Ženy manažerky | KOSA NOSTRA zostra aneb NAŠE VĚC zostra ! Prostě Kosa zostra!\n← Poslanci se snaží prodloužit termín vyřízení majetkových vyrovnání s církvemi\nPojďme pomoci připravit volební kalkulačku k Eurovolbám -DOPLNĚNO →\nPosted on 28 března, 2014\tby vlkp\nV každé profesi jsou machři i lemplové, ve výrobě i v nevýrobním sektoru. Kopelman zapomněl na ženy nebo je nemá dostatečně nastudované. Nebo je to možná proto, že ženy se do manažerských funkcí těžko prosazují nebo proto, že v oblasti IT technologie je stále ještě žen málo.\nŽeny manažerky dokáží být spolehlivé, kvalifikačně na výši, dokáží být tmelem kolektivu i jejich klínem v obojím smyslu. Snadno podléhají všem ideologiím, pravidlům, módním trendům. Snaží se udržet se na svém místě nebo stoupat výše, protože ženám dá mnohem více práce se do manažerské pozice dostat a ještě těžší se tam potom udržet, pobírají většinou mnohem nižší odměnu za stejnou práci nežli muži, ale není to 100% pravidlem, jsou i rozumné firmy, které ženy nezneužívají. Ženy si všeobecně své práce více váží, především samoživitelky, které se z obavy o práci nechávají zotročovat a to na všech úrovních.\nŽeny manažerky dokáží být neuvěřitelně kruté, nevypočitatelné a nečitelné, především ďáblice v těle anděla. Jakmile vidím rozchechtanou navoněnou blondýnu všeho věku, zdrhám. Ač jsem sama žena, dávám přednost spolupráci s muži, protože i ten největší krypl je čitelný a jeho chování má logiku, třebaže zvrácenou, ale aspoň vím, na čem jsem. Příznačné pro ženské manažerky je žárlivost, nesnesou pod sebou nikoho chytřejšího, zkušenějšího jenom tehdy, když mohou jeho práci prezentovat jako svojí, protože to, co vykonali podřízení, je jejich zásluha, jejich vizitka správného řízení. Zajímavé je, že většinou nesnášejí nikoho hloupějšího jako manažerského kolegu – hloupějšími muži hluboce opovrhují a hloupějším ženám se posmívají. Samozřejmě skrytě, navenek to jsou skvělé herečky.\nU žen bych rozdělila manažerky na klasické :\nMÁMY – chůvy, pečovatelky, poddajné vlezdoprdelky neschopné vlastního rozhodnutí. Kolektiv či firmu řídí přesně jako svou rodinu, podřízení jsou jako jejich děti, nadřízení jako manželé a tcháni – popřípadě tchýně, mají rády pravidla, ale nejsou jejich otrokyněmi. Jsou kreativní interně, umí dobře organizovat, nadřízené poslouchají, chodí se s nimi radit a proto nemají odvahu jednat externě bez schválení nadřízeného, zásadně nic neriskují. Podřízení a spoluzaměstnanci k nim mají rodinný vztah, někdo je nesnáší, jiní je milují a spoléhají se na ně. Umí ocenit práci nadřízených i podřízených, nežárlí na chytřejší a zkušenější, ale diskutují s nimi nejenom po pracovní stránce, často se spolupracovníky probírají vaření, hlídání dětí a jiné soukromé záležitosti. Jsou to dobré drbny, pro někoho nepříjemné, pro jiného dobrý zdroj informací, neboť tyto ženy mívají velice dobrý přehled o lidech, jejich znalostech a schopnostech. Bohužel, tyto ženy nejvíce podléhají primitivním ideologiím.\nMILENKY – dovedou své znalostní i manažerské nedostatky vyvážit koketností a sexismem, hrou na kamarádství a pochopení, nadřízení a majitelé firem jim nedokáží odolat ani za cenu likvidace vlastní firmy nebo rodiny, milenka jim dává křídla a bere rozum. Znám poměrně hodně firem, které dokázaly milenky zlikvidovat. Nemusí být nutně v postavení manažerky, stačí pozice asistentky, ze které přes majitele či vrcholového manažera firmu tak jako tak řídí.\nNejznámějším posledním případem jsou Nečasovi. Je zajímavé, že firma, která rozlišuje sekretářku od asistentky, rozlišuje také její postavení ve firmě a náplň práce. Milenky jsou pro každou firmu neštěstí, umí se vlísat ostatním zaměstnancům, aby jim pak s radostí podrazily nohy a měly z toho úžasnou legraci, donášejí každou pitominu a umí z komára udělat velblouda. Umí však zpracovat obchodní partnery a vyžehlit průšvihy majitelů a vrcholových manažerů, proto jsou oblíbené ve firmách, kde už to moc neklape. Podle rozverné asistentky či ředitelky zeměkoule se dá taková firma poznat.\nDOZORKYNĚ – nejhorší, které prosazují, že veškeré své utrpení z mládí musí přenášet na mládí současné, někdy je přirovnávám k africkým ženám provádějícím ženské obřízky, jejich věta „My jsme taky musely!“ je základem mezigeneračního vztahu. Jsou to ženy, které potřebují a vyžadují absolutní pořádek a organizační řád na pracovišti, protože nemají schopnost orientace a okamžitého rozhodování, ale za to většinou mají dokonalé znalosti a přehled, což urychluje pracovní proces a eliminuje ztráty. Všeobecně to jsou buzerantky, jejichž nejčastější větou je „To se musí!“, vymýšlejí neuvěřitelné hovadiny a trestají jejich nedodržování, plní rozkazy a úkoly majitelů či vyšších nadřízených, popřípadě jako majitelky firmy sami takové úkoly vymýšlejí, a umí si jejich plnění vynutit od podřízených, jsou spolehlivé, dokud nezačnou mít osobní problémy, pak jim cvakne v hlavě a problém je neřešitelný. Jejich hovadiny typu rozmístění pracovních pomůcek na stole jim brání v nadhledu a často jim unikají ty nejdůležitější věci pro firmu. Přesto je manažeři a majitelé firem mají rádi , věří jim a spoléhají se na ně, protože jsou schopné za ně vyřídit spoustu nepříjemných věcí a především jsou schopné dozoru nad ostatními zaměstnanci a spolehlivého donášení.\nDozorkyně často bývají rodinnými příslušnicemi majitele či majitelů firmy, politiků a kmotrů.\nBOJOVNICE – idealistky – herečky – praktičky – akademičky, řekl by Kopelman, jsou všechno dohromady a ani v jednom dokonalé, jsou velice asertivní a kreativní. Neporazí je žádný nezdar, většinou podléhají idealismům správné životosprávy, chodí na kosmetiku, aerobik a plastické operace. Jejich krédem je trvalý optimismus, za svým cílem jdou neúnavně a přes mrtvoly. Jsou schopné své podřízené terorizovat nesplnitelnými úkoly, připomínají mi Popelčinu macechu, při svém odchodu z pracoviště rozdávají úkoly, aby se zaměstnanci nenudili. Zažila jsem jednu takovou ředitelku osobně, vždycky jsem čekala, kdy nám nasype na podlahu hrách a čočku, abychom to přebrali, než se vrátí z banky. Za všechny jejich neúspěchy mohou podřízení. Často mění své rozhodnutí, protože vždycky před dokončením práce najdou jiné a lepší řešení. Řemeslníci jsou z nich zoufalí, nejenom, že musí neustále něco předělávat, ale ještě jim ředitelka radí, jak mají dělat řemeslo, přestože sama o něm neví absolutně nic. Když bojovnice poručí, že budou zákazníkům létat pečené holuby do úst, očekává splnění úkolu, jinak vyhazuje z pracovního poměru a hledá náhradu. U bojovnice se zaměstnanci neustále střídají a vydrží pouze ti, kteří ovládají psychologii krku, která kroutí hlavou.\nKARIÉRISTKY – přiznávám se, že je mám nejraději. Jsou to ženy, které se vzdaly výchovy dětí, třebaže je některé mají , ale pečují o ně manželé a prarodiče nebo chůvy. Je pravda, že s\nmatkami ani otci si moc nerozumí. Za to většinou perfektně rozumí své práci, jsou jí oddané, umí řešit problémy, jsou psychicky svobodné a odolné. Rovnoprávnost s muži neřeší, prostě rovnoprávné jsou. Mají vysoké požadavky na čas trávený na pracovišti, což dělá problém právě rodičům malých dětí, ale umí se během pracovního procesu odvázat a odpočívat a totéž umí pochopit u podřízených, pokud se to nepřehání a nenarušuje to pracovní výsledky. Rodinné záležitosti jsou potřeba s nimi prodiskutovat a najít řešení, takovému přístupu se nebrání, většinou rodiči ustoupí právě proto, že rodinným záležitostem nerozumí. Pokud rodina nezasahuje do plnění úkolů a podřízený se umí se svou rodičovskou úlohou vypořádat, jsou v pohodě. Jako samoživitelka dvou dětí jsem uměla taková řešení najít a nikdy jsem neměla s kariéristkou žádné problémy. Společnost se na ně dívá skrz prsty, protože porušují konzervativní pravidla o poníženosti žen, ale ony si ty správné vrány umí najít a na nějaké veřejné mínění kašlou. Obdivuji jejich vytrvalost, praktičnost i to, co jsou schopné všechno obětovat pro firmu i pro druhé. Většina kariéristek jsou ženy s duchem muže, nikoliv mužatky, aby si to někdo nespletl, i když také pár mužatek znám.\nTohle moje hodnocení žen se týká žen v manažerských funkcích a je jedno, zda ve výrobním nebo nevýrobním sektoru. Ženy na pozici běžných zaměstnankyň jsou úplně jiná kategorie, úplně jinak bych je dělila a klasifikovala.\nV personální oblasti nadělal největší bordel Topolánek se svou partou, když před znalosti a zkušenosti postavil mládí, krásu, kreativitu a asertivitu. Za Topolánka došlo ke generačnímu myšlenkovému střetu, kdy se na jednu stranu začalo tvrdit, že lidé mohou pracovat do 70 – 80 let, a na druhou stranu se začali diskriminovat lidé nad 50 let, personalisté je považovali za příliš staré, zkostnatělé, nemocné, protivné se socialistickými návyky, nekreativní a neasertivní. Právě v této době se začala rozmáhat Kopelmanova skupina herců.\nProblém Topolánkovy doby byl v tom, že se mnozí podnikatelé zbláznili do představy bohů, řečtí a římští bohové nás pronásledovali na každém mediálním a reklamním kroku, každý musel být krásný, mladý, ztepilý, plodný, každý musel mít mladou atraktivní milenku nebo alespoň sekretářku, kdejaký osmdesátiletý umělec se chlubil svojí plodností. Na to dojel Paroubek a celá ČSSD, když propadl filosofii Topolánka a začal se po něm opičit. Dodnes mu to vyčítám, že se jako sociální demokrat nepostavil za konzervativní rodinu a neposlal Topolánka do patřičných mezí, protože svoboda spočívá ve svobodném rozhodování každého jednotlivce a nikoliv v diktátu vyvolených, který vyvolal diskriminaci lidí nad 50 let a diskriminaci rodičovskou.\nObě diskriminace prohloubil Kalousek s Drábkem a potácíme se v tom dodnes. Je pozoruhodné, že obě pravicové strany – ODS + TOP09, které nejvíce vykřikují o svobodě, právě svobodu nejvíce potírají a likvidují. Jejich pojetí svobodné personalistiky nabouralo pracovně – právní vztahy natolik, že je už nikdo nedokáže vrátit do zajetých kolejí a je nutné hledat nové cesty. Dnes je neuvěřitelně těžké najít firmu, ve které by mohl občan s chutí pracovat, ve které by mohl delší dobu vydržet. Stejně tak je neuvěřitelně těžké najít vhodného zaměstnance, kvalifikovaného podle specifické potřeby firmy, zkušeného nebo alespoň ochotného získávat zkušenosti, schopného kolektivní i samostatné práce. Ale tato\nproblematika by vydala na celý další článek a bylo by vhodnější, aby ho napsali majitelé firem, alespoň těch menších, nebo manažeři.\nČlánek se neopírá o psychologii, protože jsem se jí nikdy nezabývala. Pokud najdete gramatické či jiné chyby, předem se omlouvám, píši tento článek narychlo mezi daňovými\nPříspěvek byl publikován v rubrice Věřina cesta se štítky manažerky, personální politika firem. Můžete si uložit jeho odkaz mezi své oblíbené záložky.\n140 reakcí na Ženy manažerky\n28 března, 2014 (0.38)\nvelmi smutné čtení. takže vlastně ženy-manažerky jsou všechno krávy a není na výběr nic normálního, tím méně dobrého. že to píše žena o ženách, to cosi vypovídá, sám mám se ženami na vedoucích funkcích podstatně lepší zkušenosti, zejména jako zaměstnavatel.\npak jsem poněkud nepochopil, jak nějaký politik může ovlivnit personalistiku soukromých zaměstnavatelů, jen protože ho nemáte ráda. ale to je asi obecná obsese, někdo vidí kalouska za čímkoliv co se mu nelíbí – poněkud to ale dehonestuje předchozí text. moji personalistiku teda drábek neovlivnil a paroubek nerozbláznil, možná i proto jsme tady furt.\n28 března, 2014 (9.22)\nTo není pravda, uvedla jsem klady i zápory i to, že každý si vybere podle svého gusta a podle svých potřeb. Vy jste si také vybral to, co vám na ženách vyhovovalo a to negativní jste přehlížel, protože vám to nevadilo. To je nejčastější způsob. spolupráce.\nJak může politik ovlivnit personalistiku ? Přes své osobní obchodní styky, přes svou politickou stranu, tím, že se po něm kdekdo opičí, protože mu závidí.\n28 března, 2014 (15.40)\nJá jsem se paní Říhová setkala s problémy už koncem 80 let. Chtěla jsem jít do práce v roce 1987, syn měl rok a tchán s tchýni už byli na důchodě, mohli se mu věnovat. Tvrdě jsem narazila, že budu furt doma, že dítě je příliš malé a pindy ryndy….Tehdy už to začalo, už tehdy byla matka obtížný hmyz a po revoluci se to jen utvrdilo.\n28 března, 2014 (17.23)\nMě jako samoživitelku dvou dětí vždycky fascinovala věta, že chlap musí mít vyšší plat, protože živí rodinu. A ještě víc valím oči, když tu větu slyším i dnes, kdy je samoživitelka každá druhá matka, ale to vůbec nikoho nezajímá.\n28 března, 2014 (1.00)\nJakkoli prakticky vždy souhlasím s autorčiny diskusními příspěvky, nyní jsem na rozpacích.\nTeď budu vypadat jako brouk Pytlík.\nPracoval jsem v hodně pozicích.\nOd těch na nejvyšším vrcholu, po běžné referentské.Mám tedy pohled zespoda i sezhora.Rozlišovat na muže a ženy, hovořit o diskriminaci žen mi s prominutím připomíná romskou problematiku.\nJá se většinou setkal s tím, že ti OPRAVDU SCHOPNÍ se prosadili (ano někdy výjimka potvrzovala pravidlo…).\nNikdo mě nemůže podezírat se sympatiemi k Topolánkovi, resp. pravici.\nNicméně, domnívám se, že „kult mládí a krásy“ sem zavlekly zahraniční firmy (paradoxně, protože podle mého zrovna na Západě tento „kult“ až tak nefunguje).\nSám jsem se stal „obětí“, když jsem nebyl jako vrcholový manažer ochoten akceptovat „know-how“ nových majitelů.Což se u mladých (přiznejme nezatížených) většinou nestává.\nNásledně jsem sháněl práci (lovci mozků mě nějak minuli :-)) a setkal jsem se s dalším fenoménem.\nPrvní kolo výběru jsem absolvoval u „mladé, krásné“ personální manažerky (jediná znalost, kterou dotyčná měla, byla jazyková, zřejmě z předchozí praxe au pair). „Ošacovala“ mě jako „strejdu“ a můžete hádat jednou, jak to dopadlo….:-)\nNicméně musím objektivně přiznat, že jazykový náskok mladí bezesporu mají.\nDále chci říct, že ty naše slavné zkušenosti jsou nám často na obtíž\nTakže můj závěr je optimistický. Většinou jsem se setkal (a mnohokrát jsem měl možnost to podpořit) s tím,\nže zodpovědná, kvalifikovaná (a tím dobře placená) místa zastávají schopní lidé.\nCo se týče mé maličkosti, má pracovní kariéra se nachýlila ke konci v řekněme střední pracovní pozici, když jak jsem psal, jsem se několikrát vyšplhal až úplně nahoru a poznal i to dno.\n28 března, 2014 (6.44)\nAsi s Bobem souhlas až na …Nicméně, domnívám se, že “kult mládí a krásy” sem zavlekly zahraniční firmy …Naopak. První představitelé západních firem (se kterými jsem se setkal) byli starší padesáti let a myšlením konzervativci. Stranili ověřeným hodnotám a dobrým zvykům více než právním kličkám.\nPojem kreativní (rozuměj mladý), flexibilní kolektiv, podle mého, byl produktem IT kultury, která slibovala nesplnitelné. Ani s tou jazykovou vybaveností mladých si nejsem zcela jist. ale to už je off topic. Ženy ve vedoucích pozicích mě nikdy nevadily,Ten lehký odér erotického napětí spíše zlidšťoval atmosféru a i teď si říkám, že Věru Říhovou – tenkrát jsme říkali Pytlákovou – bych docela rád poznal.\n28 března, 2014 (8.33)\nKdyž mi prozradíte, kdy to bylo tenkrát, tak možná zjistíme, že se známe.\n28 března, 2014 (9.01)\n1994 – ale neznáme. Neberte to vážně – je mi 75. To víte – vzrušená fantazie. Moje žena říkala dcerce naprosto správně: „Co bys chtěla Danuško? Vždyť jsou to jenom chlapi!“\n28 března, 2014 (2.06)\nPřemýšlela jsem, jestli znám nějakou ženskou v manažerské pozici, která by mi aspoň trochu připomínala některý typ, popsaný autorkou. Neznám.\nAle to nic neznamená. Nemohu tím dokázat, že takové hloupé megery neexistují.\nCo se týče teorie, že preferování mladých a krásných blondýn před staršími a zkušenějšími sem zavlekl Mirek Topolánek a Jiří Paroubek se po něm opičil, na chvilku jsem podlehla pocitu nejistoty, jestli to nejsem já, co si to pamatuje špatně. Přiznám, že jsem šla gůglit.\nTakže teď mohu konstatovat, že jestli se tou v článku zmíněnou adorací mládí a ničením konzervativních rodinných hodnot míní výměna manželek, není úplně jasné, kdo koho napodobil. Paroubek se rozvedl a následně oženil s mladším modelem v roce 2007, Topolánek až o tři roky později, ale jakési techtle s poslankyní Talmanovou tam údajně byly už dávno předtím. Není tedy vyloučeno, že to Paroubkovi mohli potměšilí zpravodajové nahlásit ještě v době, kdy byl vzorný manžel paní Zuzany, a rozvrátit tak nejdřív jeho mysl a pak i rodinu.\nStejně mi ale není jasné, jak se to mohlo projevit v personální praxi našich firem. Ale to taky nic neznamená. Firmu, jaké popisuje paní Říhová, neznám ze své praxe ani jednu. Naštěstí.\n28 března, 2014 (14.01)\nTak nevím: buď s googlem teprve začínáte, nebo Vám paměť opravdu vypadává anebo zkoušíte hrubě manipulovat, pokud tedy dítě náhodou nepovažujete za „jakési pouhé techtle mechtle“. Nicolas Topolánek, syn Mirka Topolánka a Lucie Talmanové, se narodil v červenci 2007. V lednu 2007 Topolánek přiznal, že s Talmanovou bydlí. Paroubek byl tedy sotva závislý na „potměšilých zpravodajích“, neb o vztahu T+T si vrabci cvrlikali cca od srpna 2006 a lednu 2007 ji hlásily nejen deníky, které se otevřeně nazývají bulvárními, ale i ty, které se tak oficálně nenazývají.\nO Paroubkovi s Kováčovou se veřejnost dověděla v červenci 2007. V zemi, kde „se všechno rozkecá“, je na 99% zřejmé, že dřív ukouzly nohy Topolánkovi, to zbylé procento je maximálně na plichtu.\nVelmi dobře si pamatuju, že by Paroubek v té době mohl za povodně i za Tunguzský meteorit, ale v této kauze žumpalisti se skřípajícími zuby víceméně mlčeli. Topolánek byl ještě příliš čerstvý.\n28 března, 2014 (16.08)\nPokud se malý Nicolas narodil v červenci 2007 a on se tak narodil, musel mít „Chlap s gulama“ ty techtle mechtle mít už o 9 měsíců před tím 😀 Ať počítám jak počítám, bylo to už koncem roku 2006…. 😀 😀\n28 března, 2014 (16.09)\nTo mělo být reakci na Třešni…\n28 března, 2014 (16.21)\nDobře, dostali jste mne. 🙂\nChudák Paroubek. Tak mocnému impulsu asi opravdu nedokázal vzdorovat.\n28 března, 2014 (6.36)\nTrochu tápu nad typologií manažerek. Většinou s epoužívá klasické dělení na typy Analytik, Pragmatik, Extrovert a Sociabil a jisté vztahy mezi nimi. Lidé jsou různí, ale setkal jsem se u některých žen s jednou odlišností od mužů.\nZatímco muži jsou obvykle ochotni se přes konflikty v pracovní oblasti přenést a nepřenášet je do budoucna, ženy jsou na tom hůře. Mnoho z nich pracovní konflikty bere velmi osobně. A čistě ženské kolektivy si buď najdou vnějšího nepřítele, nebo se pomlouvají mezi sebou navzájem.\n28 března, 2014 (9.17)\nBerte tuhle typologii s humorem, rozhodně to není žádný vědecký názor.\n28 března, 2014 (20.27)\nTaké to tak beru. 🙂\n28 března, 2014 (16.16)\nTo je sice pravda, ale v mužských kolektivem je silnější rivalita, zažila jsem i rvačky, aktéři sice byli vyhozeni, ale tohle v ženském kolektivu nebylo..A že jsem těch kolektivů zažila. V současném převážně mužském kolektivu v Hyundai se mi pracuje zatím nejhůře, možná, že je to způsobeno současným tlakem českého manažmentu, žen už je tam minimum, většina nevydržela a odešla…..Podrazáctví, konflikty jsou na denním pořádku.\n28 března, 2014 (20.29)\nNejsilnější rivalita a podrazáctví jsou tam, kde se lidé bojí o práci. Kdysi se říkalo, že dělníci nemají co ztratit, leda své okovy. Asi to heslo zase začíná být aktuální.\nA ženy se možná neperou, ale velmi si ubližují psychicky a o to více pomlouvají.\n28 března, 2014 (6.57)\nPřidám postřeh mého táty, kterého tímto zdravím.\nKdyž on chodil do práce převíjet elektrické motory, plnily se normy. Všichni plnili přesně. Pokud se mezi nimi našel nějaký mladý aktivista, který měl hbité ruce a chtěl si přivydělat na prémiích tím, že by plnil na 150%, tak ho ostatní pěkně umravnili, případně mu dali i pár facek a každý velmi rychle pochopil, že mužský kolektiv pracuje tak, aby měli všichni stejně a aby se v práci neudřeli.\nMoje maminka dělala šičku. Tam byly také normy. Vždycky se v dílně našla nějaká aktivistka, která kvůli stovce na prémiích naprosto rozdělala celou normu. Moje maminka vlastně nikdy nesplnila. Vždycky, když už téměř stíhala, norma se zvedla, protože když to zvládne jedna, zvládnou to všechny ne? Zatímco táta se vrátil domů vysmátý, nabitý energií, máma se vracela s prošitými prsty vynervovaná od mistrových, které jí dávaly sežrat její pomalost.\nJe zajímavé, že doma ženy kooperují, jsou ty, které dávají důraz na komunikaci, apod, apod, tak v práci jsou ty nejtvrdší individualistky.\n28 března, 2014 (8.53)\nNikdy jsem nezažila boj o normy, tak nemohu přispět názorem na vztahy v tak specifickém prostředí.\nCo se týče čistě ženského osazenstva, mám ty nejpříjemnější zážitky. Neslo se to tam v duchu zásady obrnit se společně proti strázním vnějšího světa. Život je na ženské pes, tak proč si přidělávat nepříjemnosti tam, kde je možné se tomu vyhnout.\nTřeba to byla jen taková vychlípenina prostoročasu, zázrak, který se jindy a jinde neopakuje, přirozenou autoritou šéfky počínaje a vzájemným pochopením v těch podstatných dimenzích konče.\n28 března, 2014 (9.15)\nTaké jsem pracovala ve skvělém ženském kolektivu, ale také jsem pracovala v ženském kolektivu plném zášti, podrazů, žárlivosti, donášení a podlézání. Když se v ženském kolektivu najde bestie, která strhne ostatní nebo které se ostatní bojí, jste oběma nohama v pekle.\n28 března, 2014 (11.02)\nPřesně tak. Krysí závod v korporátním ženském kolektivu, to je moje představa pekla na zemi. Naštěstí jsem to vždy zažil jen jako externista – freelancer. Brrr.\n28 března, 2014 (16.25)\nTo je pravda, vždy se našla slepice, která prostě musela zanášet. Nepomohly domluvy, nepomohlo vyhrožování, vždy to nějaká káča udělala a vždy to byla pipina, co se chtěla ukázat, ale před kým? To dodnes nechápu a vždy ta osoba, pak začala kvočet, že nemůže a odešla…\n28 března, 2014 (7.07)\nV blogu o zenach manazerkach je 5x zminen Topolanek(!) Patrne je to tez zena manazerka 🙂\nPS Necele ctyri roky vlady staci politikovi, aby mel svou „dobu“? To se tech „dob“ po lisotpadu 1989 vystridalo uz hodne …\n28 března, 2014 (7.41)\nBeru na vědomí, že článek vás podnítil k tomu, abyste osvědčil svou schopnost počítat…\nJen dodávám, že je ale úplně o něčem jiném 🙂\n28 března, 2014 (8.20)\nAno, a proto me zarazila fascinace Topolankem.\nOk, mozna jsem prilis nabrouseny z Vasich poslednich blogu. Neni duvod byt tak moc prisny na ostatni autory.\n28 března, 2014 (8.32)\nTak, tak scallope.\n28 března, 2014 (9.08)\nNa to Vám ráda odpovím. V době nástupu Topolánka do funkce jsem pracovala ve vrcholovém menežmentu jako výrobní ekonomka v textilní továrně. Tu pak vytunelovanou zavřeli, takže jsem si začala hledat práci. A najednou jsem se dostala do personální eufórie kultu mládí a krásy, která tady před tím nebyla. Práci jsem našla, ale ke konci Topolánkova funkčního období naše firma zkrachovala a já jsem marně hledala práci rok a půl. O svém hledání jsem napsala celý seriál do BL ve spolupráci s dalšími lidmi, nazvala jsem je průzkumným týmem. Seriál si můžete na BL najít. Prošla jsem celkem 138 konkurzy, měla jsem kvalifikaci a praxi mzdové a daňové účetní, výrobní ekonomky a obchodního zástupce. Nebyla jsem vybíravá a během této doby jsem měla několik sezonních brigád. Z 80% (mám to doma všechno v Excelu) jsem narážela na mladý kolektiv a mě bylo přes padesát. To byl základní problém. Rozeslala jsem za tu dobu 362 životopisů a to jsem po půl roce přestala uvádět svůj věk a praxi jsem zkrátila na porevoluční období, což mi poradili na úřadu práce, že věk není povinný a praxi mohu uvádět jenom tu, která se vztahuje na hledanou práci. Nakonec jsem našla práci u firmy, která pobírala dotace na zaměstnance starší padesáti let, ale brala je jenom na rok, po dobu té dotace.\nFascinace Topolánkem nebyla moje, byla to spíše záležitost společností přijatého kultu jeho způsobu života. Já jsem to ve svých článcích nazvala velkým mejdanem a na počátku krize jsem psala, že mejdan skončil. Bohužel v personální oblasti nadělal tento kult pěkný binec, mnoho zaměstnanců starších padesáti let přišlo o práci a jejich místa zaujali mladí lidé s jinou pracovní mentalitou, jinými znalostmi a zkušenostmi, pokud vůbec nějaké měli. Střední generace pak pracovní nápor táhla na svých bedrech. V době nástupu krize podnikatelé vystřízlivěli z tohoto „mejdanu“ a začali starší lidi zase nabírat, protože potřebovali jejich znalosti a zkušenosti.\n28 března, 2014 (10.21)\nJestli to nebude tím, že v době nástupu Topolánka a jeho party začala ta nejvulgárnější doba v celém veřejném prostoru. Okolo roků 2005- 2006 stouplo vulgární manipulantství v mediích na nesneitelnou úroveň, sám Topolánek byl nositelem vulgární agresivity a dotáhl to na úroveň , do té doby nevídanou. V politice i ve veřejném projevu. To je ten určující mezník.\n28 března, 2014 (11.25)\nJste skvělá, paní Věro Říhová !\nJednak báječný článek, jednak jako vždy výborné komentáře.\nCoby freelancer jsem nedávno – předminulý rok – podlehl tlaku okolí a rozhodl se hledat odpovídající práci. Byla to epopej, mohl bych o tom napsat legrační knížku, možná na to skutečně někdy dojde.\nPředstavte si mě, coby 47-letého inženýra, jak se zpovídá 20+ leté kikině, jejíž jediná relevantní kvalifikace je několik let utírání zadků anglických dětí. A samozřejmě nějaká rychloškola typu UJAK nebo Plzeň nebo HK nebo Olomouc … , všechno víceméně stejné. Olbřímí sebevědomí a ten správný multi-kulti-genderově-eko-fašo program v hlavičce.\nOhromná legrace. Na rozdíl od Vaší peripetie jsem na tom nebyl závislý – dělal jsem to víceméně z hecu a bral jsem to jako zábavu, i když to někdy bylo velice tristní.\nKapitolou samo o sobě jsou třeba ty pseudo-psychologické metody. To na mě dělá dojem, že nějaký magor nastudoval asi prvních 50 stránek z „Idiots Guide to Personal Management and Psychology“ nebo z něčeho takového a jal se to nadšeně aplikovat.\nTakový pokud na lidech.\nObčas jsem si připadal, že omylem vystupuji v nějakém novém díle Monty Python nebo Red Dwarf.\nNebo byl na relativně pitomé místo za málo peněz (za tu práci) konkurs málem jak na kosmonauta.\nProstě velmi zábavné.\nBýt na tom závislý, nevím co bych dělal. Asi bych to musel nějak překousnout, co jiného.\n28 března, 2014 (11.37)\nhm. už vidim toho podnikatele, jak si říká – hle, topolánek si narazil mladou kurvu, tak to já si svou firmu taky tak skurvím …. ne, pani říhová, tahle zkratka se vám opravdu nepovedla.\nshodou okolností jsme zrovna někdy v roce 2004 hledali vedoucí účetní, a já jsem tam prosazoval pani které bylo přes padesát. kolegové společníci mlsně koukali po o generaci mladších prsaticích, a říkali že padesátka je už stará (jim bylo tenkrát těsně přes 40). na můj argument, že padesátnice má před sebou ještě asi tak 20 roků kariéry, zatímco ty pěknice do pěti let buď zabřeznou, a nebo půjdou za kariérou, ale na konzistentní práci je neužije, protože který-že mlamoj vydržel ve firmě aspoň deset roků – jim spadla čelist. vůbec je nenapadlo, že tehdejší padesátník půjde do důchodu někdy kolem sedumdesáti, a že opravdu má před sebou delší kariéru, než oni měli v úmyslu pracovat.\nupřímně řečeno, znalosti a zkušenosti té paní byly spíše na škodu. většinu svého produktivního života pracovala se systémy a zákony, které byly v roce 2004 k ničemu. byla často nemocná, ale stát vám kvůli tomu nepočká. blbě viděla a s počítačem se nikdy neskamarádila. no ale je tam dodnes a stále. je svědomitá, vzdělatelná, loyaální, neusilovala o šéfovu postel ani karierní vzestup, nevymýšlela píčoviny ani podrazy, nebylo jí zatěžko dojet na poštu ani uvařit kafe. vedle řemesel a majitelů je tam dnes nejdéle sloužící zaměstnanec. ovšem najít si v tom kalouska může leda chorý mozek.\n28 března, 2014 (11.51)\nJezevče, velmi podobná zkušenost.\nZ obou stran, jak z mé coby zaměstnavatele, tak ze strany zaměstnanců.\n28 března, 2014 (12.14)\nPouceni pro nas: I fanoušek Topolanka a Kalouska jako zde Vy se muze neinspirovat jejich zálibou v peknicich a v malych domu a docenit padesatilete pocitacove zaostale lec loajalni damy, protože jsou skutecnym prinosem pro firmu. Vida. Takovou pestrost by jeden necekal :). I v tom je prinos textu autorky – otevira nam levicakum oci a polidstuje nam zdejsi (nektere) pravičáky.\n28 března, 2014 (16.37)\nTaky jsem zažila pohovor s dvacetiletou osobou na prrsonálním oddělení. Ptala se mě, jestli nechci jít pracovat na kvalitu. Zkušenosti mám z elektronického průmyslu, jenže nikoliv v automobilovém průmyslu, tak jsem se děvuchy optala, co ta práce obnáší…Po dlouhém mlčení odpověděla, že auto je velké 🙂 No asi usoudila, že ničemu nerozumím a na kvalitu šel mladý synek.\nNakonec jsem vzala práci i na lince, protože jsem ji nutně potřebovala.\n28 března, 2014 (17.48)\ninu, ono, pane přírodovědec, nejlíp by vám levičákům otevřelo oči, kdybyste se naučili číst. protože jestli jsem tady napsal míň než padesátkrát, že topolánka ani kalouska jsem nikdy nevolil a nemám je rád – a přesto je někdo překvapen, že „fanoušek“ těchto dvou si myslí cosi, aniž by dokázal pochopit, že to je třeba i proto, že tím fanouškem není a nikdy nebyl.\n28 března, 2014 (18.05)\nTak alespoň jezevče přiznejte, že žerete děti nebo tak něco. Co se dá od konzervativního pravičáka na většinově do leva hozeném diskusním blogu tak nějak očekávat.\nKdyž už tedy nemilujete až za hrob barela nebo topola i s dalíkem.\n28 března, 2014 (20.33)\nJezevče (v 11:37) …pěknice zabřeznou…\nTak tohle vyjadřování je opravdu výmluvné.\n28 března, 2014 (20.41)\nAž se dnešní pravičáci umoudří, možná s překvapením zjistí, že názory některých levicověji orientovaných nejsou až tak levicové. Je to jen reakce na bezbřehou sprostotu čelných představitelů pravice. Kdo znich že by měl být tou ikonou pravicové politiky? V. Klaus, M. Topolánek (s M. Dalíkem), M. Kalousek nebo nejnověji K. Schwarzenberg? Obzvláště poslední pán je zcela prázdný produkt mediálního humbuku a marketingové kultury. Považuji jej na úrovni hospodského strýce ze 4. cenové v Čimelicích, a soudím tak podle jeho výroků obsahu, ne formy. Tak kde je ten pravicový vzor vyznávající hodnoty tvrdé práce, poctivosti v jendání a pevného slova politika? Dokud se neobjeví, smiřte se s tím, že mnoho lidí dá raději přednost levici, i když levice také zářnými osobnostmi neoplývá. pořád to ale není taková bída jako na pravé části.\n28 března, 2014 (8.55)\nTak trochu jsem si pojednání přečetla s rozpaky. Typologií osobnosti se zabývali lékaři, psychologové a další myslitelé v historickém kontextu a každý toto pojal dle svého zaměření. Tak nám vzniklo nejstarší rozdělení Hippokratovo dle šťáv v těle, myslím si, že poměrně vystihující. Psychlog Jung stanovil celkem jednoduché rozdělení na extroverty a introverty – každý dovedeme docela jednoduše zařadit své protějšky při jednáních – podle interakcí. Kretschmer na to šel podle tělesných proporcí, tak trochu umělecky, ale on se orientoval na duševní i tělesná onemocnění. Myslím si ovšem, že dnešní TOP modelky a další anorektičky by mu s jeho teorií dost zamávaly. Freud se zase nechal unášet sexualitou a vývoj osobnosti vymezil podle vývojových životních fází. Zkrátka za vším je sex……………………berte to s humorem. A poněvadž byly činnosti lidí obohaceny o další měřítka – tak zde máme typologie manažerů, zákazníků, pacinetů, zaměstnanců ………………..a do takového soudku sáhla paní Říhová a pokusila se odhalit managerskou ženskou duši. Jo a ještě jsem zapomněla na jednu typologii, jde o premisy, které uplatňují muži a řekla bych, že dvojím metrem. jejich sexy-symboly bývají blondýnky (M.M., B.B.,…) a dále jde i o stupnici inteligence, poněvadž ty blonďaté vlasy si v ní nestojí moc vysoko. Takže na tom posledním zmíněném případu lze vidět, že „typologie osobnosti“ má své stinné i světlé stránky. Ale proč jsem vše výše napsala – v typologii člověka bych se nevyhraňovala na ženy a muže, faktem sice je, že některé modální vlastnosti patří více ženám a některé mužům, ale na závěr zvolám – jsme jedné krve Ty i Já. Takže končeme humorně.\n28 března, 2014 (9.28)\nMoje osobní zkušenost zní, je-li ženská mrcha, je mnohem horší než chlap, Je krutější a rafinovaná.\n28 března, 2014 (9.37)\nPro kritiky clanku. Na rozdil od několika z nich, autorka se dopustila VLASTNIHO nazoru a typologie. Nesnazila se zaclenit do jinych kniznich. Mozna se snazi ji podat jako univerzalni, mozna ji tak vnumaji jeji kritici (jezevec, Gerd, Bob, tresen, scallop …), ja to tak nevnimam.\nPro ostatní, kteří zde dnes radostne nemusi resit, zda mu někdo vnucuje názor na zasadni věci jako jsou zlocinni ci nevinni sudetaci ci ukrajinska/ruska schopnost ci neschopnost a zejmena stupiditu/inteligenci naší věrchušky nebo zumpalistu – a ja se k nim pricitam je cenne, ze autorka nabidla svůj pohled, rozepsala se o nem a NEKTERI – byt kritici – pridali sve pohledy a nejen informaci, ze u nich je to jinak. Zejména se mi v zivote osvědčilo znat pohledy zen na zeny, cili diky autorce i tresni :).\nKdybychom se tak umeli rozepsat o sudetacich stylem: moj deda byl obergruppenfuhrer u SS a vždycky rikal, ze to co se delo po valce byla nespravedlnost nebo muj stryc byl u RG a když pak utekl, zalozil obchod na tom co naloupil na sudetacich a rikal, ze to byly svine, protože mu dobrovolne nevydali vse co měli … bylo by to osobní a lidske a uprimne a ne takove to, ze ve jmenu Haagu spravedlivého a Haiga vrazedneho …\nPodobne by se dala pojmout i ta Ukrajina. Cene jsou osobni pohledy a otevrenost, zbytek nabizi mainstream a staci i jen odkazy misto tapet. Budiz nam autorka inspiraci.\n28 března, 2014 (20.51)\nNezaměňujte doplnění a kritiku. 🙂 Nemyslel jsem si, že paní Říhovou kritizuji, než jsem si přečetl příspěvek výše. 🙂\n28 března, 2014 (9.52)\nJá teda zažil top manažerky jen dvě, ve stejné firmě. Jedna byla s firmou od jejího počátku, takže rozuměla jak chodu firmy, tak mnoha dílčím procesům, tak tomu, kam firma směřuje.\nJinak ve firmě nebylo žádné lažo plažo, smlouvy na dobu určitou a tvrdý osobní plán – uděláš, nikdo se neptá kolik jsi tomu věnoval úsilí ale plat máš tak cca 5 x aktualní průměr, neuděláš – ty, ty, ty a pokud nesplníš ani další „kontrakt“ tak letíš.. I tak vyletělo max 3 % týmu. Na nové lidi měla taky takový pohled – máš nárok na chyby, každý dělá chyby, ale jednu, dvě…pak taky letíš.\nPřišla manažerka nová – c. vitae jak denní hlášení holky z Perlovky, co rok to manažerská funkce v jiném podniku, no prostě potěšení oka každého narychlo vykvašeného personalisty / “ sakra, takové firmy, v takových firmách pracovala , a v tolika firmách !!! – no to teda musí být něco velmi kvalitního, když se o ni porvalo tolik firem , to k nám přichází Iacocca v sukních !!! „/. A že teda taková vize a tudle to a tamto uděláme a společné úsilí atd atd. Dal jsme jí rok a měsíc, že ji do té doby akcionáři vyrazí. Co následovalo byl neskutečný kolotoč porad nevedoucích nikam, protože nešlo o zpětnovazení systém řízení ale o likvidaci těch, co nesdíleli vize nové manažerky a ve své naivitě šli po obsahu věci, ne po formě ideje.\nVyrazili ji cca po 8 měsících, jak jsem se doslechl /v krteténském a profízlovaném prostředí jsem neměl důvod zůstávat/.\nKam bych zařadil tu první a kam tu druhou ?\nNo, jak se tak mezi chlapy někdy říká /upraveno, parafráze/ : “ byla to kurva – ale dala všem , ale ta druhá to byla kurva zkurvená – nedala nikomu“.\nP.S.Ženy prominou, jde samozřejmě o hrubou nadsázku a ještě šmirglovatější pokus o odlehčení.\nNechtělo se mi prostě napsat , že šlo o zlou macechu na jedné straně a hodnou mámu na straně druhé. Šak vy ženské se též ve svých hovorech o nás maloměšťácích nijak nežinýrujete.\nNo tak ! Jen se nedělejte ! Pánbů to vidí, slyší – a červená se při tom jak rak…\nJeště Adler, Adler ten šel po principu moci – jaké kdo má ambice , jaké kdo potlačuje ambice, jaké jeho ambice jsou potlačovány a zda třeba by tedy nebylo pro společnost užitečnější kdyby místo zastávání úřadu premiéra v Praze…. raději (ne)pásl vepře na Osoblaze.\nŠak tady to máte – můžete si v tom zařádit komplexně a strukturovaně…ale slovy kardinála Duky /na co ten seznam veřejnosti asi tak bude ?!/ – k čemu Vám to bude ? To tedy nevím..\nDyť Vy nemáte šanci chtít ani to, aby aspoň nějakému druhu takového zkoumání byl podroben Váš holič, natož Váš premiér ! /proto radím nechávat se holit raději strojkem – ne břitvou… a pečlivě sledovat v zrcadle co vše se děje/.\nLeda byste chtěla vědet proč to dotyčný dělá. Pro klid duše a kvůli poznání – pro poznání.\nZabránit tomu ale nemáte jak.\nČi snad hodláte kandidovat na premiérku ?\nTak to pak ano, to smekám, autopsychoanalýza a následná sebereflexe vyjádřená dobrovolným odchodem na Osoblahu mohla a může zabránit velkým škodám na životech, zdraví i majetku mnoha osob.\nNo, on Adler bral člověka jako jedinečnou bytost, jako individuum, takový princip celostního pohledu. To by bylo typů nepočítaně, každý jsme přeci od jiné mámy, jak říkají klasici. Ale k těm ženám a mužům, musíme si přiiznat, že existuje svět mužů a svět žen. Každá entita je nějak formovaná i svými sociálními rolemi. Já bych řekla, že značnou roli kromě dispozic sehrává ranná socializace a výchova v rodině. Takže se ani nedivím, když v některé rodině vyroste domina a v některé pak ženomuž. Ještě musím podotknout, že ženy velmi rády používají své tzv. „ženské“ zbraně a důsledky mohl na své kůži poznat sám velký premiér Nečas. O ztrátě soudnosti po použití takových zbraní není třeba hovořit, znám velmi mnoho starých mužů s mladou ženou a desetiletým dítětem a milencem v pozadí. Pak tatínkovi neznalé okolí říká – ať ti dědeček koupí…………….. No a ještě k té typologii mocných – zvláště v posledních letech velmi často vidím úkaz, který se dá parafrázovat – nemoci mocných – psychopati, narcisové, zkrátka pochroumané dušičky. Moc hezky o tomto úkazu psal i MUDr. Hnízdil. A ještě jedna věc – psychopati mají hodně silný tah na branku, jsou tvrdošijně za svými cíly, nekoukají nalevo napravo a pak je někdy nelze v tom postupu ani zastavit a důsledky jsou pak katastrofální. Manipulace je manipulace.\n28 března, 2014 (12.49)\nRole se často míchají či prohozují dle scénáře, který určují např. takové faktory, jako bylo vnímání takových rolí v období, kdy nynější matka a otec byli sami dětmi, takové ty reminiscence a podobné obludnosti – věk dítěte je tak zažíván znova a znova.\nAle nechce se mi to rozebírat, stejně to obecné je celkem k ničemu, jen k sdělování tlachů..\nMějte se. Jdu zabít svého otce na burzu. 🙂\n28 března, 2014 (18.09)\n28 března, 2014 (10.55)\nNejlepší článek, co jsem na Kose poslední dobou četl, promiňte Vlku a ostatní.\nNic o „odsunu“ !\n28 března, 2014 (11.05)\nBohužel, paní Říhová, přijde mi, že vůbec netušíte, jaké osobnosti figurují na managerských postech ve významných firmách. Můžete mi říci, jaké prostředí velké nadnárodní firmy důvěrně znáte a odkud jste čerpala svoji psychologizující, sexisticky stereotypní paušalizaci? Jinak stejně jako třešeň – nikoho z vašich archetypů žen-managerek neznám. Omlouvám se Kose, ale už druhý článek, kde si její autor snaží hrát na HR Directora či alespoň headhunterskou agenturu, mi přijde že ani jeden z nich živého managera neviděl jinde, než tak akorát na dálnici když ho svým BMW předjíždělo závratnou rychlostí. Podle těchto stereotypů možná fungují manageři nějakých menších montoven ala Automotive postavených kdesi v polích na Vysočině neměckými vlastníky, kde vlastně není „co managovat“ protože firma vyrábí jeden, dva komponenty, jednoduché a s jedním dvěma subdodavateli a nemá prodejní kanál, protože prodává zase jednomu, dvěma odběratelům. Pár dodavatelské faktury přijde na začátku měsíce, pár faktur odběrateli se vytvoří na konci měsíce. To je vše a český manager je jen pohůnek nad dělníky a vykonává pouze jednoduché příkazy.\nCo mi na článku vadí víc než je faktická neznalost nadnárodních firem a její zaměstnavatelské kultury a firemních hodnot – tedy západních standardů, kde rozdělovat managery na muže a ženy a vyjadřovat se o jednotlivcích tak sexisticky jako paní Říhová, je stejným faux paux jako třeba používat nevhodný parfume, vyzývavé či společensky nevhodné oblečení, či dokonce říkat si kdo kolik vydělává.\nPředně já mohu srovnávat z prostředí TOP vendorských firem v oblasti IT působících u nás, IBM, HP nebo Dellu. Nejvíce žen na řídídích funkcích je v IBM, které za tento přístup k ženám, dostalo také ocenění od neziskovky Gender-Studies (kde působila mj. předtím paní současná ministryně MPSV Marksová-Tominová) „firma roku 2009 – rovné příležitosti“. IBM má vlastní projekt „TOP TALENT TEAM“, kdy spolupracuje s vybranou škálou VŠ a dává příležitosti mladým studentům formou stáží v prostředí IBM v ČR i v zahraničí. Díky tomuto programu se prosadila do vedení IBM na pozici obchodní ředitelky např. Lucie Belková, která z bratislavské UK (je Slovenka) byla rovnou na svoji první absolventské místo kooptována jako managerka vedení „SMB Business Group“. Ano, byla tehdy elévem, ovšem talentovaným a přesně na první pohled tím co paní Říhová tak bytostně nesnáší a poněkud (není to poprvé, na Blistech na toto téma, vyloženě ageingově xenofobně napsala několik článků proti „mladým“) byla mladá, krásná, chytrá, plná energie, a nevím proč toto slovo paní Říhová použila (patrně ví dobře co znamená, a vadí ji právě jeho behaviorální aspekt klidného, sebevědomého, ale slušného prosazování svých zájmů) navíc i „asertivní“.\nAle abych neuhýbal a řekl, co mi nejvíce vadí. Pak je to těžko skrývaný konzervatismus paní Říhové, který ženy škatulkuje, sexisticky definuje jako více emotivní, méně logické, pragmatické, spekulující. Nic takového samozřejmě není pravda, ovšem, co jsem nadskočil, pak „lustrovat“ ženy na matky a nematky, ženy dobrovolně bezdětné, či snad možná i jinak sexuálně orientované, je pro mě opravdu archetypální přístup ultrakonzervativního patriarchálního machismu, který ovšem ženy, které rády přijímají jako společenské a kognitivně determinující dogma zásadní rozdílné biologickou podstaty mezi mužem a ženou (příkladem jsou v tomto mediálně známí Roman Jocha a jeho žena Jana Jochová), tak vyvozovat z této jejich osobní pozice, osobnostního profilu způsobilost a přepoklad nějakého „profesního utilitarismu“ podle toho, jsem-li matkou, nematkou, a navíc ještě „ženou“, protože být „ženou anebo mužem“ je přeci „přirozené“, tak to je pro mě silná káva, něco jako genderový rasismus. Nakonec moderní genderový konceptualismus tvrdí, že ve společenském, behaviorálním či kognitivním přístupu k řešení problémů na profesní, technicistní a managerské úrovni přijmout rychlé, efektivní a v danou chvíli to nejlepší řešení – jsou dispozice žen, mužů, matek, otců, svobodných, rozvedených, gayů, leseb, fandů swingers i asexuálů – prostě stejné a nelze u nich vyvozovat jakoukoli podmíněnost. To je to nejodpornější, co stvořily ony dva nejstrašnější totalitarismy 20.století, tedy stereotypu na základě „sociálního darwinismu“.\nJediné co nás činí opravdu nerovným, přirozeně nerovným a tedy přirozeně determinujícím – je to do jaké rodiny jsme se narodili, v jakém čase a místě, a nemáme-li nějaký vrozený handicap anebo máme-li naopak na něco nadprůměrný talent, ovšem ,který když rodiče nepodchytí a na úkor svého volného času a obvykle spousty peněz nerozvinou, pak stejně nezapůsobí jako komparativní výhoda jedince ve společenské soutěži. Přirozený výběr na základě genderového stereotypu, na základě toho, jsem-li matka, nematka, starší, mladší (nedejbože fyzicky atraktivní) prostě roli nehraje, jen v hlavách přátel obsolentních pořádků, kde měl každý ve společnosti „své místo“ vědělo se co kdo „může“ „co si smí dovolit vůči autoritám“, tak už naštěstí v moderní Evropě neexistuje. Zde už naštěstí vládne liberalismus založený na individualistickém pojetím lidských práv, na základě nichž má genderová podpora rovným příležitostem, ochrana sexuálních menšin či podpory multikulturalismu a environmentalismu, své zásadní hodnotové místo ve vnímání západní společnosti.\n28 března, 2014 (11.33)\nFagane, Vy nikdy nezklamete.\n28 března, 2014 (13.33)\nNic si z toho nedělejte, já taky osobně neznám vůbec nikoho s Vašimi názory a Vaší logikou. To jsem včera jenom ulítla.\nTo je vzkaz Faganovi.\n28 března, 2014 (12.03)\nCenne tim, ze tentokrát primo netapetujete cizi texty, ale nabizite vlastní pohled. A je to zajimava konfrontace „pohledu z ekonomicke IT věrchušky“ cili Vaseho pohledu, plného neoblesnich frazi a zargonu dnesnich yuppies, mezi které Vas zálibou ve Vasem stylu vyjadrovani si radim a pohledu autorky „zeny z lidu :)“ a z oblasti „prakticke a nudne a nezbytne uctarske ekonomie“ bez frazi, ale samozrejme a nevizionarske a potrebne. Text autorky je podle mne cenny prave tim, ze verchuskarke jako jste Vy, tj. vyznavace toho, ze tak jak to je, tak to ma byt a je to spravne, a Ti nahore jsou lide talentovani nikoliv lide psychopaticti a sociopaticti, privede k prijemne otevrene i když pro mne zase priruckovite (ale opravdu lepsi nez te tapetovaci) reakci.\nDále je cenne, ze si zkratka lze udelat názor a samozrejme autorka nabízí verchuskovitym zpětnou vazbu. Nejde o to, jaci jsou tzv. doopravdy jsou, jak se mi zda, ze se domivate Vy, ale jak se „manamagori byt v suknich“ jevi sami sobe (pohled nabizite zcasti Vy) dále jak se jevi lidem nejen vne, ale zejména vnitrne k manamagorskem systemu loajalnim (opet nabizite svůj pohled člověka, který je s tim podle psani nejen vne, ale zejména vnitrne ztotoznen), dálejak se jevi lidem ztotoznenym vne tj. loajalnim ale vnitrne neztotoznenym diky vlastní hlave a bystrosti postrehu (viz autorka) a samozrejme jak se jevi soliterum, kteří manamagorske systémy nerespektuji vne a ani uvnitř diky samostatnosti jako malomestak nebo diky vyhode, ze se v nich nepohybuji a pouze se s nimi potkavaji jako odbornici z akademického světa jako ja, a tedy si z nich mohou strilet a zejména z vaznosti jejich pojeti ve Vasem podani a pravda k akademikum sexy manamagorky ani histogramovi nejvyšší manamagori se neposilaji, ale spise lide, ridici tymy co něco skutecne tvori ci resi. V pripade sexy je to skoda, v pripade histogramových ani ne :).\n28 března, 2014 (13.12)\n‚yuppie‘ – moc pekne receno 🙂\n28 března, 2014 (17.16)\nVy to čtete???\n28 března, 2014 (18.20)\nTaké to obdivuji, tedy tu schopnost číst faganovy texty.\n28 března, 2014 (12.09)\n„…byla rovnou na svoji první absolventské místo kooptována jako managerka vedení „SMB Business Group“..“\nBelková v IBM po škole začla nejprve jako regionální obchodní zástupce (po několikaměsíčním školení, r. 1999 – 2003/ – což rozhodně není nějaká\nmanažerka,to devalvujete význam slova, v podstatě se snažíte stavět na roveň kdejakého obchodního zástupce a např. Immelta.\nVypracovala se, toť vše. O jejím rodinném zázemí nevíte nic ani Vy, ani já – proč tedy spřádat takové úvahy, co dále spřádáte..\nFagane, myslíte si, že převažují ty případy, kdy „přirozeně“ /dle Vašich slov/ hendikepovaní vyšplhali se po těch schůdcích Pyramidy kapitalismu až někam do vyšších pater…nebo ty případy, kdy ti “ přirozeně“ předurčeni k tomu, aby stáli někde v nejvyšších patrech té pyramidy…sletěli dolů ?\nPane Fagane, i kariéra je svým způsobem statek, kupujete si ho nejen obětováním příležitosti leta vydělávat a místo toho studovat, platidlem jsou samozřejmě i společenské kontakty vaší rodiny , lokace vašeho bydliště….začíná to v podstatě už školkou, či podobným takovým zařízením, už tam dochází k tomu “ novému třídění“ – které pak dál pokračuje /špatná a tedy i levná vysoká škola – rovná se špatné kontakty atd./..\nAle jistě se dá mnohé překonat – viz např. film Forrest Gump…\nSociální darwinismus, nějaké jeho obdoba…funguje už leta, za komoušů byly determinantem faktory jako úrověň přítulnosti k režimu či úplatky, v dnešním systému to josu peníze a míra přítulnosti k té vrstvě lidí, kteří pak rozhodují o tom, zda přijmou toho či onoho podnikového právníka, specialistu atd.\nAle možná že můj pohled je zkreslený tím, že jsem nikdy nepracoval pro IMB, i to je možné…\n28 března, 2014 (14.08)\nAsi jste si přečetl její CV na netu, že? Takže asi nemá smysl rozebírat detaily toho, co je a není manager, generuje-li třeba kvartální revenue 4mil. USD a to jen v tom „regionálním SMB“. Do těch „Small“ firem tenkrát metriky převzaté z Dun & Bradstreet byly zařazeny firmy jako Volksbank nebo Saint-Gobain. Jejího přítele, tedy toho, s kým byla ještě v r. 2008 a dokonce jsem se znal a i ochutnal jsem jako umí vařit (ne ten přítel, ale Lucie) halušky (i když mi toto slovenské národní jídlo vůbec nejede). Takže vím o ni rozhodně více než vy.\nTo je poté, co si čtu vaše reakce na mé texty, český maloměsťáku, vyjímka, že jsem se rozhodl zareagovat, protože já na rozdíl od vás, tam kde se jedná o fakta, nediskutuji, a nikam nevedoucí diskuse na základě vlastních politických preferencí určovaných obvykle svým sociálním postavením a animozitami k těm, o kterých jsme přesvědčeni, že mohou za naše problémy, tak nereaguji a nemá smysl se utápět v hádkách, kdo anebo co je „lepší“ anebo kdo je ten „dobrý a kdo zlý“. Takže představa, že jsem schopen negovat pomocí politických preferencí a podpory konkrétním představám o „ideálním uspořádání společnosti“ svůj vlastní společenský statut, je naivní a frustrující, když se projeví, že jsou věci, které nedokážu změnit a odvozovat tak svými vlastními psychologickými projekcemi své naděje a fobie od politických symbolů, idejí a osobních sympatií/anipatií ubírá energii a čas na ryze pragmatické životní volby – takže na podobná témata bych rozhodně na vaši reakci nereflektoval, ale v tomto ohledu jsem musel napravit vaše nepřesná ergo přímo nepravdivá tvrzení na pravou míru.\nVaše představa o sociálním darwinismu v kapitalismu, že přijetí na dobré místo snad determinují „peníze“ (to jako že při pohovoru HR Managerovi dávám obálky, anebo on zkoumá mé majetkové poměry, tedy jestli nemám aspoň vilu a auta za milion a výš, tak mě na některé posty nepřijme, jako losera, tak to jste myslel ?). Jestli ano, pak o důvod víc vám vaši mýlku nevymlouvat.\nKdyž jsem studoval v Londýně, měli jsme jako rozšíření programu možnost ročníkové práce v rámci ekonomie otázky „Trade, Insurance and Risk Perceptions“ jeden semestr tzv. „behaviorální ekonomie“, která zkoumá podněty ovlivňující naše rozhodnutí ne podle racionální a indiferentní analýzy reálného stavu věci, ale podle emotivně-intuitivního a osobnostního archetypu respondenta. Praxi jsme měli v rámci HSBC, kdy jsme chodili s jejich externisty nabízet jednoduchý investiční portfoliový fond HSBC, jak resp. na co lidé reagují, když jim ukázali co takové spoření řeší:\n– daňově uznatelné náklad\n– možnost výplaty dividendy z účtu v případě nezaměstnanosti a uhrazení splátek\n– forma záruky za hypoteční úvěr nebo depositu pro účely vratné kauce bez nutnosti mít hotovost\n– možnost daňové optimalizace v případě výběru HSBC fondu mimo teritorium GB\n– možnost převodu takovéhoto ještě neukončeného spoření na osoby „blízké“ mimo standardní proces darování nebo dědictví\nPokaždé se někdo na nějaký z těchto důvodů chytil, na něco jiného řemeslník, co ulíval peníze získané bez účtenek, něco matka/samoživitelka snažící se zatajit své skutečné příjmy pro určení výše alimentů od svého bývalého manžela, něco padesátník před penzí, něco jiného mladý člověk na počátku své pracovní kariéry. Přičemž ony výhody se principiálně týkaly všech úplně stejně (u těch alimentů, je i pro nerozvedené samoživitele pak obdoba jak snížit vlastní finanční příjem tím, že část smluvní hrubé mzdy vyčenžuju za takovéto spoření a nechám si přiznat o něco nižší hrubý příjem) protože nijak nedeterminovaly faktické využití fondu, ale naopak, rozšiřovaly. Přesto každý si vybral jako svůj důvod proč to bere něco jiného. Je zajímavé a prokázané, že nejen „homo economicus“ a utilitární přístup je jediná percepce, co nás motivuje činit konkrétní rozhodnutí, ale neméně tak dogmata, fobie, stereotyp, předpojatost nebo naopak narcismus, solitérství.\nStejným přístupem se prezentuje paní Říhová, když rozlišuje managery na ženy a muže v rámci profesních behaviorálních atributů výkonu své funkce a pak ještě hůře, ženy dále „sekektuje“ na ty které jsou rodinný typ, bezdětné, mladé, staré a já nevím jaké.\n28 března, 2014 (15.10)\nZajimave. Pokud reagujete (vyjimecne) na malomestaka nebylo by mozne citovat presne s cim polemizujete?\nJa to v jeho textu nenalezam. Mam pak problém rozlisit, zda neumite jim psane cist a pochopit (coz většinou zde nebyva problém, protože jeho i strelenymi napady se lze kralovsky bavit a mnozi to davaji najevo, ze ho umi cist tak to musí jit i Vam) nebo to posouvate tak, abyste mu mohl odpovědět na to, co jste mu pripsal nebo jeste Vase odpověď s jeho replikou prilis nesouvisi a slo Vam o to prezentovat jen Vas text.\nTen pak uz pro mne uchopitelny je (zkratka neni reakce je poselstvi) a je jasny – jste z jiného světa (IT ekonomika, vzdelani v zahranici, zamestnani korporace, zkratka ten dnesni yuppie status), ale proboha proc tedy diskutujete zde, a timto zpusobem?\nJa třeba sem chodim z mnoha důvodu (vlka ctu davno rad) a ten zasadni je, ze rad ctu obycejne nepateticke diskutujici a autory, kteří hledaji, formuluji, argumentuji a jsou svi, nepapouskujici a davaji sem něco ze sve zivotni zkusenosti, ze svého zivota. Zejména mne bavi ruzne napady, postrehy, odkazy i styly argumentace a samozrejme ukázky, které mohu pouzit ve vyuce. Takze to zde při nárazových navstevach nepocituji jako ztratu casu. Starnouci „akademik“ se bavi … Ale pro Vas uspesneho muze v rozkvetu sil pobihajici po zebriccich korporatni IT prestize to zde musí byt prece zoufala ztrata casu.\nPokud bych potreboval „sve“ akademicke debaty, vyrazim ke svým. Nemohu tedy rozlustit, proc zde diskutujete. Jako yuppikovi Vam utikaji peníze, ztrácíte zde cas a misijni cinnost se Vam zde také nedari, na nektere nereagujete, mnohym jste tapetami pro smich a vstupy ostatních (jako muj) Vas mohou svoji mimobeznosti pouze otravovat. Proc?\nZkuste ještě přidat něco o ideodiverzní misi a zaspekulovat o jménu toho, kdo mě platí a v čím žoldu pracuji, a že bych měl odejít za svými a nerušit tady vaši selanku, a mohu vlkovi pogratulovat, že v rekordně krátké době překonal OutsiderMedia co se týče stereotypů myšlení „rudo-hnědého obludária“ a gratuluji mu že tu i své hudrypery, Mirrory a Oldthinkery odhalující ideovou (ne)čistotu politického diskursu a spolu s třídní podstatu nepřítele cítí tiskařskou čerň dolaru z Fort Knoxu na sto honů.:-)\n28 března, 2014 (17.34)\nAneb když je fagan v koncích, umí to i stručně 🙂\n28 března, 2014 (17.37)\nTakze vypad na dotaz? Sice doterny, ale jasne formulovany? Cili znovu, proc sem chodite?\n28 března, 2014 (17.50)\nA fakt byste odešel? Já bych to kdyžtak zkusil místo přírodovědce.\n28 března, 2014 (17.54)\nJeste dodam: Nemyslim si, ze Vas někdo musí platit nebo ridit. Zadny Fort Knox. Jste zjevne sam sebou tj. zde exotickym jedincem, ale v IT manazerstvi zrejme obvykly jev. Navíc najmout Vas a poslat sem prevazne tapetovat, to by asi musel platit spise Kreml, protože je to prilis zde nepresvedcive, cili by se nevyplacelo. 🙂 Myslim si, ze sem chodite z vlastního rozhodnuti, ale jak pisu, není mi jasne proc. Jiste, nemusim to chapat i vedet, ale rad hledam i jen sva (nespravna) vysvetleni nelogicnosti. Predchazela Vas od vlka i z OM povest zajímavého diskutéra, ty kopie odjinud mne zklamaly, ty Vase reakce nereagujici na to, co druhy napsa,l také. Proto pisu o ztrate casu pro Vas, protože az na pardiskutujicich jako jsem ja, mnozi dalsi davaji najevo, ze Vas pro delku kopii odjinud nectou. Proto proc pisete?\n28 března, 2014 (17.56)\nvon rammstein: Vase slovo tentokrat prilis kratke, aby bylo pro mne srozumitelne.\n28 března, 2014 (18.27)\nChtěl jsem za Vás sesmolit něco k té ideodiverzní misi a zaspekulovat o jménu toho, kdo Fagana platí a v čím žoldu pracuje, pokud by to vedlo k jeho odchodu za svými a nerušení naší selanky.\n28 března, 2014 (20.02)\nFagan se pochlubil svým vzděláním pod jiným nickem? Kouzelné!\n28 března, 2014 (20.03)\nmáte nějaký problém a potřeboval jste si plivnout? Co kdybyste příště využil nějaký jiný způsob, jak se své frustrace zbavit?\nJste poněkud únavný. Nikoli svými diskutními výkony. Znovu musím opakovat , že velmi často jste dokonale mimo. Například tak, že většina lidí v téhle zemi nepracuje v politicky korektně přešlechtěných odbočkách špičkových koncernů, ale ve více méně firmách, kde naráží na určité stereotypy, na které upozorňují.\nKlidně si můžete myslet, že jste zde těžce nedoceněným a nepochopeným nositelem světla v temnotách. Nebudete ani první ani poslední, kdo se domnívá, že je jediný vědoucí mezi slepci, případně tupci.\nCo ovšem nechápu je, že máte li za to, že je to tady hnědo – rudé obludárium jako na Outsideru, že si působíte újmu a zde hodláte trpět nadále. Nikdo vás nevyhání, nikdo vás neblokuje, máte tolik prostoru, kolik chcete a kdy chcete. rudohnědé obludárium? Vážně?\nAbyste zase nepsal, že píši o člověku, nikoli k věci\n1- vy jste napadl Kosu. A konkrétně mne\n2- obvinit ženu ze sexismu, konkrétně zde paní Věru, to tedy chce opravdu velkou fantasii! Nevšiml jsem si, že by osvědčila jakýkoli průvodní znak sexismus popisující. Pro jistotu dám definici z Wikiny:\nV historii vedl sexismus v mnoha kulturách k úplnému podmanění žen muži. Ženská ideologie stavící se proti sexismu je feminismus. Její mužskou obdobou je maskulinismus. Sexismus způsobuje nemalé problémy i transsexuálům. Jejich problémy obvykle vyplývají z neschopnosti sexistů zařadit je do kategorie „muž“ nebo „žena“ nebo z jejich špatného úsudku. Podobně odvozené bývají i problémy homosexuálů či bisexuálů, u nichž se uplatňování stereotypů o mužskosti a ženskosti aplikuje na jejich partnerské vztahy i jedince samotné.\nBritský novinář Anthony Browne uvádí, že nařčení názorového oponenta z „sexismu“ slouží jako nástroj politické korektnosti k vynucení si cenzury a potlačení odlišného a politické korektnosti nepohodlného názoru\nNepochybně mi dokážete , že paní Věra naplnila jeho atributy. Alespoň částečně.\nVčera jste vysloveně blábolil ohledně rozchodu Beneše a německých sociálních demokratů. Před tím o krymských Tatarech, před tím.. prostě je toho řada. dneska o sexismu.\nRudo hnědé obludárium? Vážně? Nebo jen frustrace z nedoceňované vaší osobní exhibice?\n28 března, 2014 (21.02)\nna Vašich TOP manažerských poradách možná všichni krásně ladíte oblečením i slovníkem, ale nevěřím, že byste dokázali vyřešit skutečný problém, kdyby Vás před něj postavili. Mnoho manažerů nemá autoritu hlavně z důvodu, že nerozumí podstatě práce svých podřízených, pokud ji nikdy nevykonávali.\nKdykoliv potkám v oboru zkušeného machra, vždy se vypracovával od píky. A kdykoliv potkám plkala, byl hned po škole kooptován do manažerských pozic.\nNakonec rozhodují výsledky těch firem, a někdy více umu musí prokázat manažeři těch menších firem než nadnárodních koncenrů, protože jejich chyba může být smrtelná. To u obrovských molochů nehrozí.\n28 března, 2014 (21.32)\nNikoli vlku, bylo to jen srovnani urovne reakci at formy, tak obsahu ( ten u jen ad hominem difamaci stejne zadny neni ) az po spekulace mych motivaci se tu vubec k necemu vyjadrovat. Ty maji samozrejne o svych autorech stejnou vypovidaci hodnotu at se jedna o jakekoli diskusni forum, byt by to treba bylo forum tzv pravicove.\nTu wikipedii uz konecne vymente za serioznejsi zdroj. Zjistite napr. ze pojem komunismus neni v zapadni akademicke sfere semanticky vniman jako definicni znak spolecnosti jak jej postuloval Marx, ale ze oznacuje typ komunisticke diktatury 20.stoleti, ktery se do teto faze jeste nerozvinul. Stejne tak sexismus oznacuje zduraznovani spolecenskych roli konzervativne prisouzenych muzu a zenam na zaklade tzv. prirozenosti danych jejich biologickou odlsnosti. To je ma definice vychazejici z genderovych studii vyvracejici prave ty odlisnosti na zaklade psychologickych studii. Rad vam dam k tomu nejake odkazy ze zapadniho akademickeho prostredi stejne jako jsem vam je dal v pripade exhumace obeti etnickych cistek v Kosovu z University the West of the England v Bristolu.\nProhlasit za blaboly nikoli moje badani knizne publikovabe uznavanou historickou z university v Glasgow je sice mozne, ale od cloveka co, pokud ja vim, nedosahuje ani zlomek jejiho vzdelani a badatelske praxe, typicky cesky vseznalkovsky arogantni. Ohledne poctu populace Krymskych Tataru jsem vam dal praci PhD. z university v Ankare, ktery ma opet sve vyzkumy lepe podlozene nez nejaky cesky bloger co o pracech akademicky vzdelanych lidech rika, ze pisi blabol.Uz jen protoje to komicke, protoze Turecko ma k tomuto etniku podstatne blize nez vy treba k Luzickym srbum, ktere povazujeme za nam blizsi ndz treba samotne Nemce, ktere mame za humny a zijeme s nimi po staleti v bezprostredni blizkosti.\nK tematu zenskych managerek jsem dal priklad z ceske IBM ktera za pristup k rovnosti pohlavi dostala u nas oceneni, jejiz personalni politiku a pracovni prostredi osobne znam, stejne jako osobu zeny-managerky kterou jsem konkretne uvedl. Nenapadam nikoho ad hominem, nezkoumam kym je ani jakou ma motivaci tu diskutovat. Polemizuji jen ad rem s texty, ktere tu predkladate k diskusi stejne jako jsem to delal i kdykoli predtim na jinych blozich.\n28 března, 2014 (22.39)\nmám toho v životě docela dost, abych si nesedl na zadek před někým , kdo s e ohání internetovými citacemi a prohlásí je za kapacity. Tu dámu jste za kapacitu prohlásil vy. Mně je úplně ukradené, na které universitě působí. Mám toho nastudován o věci docela dost, abych s e cítil nejméně stejně kompetentní jako ona. Já totiž , kromě jiného, čerpám z konkrétních zkušeností vlastní rodiny. A je mi jedno, jestli je nějaká povrchní ženská uzná či nikoli. ¨Podobně ohledně krymských Tatarů, jejich spojení s Němci je prokazatelné. Stačí se zajímat.\nOhledně sexismu jsem nechtěl nic jiného, než abyste definoval, kde dnešní autorka naplnila, alespoň vzdáleně atributy tohoto pojmu z Wikipedie.\nProtože to jaksi není možné, začnete blábolit. O tom , že Wikipedie není kdo ví co. Připomínáte mi zoufalce, co má skočit metr dvacet do výšky, ovšem je totální chromajzl. Takže není schopen skočit . Aby se nemusel zesměšnit, tak mele o tom, že na venkovském hřišti neskáče. Jedině na olympijském stadionu.\nMáte li pocit, že zdejší plebs není hoden vaší velikosti, je snadná pomoc. Kos a se obešla bez vaší velikosti a nějak eventuálně přežije její ztrátu. Pokud se rozhodnete zůstat, což je také možné, budete si muset zvyknout, že když budete blábolit, bude vám to velmi rychle a přímo sděleno. A že každé tvrzení je zde v diskusi přezkoumatelné. Takže znova, obvinil jste paní Věru ze sexismu. Doložte to. Nebo kušujte. Kdybyste byl formát, byla by tady třetí možnost – že se jí omluvíte.\nA budete muset doložit i tu rudo hnědou Kosu. Pokud to totiž nedokážete, tak asi budete mít problém.Na podobné nálepkování opravdu nejsem zvědavý.\nHnědí tady určitě nepíší a ztratil jsem několik dobrých autorů, protože s rudými jsem tady dvakrát dost tvrdě vymetl podlahu.\nTohle je doložitelné. Takže lžete. Ale zřejmě jsou rudohnědí všichni, kteří mají na cokoli jiný názor než vy. Budete se muset smířit s tím, že svět je nedokonalý. A že geniové vašeho typu to v něm nemají právě snadné. Tohle je blog obyčejných lidí. Má to v záhlaví. Obyčejní lidé zpravidla nejsou zvědaví na samozvané mistry Mléčné dráhy a přilehlých galaxií.\n28 března, 2014 (22.57)\nTady máte vlku ty definice, po nichž jste tak prahnul. Kdyby jste u té wikipedie použival alespoň její anglickou mutaci (ostatně nevím proč všechny vaše odkazy co jsem kdy od vás zaregistroval pocházejí z českých zdrojů, nevěřím, že byste neuměl anglicky) zjistil byste, že je dosti odlišný tomu, jak ji prezentujete vy a naopak blíží se té definici, co jsem napsal před chvílí z telefonu.\n„Sexism or gender discrimination is prejudice or discrimination based on a person’s sex or gender. Sexist attitudes may stem from traditional stereotypes of gender roles, and may include the belief that a person of one sex is intrinsically superior to a person of the other. A job applicant may face discriminatory hiring practices, or (if hired) receive unequal compensation or treatment compared to that of their opposite-sex peers. Extreme sexism may foster sexual harassment, rape and other forms of sexual violence.“\nSexismus nebo diskriminace je předsudek činěný na základě pohlaví resp. pohlaví konkrétního osoby. Ženské a mužské postoje vycházejí z tradičních stereotypů genderových rolí, a mohou zahrnovat přesvědčení, že člověk jednoho pohlaví je nadřazený /kvalitnější, schopnější, dokonalejší/ než osoba druhého pohlavbí. Uchazeč o zaměstnání může čelit diskriminačním praktikám na základě svého pohlaví, nebo (pokud je přijat) je nucen přijmout nerovnou odměnu anebo nerovné zacházení ve srovnání se svými vrstevníky opačného pohlaví.\nnicméně daleko lepší je tato definice\nSexismus nebo diskriminace na základě pohlaví je dnes rozšížena v každé kultuře, každé zemi. Tímto pojmem se tedy především myslí předsudek na jehož základě je člověk nebo skupina lidí posuzován podle jeho pohlaví (slovo gender znamená spíše samo kulturní zosobněn írozdílů postavení či role přislušniíků rozdílných pohlaví ve společnosti POZN. Fagan). To zahrnuje posilování stereotypů v nahlížení na tradiční rozdělení rolí lidí podle pohlaví tradičně ukotvených ve společnostech, kde žijí. To může představovat celou škálu problémů od nerovného odměňování žen až po jejich zobrazováni jako sexuální objektů- v médiích nebo že manželky jsou byty svými manžely. Zatímco v genderových teoriích tato diskriminace může mít negativní vliv na muže i ženy, nicméně jsou to především ženy, které byly v průběhu věků a napříč kulturami diskriminovány, protože většina kultur na světě jsou patriarchální společnosti, kde dominují muži.\nMyslím, že to daleko více přesněji odpovídá té mé definici, a ne tomu co jste uvedl vy a dokážete (si to aspoň sám pro sebe) přiznat.\n28 března, 2014 (23.23)\nTakže znovu a jednoduše:\nDal jsem jednoduchou definici. Chtěl jsem , abyste doložil, kde ji naplnila paní Věra ve svém článku. Konkrétně. Opět jste nedoložil nic. Jen místo na olympijském stadionu jste ochoten teď skákat na stadionu národním. jenže tu máme mítink okresní. o Ezopovi jste jistě slyšel. Takže Fagane Hic Rhodos, hic salta.\n28 března, 2014 (23.14)\nVlku,definice máte viz výše. K vašemu rodinnému narativu dávanému ho na roveň profesní akademické praxi a empirickému zkoumání se mohu jen pousmát. /smí-li se to/. Byl jsem zde nazván hovaden, nacistou, a všemi možnými hanlivými názvy a asi nemá smysl, abych je zde citoval. Můžete se mnou jak jste se vyjádřil vy, „vytřít podlahu“ ovšem pochybuji, že by tento rétorický obrat v akademické diskusi zvýšil vaši argumentační prestiž, jakkoli ji stále beru především z minulosti vašimi replikami na podobně denonestující poznámky na OM, tuto prestiž za prokázanou. Myslel jsem, že diskusi zde budete moderovat jako věcnou bež osobních napadání, protože ta vždycky oponenta nakonec usvědčí ze stereotypů odosobnělých diskusí, kde si každý snaží honit svá ega, jak to druhému tímto natřel. Nenatřel, naopak sebe v relevanci skutečných argumentů s odkazy na seriozní odkazy, tim naopak ponížil. Jsem na podobné výpady zvyklý, jen mi přijde, že vámi redigovaný web, kdy někteří jedinci (se nejen ve vztahu ke mně, ale i jiným) nerozpakují použít naprosto nechutné vulgarity, takže toto nemá zapotřebí. Berte to jako můj IMHO skromný názor resp. mínění, žádná doporučení, co a jak máte dělat jsem vám nikdy nedával.\n28 března, 2014 (23.33)\nUsmívat se můžete , čemu chcete. Pravděpodobně tušíte, co mám či nemám ve našem rodiném archivu. Co mi byli schopnis dělit můj otec a jeho otec. Co četli, z čeho čerpali , co zažili. Já vám k tomuto vhledu do našich rodinných záležitostí gratuluji.\nSvůj web moderuji, jak uznám za vhodné. stačí, avybste si najel na první příspěvek čtvrtečního diskusního threadu a uvidíte.\nMně tu také nazvali nacistou. Ten poslední, kdo tohle provedl jste byl , jestli se nepletu -vy. Tohle je můj virtuální obývák. Já zde určuji pravidla. A kupodivu vám nepřipadá divné, že jsem vás okamžitě nevyhodil, ale máte za to, že bych vás měl chránit před týmž, co vy vůči mé osobě považujete za normální. Zvláštní měřítka, řekl bych.\nOhledně mého věhlasu v akademické obci si nedělejte vážně žádnou starost. Nemám v tomto směru žádné aspirace. O správnosti názorů nerozhoduje , v reálném světě citace v nejprestižnějším světovém časopise, tím méně v těch ostatních. Ale to, zda ony názory potvrdí reálný život, či nikoli. A pokud jde o kvotu správných odhadů, jsme já s tou svou velmi spokojen. Přeji vám, abyste měl aspoň podobnou. Hraji poslední set svého bytí, někdo jako vy, mne opravdu nemůže rozhodit. Ačkoli s e odvolává, pouze , na autority.\n28 března, 2014 (23.22)\nvon rammstein: Aha. 🙂 Smolte. Ja to beru jako moznost seznámit se s tim, jak mezi sebou hovori a argumentuji vrcholovi manazeri IT. Navíc mne laka moznost vzit nektery z jeho kratších diskusnich textu a podrobit jej rozboru podle doslovnych citaci. Pak si asi dejte volno … a bezte si zastřílet – ale ne po nas :).\nFagan: S dovolenim. Opet. Proc sem tedy pisete? To není osobní, to je zvidave, protože je to pro mne nepochopitelne a zahady mne zajimaji.\nDodatek: Ankaru necham vlkovi, pres sex ci sexismus se zde jevi odbornici jini napr. kchodl. 🙂 Takze k tomu, kde jsem Vas náznakem varoval, ze Heimann není idealni pramen.\nZminena autorka odbornice byla za svoji knihu propagovanou Culikem vecne kritizovana historiky. Jiste zaujatymi. Jenze kniha ma plno vecnych chyb nejen nepodlozenych spekulaci, ktere rozezna i laik zajimajici se o historii jako ja, viz napr:\nPrece jen bych cekal, ze k prvotni citaci si najdete predem i pripadneho kritika nejen, ze odpalite tapetu. Zaroven je vždy riskantni, pokud autorka pise zanicene a kriticky o vecech, které se ji dotykaji. Musí pak celit podezreni, ze ma osobní duvody prevypravet historii – viz diskuse. Rovnez liceni, jak ji téma zaujalo při vyuce neceho jiného:\na jak povrchne je pojednala podle pramenu z druhé ruky i podle autora pak nezachranuje ani recenzentovo oceneni alternativniho pohledu na „whigovskou“ historii CR byt cudne doporucuje britskym undergraduate nejprve si precist něco dle „whigu“, aby pak porozumeli a ocenili Mary H.\nJa pak zdejsim ctenarum doporucuji jizlivya vasnivy text známého nacionalisty a bijce fandu sudetaku jiného Vlka z neviditelného psa. Rozhodne se budete chvilemi chechtat a chvílemi desit, ze názor na CR muze vznikat tak amatersky jak předvedla pani Mary H., vychutnejte si:\nBritke, zajimave a pta se proc. A jiste jsou tam chyby zveliceni a prožitek. Jako u Mary H.\nTakze Fagane argumentacne se polepsete! 🙂\n28 března, 2014 (23.48)\nTakže definice jste dostal, vaše wikipedia mluví o něčem trochu jiném než mé citaci anglicky psaných zdrojů.\nDůkaz? Třeba tato věta.\n„MÁMY – chůvy, pečovatelky, poddajné vlezdoprdelky neschopné vlastního rozhodnutí.“\nPředjímání, že mámy jsou , „poddajné vlezdoprdelky neschopné vlastního rozhodnutí“ to je sexismus hraničící s hanobením skupiny osob, jimž na rozdíl od bezdětných žen, vděčíme za vlastní život.\nNebudu se vyjadřovat k dalším paušalicím jako milenky anebo dozorkyně (samo o sobě implikující bachařky z vězeňských lágrů), které stejně jako paušalizace „všichni Romové kradou“ jsou považovány za rasistické, zmínka o ženských obřízkách, pak už jen dokresluje nevkus takového přirovnání.\n28 března, 2014 (23.57)\nTohle je ale zoufalá argumentace!!\nJste vůbec schopen pochopit, že nejde o globální označení žen, ale o specifikaci jisté kategorie v nějaké množině? Jedné z mnoha?\nZa d ruhé vás chci upozornit na základní, ale úplně základní nonsens, kterého se dopouštíte.\npodle té velmi jednoduché definice sexismu, kterou jsme vám předložil z Wikipedie, je pak výsledkem toto…\nV historii vedl sexismus v mnoha kulturách k úplnému podmanění žen muži.\nUniká mi, kde něco takového článek paní Věry naplňuje, byť jen přibližně.\n28 března, 2014 (23.59)\nJo anebudete se vyjadřovat k těm milénkám? No zvláštní nápad!! Tak o těch a jejich vlivu na muže ve vyšším postavení existují celé vagony knih! včetně vagonu vědeckých studií. Tohle je fenomen naprosto zásadní. Jakkoli se vám to nemusí líbit.\n28 března, 2014 (18.40)\n„behaviorální aspekt klidného, sebevědomého prosazování svých zájmů“.\nMatko Boží, Vy jste jeblej! Nemáte k tomu nějakej graf nebo něco co budí zdání normálna? V čem jste naprogramován?\nBig! I have been stretching my mouth to let those big words come right out.\nJste nezajímavý svým žargonem, ale držím Vám palce, znám i horší.\nŽenské typy paní autorky zní návodně šablonovitě…:-)\n28 března, 2014 (19.44)\nFagan je prostě zvláštní úkaz. Ta věta, co jste vybral je ovšem skvostná.\nNedávno jsem pro legraci poslal kus jeho textu kamarádovi psychologovi a ten mi pak v legraci říkal, ať mu takové věci už nikdy proboha nedělám – prý při pokusu o analýzu utrpěl málem kognitivní poškození a bál se, že by mohl začít třeba koktat.\nAle možná je právě tohle ta Faganova základní úspěšná finta – při pokusu mu rozumět se normálnímu člověku po třech větách zavaří mozek a další bláboly akceptuje bez odporu.\nBTW, tahle metoda brainwashingu je celkem oblíbená zejména v náboženských knihách.\nPo několika úvodních nesmyslných paradoxech to logické myšlení vzdá a začíná změna člověka v nemyslícího robota.\n28 března, 2014 (19.59)\n28 března, 2014 (20.57)\nHezký den, příště prostě jen napište , že regionální obchodní zástupoe české pobočky IBM je dle Vás manager a bastafidli.\nJá to pochopím…a dokonce si to i přečtu. To je překvápko, co ?\nZnáte to , jak Laurel a Hardy přistanou na opuštěném ostrově a Hardy se pasuje za guvernéra a tuším že i za strážce pokladu a za vrchního soudce a za vrchního maršála…a Stan se zeptá “ A co jako budu já ?“ A Laurel na To “ No ty budeš lid“.\nNu a v české pobočce IBM prostě ten lid chybí, já to beru.\nTakže odteď už vím, že v české pobočce IBM jsou jen samí manageři – včetně manažerky úklidu a manažerky oprav žárovek.\nNo, člověk se stále něčemu učí, to snad víte i Vy, ne ?\nTož díky teda, Fagane.\n28 března, 2014 (20.59)\nSakra, zpackal jsem to, odvětí mu samozřejmě Oliver.\nPletl jsem si ta křestní jména už jako děcko.\n28 března, 2014 (21.04)\nTo nevadí, pak jim tam propukne revoluce a ostrov jim sebebrou z vůle „lidu“.\n28 března, 2014 (21.05)\nJo a skvostná je scéna s právníky a dědictvím, kdy na stole leží zpočátku vysoké sloupce bankovek, ze kterých právníci odebírají své podíly. :-))\n28 března, 2014 (13.44)\nFagane, několik faktických poznámek.\n(Osobně znám prostředí a řadu lidí z vedení českých poboček dvou největších světových IT firem v oboru ERP systémů, dosaďte si tam jména firem sám)\n1. HR systémy a procesy i v globálních IT firmách nejsou až zas tak na úrovni, jak líčíte. Největší problémy tam mají právě s top managery. Znám několik případů, kdy se ne zcela zdařilou HR politikou dostal na pozici (většinou šéfa obchodu) člověk, který sice měl skvělé reference, ale neměl nejmenší potuchy o tom, co vlastně prodává (v IT). A přesto to fungovalo poměrně slušně. Stačilo, že zvládl řídící procesy ve své působnosti a brilantně to odšéfoval. Důležité ale je, že sice neudělal průšvih, ale také svůj resort nikam výš, nebo dál neposunul. To se projevilo tím, že neprošel nejbližší „reorganizací“. (Pozn. v těchto firmách se většinou nevyhazuje, nýbrž se provádějí změny).\n2. Gender je v těchto firmách kupodivu velice hlídaný. Asi by vás překvapilo, jak pobočky musí na ústředí globálu reportovat údaje o plnění různých personálních kvót, vč. genderu. (Poslední dobou se dost zabývám HR, takže možná slyším trávu růst, možná to není až zas tak horké). Poněvadž se jedná o globální firmy, předpokládám, že takto to mají nastavené celosvětově.\n3. Že se ženy na top pozicích chovají poněkud jinak, než muži, na tom nevidím nic sexistického (to zase papouškujete nějaké zajímavé slovo). TAK TO PROSTĚ JE, s tím nic neuděláte. Přečtěte si knihu od Johna Graye „Muži jsou z Marsu, ženy z Venuše“, tam je to vysvětleno dokonale, bez jakéhokoliv sexismu. I když ofic. HR literatura k tomuto problému cudně mlčí, ve skutečnosti se v praktické personalistice na tyhle rozdíly nahlíží víc, než si myslíme. Ale to je na dlouhé povídání, nad rámec příspěvku.\n28 března, 2014 (14.20)\nTato kniha je pro mě asi tak „odborná“ jako spíše a hlavně ideologizující, stejně jako třeba podobný bestseller v podobném ranku podmíněnosti toho, jak být bohatý či chudý jako je Kiyosakiho „Bohatý táta, chudý táta“. Předokládám, že si také nemyslíte, že prostě mít možnost být bohatý je jaksi „předurčeno“, že? Ovšem jestli myslíte SAP a Asseco (Helios), pak s tím genderem máte jistě pravdu.\n28 března, 2014 (14.48)\nTato kniha je hlavně zábavná (to není ironie). A místo Asseco je myšleno Oracle.\n28 března, 2014 (16.00)\nAha, nevěděl jsem, že má JD Edwards tolik instalací v ČR. Jinak zábavná je, ovšem ty rozdíly v chování a jednotlivých projevech jak je vnímají rozdílně ženy a muži, je právě dán stereotypizací nám vnucovaných „ženských“ a „mužských“ postojí konzervativními reminiscemi na katolický konzervativní „gender-role“ vymezením a toho „co se sluší a patří“. Moje žena by po mně nechtěla, abych jí dokázal chrabrost, že přeperu nějakého soka, kdyby nás měl někdo napadnout a já se mu měl bránit, bude chtít po mě spíš než abych se rozpomněl na svá mladá léta a na jiu-jitsu, tak abych vytáhl šrajtofli a abych mu raději zaplatil a my hned mohli odjet pryč. Já po ní nechci fantastickou svíčkovou, protože ji seženu ve své hospůdce za 150kč a nemá smysl (i kdyby ji tak výbornou uměla) shánět kvůli jedné porci svíčkovou, zeleninu, smetanu, zadělávat na knedlíky. Nemá smysl, abych po ní chtěl aby se více věnoval dětem, protože já si pořizoval děti pro to, abych se o ně mohl sám starat a ne abych je ukazoval na fotkách známým a najímal si na jejich výchovu chůvy a guvernantky, stejně jako bych to nechtěl po ženě, když je to stejné jako s tím vším co máme společné, moje, její rodiče, mého bratra, jejího bratra, synovce, neteře, staráme se o ně oba.\nOny dogmata „té správné křesťanské morálky“ je hned po mýtu „práva první noci“ největší falešnou představou o společenských úzech jako „dannostech“ podmíněných nějakou historickou „osvědčeností“ jejího fungování.:-)))\n28 března, 2014 (11.22)\nDo řádně utříděné šéfovské typologie se nepouštím, protože jsem jich zažila dost, ale co kus, to unikát, takže zobecňovat ani ztotožňovat s předkládanými typy z tohoto i z minulého článku se mi nedaří a nedaří.\nTady jsou vzorky, abyste měli představu:\nŠéf, co v tom uměl bruslit\nByl v nezáviděníhodné roli člověka, který musí ukočírovat velmi různorodé osazenstvo dílny, počínaje mladými chrty lačnícími po maximálním výdělku, přes staré, unavené praktiky, alkoholem naleptané lemply, poloviční oligofreniky neschopné samostatné práce až po čerstvě propuštěné kriminálníky. Čaroval úspěšně jak v téhle roli, tak i v tom, jak dokázal vyrobit potřebnou distanc mezi dílnou a vyšším patrem, aby mu nikdo moc nekoukal na prsty, když šlo o to, přihrát něco sobě.\nTo byla přezdívka, kterou mu dali podřízení, kteří byli nuceni starat se o chod celého úseku. Haťapka se takovými věcmi nezabýval, byl to bývalý politický pracovník, který vlastně ani netušil, co by mělo být jeho starostí. Rád schůzoval, přičemž ponejvíc řešil takové věci, jako milostné vztahy mezi zaměstnanci. Než odešel do důchodu, byla nařízena celková kontrola. Dopadla naprosto katastrofálně, ale soudruzi ho nechali jít.\nInteligentní, leč bez předepsaného vzdělání. Ten hoch byl ovládán autoritativní ženou, takže před ní do práce vlastně prchal. Ne jeho vinou, ale úradkem vyšší moci se bohužel z pracoviště stal dost hnusný paskvil. Chlapec postupně osobnostně naprosto upadl, vyhýbal se veškeré komunikaci, jak s vyšším vedením, tak s podřízenými, kteří za ním chodili a požadovali, aby řešil, co bylo potřeba. Nezapomenu, jak jsem musela podniknout anabázi po hospodách, abych z něj vyrazila klíče od trezoru s výplatami.\nNež bych čekala na úplné konce, dala jsem výpověď.\nPříjemně působící pán, straník, vyprávějící protistátní vtipy. Ne že by byl vyložený křivák, ale kdyby šlo o to, aby se zastal někoho ze svého týmu, kdo by nespravedlivě upadl v nemilost vyššího vedení, nedalo se to čekat. Své práci ale rozuměl a nesnášel packaly, takže se u něj moc neohřáli.\nŠéfka týmu „my ženy proti světu“\nOdborně na výši, uznávaná podřízenými, a to nejen proto, že svou roli viděla v duchu zásady „princeps inter pares“. Jednou přiznala, co jsme my ostatní předtím moc zřetelně neviděly: svou zodpovědnost prožívala velmi těžce. Tak těžce, že se to podepsalo na jejím zdraví. Nakonec sama vytipovala svého nástupce, předala mu funkci a zařadila se mezi nás, prostý lid.\nPodobně jako jeho předchůdkyně byl princeps inter pares. Až na to, že nám dával příliš často najevo, že on je ten, kdo nad námi tvoří štít proti padajícím h..vnům. Do té role se nakonec velice vžil. Občas nevydržel s nervy a skončilo to několikadenním tahem, kdy o něm nikdo nevěděl, ani chudák manželka.\nDobrý odborník, věděl, oč jde. Když zrovna sekal dobrotu, jeho práce měla smysl.\nNastoupila jako řadový pracovník, jevila se především jako dobrá mamina. Odmítala vystupovat na veřejnosti, tvrdila, že neumí mluvit spatra, červenala se. Přesto si ji vyšší vedení vytipovalo na vedoucí místo. Tehdy musela takřka přes noc podstoupit zázračnou mentální proměnu. Nevím, jak to udělala, nejspíš podepsala čertovi lejstro, ale do nové pracovní pozice každopádně nastoupila coby sebevědomá, ambiciózní osoba. Změnila i zevnějšek. Zhubla, vyměnila šatník. Pak vyměnila i manžela. Domácký obětavý dobrák přestal vyhovovat jejím novým intelektuálním nárokům, zaměřila se tedy na mladé kolegy. Jeden ji odmítl dost potupným způsobem, což mu nikdy nezapomněla, u druhého už uspěla. Její ambice rostly do nebes, až přerostly přes hlavu těm, co ji ustanovili do funkce. Byla odvolána. Odešla, novému manželovi porodila dvě děti, a jak jsme ji pak potkávali s kočárkem, byla z ní zase ta nám dobře známá kulaťoučká, spokojená maminka, jako by manažerská epizoda ani neexistovala.\nŠéf „velký bratr“\nNastoupil po šéfce „chameleonovi“, přišel odjinud. Bál se přátelské atmosféry, zřejmě se domníval, že by snížila jeho autoritu. O tu usiloval, ale blbě. Brzy jsme přišli na to, že věci moc nerozumí. Dokázal ale vymyslet spoustu administrativních opatření, které nám otravovaly život, a striktně vyžadoval jejich plnění, ačkoli to s naší prací nemělo co dělat. Na druhou stranu se bál nadřízených, tam se choval podlézavě. Na pracovišti se jeho působení nakonec vyvinulo tak, že většinu pracovní doby trávil u monitoru, kam kamery přenášely obraz z chodeb a prostorů pro veřejnost, a sledoval, kdy kdo chodí za kolegy, na záchod, do kuchyňky. Hu. Když se naskytla příležitost, prchla jsem.\nA to byl můj poslední šéfík.\nPak už jsem si radostí a strastí téhle pozice okusila sama.\n28 března, 2014 (12.08)\nDekuji, pekne, pocetl jsem si. Je dobře, aby si takove texty precetl každý s ambici nekomu šéfovat pripadne soucasny sef. Asi totiž bude nebo je nejak tak viden. Nastesti o tom nevi.\nHezké. „Podepsala čertovi lejstro“ pobavilo.\n28 března, 2014 (12.30)\nS tím „Inteligentním opurtonistou“ jste mi připoměla jednoho mého šéfa. Ten chtěl, aby mu všichni tykali a oslovovali ho Pepo. Jeho oblíbeným rčením bylo „o mne se můžeš opřít“. Někteří to zkusili a o tom jak dopadli, vypovídá přezdívka, kterou měl ten šéf „Pepa-shnilé zábradlí“.\n28 března, 2014 (17.03)\nVelkého bratra máme taky a říkáme mu „strejda Tuleň“ a je to ten nejhorší šéf, co jsem kdy zažila…Tento příspěvek se vám povedl.\n28 března, 2014 (13.04)\nJá jsem (bohužel – bohudík?) některé šéfky z typologie paní Říhové zhruba poznal. Ono je totiž několik desítek top firem, v nichž pracují manažerky, o nichž poněkud hujersky vypráví Fagan. A pak je několik desítek tisíc firem a všemožných organizací, kde se vyskytují podobné typy, jaké tu předestřely p. Říhová a dáma s nickem tresen.\nOsobně mám v tomto punktu poněkud protiženský pohled, protože jsem přesvědčen, že většina žen jsou jako případné manažerky mizerné. Z vlastností, které zde paní Říhová vypočetla, bych v tomhle směru vyzdvihl sklon brát si vše osobně a nevypočítatelnost.\nNa druhou stranu, pokud se už žena-manažerka (z toho mála žen v tomto směru schopných) pánubohu vydaří, tak se jedná o šéfku vynikající, protože zodpovědnou a rozumějící lidem. I takové jsem potkal. Asi dvě.\n28 března, 2014 (13.23)\nNo, proč by se měla manažerka nějak dramaticky lišit od manažera (pomineme-li rozdíl genderový)? Pátraje v duchu po rozdílech, vyjma genderového mě jiný distinktivní rys nenapadá.\nPěkný pátek a víkend vespolek!\n28 března, 2014 (14.31)\nMožná proto, že osobnosti a charakteristické chování žen jsou v typických případech trochu jiné, než v případě mužů? Pracuju jako učitel a mezi studentkami a studenty jsou zcela zřetelné rozdíly, vidím to každý den, a někdy je to až legrační.\n28 března, 2014 (15.48)\nMno, taky jsem se kdysi takovým způsobem živil; nicméně dovolil bych si podotknout, že jedna věc je chování v typickém případě(?), kdy je každé pohlaví jaksi samo za sebe, druhá věc je chování v ROLI, v daném případě v pozici manažera. Třetí věc je pak pozice manažera sama o sobě.\nJe to na dlouhou a leckdy velice jízlivou debatu, do níž bych se nerad pouštěl. 🙂\nPěkný den všem ještě jednou.\n28 března, 2014 (18.14)\n28 března, 2014 (18.49)\nAle vždycky se chováte v nějaké roli. Jednou v roli manažera, podruhé v roli studenta, potřetí třeba v roli pacienta. A chování žen a mužů se podle mé zkušenosti v rámci těch jednotlivých rolí liší. Taky podle toho, jestli jednají s mužem nebo ženou. A je to zcela pochopitelné. Student, který by se měl pokoušel u zkoušky rozhodit výstřihem nebo rozprávkou o tom, kterak jsem sympatický učitel, by působil dost zvláštně.\nA moc nechápu, co je na tom k jízlivé debatě? Prostě normální téma k diskuzi. No nic.\nPrima den, spíš večer už, i vám.\n28 března, 2014 (14.29)\nUž delší dobu se mezi sociology opatrně mluví o tom, co věděl už Diogenes v sudu. Že nejde ani tak o inteligenci, čili to penzum znalostí či zkušeností, které se dají nacpat do hlavy. Že není ani moc důležité vypilovat svou zručnost, schopnost číst, psát a počítat. Jistě, člověka ovlivňuje jeho schopnost a nebo neschopnost tvořit, vyrábět a vymýšlet, ale mnohem více ho ovlivňuje jeho schopnost tvořit s druhými vazby a sociální kontakty.\nJinak řečeno, člověka sice ovlivňuje jeho inteligenční kvocient, ale mnohem více ho ovlivňuje jeho sociální kvocient.\nAbraham Lincoln chtěl do vlády co nejvíc lidí chytřejších než on sám. Předválečná Wehrmacht proslula poyšováním takových důstojníků, kteří tvořili dobré a soudržné jednotky, byť třeba ve vševojskových cvičeních nebyly první. František Palacký při příchodu do Prahy začal spát Každodeníček, kam si hlavně zapisoval jména a adresy těch, se kterými se setkal a pravidelně jim psal. Co kdyby je někdy potřeboval… Oskar Schindler díky podobným kontaktům (s těmi největšími grázly) udržel po celou válku tisíc židů naživu.\nTěžko ovlivníte, do jaké rodiny se narodíte. Těžko ovlivníte, jak moc se vám budou rodiče věnovat a těžko ovlivníte, kolik peněz za vás bude někdo ochoten utratit, abyste se mu jednou vyplatili.\nAle celkem slušně můžete ovlivnit, jaké vztahy budete mít s okolím. Můžete ovlivnit, jak budete nazíráni, jak se o vás bude mluvit. Můžete zařídit, aby k vám všichni okolo měli nevymahatelný sociální dluh, který pro ně bude alespoň trochu zavazující. Nemůžete si zařídit talent na sledování burzovních indexů, ale můžete si zajistit přátelství burziána, který vás třeba zaměstná.\nNemůžete být každý inženýr, ale můžete mít kolem sebe lidi, pro které budete nepostradatelní. To věděla i moje babička, která před válkou nikdy nebyla nic víc než posluhovačka, ale zato naprosto nepostradatelná. ne kvůli koštěti a hadru, ale kvůli schopnosti naslouchat a tvořit dobrou atmosféru.\nKoneckonců Bible není o ničem jiným… o tvoření vztahů o nečekaných zachráncích díky jakýmsi dávným, dobrodiním, o nečekaných mstitelých díky dávným křivdám… atd, atd.\nFandím každému, kdo je společensky užitečný jako technik, zemědělec, inženýr, vědec či umělec. Ale více si vážím každého, kdo je užitečný jako táta, brácha, strejda, kámoš, přítel, dobrodinec, altruista… A úplně nejvíc si vážím těch, kteří mají obojí dohromady… Užitečný vědec či podnikatel, který altruisticky zaměstná někoho, protože je jako Řek Zorbas.\n28 března, 2014 (14.43)\nNechci vám brát váš kus pravdy: ano, člověk by se měl snažit být druhým ku prospěchu a třeba to bude pak ku prospěchu i jemu samotnému.\nAle co se týče toho sociálního kvocientu, a tedy schopnosti vytvářet s druhými vztahy, to je podobně nesamozřejmá věc, jako ten inteligenční kvocient. I to druhé, i to první, si pouhou snahou či dobrou vůlí nezvýšíte. Neboli, „…můžete si zajistit přátelství burziána, který vás třeba zaměstná…“, ale jen tehdy, pokud to umíte, zajistit si přátelství.\nAno a proto my ženy víme, že nejinteligentnější sociologie je řízek, svíčková a bábovka. To se na vysokých školách neučí.\nStejně jako nejlepší druh sexu je bílý sex, tedy co prochází ledničkou a dalšími kuchyňskými spotřebiči.\n28 března, 2014 (18.39)\nOno to funguje,jen nesmíte mít sklerózu.\nKdyž se najíte,napijete,pak zapomenete proč jste přišel.\n28 března, 2014 (19.06)\nSkleróza ani ten Němec, co schovává věci v tom nemusí hrát roli. Stačí soustředěnost na něco jiného.\nNedávno jsem zuřivě prohledával celý dům, kde mi jen zmizela ta paměťová fleška s podklady.\nByla v lednici. Přítelkyni ani děti jsem obvinit nemohl, zrovna byli pryč, takže mám doma asi nějakého nepřátelského mimozemšťana (protože na duchy dneska nikdo nevěří).\nKterý mi občas vyvádí strašné kousky. Je to velmi potměšilý parchant.\nProti tomu je opomenutí vzít si z lednice třeba kus uzeného bůčku a místo toho vypít kus mlíka nebo lák od okurek celkem banální. Navíc se to určitě dá kompenzovat více návštěvami lednice.\nAle nedávno mi volal kolega, že nemůže jít do práce, protože nemůže v hotelovém pokoji najít boty. Zbuzeroval recepci a pokojské a nic. Boty byly v ledničce, jak se tam dostaly, nikdo neví.\nTak to se mi ještě nestalo, takže to beru v klidu.\n28 března, 2014 (19.16)\nAle ten příjemný pocit v žaludku… nebo i jinde… 🙂\n28 března, 2014 (15.09)\nDíky za další ze seriálu o korporacích. Jaktože nejde hodnotit ? Obecně mám pocit, že celý svět managementu, managerů a managerech stojí za hodnotovým úpadkem současného světa. Chtělo by to návrát k sedlákům, odpovědnosti sami za sebe, případně malou skupinu jako je vesnice. Globalní manažeři a globalní prezident Obama vůbec nemají přehled co dělají a jaké so dopady.\n28 března, 2014 (15.18)\nPoznamka. Zrejme jsem byl jednou z pricin Vaseho vyjadreni, ze si date pauzu v diskusi. To bych nerad. J jsem – jiste jedovate – navrhoval, at pisete ke svému (Viktorka, Singapur) a u dalších temat, abyste se snazil – sel do hloubky. Nechtel jsem Vas vystvat.\nVami ted vyrcene vystihuje muj dojem. Zda se mi, ze důvodem je odlidsteni v jejich praci – prilis mnoho meziclanku mezi nimi a životem ostatních. Jsou asi idealni pro akcionare (nekdy viz Sculley uspesny v Pepsi a prumerny v Apple) prave tim, ze umi (sociopaticka stranka osobnosti?) nahlížet na lidi masove bezcitne jako na pouzitelne nastroje, a diky tomu prijimat i drakonicke opatreni zametajici s davy. To samozrejme podporuje system vzdelavani, zargon atd. Jiny svet pro většinu lidi. Nastesti.\n28 března, 2014 (15.36)\nManažeři, o kterých se tu bavíme nejvíc, to jest ti, se kterými máme osobní zkušenost, to je myslím úplně jiný svět, než svět manažerů, kteří hýbají glóbem.\nPokud jde o ty druhé, pak s vámi souhlasím, že to je dost velké neštěstí, když jiný glóbus není k dispozici. Určující pro jejich chování je totiž jedině výhled na osobní příjem v horizontu roku, dvou, pěti let. Jsou odtrženi nejen od starostí obyčejných lidí, jako jste vy nebo já, ale navíc, a to je zrovna tak podstatné, od nejvlastnějších zájmů těch, jejichž majetek spravují a investují. Pro ně připravují výroční zprávy, ve kterých se snaží dokázat naplnění své funkce. Jenže z kolika procent je to obratná kamufláž, kryjící buď přímé ztráty anebo zastírající krátkozrakou investiční politiku, která ke ztrátám povede v dohledné době? Kdo ze současných vrcholových globálních manažerů dokáže myslet v delším horizontu a dělat kroky, které nebudou mít krátkodobý efekt anebo dokonce povedou k dočasné stagnaci, ale vytvoří dobrou pozici pro delší období? Vlastníci kapitálu, ztracení v nepřehledné džungli fondů, propletených vzájemných majetkových účastí, kde se málokdo vyzná, jsou až na výjimky v jejich rukou, bez faktické možnosti dopustit se jakýchkoli strategických zásahů.\n28 března, 2014 (21.15)\nTvoří vize, mise a strategie. Podružné úkoly jako likvidaci škod přenechávají jiným.\n28 března, 2014 (16.55)\na co typologie zaměstnanců – troufne si někdo?\n28 března, 2014 (17.32)\nJá ne. Co zaměstnanec, to perla, v dobrém i zlém. To by byl nekonečný seriál, ale možná by stálo za to některé individuální případy popsat, ať se pobavíme také o něčem jiném než o politice. Alespoň ty pátky bychom si mohli osladit.\n😀 to by asi mnoha zdejším diskutérům hráblo\n28 března, 2014 (18.00)\nVynikající nápad. Vhledem k tomu, že velmi tvůrčí lidé bývají dost často velmi exotičtí, například v IT také dost nezávislí a nekonformní, tak bych měl plno výborných příběhů.\n28 března, 2014 (17.40)\nJako zamestnavatel byste mohl zacit Vy … Logicky se asi zacina nadrizenymi, jejich blbost muze napachat vetsi skody a ublížit vice lidem, budi vetsi obavy. A viz kopelmanova motivace – pro mladého IT, aby vedel jake fagany muze potkat.\n28 března, 2014 (17.44)\nSchopní (1) x neschopní (2)\ns ambicemi (A) x bez ambicí (B)\nA1 – rychle přecházejí do kategorie manžeři/rky, dále viz Kopelman a paní Věra 🙂\nA2 – bohužel většinou jako A1, ale s delšími životopisy\nB1 – dříči; pokud neodhadnou mez, tak vyhoří nebo se jim rozpadne rodina; v opačném případě pilíře každé firmy, poskytující svou existencí pádné argumenty všem, kdo odmítají pravicový pohled na to, kdo koho vlastně tou prací živí\nB2 – jejich firemní životnost zpravidla přímo úměrná velikosti firmy nebo počtu zaháčkování u managormentu\nVelmi, velmi hrubé a subjektivní.\n28 března, 2014 (17.57)\nRaději ne, to by mohlo dopadnout celkem příšerně.\nAle často je to spíš odrazem stavu vedení firem než špatnými lidmi.\nPřípadně těmi nesmysly, co perou do hlav lidem různí věrozvěsti na dnešních vysokých školách – především ty měkké vědy jako sociologie, politologie, … to je něco neskutečného.\nV IT a přidružených věcech se potkávám především s technicky vzdělanými lidmi a ti jsou jedním slovem skvělí – racionální a k těmto manipulacím velmi skeptičtí. I ti noví, co mají ještě na zadku skořápku. Hlavně je parádní ten rozhled a možnosti – každý kdo není úplný pitomec je schopen být rok dva na výměně nebo stáži na nějaké světové univerzitě, poznat osobně kus světa přes brigády a cestování, často podnikají nebo dělají freelancery ještě během školy. Tihle lidé pak na manipulace různou „firemní kulturou“ reagují většinou dosti kvalifikovaným výsměchem.\nAle jinak mi připadá, že dnešní mladí lidé jsou mnohem konformější než byla moje generace. Jedou s hlavním proudem a nějaká opozice proti establishmentu, i v malém – třeba kritický pohled na mezilidské vztahy v práci – se od nich nedá moc očekávat.\nSamozřejmě, těžko o tom mohu mluvit nějak všeobecně, protože ve své interakci se potkávám jenom s lidmi kolem vědy, IT, komunikací a tak dále – celkově se pohybuji ve velmi slušném ghetu, kde i ten největší gangster je dost prima člověk. Ale špatných příběhů i tak slyším dost. A ve firmách zákazníků často narážím na věci, proti kterým otroctví ve starověku nebo na bavlníkové plantáži na americkém Jihu byla selanka.\nAsi máte pravdu. Někdy se tady zrodí perly, že by je člověk ani v tropických mořích nedohledal. Pamatuji, že tady někdo vylezl s termínem: zaměstnatelnost (!) a aniž by doložil, že něco takového vůbec existuje a že má cenu se nad tím zamýšlet, hned vyrukoval s tím, že statistika této „veličiny“ má normální rozdělení.\nKam se hrabou bratří Grimmové!\n28 března, 2014 (18.44)\nPavěda vítězí na všech frontách.\nPřed vánoci jsem byl na jednom univerzitním večírku, kde jsem mluvil s jednou 20+ kikinou, blbou jak punčtok, která právě obhájila PhD „velký doktorát“ ze sociologie. A málem jsem upadl, když mi říkala, že simulovala sociální interakci skupiny z pohledu genderu, náboženství a už nevím čeho – pomocí GPGPU na grafických výpočetních akcelerátorech pomocí balíků Processing a OpenFramework. Takže pavěda pomocí dosti vyspělé IT technologie – vzpomněl jsem si na film „Jáchyme, hoď ho do stroje“.\nPřítelkyně mi pak objasnila celou genezi situace – dotyčná slečna se bokem živí coby nájemná přítelkyně a ojela celou komisi i jednu místní IT firmu, která se živí podporou vědy – i pavědy.\nNo a další doktorka věd je na světě. Pak si představte, že na takovou osobu nějaký chudák narazí třeba jako na HR manažerku.\n28 března, 2014 (21.20)\nChci si to představit, jak by jej hodnotila. Zřejmě jediným orgánem, který používá (a mozek to nebude) a měřítkem by byla sexuální výkonnost. Pak se nedivte, že u takových HR nemají 50+ šanci. Jak říkával můj kolegaa: „Kdo má dobrou erekci, ten má všude protekci.“\n28 března, 2014 (21.35)\nJá zase znám heslo „per vagina ad astra“. To funguje, co je svět světem.\n28 března, 2014 (21.56)\nAle na to musila přece chodit aspoň tři až čtyři roky po VŠ do ústavu vyšších studií (něco jako vyšší než vysoká škola), takhle mi to připadá jako papír z vysoké „budovy“, Myslím, že PH.D u netechnických oborů by se mělo úředně zrušit, nemá význam, je to cár papíru o ničem.\n28 března, 2014 (19.17)\nJá už začal… zaměstnanci z mé detektivky mají živé předlohy.\n28 března, 2014 (17.38)\nVelice dobré téma.\nJá jenom tolik,až moc složité příspěvky,stačí to říci několika slovy,úspěch za každou cenu.Někdo si natluče a poučí se,někdo si natluče a nepoučí se,jde jinam a pokračuje v tom zas.Co je smutné,úplně se ztrácí lidskost.\n28 března, 2014 (18.21)\nDíky za zajímavý pohled. Osobně jsem pracoval pod šéfkou jen v prvním zaměstnání po VŠ. Pak už jsem působil jen pod šéfy. Když zpětně zhodnotím své šéfy, tak tehdejší šéfová určitě patřila k dobrým manažerům. Ale i tak je můj poznatek takový, že šéfování ovlivní téměř každého k horšímu – u někoho více, u někoho méně (čest výjimkám).\nV současnosti pracuju ve velké společnosti, kde už se člověk dost často setká i s blbci – po pravdě, občas člověk nechápe, že všechno obecně jakž/takž funguje 😉\n28 března, 2014 (21.19)\nrád bych doplnil Vaši typologii ženských manažerek jednou nepřehlédnutelnou postavou, která mi utkvěla v paměti – naštěstí jsem s ní neměl nic do činění profesionálně ani osobně, jen zprostředkovaně – zrušila totiž mým známým jeden projekt, na kterém jsem se jako subdodavatel podílel, pak ti lidé z firmy odešli a s tou samou věcí udělali díru do světa.\nTakže, šlo o šéf manažerku jednoho ICT megakoncernu. Která proslula především obrovitou sebepropagací, ale její působení ve firmě byla absolutní katastrofa, která vedla téměř ke krachu.\nDoteď ze z toho vzpamatovávají. Nikdy jsem nepochopil, jak se takoví lidé dostanou do svých pozic.\nDotyčná objížděla pobočky a protože se šeptandou prosáklo, že je trochu na zajíčky a má kladný poměr k chlastu a koksu, tak na ni vedení jednoho místního VAR prodejce nalíčilo past ve formě jednoho kolegy, zdatného norníka a lamače ženských srdcí. Prostě dokonalý a velmi protřelý gigolo, ve své specializaci génius, jinak docela prima maník, dokonce i odborně velmi na výši. Jeho mimopracovní projekt, kterému se velmi zodpovědně věnuje co ho znám, je světový průvodce po luxusních nevěstincích, maká na tom asi 10 let.\nHned první den ji zkušeně ulovil, nastala změna programu návštěvy a daná šéfka se na dva dny vypařila, s tím klukem.\nMělo to super účinek, firma měla následující rok snad o 10% lepší marže a dostávali direktivně přidělené velké státní zakázky. Hrdina dostal měsíční relaxační volno, prý to i na něj byla síla.\nOhledně hledání místa, celého toho kolotoče head-hunters, personálních agentur a tak dále, kdo tím neprošel, nepochopí.\nMám jednoho známého, který asi dva roky hledal místo v 55-ti letech – ačkoliv je super odborník a tak dále, nakonec rezignoval na Česko a už asi 5 let se velmi luxusně živí na Středním východě, teď je co vím v pozici IT architekta v jedněch těch jejich aerolinkách, v Bahrainu.\nNo a tenhle maník se před odchodem do ciziny bavil coby partyzán záškodník personálního průmyslu. Vyhlásil jim asymetrickou válku.\nDělal to velmi fikaně, třeba si vymýšlel legrační identity nebo psal do CV a podkladů různé krásné nesmysly a vulgarity. Většinou zakódované do odborných výrazů, názvů operačních systémů, software a tak dále. V různých jazycích, takže HR manažerky – v téhle profesi je v ICT firmách mám dojem převaha žen – vůbec netušily, která bije, ale vyšlo to najevo na nějaké vrcholové poradě, kam si přizvaly i nějaké ty techniky.\nByla to obrovská sranda, třeba v jedné brněnské firmě dlouho visel na nástěnce jeho doporučující dopis (falešný jak pětník, ale na ručním hlavičkovém papíru – maník má smysl pro detail) od nějaké americké firmy – vše vypadalo normálně, až tedy na adresu v Hovnometné ulici a PhD Dr. Aliho Mohammeda Goatfukra, který nad kvalitami dotyčného pracovníka nešetřil vzletnými slovy.\nMístní HR gestapačka měla takovou ostudu, že dala výpověď.\nZajímavé bylo, jak tyhle potměšilosti bez odporu prolezly agenturou a HR oddělením postižené firmy – nikoho prostě taková podlost nenapadla. Kamarádovi, CTO v jedné firmě, jednou přistál na stole k posouzení maníkův výtvor, kde se dotyčný oháněl znalostí operačního systému unixového typu jménem Honibrk (v originále Wanker Linux) a praxí ve firmě Asshole Enterprises, Ltd. Skutečně to prošlo až na jeho stůl.\nPozději jsem s dotyčným expertem na tohle téma mluvil a vysvětloval mi, že to není až tak jednoduché, že bomba musí být nalíčena dost chytře, aby prošla těmi humanitně vzdělanými experty, a vybuchla až ve vyšší úrovni, kde nadělá nejvíce škody. Ale zase nesmí být příliš chytrá, protože pak si toho často nikdo ani nevšimne.\nTakže jak vidíte, někdo může být z personální agentur na prášky, ale někdo se tím dokáže i bavit, když už mu tedy nic jiného nezbývá.\n28 března, 2014 (23.46)\nNádhera. To se čte jako pohádka s dobrým koncem 😀\n28 března, 2014 (22.07)\nMyslím, že tato žena a toto video se k tématu, který zde otevřela paní Říhová, docela hodí. A navíc pánové, je opravdu krásná :).\n28 března, 2014 (23.52)\nKrásná řeč to přece jenom je. A ženská pochopitelně taky 😉\n28 března, 2014 (23.26)\nvlku: Pridal jsem delší příspěvek do Vasi diskuse s Faganem. Z uvedenych citaci – nasel bych další, je celkem zrejme, ze po Heimann sahl Fagan zcela povrchne. Pokud by si precetl recenze musel by ji uvest daleko rezervovaneji, pokud byl tak diskusne dobry, jak jste psal. V knize ma dle recenzi hrube chyby a dolozitelen chybne spekulace. Je ale zrejme novym pohledem v anglosaske literature, protože univerzitni vydavatelstvi zrejme zatím neprekladala puvodni sudetaky.\n28 března, 2014 (23.37)\nZdroje sudetských historiků udává historik např. Adrian Portmann (jeden z kandidátů na post ředitele ÚSTRu) působícího na Masarykově universitě v Brně, Josefa Wolfanga Brügel a jeho knihu Češi a Němci 1918-1938. Zde je jeho krátká anotace\nPrvní díl obsáhlé publikace, která na pozadí bohatého materiálu a s exkurzy do dávnější minulosti dopodrobna líčí všechny peripetie novodobých vztahů Čechů a Němců ve společném státě. Mimořádnost díla ke dána nejen jeho obsažností, fundovaností, ale i zvláštní pomezní pozicí autora (rodem sudetský Němec, v předválečném Československu pracoval na pražském ministerstvu, pak emigroval a v emigraci – přesvědčený sociální demokrat – zůstal také po válce, kde se věnoval historickému bádání). Z této jeho pozice „mezi národy“ vyplývají i jeho postoje, soudy, hodnocení, s velkým úspěchem dociluje maximální objektivity a vyváženosti; k Čechům je v nezbytné míře spravedlivě kritický, ale také jim prokazuje značné sympatie, má pro ně veliké pochopení. Knihu lze charakterizovat i jako svého druhu dějiny první republiky či nezbytný doplněk k takovým dějinám. Dílo bylo dopsáno v šedesátých letech, ale stále patří k základní a zcela nepostradatelné literatuře o daném tématu. .\n28 března, 2014 (23.47)\nNení to o koze, když dosud o voze? Piseme prece oba i vlk o Heimann ne o USTRku?\nA ten příspěvek ceka na schvaleni – jsou tam tri odkazy.\n28 března, 2014 (23.38)\nA další profipohled. Mohu místy amatersky nesouhlasit, ale toto je poctive psana pecliva recenze ukazujici drtive problémy s knihou Mary H.:\nVrele vsem doporucuji. Cte se hure nez ty předchozí, ale o CR mel spise psat jeji autor, tapetuji, ala Fagan:\n„Finally, I have to say a few words about sources. As any academic might do I\nbegan my critical reading of The State That Failed at the end of the book,\nstarting with the bibliography and endnotes. As I have already argued, what is\nmost apparent is the distinct lack of interaction with a wider historical\ndiscourse, and many of the texts cited seem dated. As others have noted, the\nbook is heavily dependent on a relatively narrow range of secondary\nEnglish-language books, and it omits some recent works in Czech . The lack\nof German-language sources is also of concern, and Heimann’s grasp of the\nSudeten German position is rather uncritical . Her use of archival\nmaterials is somewhat sporadic. I was particularly intrigued to see a reference\nto the HS series of files from the British national archives, which cover the\nSpecial Operations Executive’s (SOE) activities in Slovakia in 1944 (pp.\n142-3, 340, en. 121, 125), as well as the suggestion that these shed light on\nSoviet policy. They do not. The strangest inclusions by far are the\nundergraduate and graduate dissertations (but not doctoral theses) scattered\nthroughout the endnotes (pp. 338, en. 63; 347, 84; 355, 58; 356, 11; 357, 17).\nTry as I might to comprehend the reasons for their inclusion, I failed.\nAfter all the controversy generated by Heimann’s exercise in revisionism, I\nstill find it very difficult to work out at whom this book is aimed. Anyone\nwith an in-depth knowledge of Czechoslovakia’s history will probably find it\nfar less revisionist than it purports to be; the text treads well-known ground,\noffers few new discoveries, and adds little to our comprehension of the issues.\nIt may be that the laity and students find it an invigorating corrective to\nolder accounts, but I suspect its descriptive and chronological approach may\nhinder their appreciation of its merits. So will this book fundamentally revise\nthe English-speaking world’s Whiggish interpretation of Czechoslovakia’s\nhistory? I seriously doubt it.“\n28 března, 2014 (23.40)\nTak nějak nevím. Vrcholem menežování byl systém, kdy nadřízený na ranní poradě, kde huliči seděli u okna a zákuskáři u dveří místnosti, určil kdo půjde dělat co, s tím, že chce vidět do oběda nějaké výstupy nebo tam pošle další lidi. Pak jsem se mnoho let potýkal s problémem, že mi při každé zakázce volal každej, kdo měl v p…. dí.., jestli už mám na ni vše nachystáno. Tady chybí vedení, zato mana…. máme plnou prdel. K úloze žen v menežmentu se raděj nevyjadřuji, pokaždé, když nafáral nový manažer do výroby, nafasoval asistentku, která jej udržela vně problematiky, aby mohly být vytvářeny nějaké hodnoty. S ženským kolektivem vychází na úrovni řízení výrobní jednotky nejlépe bývalý voják z povolání, na úrovni dílny bývalý provozní z nevěstince.\nA včil něco vymyslete. Dozvím se i to, že jsem mužský šovinista a více méně s tím počítám.\n28 března, 2014 (23.43)\nRozkouskuji neschvaleny komentar, vyse, snad projde zde:\na jak povrchne je pojednala podle pramenu z druhé ruky i podle autora pak nezachranuje ani recenzentovo oceneni alternativniho pohledu na “whigovskou” historii CR byt cudne doporucuje britskym undergraduate nejprve si precist něco dle “whigu”, aby pak porozumeli a ocenili Mary H.\n28 března, 2014 (23.44)\n28 března, 2014 (23.53)\nvlku diky za schvaleni komentare k Heimann. Mel jsem moznost tim venku listovat, neveril jsem místy vlastním ocim – napr. to datovani Samovy rise aj., a pak mne uklidnilo jako ctenare historických knizek, ze to setreli i zahranicni recenzenti a ze si pochutnali i nasi. Tuto knizku si Fagan jako verohodny zdroj opravdu vybirat nemel. Ta muze ohromit jen ty, co si neumi ověřit nebo nepamatuji data. Prilis amaterske a prilis zretelne sudetska intepretace, ktera snad muze byt objevna v USA ci UK ale ne v CR a Nemecku, to měli opravdu radeji prelozit autora zmineneho vyse Faganem.