Už pětadvacet let na mě útočí takovým způsobem, že člověk, neznalý kolínských skutečností, by mohl mít pocit, že jsem jediná bývalá členka strany nejenom v Kolíně, ale na celém okrese. Nikdy se totiž v Presu neútočí na jiného bývalého komunistu, než na Fuchsovou z divadla.“\nKe kritice spisovatelky se přidali další lidé, jiní se jí zastávali: „Do strany vstoupilo tolik lidí, řekla bych že dost lidí hlavně proto aby z toho měli nějakej prospěch. Nikdo to nemůže mít těm lidem až tak za zlý, byla to taková doba, i když po roce 68 si myslím rozumnej člověk do strany nevlez, ale ať se proboha furt neobhajuje, to pak opravdu spíš vypadá, že nemá zase až tak čistý svědomí. Já toho o Fuchsové taky slyšela dost, a myslím si, že pravda je někde mezi," šlo si přečíst v diskuzi na MRKu.\nDo debaty vstoupil i Petr Soukup, jedna ze známých osobností polistopadového dění v Kolíně a tehdejší šéfredaktor Kolínských novin: „Problém ´madame Fuchsové´ ale přece vůbec nebyl v tom, že byla ´komunistka´, jak neustále umně podkládá (a jak ji na to mnozí ´skáčou´), její problém je v tom, že byla do listopadu 1989 předsedkyní organizace KSČ v divadle! Tedy byla ryzím nomenklaturním kádrem, sedícím ve funkci, do které byli dosazování jen ti nejprověřenější, nejkovanější a z hlediska ´vyššího principu mravního´ ti lidsky nejodpornější. Mimochodem, byla tedy funkcionářkou strany, která je podle platného zákona stranou ´zločinnou“ stejně jako strana nacistická. Druhý, speciálnější problém ´madame Fuchsové´ je v tom, že na rozdíl od jiných členů (a funkcionářů) této zločinné strany, která otravovala a zničila osudy desetitisíců lidí v téhle zemi, místo omluvy (či alespoň mlčení) neustále o své minulosti píše, a to pro pamětníky tak neuvěřitelně zkreslujícím a sebevychvalujícím způsobem, že je tím provokuje k reakcím. A snaží-li se někdo hrubě dezinterpretovat minulost, je prostě povinností se proti tomu ozvat.“\nKompletní text najdete v tištěném vydání PRESu, vycházejícím v úterý 2.12.\nNejlepší jsou stejně zvířátka - na fotce neublíží a ještě jsou některá i roztomilá.\nFoto: Máme rádi zvířátka Kolín\nSouvisející články: Sdružení Volno pomáhá rodinám dětí s postižením už deset let. To je důvod k oslavě!Kolínští hokejisté zvítězili v prvním utkání baráže o 1. ligu, porazili Prostějov v samostatných nájezdech\nfranz - čtvrtek 11.12.2014, 0:03\nU paní Fuchsové přeci vůbec nejde o to, jestli je to nějaká stará struktura či co. V jejím případě je to jen zástupný a nepodstatný problém. Na který sice reaguje ublíženecky a současně i útočně, ale skutečně je to zcela bezvýznamný atribut.\nJedná se především o neuvěřitelné nesmysly, které roky vydává a publikuje. Duté povrchní sebestředné „ myšlenky“, které jsou navíc docela obstojně nesrozumitelné. Zkuste si někdy někdo cokoliv přečíst co paní Fuchsová napsala. Můžete začít od prostředka, zezadu nebo jakkoliv – to je úplně jedno. Ale odmyslete si kdo to je, rozhodněte se, že se třeba jmenuje Bohunka Ptáčková, kterou neznáte, nikdy jste neviděli a nikdy jste s ní nemluvili. To je můj případ. A tak se podaří číst její literární díla naprosto nezaujatě. To je pak teprve ta pravá hrůza. Našinec si myslí, že ho šálí zrak, že to snad ani není možné, aby někdo něco podobného vůbec otiskl či dokonce vydal.\nLépe než vše zdařile parafrázoval pan Soukup již k této spisovatelce nelze vytvořit. Smál jsem se 2 týdny – i ze spaní - a jsem za to autorovi vděčný.\nslaufina - úterý 2.12.2014, 15:36\nI ja jsem clenkou skupiny MRK.Uprimne ani me se to drbani a propirani soukromych veci na FB nelibi.Ze skupiny jsem neodesla ale jen si zrusila jeji sledovani.Kdyz se mi chce podivam se co je tam noveho.Mit kazdy den zatapetovanou zed hadanim,pomlouvanim to me fakt nebavilo.Nejvic me vytocilo ,kdyz kdosi vyfotil jeden dum v centru a resilo se tam,ze maji okna zaroven se zdi.Proboha co je komu do toho.A nebo dum ve Zborovske ulici.A ejhle velka diskuze o tom kde na to majitele vzali a jak je jejich minulost.Nerikam nekdy jsou tam zajimave veci,ale jinak mam pocit a je to i muj nazor,ze tato skupina ztratila svuj puvodni smysl.


Derivace mocnin – Khanova škola\nDerivace funkce (9/11) · 3:54\nJak jednoduše derivovat jednoduché mocninné funkce pomocí jednoho pravidla.\nV tomto videu budeme mluvit o pravidle mocniny, to nám hodně usnadňuje počítání derivací, hlavně derivace polynomů. Už nejspíš znáte definici derivace. Limita pro x jdoucí k 0 výrazu: f(x plus Δx) minus f(x), to vše lomeno Δx. Je to vlastně jen hledání směrnice tečny v daném bodě. Uvidíte, že pravidlo mocniny je užitečné, nebudeme muset upravovat tyhle, někdy komplikované, limity. Pravidlo nebudeme v tomto videu dokazovat, jen si ukážeme, jak se používá a v dalších videích zjistíme, proč tomu tak je, a také si ho dokážeme. Toto pravidlo nám říká, že pokud máme funkci f(x) rovnou nějaké mocnině x, tedy x^n, kde n není 0. N může být cokoliv kromě nuly, nemusí být ani celé číslo. Pravidlo nám říká, že derivace tohoto f'(x) je jednoduše rovno n krát… Jen dáte mocninu před funkci. Je to n krát x a mocninu u x snížíte o jedna. Takže f'(x) se rovná n krát x^(n minus 1). Pojďme si udělat pár příkladů, abychom si byli jisti, že to dává smysl. Tak řekněme, že f(x) se bude rovnat x^2. Co bude podle pravidla mocniny f'(x)? V tomhle případě je n rovné 2, takže dáme 2 dopředu: 2 krát x^(2-1). To tedy bude 2 krát x^1, což je prostě 2x. Celkem jednoduché. Teď mějme funkci g(x) se rovná x^3. Co bude derivace g(x)? N je 3, jenom zopakujeme postup. Asi vám to připadá až směšně přímočaré. Tohle tedy bude 3 krát x^(3-1) neboli 3x^2. A to je vše! V dalším videu budeme řešit, proč tomu tak je. Udělejme další příklad, abychom ukázali, že to neplatí pouze pro kladná celá čísla. Můžeme mít třeba funkci h(x), které se rovná x^(-100). Co říká pravidlo mocniny? N bude -100, takže to bude: -100 krát x^(-100-1), což je -100 krát x^(-101). Udělejme ještě jeden. Mějme funkci z(x), která se rovná x^2,571. Opět chceme najít derivaci. A znovu nám pravidlo mocniny usnadní život, n je 2,571, takže to bude 2,571 krát x^(2,571-1). To se rovná, musím si posunout stránku, 2,571 krát x^1,571. Snad se vám to líbilo. V dalších videích ukážeme další vlastnosti derivací, a zjistíme, proč toto pravidlo dává smysl, a pak si ho pro pár případů dokážeme.


Aussie Total Miracle Collection, kondicionér pro suché a poškozené vlasy | notino.cz\nAussie Total Miracle Collection kondicionér pro suché a poškozené vlasy\nKondicionér 7in1 z kolekce Total Miracle značky Aussie, specializující se na výrobu a prodej špičkové vlasové kosmetiky pro zákazníky všech věkových kategorií, nabízí vysoce účinnou péči o suché a poškozené vlasy. Tento unikátní kondicionér poskytne vašim vlasům hned sedm výjimečných prospěšných účinků. Kondicionér Aussie 7in1 Total Miracle Collection, díky své speciální tajné formuli, přímo zázračně pečuje o suché a poškozené vlasy, hydratuje je, usnadňuje úpravu neposlušných kadeří, dodává hebkost a lesk, posiluje, chrání před lámáním a třepením a působí proti cuchání. Po použití kondicionéru Aussie 7in1 Total Miracle Collection budou vaše suché a poškozené vlasy opět zdravé, krásné a neodolatelné. Kondicionér Aussie 7in1 Total Miracle Collection je dokonalou volbou pro péči o suché a poškozené vlasy. Dosáhněte zdraví a krásy svých vlasů skutečně rychle a efektivně!\nochrana před lámáním a třepením\nomezení cuchání vlasů


Falešné zprávy: Maďarsko odsoudilo mainstreamová média za klamné tvrzení, že „Sorosův plán“ na masovou migraci do Evropy neexistuje – SVOBODNÉ NOVINY BEZ CENZURY\nZveřejněno 27.9.2017\t0 Komentáře1\nSorosem financovaná NGO poskytuje nelegálním migrantům cestovní příručky a rady jak oklamat úřady\nRakouský vicekancléř napadl Sorose: Podílel se na dovážení uprchlíků do Evropy\nUPRCHLICKÁ KRIZE Soros\tShare:\nOdporně nenávistné tendence elitářského europoslance Teličky!\nKomentář “Falešné zprávy: Maďarsko odsoudilo mainstreamová média za klamné tvrzení, že „Sorosův plán“ na masovou migraci do Evropy neexistuje”\nLudva 5.10.2017 at 15:50 · Edit\nTen plan na zaplaveni Evropy Muslimy existuje! Pomoci paseraku a penez od Sorose a jinych US zdroju dostavaji migranti mobily, penize, obleceni. Je to dabelsky plan protoze oni vedi, ze Muslimove se nedaji asimilovat, ze krestanstvi a Islam jsou neslucitelne, ze nas Muslimove nejenom nenavidi, ale diky vymyvani mozku Koranem nami i opovrhuji! Za nase davky a bezpeci nas budou pachat nasili, budou nas zabijet, protoze oni zabijeji ve jmenu sveho boha, protoze jim to prikazal zabijet vsechny nemuslimy. Jejich nenavist k nam propuka zatim pouze u jedincu pri atentatech. Ve Francii v Baclahanu sve obeti vykastrovali a vypichali jim oci, rozrizli jim bricha a vyjmuli vnitrnosti. Francouzska cenzura to zakazala publikovat a tak obcane nevedi, co je ceka, az jich tady bude jeste vice!!!!! Ten plan ma za cil zniceni Evropa, jejich narodu a tradic, nastoleni chaosu a teroru ne obyvatelstvu, ktere nebude chranene jako je to dosud. Na zaklade cenzury se obcane nesmeji dovedet, jake zlociny se pachaji. Je nejvyssi cas, zavrit v Evrope mesity a zacit ne s plnenim kvot, ale s odsunem Muslimu, co jsou zde!


pomocná účetní - Volné pracovní místo PLZEŇ\npomocná účetní Plzeň\nživotopisy zasílejte prosím na e-mail: michaela.matejickova@vysspa.cz\n- praxe min. 2 roky na obdobné pozici podmínkou\n- znalost daňové problematiky a orientace v účetních a daňových zákonech\n- pečlivost, samostatnost a analytická činnost\n- pozitivní přístup\n- účtování přijatých a vydaných faktur, zahraničních faktur\n- účtování bank, pokladen, zápočtů a přefakturace\n- účtování cestovních náhrad\n- přiznání k DPH\n- daňová přiznání\n- příprava platebních příkazů\n- příprava podkladů pro DPPO - spolupráce (zaštítění) s daňovým poradcem\n-administrativa spojená s fakturami\n- práci a zázemí ve stabilní společnosti\n- zaškolení a odpovídající podporu pro výkon práce\n- příležitost k seberealizaci, možnost osobního rozvoje, možnost studijního volna\n- 5týdnů dovolené, 3dny sick day\n- stravné v maximální výši, mobilní telefon, firemní akce, příspěvek na pojištění, vzdělávací kurzy, školení, program \_"Pro zdraví\_" (bio mošty, bio mléko, ovoce, ortopedická obuv), občerstvení na pracovišti (káva, čaj, juicy, coly, vody aj.) a další ..\n- pracoviště v moderním sídle společnosti v oddělených kancelářích (nikoliv open-space)\n- mzda od 26.000 Kč hrubého (po zapracování dle individuální domluvy)+ roční prémie vycházející ze zisku firmu\nVYSSPA Sports Technology s.r.o. Skladová, Skladová 2438/6, Východní Předměstí, 326 00 Plzeň 26\nTelefon: +420 725 809 042\nVloženo: 29. 05. v 10:57\npomocná účetní/pomocný účetní - Pracoviště Kroměříž - Náplň práce: pomocné účetní práce, komunikace se zákazníky, evidence dokladů, administrativní činnost spojená se správou bytů - SŠ vzdělání, znalost práce na PC, výhodou základy...\npomocná účetní POUZE OZP - Přípravné a pomocné účetní práce - skenování, kopírování, kontrola, třídění, řazení a zakládání účetních dokladů, popisování dokladů, zapisování přijatých faktur do softwaru. Pracovní místo je...\nPOMOCNÁ/-Ý ÚČETNÍ - VŠEOBECNÁ/-Ý, MZDOVÁ/-Ý ÚČETNÍ - Pracovní poměr na dobu neurčitou, zkrácený pracovní úvazek na 25 hod. týdně. Nástup možný ihned. Náplň práce: zpracování podkladů pro vedení podvojného účetnictví, zpracování mezd. Zaměstnanecké...\nPomocná účetní/ administrativní pracovník expedice - Životopisy posílat na e-mail: jbrezina@mamutsro.cz Požadujeme: Ekonomické vzděláni a praxe v účetnictví/administrativě výhodou. Nabízíme: stravenky.\nZdravotní sestra s registrací - Do domova pokojného stáří sv. Alžběty hledáme všeobecnou zdravotní sestru s registrací. Místo výkonu práce: Domov pokojného stáří sv. Alžběty,...\npsycholog/psycholožka - Životopis zasílejte na e-mail: konigova@dduplzen.cz Uchazeč musí mít vysokoškolské vzdělání získané studiem v akreditovaném magisterském studijním...\nÚčetní - Kompletní zpracování účetnictví, včetně daňových přiznání.\nSociální a poradenský pracovník/pracovnice - Požadujeme: -\tVŠ nebo VOŠ vzdělání v oborech Sociální práce, Sociální pedagogika, Speciální pedagogika, Adiktologie -\tOrientaci v oboru sociální...\nPlánovač - SŠ vzdělání strojírenského směru. Znalost práce s MS Office podmínkou. Znalost Aj/Rj výhodou. Výhodou praxe v plánovacích systémech Primavera P6 nebo...


Dětské župánky - NAAU CZ\nPrávě máme akci na poštovné zdarma. Nakupte nad 500 Kč a zadejte v košíku kód NOVINKY. Do košíku přidejte aspoň jednu z novinek. Třeba krásný šátek :)\n> Kojenecké a dětské zboží>Kojenecké Potřeby>Osušky a deky>Dětské župánky\nFidget spinner - maskáčový\nTato malá pomůcka se začíná stávat...\n20 Kč -50% 40 Kč\nSkvělá komunikace. Při nemožné domluvě s kurýrem IN-TIME, ihned zásilku po odeslali přes ČP.\nrychlé vyřízení dobrá komunikace kvalitné zboží\n311 Kč\tSkladem\nDětský župan New Baby Bunnies hnědý\nDětský župan New Baby Bunnies. Župan zdobí obrázek zajíčků, kapuce a dvě kapsy. Kapucka chrání mokrou hlavičku před chladem a měkký, teplý materiál je ideální pro citlivou dětskou pokožku. Dětský župan se zavazuje na šňůrky. Složení 100% polyester.


Díkůvzdání a jiná zvěrstva\n27. října - 27. listopadu 2020\nLisa zazrzla • domov pro kozy • skalistá dusítka • rychle a na otočku • slepice společnice • kamarádi na svátky\nKdyž se soused přiletí seznámit.\nLisa si už nějakou dobu přeje býti zrzavá. Ještě v Kalifornii jsme zkusily podomácku přeliv, ale já na tohle fakt nemám trpělivost, takže výsledek byl spíš záslužný než nějak oslnivý. Tady, v Zemi krále Miroslava (kde se stále ještě smí smát a zpívat) jsou dokonce otevřená kadeřnictví, a tak se Lisa směla objednat a přijít s novou hlavou. Tím, že to bylo zrovna na Halloween, tak jsme ji škádlili, že by mohla jít zrovna za Ginny Weasley. Letos jsme ale Halloween moc neslavili; v našem roztroušeném sousedství nemá cenu chodit na koledu a ani jsme neočekávali, že by někdo dorazil k nám — takže jsme šli tenhle svátek oslavit do místního sushi.\nNakonec jsme donutili k holiči i Toma — dokonce se sám objednal (přeci jen NĚJAKÁ covidová opatření tu máme) — v létě jsem ho ostříhala já, a i když to nebylo úplně strašné, tak určité... ehm, nesrovnalosti... sestřihu vidět byly.\nVelmi krátce po stěhování jsme začali řešit situaci se zvěří. Naší zvěří, aby bylo jasno. U domu je velká stodola, sloužící coby garáž a skladiště, a dále tu byl koňský přístřešek. Ovšem koně jsou jiní živočichové než kozy — koním stačí otevřený přístřešek, který je bude chránit před větrem a dešťem — a dostatek sena na to, aby neprochladli. Kozy mají tlustou, teploučkou kašmírovou zimní srst — ale ta funguje stejně jako svetr — vítr to profoukne a déšť promočí. Navíc kozy jsou přežvýkavci a musí si v pravidelných intervalech lehnout a přežvykovat a trávit — takže potřebují místo nejen závětrné, ale také suché natolik, aby se na něm dalo ležet i "ve svetru". A tak jsme najmuli místního handymana Ricka, aby přístřešek uzavřel, opatřil dveřemi, odizoloval a připravil na příchod kozenek. Když Rick přišel s tím, že koupil psí dvířka, nechápala jsem. Když zdůrazňoval, že jsou izolovaná, došlo mi, že jsem udělala moc dobře, když jsem najmula místňáka a dala mu částečně volnou ruku. V Kalifornii kozenky žily de facto v drátěné kleci — která je chránila před pumami, a v zimním dešti stačilo klec obalit plachtami, nebo v lepším případě přicvaknout plastové desky. V místech, kde v zimě může být klidně mínus dvacet a foukat vítr padesát, ale i třeba sto kilometrů za hodinu, je třeba trochu myslet na variantu, kdy kozenky můžou ven, ale vítr, sníh a metelice nemůžou dovnitř.\nTaké jsme upravovali pickup, aby se do něj kozenky vešly. Přišlo nám jednodušší naložit dvě trpasličí kozy na korbu, než přidělávat kouli a kupovat či půjčovat koňský přívěs. Samozřejmě, že ale nejde zvěř naložit jen tak — nechali jsme korbu vystříkat plastikem, aby se pak dala umývat vodou, a nahoru pořídili střechu — aby kozenky nevypadly a taky aby jim nebyla moc zima. Přeci jen je to šestnáct set kilometrů, to už není žádná legrace.\nDále bylo potřeba vyměnit plot. Původní majitelé měli koňský výběh vyřešený třemi dráty a elektrickým ohradníkem. Koza mezi dráty proskočí či je podleze, a ohradník nejde dát tak nízko, aby zasáhnul kozu a přitom neprobíjel do země (viz. déšť, sníh a vítr rychlosti rozjetého rychlíku). Kromě toho nemám ohradníky ráda. Takže najít plot, koupě kterého nás nezruinuje a přitom udrží kozu — tj. je z pevného pletiva, které nejde protrkat ani tou nejusilovnější kozou. Prozradím vám předem, že se to nepodařilo, momentálně jsme ve fázi, že plot mezi sloupky přichycujeme metrovými, do země zatlučenými ohnutými výztužemi do betonu a doufáme, že jednoho dne už kozy nenajdou žádné slabé místo.\nChuck se rozhodl využívat výhod městského života.\nChlívek je zateplený, podestlaný, má seno a vodu - prostě připravený na kozenky.\nTo ale předbíhám — zatím jsem žila v domnění, že jsme na příjezd kozenek připraveni, takže jsme začali plánovat, jak to uděláme. A hlavně kdy. Mezi naším novým domovem a rančem u Colleen je tisíc mil, přejíždí se jedno časové a dvě horská pásma, a to takhle v listopadu už není žádná legrace. Interstate 80 je neslavně proslulá odpočívajícími kamióny. Když to foukne, tak to obzvláště nenaložený lehký velký kamion skolí na bok. Což posléze ucpe dálnici, jak se to řeší a ostatní na to čumí. Případně dálnici pro vítr rovnou preventivně zavřou — a nebo je uzavřená proto, že se nedaří odklidit závěje sněhu. No a samozřejmě, že každé horské pásmo má své počasí a podnebí, a bouře nejsou synchronní (už jen proto, že musí urazit stovky kilometrů mezi pohořími), tudíž se osmdesátka uzavírá na střídačku. A do toho my se taky neumíme teleportovat (to bychom nepotřebovali tu dálnici, že ano) — cesta jedním směrem zabere dva dny — což vycházelo tak, že jsme potřebovali čtyři dny slušného počasí v dvojích horách najednou.\nDoufali jsme, že počasí bude milosrdné a propustí nás na víkend, ale nakonec jsme usoudili, že nezbývá než jet, jakmile bude okno, a nečekat, že se se začátkem zimy situace zlepší. Takže jsme čekali, až přejde bouře v Sierře, a vyrazili si na výlet do Rockies. Jednak, abychom neseděli doma, a za druhé, abychom se setkali s Peterem, našim kamarádem z Kalifornie, který momentálně pobývá v domě našeho dalšího kamaráda, Karla. Vybrali jsme si výšlap k Gem Lake, který se nám před čtyřmi lety, když jsme u kamaráda Karla pobývali my, velmi zalíbil.\nVýšlap je to pořád pěkný, ale podzimně lezavé počasí nenabízelo tak krásné a optimistické výhledy jako v letní sezóně. Ještě méně optimistické byly výhledy na místní coloraďany dusící se v rouškách. Nikdo jim nepřikazoval nosit náhubky VENKU, ale ovčani se najdou všude. A ti obzvláště přičinliví narvou hadr na hubu i malým dětem. Zoufalého ukňouraného batolete mi přišlo obzvláště líto. V nadmořských výškách kolem dvou a půl tisíce metrů, v nichž jsme se pohybovali, je docela náročné se udýchat i bez dusítka.\nZpět v Kalifornii, u nevadských hranic.\nV boudičce pickupu je krásné místo na kozenky.\nGem Lake bylo napůl vyschlé, ale stejně jsme poseděli a dali si svačinu. Pak jsme museli spěchat dolů — to se za čtyři roky nezměnilo, odpoledne v horách začne počasí. V létě bouřky, začátkem listopadu to vypadalo spíš na blizzard. A navíc jsme měli sraz s Peterem, s kterým jsme chtěli na kus řeči a večeři. Ovšem při příjezdu před barák nás překvapil Chuck — místní jelen, který se rozhodl využívat vymožeností civilizace, jako jsou chodníky, umělá jezírka a zavlažovaná — tudíž zelená — travička v městských parcích. Nejspíš si taky spočítal, že uprostřed města po něm nikdo nebude střílet ani v lovecké sezóně.\nHned po večeři s kamarádem, v neděli osmého listopadu, jsme naložili do Forda balík slámy, trochu sena na zpáteční cestu, spacáky a sváču, a vyrazili. Hned u nás, u Medicine Bow, jsme vjeli do dopravního zádrhele — sice jsme čekali, až trochu přestane foukat, ale nedošlo nám, že na to čekají i všechny kamiony, takže přejezd přes hory jsme absolvovali krokem. Naštěstí za Laramie se to rozjelo, a do Ely jsme dorazili tak akorát na večeři. V pondělí odpoledne už jsme zvonili u Colleen. Vyrovnali jsme účty, zkontrolovali kozenky, které se zdály zaskočené mým znovuzjevním se — zjevně se jim stádečko s pohledným kozlíkem Jasperem docela zamlouvalo. Bohužel náš plán, že bychom si zašli na večeři do Mountain View Barbecue k Jeffovi, narazil na zavřené dveře. Ani s Craigem jsme se neviděli, protože holt lidi ve všední dny pracují. Na Medowcliff Lodge jsme se vyznamenali — když jsem šla pro věci do auta, volal na mě Sid "pozor" — myslela jsem, že třeba na mě padá rampouch ze střechy, takže jsem se přikrčila a vyběhla z pokoje — načež se za mnou zabouchly dveře — s klíčem uvnitř, pochopitelně. I museli jsme se vydat sněhem pro náhradní klíč.\nČekala jsem, že výlet do Kalifornie bude plný nostalgie, ale bohužel. Hospody oblepené tisícem — zřejmě povinných — oficiálních papírů s vyhláškami, výstrahami a nařízeními, takže člověk nemohl ani najít něco o zavíračce. Lidi nosící roušky vždy a všude — ze strachu, aby je někdo neudal. Pocit zaklapávající se pasti, z níž není úniku. Ne, že by se v tom nedalo (zatím) žít, ale strach z nevypočitatelné budoucnosti, z toho, co se třeba stane s rodinným podnikem a rodinou, až tento zkrachuje, byl hmatatelný. Přitom kousek za hranicemi, v Nevadě, jezdily po kraji veselé školní autobusy a život jakž takž fungoval.\nA tak jsme v úterý ráno naložili po snídani kozenky a v podstatě se nám ulevilo, když se čumák Forda zase otočil na východ a my začali ukusovat z naší předlouhé cesty domů. Po první zimní bouři jsme projížděli prosluněnou krajinou, kde na pozadí bílých hor vystínovaných tmavými lesy a stržemi jak z japonské perokresby zářily jasně žluté osiky s podzimním listím. Kozenky cestu snášely docela dobře, akorát po těch pěti hodinách říkaly, že si myslely, že už budeme doma, tak jako obvykle. No, čekalo je dalších dvanáct. Při zastávkách jsem jim dávala vodu a občas je uplácela ovocem, a slibovala jim světlé zítřky. V devět večer jsme ještě zastavili u sushi v Evanstonu — my jsme si dali večeři a kozenky si konečně lehly. Ony nějak nepochopily, že si můžou v korbě odpočívat, pořád byly v pohotovosti a čučely z okýnek. Ani za tmy to nebylo lepší, to zase sledovaly světla ostatních aut. Doma jsme byli někdy kolem třetí ráno, vyšoupli jsme kozenky do chlívku a šli se vyspat.\nKozenky hledají, kde tady žijí další zvířata.\nTakže jsme jim pořídili jako společnice tři slípky.\nMysleli jsme, že absolováním tisícimílové cesty s kozenkami máme to nejhorší za sebou. To jsme se ovšem hluboce mýlili. Kozenkám se na prérii nelíbilo, mínily, že když tady nežijou žádná další hospodářská zvířata, tak je to fakt divný a že by bylo záhodno se podívat, KDE tady teda normální kozenky a koně žijí. Když jsem se zadkem staženým strachy honila kozenky po místní, velmi rušné okresce, bylo jasné, že takhle to dál nejde.\nTakže jsem pořídila kozenkám vodítka a holt chodí na pastvu na vodítku. A taky jsem usoudila, že potřebují nějakou společnost — celý život prožily ve stájích, kde byly další kozy, koně, slepice a spousta lidí, takže prázdná prérie je pro ně asi skutečně děsivá. Samozřejmě, že pořizovat honem honem další kozy nebo koně je nesmysl, ale slepice jsem posoudila jako schůdné. Sice jsem chtěla až na jaře postavit kurník a odchovat si slepice z kuřat — ale na to nebyl čas. Se slzou v oku jsem vzpomínala na Vanilku, a nadávala si, že jsme si slípku neadoptovali a nevzali s sebou. Ale nedalo se nic dělat, začala jsem shánět slepice místní.\nV listopadu žádná sláva — kdybych tu znala víc lidí, tak třeba bych našla někoho, kdo se chce zbavit staré nenesoucí slípky či dvou, ale obíhat místní farmy a dožadovat se slepic mi nepřišlo jako nejlepší cesta, jak se uvést v sousedství. Nakonec jsem našla na craigslistu chovatelku z Colorada, která prodávala čtyřměsíční slepice. Promluvila jsem s ní po telefonu a objednala si tři slípky. Byla velmi milá a profesionální, nijak nekomentovala, když jsem se svěřila, že slepice mají být psychologická podpora pro kozy.\nSlepičky jsme jely vybírat s Lisou cestou na její voltiž. Na místě jsme zjistili, že kromě slepic má chovatelka ještě kozy, takže jsme se vnutili na prohlídku kozích výběhů, kde jsem našla inspiraci na oplocení. Naše kozenky ze svého (obrovského) výběhu nacházejí únikové cesty rychleji, než je stíhám opravovat. Zavřené v chlívku je mít nechci — a tady jsme objevili drátěné pevné samonosné panely, které se dají jednoduše sestavit do ohrádky. Takže kromě slepiček naše kozenky získaly před chlívkem malý výběh, kde se můžou venčit a poskakovat a já se nemusím bát, kdy mi zase skončí na okresce. Výběh se dá poměrně jednoduše předělat či změnit (když se nemusí vypínat a natahovat dráty a zabudovávat kůly, které udrží takové tahy) — a i pro slepice je lepší mít menší přehledný výběh, než je honit po prérii.\nNejzvláštnější je Saša, vypadá jako dravec.\nNěkdo v zimě sype ptáčkům, ve Wyomingu krmíme bizony.\nNakonec jsme s Lisou vybraly tři slepice. Nejzvláštnější je Ameraucana — původem jihoamerická slepice, která vypadá trochu jako dravec — s minimalistickým hřebínkem a žlutýma očima má hlavu jestřába. K tomu má peří po stranách hlavy, takže vypadá, jako kdyby měla na uších sluchátka. A má snášet modrá vejce. Druhou slepici máme Black Australorp. Černé peří probleskující do zelenkava, a hnědé oči z ní dělají mírnou a úhlednou krasavici. Třetí slepici jsme nakonec vybrali "obyčejnou" kropenatou Barred Rock. Kropenatou jsme pojmenovali Pepper, černou Jet a Ameraucana je Saša, podle Saši z Comebacku — protože je taková ostýchavá. Saše ostýchavá povaha zůstala, a bohužel obzvláště Pepper se k ní nechová moc hezky. Takže se snažím Saše občas podstrkovat dobrůtky. Na druhou stranu jsem ji viděla, jak si fikaně stoupla na paletu, aby byla výš, a machrovala křídlama, až Pepper zahnala. Zase až tak úplný otloukánek taky asi není — a dokáže si najít žrádlo v tichosti někde stranou. Ameraucany nejsou moc "mazlivé", chytit Sašu je skutečně rodeo, ale jednou chycená ztichne a je v klidu. Pepper je... no prostě slepice, to se jinak říct nedá. Zmatená, hysterická, věčně pohoršeně kvokající. Nechá se chytit a v podstatě asi chce být středem pozornosti, ale udělá kolem toho scénu. Jet mi přijde z nich nejchytřejší a nejstatečnější — a taky nejklidnější a nejmazlivější.\nChlívek je rozdělený přepážkou s vrátky na dvě půlky. V jedné sídlí kozenky, druhá je moje stodola / kůlna / dílna s balíky sena a slámy, nářadím, sudama s krmivem a podobně. V téhle části mají slepice provizorní kurník, s dvířky ke kozám. Pro kozy je totiž slepičí žrádlo toxické, můžou po něm i umřít, takže je třeba, aby slepice měly co potřebují a kozy se jim na to nedostaly. Naopak slepice můžou žrát "všechno" a jen jim prospěje, když si zpestří jídelníček senem a kozím zrním. Jinak se zdá, že slepice pochopily, že tu jsou za účelem obveselení kozenek, a svou úlohu plní poměrně dobře. Rozhodně se kozenky docela usadily a uklidnily.\nObrněný vláček jede stádem těchto úctyhodně velkých krav.\nKrmení se odehrává z bezpečí vlaku.\nKromě přestavby chlívku jsme zvládli i koupit postele dětem. Jejich patnáct let staré, proleželé, jsme ani nestěhovali z Kalifornie — a tak v novém domě děti spaly jen na provizorních skládacích matracích. I absolvovali jsme kolečko po místních obchodech. Lisu zaujala "studená" matrace — prý je jí v noci horko a chtěla by studivou postel. Mně to hlava nebere, já chci mít v posteli teplo a útulno, ale zjevně není Lisa sama, když se takováhle vymyšlenost vyrábí a prodává. Háček byl ovšem v tom, že postel se vyrábí a prodává v Denveru, v Coloradu, což prodlužuje dodací lhůty na týdny a měsíce, protože covid (jestli nechápete, jakou má souvislost covid s přivezením dávno do zásoby vyrobené matrace ze sto mil vzdáleného skladu, tak si z toho nic nedělejte, my to nechápeme taky — ani s volským spřežením by to netrvalo déle než týden).\nTom si vybral postel obyčejnou, od místního dodavatele, a tak měl na čem spát hned v pondělí (obchody jsme objížděli v sobotu). Jeho postel se nám zalíbila natolik, že jsme za týden zakoupili další do hostovské ložnice. Ne, že by nám tolik záleželo na pohodlí hostů (kterých zase tolik nemíváme), ale hlavně proto, že hostovskou ložnici využíváme jako naši náhradní. Sid někdy chrápe, občas pracuje do noci a pak chodí spát pozdě, nebo když je někdo z nás nemocný, či potřebuje brzo ráno vstávat — tak je příjemnější se rozdělit. Po letech, kdy dělení spočívalo v tom, že jeden z nás byl odsouzen ke spaní v obýváku, kde hučela z kuchyně lednice a z pracovny akvária, je možnost zalézt si do NORMÁLNÍ postele a zavřít za sebou dveře neuvěřitelný luxus.\nNa Terry Ranch mají už pět kůzlat.\nNejvětší parní lokomotiva na světě — Big Boy.\nNavíc jsme skutečně čekali kamarády na naši první velkou návštěvu na Díkuvzdání. Sidův kalifornský kolega Petr přijel probrat pracovní i nepracovní záležitosti, a nějak ukecal i svou ženu a děti, že s ním absolvují dvoudenní jízdu přes třetinu kontinentu. Blanka je navíc těhotná, i usoudili jsme, že za statečnost s cestováním v tomhle stavu si postel taky zaslouží. Takže Lisa ještě stále svou slavnou coloradskou postel nedostala a my jsme z místního Bedder Sleep dostali již druhou postel — protože tento rodinný podnik je schopen bleskurychlé akce.\nByli jsme trochu nervózní, jak zvládneme ubytovat pět hostí, ale nový — velký — dům pojal hosty zcela bez problémů. Junioři obsadili suterén a zjevně se tam nějak porovnali. My, staří páprdové, jsme se rozmístili v horních ložnicích, přes den pak chlapi v pracovně a já s Blankou více méně v kuchyni a obýváku. Navíc jsme strávili většinu dne venku, neboť jsme návštěvu vzali na Terry Bison Ranch. Sami jsme byli zvědaví, jak funguje vláček za bizony, a tak jsme si zaplatili jízdu. Teď mimo sezónu jsme byli ve vláčku jen my, tudíž se jednalo o komorní akci. Plechový vlak vás skutečně zaveze doprostřed bizoního stáda, kde můžete tyhle obrovské krávy nejen vidět zblízka, ale i krmit. To vše z bezpečí vagónu — přestože stádo kolem vlaku je poměrně ochočené (respektive zvyklé na turistické krmení), upozorňovala nás průvodkyně, že pro věci upuštěné z okna nikdo mezi bizony nepůjde. Když vidíte zblízka hlavu s roztečí očí přes metr, tak vám dojde, že tenhle kolos fakt není žádný domácí mazlíček.\nSkalní masiv na Vedauwoo.\nUž jsem mnohokrát psala, že mám svátek Díkuvzdání ráda. Hlavně proto, že je to svátek rodinně a přátelsky setkávací, plkací, vařící — nezahlušený dary a velkými očekáváními. Prostě pohoda a teplo domova za zimních plískanic. Nedoufali jsme, že zrovna letos nám bude dopřáno slavit tak, jak bychom si představovali — a nakonec se podařilo. Večer jsme s kamarády společně zasedli k večeři obstarané a připravené společnými silami. Po deseti měsících strávených více méně v izolaci od ostatních příslušníků homo sapiens, to byla velmi vzpružující a občerstvující zkušenost - zase jsme si o trošku víc připadali jako lidi, a ne jen jak vězni v orwellovském absurdistánu.\nV pátek bohužel kamarádi už zase odjížděli, Tom a Sid je jeli vyprovodit až "na kopec", na Vedauwoo, mezi krásné skály a stromy v 2,6 km nad mořem. Lisa měla zaplacený extra trénink na voltiži, se slavnou a úspěšnou jezdkyní, který jsme nechtěly zmeškat, a tak jsme se v poledne rozjeli do všech stran.


Fabia RS práská do 180 koní | Týden.cz\nFabia RS práská do 180 koní\n21.05.2010 12:24 Původní zpráva\nPráskni do koní, zpívá se v jedné písničce, kterou by si mohla notovat novinka mladoboleslavské automobilky. Škoda Fabia RS práská hned do 180 koní, a to už je úctyhodný počet na malé auto. Však se také honosí titulem nejrychlejší sériová fabie.\nNěkdo se možná diví, proč zrovna malá fabia byla takhle naostřena. Ale vězte, že mezi námi jsou tací, v nichž dřímá třeba Schumacherův duch a občas si rádi s autem zařádí. S „normální" fabií to jde také, ale pořád to není ono. Navíc není stavěná na vyloženě sportovní výkony, takže požitek není dokonalý. Ale s Fabií RS? To už je umocněný zážitek.\nStačí trochu sešlápnout plyn a cítíte, jak motor krásně reaguje a nedočkavě se vrhá do silničního dobrodružství. Agregát je skutečně mistrovským dílem, uváděný objem 1.4 litru na první pohled nijak neoslní, ale když se k tomu přidá TSI, pak jsme někde jinde. Motor pracuje s přímým vstřikem paliva a dvojím přeplňováním. Kombinace kompresoru a turbodmychadla tak umožňuje harmonický nárůst výkonu motoru, který se následně projeví i v kabině vtlačením zad pasažérů do opěradel. Akcelerovat umí Fabia RS z nuly na stovku za 7,3 sekundy, ale uvnitř máte pocit, že to stihla za daleko kratší dobu.\nČTĚTE TAKÉ: Superb a yeti dostanou nové motory\nPřidat motoru na výkonu je jedna věc, druhou pak, aby podvozek dokázal všechnu sílu zkrotit. I tady se nemusí konstruktéři stydět, protože všechny úpravy, jimiž podvozek prošel, jsou jen k dobru věci. Přidaný systém XDS pak pomáhá řidiči zvládnout zdivočelé koně. Elektronicky přibrzdí při jízdě v zatáčce přední vnitřní kolo, což má za následek zvýšení točivého momentu na jeho vnějším protějšku. Potlačuje tak nedotáčivost, nutí vůz držet stopu a šetří řidičovu práci. Ten se nemusí tolik namáhat s volantem. Vyzkoušeli jsme a ač jsme to přesně neměřili, troufneme si tvrdit, že stejnou zatáčku projede Fabia RS minimálně o třicet procent rychleji oproti „normální" kolegyni. A to je skutečně střízlivý odhad. Řidičskou hantýrkou lze říci - v zatáčkách sedí jako přibitá.\nDaň za tyto jízdní vlastnosti je ve dvou věcech. Především podvozek je logicky naladěn poněkud tvrději, není tak komfortní. A tou druhou je pak spotřeba paliva. Kdo se chce pořádně povozit, ten musí počítat s tím, že těžko se bude pohybovat na proklamovaném průměru 6,2 l/100 km. Na druhou stranu - kdo chce jezdit vyloženě úsporně, ten asi po voze Škoda Fabia RS nesáhne.\nSedmistupňová automatická převodovka DSG dostála své pověsti, je prostě skvělá a dovede si poradit v každém momentu. Což je u rychlého vozu zvláště důležité. Snad jen někdy nepozná, že by bylo dobré dokončit rychle projížděnou zatáčku na zařazený stupeň a snaží se přeřadit výše, ale to lze eliminovat využitím pádla sekvenčního řazení u volantu.\nZatím jsme se zmiňovali pouze o „krátké" fabii, stejná tvrzení však platí i pro Fabii Combi RS. I s ní je svezení parádní a prodloužené centimetry délky vynikající jízdní vlastnosti nikterak neomezují ani negativně neovlivňují.\nJasně, pochybovači si ale dál říkají - auto pro zábavu. To však není úplná pravda, protože Fabia RS lze využít i ke každodenním ježdění a při klidné jízdě s citlivým používáním plynu se nikterak neliší od svým slabších kolegyň . A i ta průměrná spotřeba lze naplnit. Jenže pak přijde okamžik, kdy je třeba koně probudit - třeba při předjíždění - a hle, manévr je rychlý a jistý. Mnohdy to může pomoci z pořádně ošemetných situací!\nČTĚTE TAKÉ: Dva plusy škodovky na tuningovém srazu\nZmínku si zasluhují i změny, exteriéru, nový je přední nárazník, mřížka opatřená symbolem RS, vzadu poznáte „ereso" podle dvojité koncovky výfuku a nárazníku s difuzorem. Předělaný je také interiér, v němž dominují sportovní sedačky, které jsou na op+ěradlech opatřeny lodem RS. Tříramenný sportovní volant a pedály z ušlechtilé oceli jen podtrhují charakter novinky.\nVýrazný úspěch tohoto modelu na trhu může podtrhnout i rozumně zvolená cena, která začíná u Fabie RS pod půl milionem korun.\nmodel Škoda Fabia RS Škoda Fabia Combi RS\ndélka (mm) 4029 4276\nšířka (mm) 1642 1642\nvýška (mm) 1492 1494\nrozvor (mm) 2464 2464\nobjem (mm) 1390 1390\nvýkon (kW/k) 132/180 132/180\nmax. rychlost (km/h) 224 226\n0-100 km/h (s) 7,3 7,3\ntoč. moment (Nm) 250 250\nzav. prostor (l) 300 480\nspotřeba (l/100 km) 6,2 6,2\nzákl. cena (Kč) 499 900 514 900


Korálové útesy mají nového, hodně překvapivého nepřítele • Věda a vesmír / inStory.cz\nOhrožené korálové útesy by mohlo spasit masové vybíjení krys\n30. července 2018 12:15\t/ Shutterstock\nKorálové útesy mají podle vědců nového nepřítele, kterým jsou poněkud překvapivě krysy. S tímhle poněkud závěrem přišel vědecký tým, který zkoumal podmínky na Čagoských ostrovech.\nVoda kolem atolů bez krys je prý mnohem bohatší na živiny a je v ní větší rybí populace. Podle studie publikované v prestižním magazínu Nature draví hlodavci totiž na ostrovech likvidují ptáky. Jejich trus je přitom v oceánu významným zdrojem potravy. Ptáci totiž při hledání jídla nalétají až stovky kilometrů a zpátky do hnízd tak zanáší různorodé živiny. Krysy ale tenhle ekosystém ničí.\nPatrné je to právě na Čagoských ostrovech, které leží v Indickém oceánu jižně od Malediv. Souostroví je neobydlené a zvířata tam nejspíš zavlekly lodě, nebo připluly na kusech vraků. Některé atoly na Čagoských ostrovech ale zůstaly ušetřeny a právě to dalo vědcům možnost oba druhy ostrovů porovnat.\nVýzkumníci uvádí, že stopy ptačího trusu našli třeba na řasách a v mořských houbách, které na útesech rostou. Profesor Nick Graham z univerzity v Lancasteru zmiňuje i rozdíl mezi rybami. Ty, co žijí u ostrovů bez krys, jsou prý na svůj věk mnohem větší a je jich mnohem víc. Zajímá vás podmořský život? Podívejta se na monstra z hlubin, ze kterých běhá mráz po zádech.\nV korálových útesech žije třetina všech oceánských živočišných druhů. Podle profesora Grahama jde proto o ideální místo pro výzkum mořského života. Je tu ale i více hledisek - například ekonomické.\nÚtesy přitahují turisty a ekonomika na řadě ostrovů je na cestovatelích závislá. Množství turistů ale jejich ekosystém ničí také. Hlavním příkladem je plastový odpad, který se kolem atolů usazuje a postupně způsobuje smrt všech živočichů.


Nový Evropský úřad podpoří výzkum a inovace pro vývoj nových lékařských protiopatření | Dům zahraniční spolupráce\nNový Evropský úřad podpoří výzkum a inovace pro vývoj nových lékařských protiopatření\nV návaznosti na projev předsedkyně Evropské komise Ursuly von der Leyen o stavu Unie ze dne 15. září 2021 zřídila Evropská komise nový Evropský úřad pro připravenost a reakci na mimořádné události v oblasti zdraví (HERA), jehož úkolem je těmto situacím předcházet, odhalovat je a rychle na ně reagovat.\nHERA bude předvídat hrozby a potenciální mimořádné události v oblasti zdraví díky shromažďování informací zpravodajských služeb a budování nezbytných kapacit pro včasnou reakci. Mimo výše zmíněného bude HERA rovněž podporovat výzkum a inovace pro vývoj nových lékařských protiopatření, mimo jiné prostřednictvím celounijních sítí pro klinické hodnocení a platforem pro rychlé sdílení dat.\nČinnosti HERA bude alokováno 6 miliard EUR ze současného víceletého finančního rámce na období 2022–2027, z nichž část bude pocházet z Plánu na podporu oživení Evropy. K podpoře odolnosti systémů zdravotní péče přispějí rovněž další programy EU, jako je REACT-EU, Fond soudržnosti a program InvestEU v rámci EU a také Nástroj pro sousedství a rozvojovou a mezinárodní spolupráci (NDICI) mimo EU. Společně s výše uvedenými 6 miliardami eur tak celkové zdroje na podporu v příštím finančním období dosáhnou částky téměř 30 miliard eur.\nCo se týče organizační struktury, úřad HERA bude zařazen do vnitřní struktury Komise s termínem zahájení fungování od počátku roku 2022. Jeho fungování bude každoročně přezkoumáváno a upravováno až do roku 2025, kdy bude proveden komplexní přezkum.


Serverless Framework Počítačové Kurzy\nServerless Computing Školení\nLokální instruktorem vedené Serverless Framework školení České republice.\nServerless Framework Podkategorie\nServerless Framework Návrh Školení\nServerless je DevOps architektura, která umožňuje vytváření a implementaci vysoce skálovatelných podnikových aplikací bez poskytování jakéhokoli serveru. Kubernetes je platformou s otevřeným zdrojem pro výstavbu projektů založených na kontejnerech a v cloudu. Rámec bez serveru lze integrovat s Kubernetes, aby byla poskytnuta automatizovaná hostingová infrastruktura nezbytná pro spuštění implementací CaaS a FaaS.\nTento výcvik vedený instruktorem (online nebo on-site) je zaměřen na vývojáře a DevOps inženýry, kteří chtějí využít bezserverového přístupu k budování podnikových aplikací v Kubernetes.\nNastavit a nastavit Kubernetes systém, aby se začal rozvíjet s bezserverovou architekturou. Pochopte koncepty a principy, které jsou základními pro serverové prostředí. Používejte řetězce nástrojů nezbytné pro bezserverový vývoj a integrovejte je s Kubernetes složkami. Využijte své dovednosti v Python programovacím jazyce a aplikujte je k implementaci bezserverových systémů. Bezpečné podnikové aplikace, které jsou umístěny prostřednictvím bezserverového rámce na Kubernetes. Využijte moderní metody cloud computing při optimalizaci pracovních toků DevOps zpracování úkolů.\nThis instructor-led, live training in České republice (onsite or remote) is aimed at developers who wish to use Serverless Framework on AWS and other cloud platforms to create and deploy microservice applications.\nFn Project je open-source, bezserverová platforma, která může být spuštěna v jakémkoli cloudu nebo v domácím prostředí. Fn lze hostit na různých Docker podporovaných platformách, jako je Amazon Web Services (AWS), Microsoft Azure a Google Cloud.\nTento výcvik vedený instruktorem (online nebo on-site) je zaměřen na programátory a vývojáře, kteří chtějí používat Fn při vytváření bezserverových aplikací a služeb.\nNastavení Fn pro vytváření adresářů a funkcí. Vytvořte aplikace pomocí různých programovacích jazyků. Monitorování funkcí pro řešení problémů ve fázi vývoje a implementace.\nNadcházející Serverless Framework Školení\nServerless Framework Konzultace\nVíkendové Serverless Framework kurzy, Večerní Serverless Framework školení, Serverless Framework přijímač, Serverless Framework vedené školitelem, Víkendové Serverless Framework školení, Večerní Serverless Framework kurzy, Serverless Framework koučování, Serverless Framework lektor, Serverless Framework školitel, Serverless Framework počítačová školení, Serverless Framework počítačové kurzy , Serverless Framework kurzy, Serverless Framework školení, Serverless Framework on-site, Serverless Framework uzavřená školení, Serverless Framework individuální školení


Není co závidět [e-kniha] Barbara Demicková | Palmknihy.cz\nBarbara Demicková, Vladimír Pucek\nNení co závidět .epub .pdf .mobi\nCo když jsou noční můry vykreslené Georgem Orwellem v románu 1984 skutečné? Co kdybyste museli žít v zemi, kde by šlo naladit pouze jedinou vládní stanici? V zemi, kde by všechno bylo černobílé kromě rudých písmen propagandistických transparentů? V zemi, kde byste ve svém obývacím pokoji museli mít pověšený velký portrét prezidenta, abyste se mu na státní svátky mohli klanět? V zemi, kde by jiná než reprodukční sexualita byla zapovězena? V zemi, kde by špioni podobní Orwellově ideopolicii zkoumali na politických shromážděních vaši tvář, aby zjistili, jestli opravdu prožíváte to, co říkáte?\nKorejská lidově demokratická republika neboli Severní Korea je skutečná. Komunistický režim, který od roku 1945 ovládá severní polovinu Korejského poloostrova, je pravděpodobně nejhorší totalitní systém v moderních dějinách.\nNovinářka Barbara Demicková odhaluje v knize Není co závidět: Obyčejné životy v Severní Koreji nevídaná fakta o zemi a společnosti, o nichž toho zbytek světa mnoho neví. Sleduje osudy šestice lidí: tajně se scházejícího mladého páru, idealistické lékařky, malého bezdomovce, vzorné pracovnice továrny, která miluje Kim Ir-sena víc než svou rodinu, a její vzdorovité dcery.\nDemicková věnovala pečlivé rekonstrukci života v Čchongdžinu, městě zapovězeném cizincům, šest let. Jako zdroj informací jí sloužily rozhovory s uprchlíky, propašované fotografie a videonahrávky. Kniha popisuje chaos, který nastal po smrti Kim Ir-sena, suverénní nástup jeho syna Kim Čong-ila, zničující hladomor, v jehož důsledku zemřela odhadem desetina populace, i vlnu následných ilegálních útěků ze země.\nKritika přirovnala knihu Barbary Demickové k Hirošimě Johna Herseyho a k Cestě Cormaca McCarthyho. Není co závidět znamená přelom v pomyslné sbírce publikací na téma totalitarismus.\nISBN tištěné knihy: 978-80-766-2203-6