Каква роля играе размерът на мъжкото достойнство в интимността? » 1den.BG Новини\nHome » Любопитно » Каква роля играе размерът на мъжкото достойнство в интимността?\nКаква роля играе размерът на мъжкото достойнство в интимността?\nТази тема неспирно се обсъжда – има ли значение размерът? Нека видим отговорите на сексолозите.\nНормалната дължина на еректиралия член обикновено е между 13 и 14,5 сантиметра. Но не всеки мъжки полов орган отговаря на този стандарт. Отново и отново възниква въпросът дали дължината на атрибута е решаваща.\nОказва се, че качеството на интимността зависи от това само в редки случаи. Дължината и обиколката не са решаващи фактори. За жените общото впечатление от акта е много по-важно. Това включва например, че мъжът да има широки рамене и тесни бедра.\nИ това се доказва от проучвания по темата. В хода на едно такова жените споделили, че смятат за най-важно за добрия секс общото впечатление. На второ място била появата на срамно окосмяване. Обиколката на мъжкото оръдие заела едва трето място, а чак на шесто за пълноценния сексуален живот се оказала дължината.\nКакво да направите, ако ви е твърде малък?\nАтрибут с дължина под 8 сантиметра се нарича микро. Но, ако изберете правилната позиция за интимен акт, тогава проблемът ще бъде решен на 100 процента. Оказва се, че размерът играе второстепенна роля. И още един съвет за всички мъже, които намират „достойнството“ си за твърде малко: подстригването във въпросната зона и прибраното коремче ще удължат визуално нещата.\nЗащо мъжете говорят толкова много за дължината?\nПовече от половината мъже са недоволни от размера на члена си. И ако мъжът има такъв подход към собствената си сексуалност, той обикновено се чувства неудобно да покаже инструмента си на някоя жена. Но дължината е абсолютно надценявана, господа! Оказва се, че недоволните, често пъти са с по-голям от средния. Малко е странно. Като всеки друг тъп комплекс!\nИзследванията показват, че никотинът кара члена да се свие с един сантиметър, поради увреждане на кръвоносните съдове. Следователно, това е още един аргумент в полза на отказ от тютюнопушенето.\nЛюбопитно новини новините новините днес\t2022-06-15


Стъки към репортер на бТВ: Ти си дошъл тука да се караш с нас - Petel.bg\nГорещите страсти, които се разразиха в спортното министерство, след като Станислав Недков - Стъки, и репортер на ПИК нахлуха без покана в министерския кабинет, се превнесоха и в коридорите на сградата. Този път спорът бе между репортер на бТВ и Стъки. Репортерът го помоли да уточни всъщност имал ли е среща с министъра или е нахлул в кабинета му без покана.\nВ отговор Стъки му викна "Ти си дошъл да се караш с нас". И обясни, че бил поискал среща, но министерската секретарка му отказала.\n"Знаем как отразявахте летните протести и тези, които хвърляха бомби по хората", заяде се още Недков с репортера на бТВ.\nРезултатът от срещата със спортния министър е, че се доказа, че Стъки не е взел нито една стотинка държавни пари, те са били за федерацията на ММА. Това не е служебен кабинет, който решава проблемите на хората, а предизборен щаб на Румен Радев. Всеки ден се изнасят сигнали от правителството, които не могат да се докажат, но могат да се променят изборните резултати, коментира след краткия спор Недков.\nНие не сме престъпници. Нито един от треньорите или членовете на ММА не са взели и една стотинка, ние го правим, за да помагаме на децата да прославят България. Заслужаваме уважение, а не унижение, посочи още Стъки.


Елдата и оризът пречат на отслабването през зимата | 24Zdrave.bg\n12 ное 2020, 12:56 5956 Домашен лекар\nДиетолозите разказват защо елдата и оризът пречат на отслабването през зимата, а също така дават препоръки за избора на закуска.\nПо време на Covid пандемията хората започнаха да се движат много по-малко. Затова специалистите съветват да не се набляга на зърнени култури, за да се избегне появата на излишни килограми.\nДиетолозите също така препоръчват зърнените храни да се ядат за закуска, но да се избягват през деня. Зеленчуците задължително трябва да присъстват в диетата. През зимата яжте повече месо, риба и млечни продукти.


Желани ли са децата ви? - Spodeli.net\nСподелени истории (84117)\nЖелани ли са децата ви?\nпреди: 11 месеца, 11 дни, прочетена 1421 пъти\nПланирано или случайно станахте родител? Какви са ви чувствата към "случайните" и планираните ви деца, ако имате и от двете, има ли разлика в чувствата и отношението ви към тях? Бащата/майката беше ли и след време продължава ли да бъде за вас желаната половинка от родителското тяло за детето ви?\nАко се създаде ваше дете против волята ви, как бихте го приели? Дете вече родено без да е желано как го чувствате?\nАко се разделите с половинката си и имате нежелани от същата/същият деца или поне непланирани/случайни, бихте ли предпочели да останат децата с другият родител ако за него/нея са били желани?\nЛюбопитсвтото и проучването ми е за собствена "консумация".\n1. Желани, планирани, обичани!\n2. Планирано отпрени години. Когато си наредихме живота направихме опит и стана. Безкрайно обичаме детето си. Около нас има доста непланирани бебета и за съжаление родителите им не ги обичат особено дори ги зарязват сами в отделна стая....\n3. Първото планирано, след това забременях, но бременността не беше успешна. Надявам се скоро да имам още деца. Ако е нежелано, може да не го раждаш, щом не искаш.\n4. Аз съм непланирано дете, но родителите ми винаги са ме обичали и продължават да ме обичат, въпреки че са разделени откакто бях на 9. Баща ми междувременно има няколко планирани деца, но не виждам разлика в отношението и грижите. Приятелят ми също е бил непланиран, родителите му са още заедно след 21 години и имат второ, вече плонирано дете, пак без никаква разлика в обичта и грижите към двамата :)\n5. Н 3, не съм бременна, само любопитство е поради толкова случаи вече на доброволно отказване от попечителски права от страна на майката в полза на бащата.\nСмятам, че причината е именно защото са били нежелани или поне непланирани, а за аборта още се говори като за "убийство".\nИ не успяват да развият този майчин инстинкт, може би въпреки окситоцина който се отделя в огромно количество по време на раждането и след това не е достатъчен да "покрие" негодуванието или гнева от наложеното майчинство...\nНе знам, за това е темата.\n6. Моето второто е от гаф, но това не променя кой знае колко нещата, обичаме си го както и първото. Една приятелка дълго се пазиха с нейния, изтърпя доста обиди от околните че била "нефелна" и прочие хорски глупости, та за да угоди на хората взе че забременя и роди... и в крайна сметка пак не им угоди, пак я одумват. Давам само пример по какви причини може да се роди едно дете, не че няма и други де-да сме като другите, защото така трябвало, за да пробваме и т. н. Едно дете трябва да е истински желано и очаквано, ако имаме друга причина е просто безсмислено.\n7. Първо да уточня, че между непланирано и нежелано дете има голяма разлика. Това, че е било непланирано, съвсем не означава, че е нежелано.\nАз например съм непланиран, но желан, но не мисля, че това е оказало някакво влияние върху отношенията ми с родителите ми.\nМоето дете пък е планирано, но не мисля, че бих го обичал по-малко, ако не беше, още по-малко пък щяхме да го махнем.\n8. Много желано! Вече за второ много се колебаех, докато не разбрах, че не искам нарочно да опитвам, а както дойде. Ако дойде - добре дошло, а ако не - и така сме добре.\nИмах непланирана бременност, която прекъснах (това беше 14 години преди да родя детето, което споменах) и въпреки непланирането много си исках детето, но все пак някакъв разум надделя над желанието. Всеки ден го обичам и него и се питам какво ли щеше да е сега.\nПартньорът ми не е най-доброто за мен, но е най-доброто, което ме пожела, понеже и аз явно съм с много кусури или и аз не знам. Във всеки случай без него нямаше да имаме дете, така че каквото - такова.\n9. Ако се създаде дете без волята ми много бих се радвала, защото бременността и раждането ме обърнаха с хастара навън и не ми се повтаря, но искам още деца. Така че ако някой ми го износи и роди, супер.\n11. Планирах децата си още когато бях момиче. Сина ми целенасочено си го направихме. Когато веднага след него забременях с второто просто си го оставих и него. Не беше планирано веднага, но тъй като исках второ реших че явно така е трябвало. Бащата не беше най- подходящия, но слава на бога успях да отгледам прекрасни деца. Обичам ги много. Понякога отново ми се ще да имам бебенце :). Сигурно за това са внуците не знам. Ако можех да съм сега с мъжа когото обичам бих родила пак. На 39 не мисля, че е много късно. Ще си ина и гокеми батко и кака... Ехе размечтах се :)...\n12. Синът ми, като първо дете, може и да мине за планирано бебе. Но с дъщеря си забременях 10 години по-късно, без изобщо да я планирам. Тя беше толкова обичано и обгрижвано дете-казвам беше, защото вече е голяма-че наистина трябва да се прави разлика между нежелано и непланирано дете..\n13. Непланирано и Нежелано са две различни неща.\nИ двете ми деца са непланирани... но желани.\nОбичаме ги и двамата по -много... и по - еднакво.\nНикога и за миг не съм, съжалявала за това, че не съм ги планирала предварително. Според мен, едно дете се ражда, когато му е писано да се роди... ражда се с късмета и съдбата си. Може и пет години да планираш и пак, да нямаш... божа работа. Радвам се, че точно те са моите деца, моите момчета.


\tЛопес в Ангелски очи\nЛопес в Ангелски очи. Дженифър Лопес - Шарън е ченге отдадено на работата си без личен живот. Тя е от хората които попадат често в рисковани ситуации. Един ден попаднала в такава ситуация я спасява непознат мъж. След време между тях лумва пожара на любовта.\nЛопес в Ангелски очи\nДженифър Лопес - Шарън е ченге отдадено на работата си без личен живот. Тя е от хората които попадат често в рисковани ситуации. Един ден попаднала в такава ситуация я спасява непознат мъж. След време между тях лумва пожара на любовта.


табулация - Програмиране - kaldata.com - Форуми\nот Adrix, 3 март 2014 в Програмиране\nИмам следния въпрос свързан с табулацията. Може ли по някакъв начин да се определя броя на табулациите с променлива.Тей като трябва да ги използвам в цикъл като на различните редове използвам различен брой табулации, и броя им нараства/намалява в зависимост от цикъла. Та някак може ли да напиша да ми се извежда х пъти 't'.\nНапример да се извежда нещо от сорта:\nИмам следния въпрос свързан с табулацията. Може ли по някакъв начин да се определя броя на табулациите с променлива.Тей като трябва да ги използвам в цикъл като на различните редове използвам различен брой табулации, и броя им нараства/намалява в зависимост от цикъла. Та някак може ли да напиша да ми се извежда х пъти 't'. Например да се извежда нещо от сорта: Х Х Х Х Х Х Х Х Х\nЕстествено че може. А след като споменаваш цикъл, защо не направиш втори цикъл, който да печата табулациите? Т.е. външния за редовете, вътрешния за табулациите.Ако кажеш и на какъв език е или направо постнеш фрагмента от кода, може да го пооправим.\nАми още не съм стигнал до кода, за да постна такъв, правя блок схема, езика ще е С#. А относно двойния цикъл не знам как точно да го направя, а и се надявах да мина само с един. Не съм много навътре с нещата, но се надявах да има някоя неизвестна за мен тънкост- примерно k * 't' и това да ми извежда k пъти 't ' или някакъв друг прост запис, който да реши проблема.\nТемата ти е на грешно място - трябваше да е в .NET подраздела.Не съм много запознат с C# но на първо четене намерих:\nАми и аз се чудех къде да я постна, благодаря много за помощта.


Компания 'Мател' представи лимитирано колекционерско издание на прочутата си кукла Барби, с което отдава почит към 50-годишнината от издаването на хитовия сингъл 'Space Oddity' на Дейвид Боуи, предаде Франс прес.\n'Събирайки две икони на поп културата, Барби отдава почит към върховния хамелеон на поп музиката - британския певец, артист, музикант и актьор Дейвид Боуи. Неговите музикални трансформации продължават да въздействат и вдъхновяват и до ден днешен', отбелязват от компания 'Мател'.\nДейвид Боуи е споделял, че сингълът му 'Space Oddity' (1969) е вдъхновен от филма '2001: Космическа одисея' на Стенли Кубрик, излязъл на екран през 1968г.\nПо-рано през седмицата компания 'Мател' представи кукла Барби по подобие на италианката Саманта Кристофорети - единствената жена действащ астронавт на Европейската космическа агенция (ЕКА). През годините прочутата кукла е 'упражнявала' различни професии с цел да вдъхнови интереса на момичетата към науката и технологиите.


Мнения: 15123 ( на ден)\n7121 Excellent Scouser\n26 Feb 2020 - 18:01\n22 February 2020 - 12:19 PM\nDacheff написа на 22 February 2020 - 12:01 PM :\nЕто и снимките, за които Дачката говори. Тук има и клип - https://www.dailymai...s-game-gym.html\n19 February 2020 - 12:38 AM\nИменно заради това не желаех за нищо на света този отбор на 1/8 финалите. Мнозина не бяха особено притеснени при тегленето на този съперник и с лекота заключиха, че жребият е много добър за нас. Казах го тогава, повтарям го и сега - за тази фаза от турнира, това бе може би най-некомфортният вариант за нас, най-вече заради футбола, който практикуват. Никога не сме играли особено удачно срещу такъв тип окопани съперници.\nОчаквано, мачът протече по-познатия сценарий, който гледаме редовно от "дюшекчиите" в последните години в елиминационната фаза. Нищо ново. Това е стилът им, така ще играят и на Анфийлд. Съгласен съм с онези, които казват, че чисто спортно-технически Атлетико Мадрид от 2019/2020г. е по-слаб от онзи с Гризман, Коста (в най-добрия си период), Хуанфран, Годин, Габи, Фелипе Луиш и т.н., но едно нещо си остава константа - ужасно подъл, корав и труден за побеждаване тим са. Имат характер и цял инструментариум от деструктивни методи, които те вадят от равновесие. Това се потвърди и днес през всичките 90 мин. Нито за секунда не можахме да намерим обичайния си ритъм на игра.\nЗа пореден път се убедих, че този отбор на Атлетико, начело с онова нелицеприятно малко човече на скамейката, е един от най-гнусните отбори в Европа. Никога не съм ги харесвал. Служат си с какви ли не мръсни прийоми от латино-циганската школа - падат при всяко съприкосновение, бавят и накъсват играта, натискат през целия мач съдията, подчертават дебело всяко нарушение, за да изкарат картон на съперника, топката не се подава веднага при странично хвърляне в наша полза, ръкомаха се при всяко отсъждане в тяхна вреда... и още и още. Изобщо цял арсенал от мръсни номера, вещо дирижирани и имплементирани в играта им от онзи мазен, провокативен палячо на пейката с костюм на погребален агент.\nДобавям тук и факта, че след гола се защитаваха с поне 9 човека, които седяха много близо един до друг, помагаха си и общо взето мачът влезе в руслото, в което онзи аржентински клоун се чувства най-добре. А когато има и съдия, който да им свири всяко падане на терена, то условията да играеш комбинативен и бърз футбол стават невъзможни. Планът на Симеоне бе простичък - да разстрои играта ни, да ни изнерви максимално и да пречи да практикуваме обичайния си футбол. Голът ги вдъхнови още повече и според мен дори преизпълниха плана си.\n1-0 е изключително удобен резултат, който е добре дошъл за тях. Симеоне знае, че отборът му ще има няколко възможности на Анфийлд. Ако съумеят дори и една от тях да отбележат, то шансовете за нас стават минимални. Да, гол пасив не е най-голямата трагедия на света, но стилът им на игра е отвратителен и е нещо ново за нас А и определено, ако има отбор в Европа, който знае как да се защитава 90 мин, без и секунда да изпадне в безтегловност, то това е отборът на Атлетико Мадрид. Били са много пъти в тази ситуация, имат доста опит по европейските терени в последните години на това ниво и знаят как да действат до съвършенство в подобни ситуации.\nДа, някои ще си кажат: "какво толкова, вкарахме 4 гола на Барселона....". И бих опонирал веднага, защото мачовете са много различни, съперникът и умението му да се защитава също, чисто като отборна етика, колектив и дисциплина на терена обстоятелствата са разлини. Симеоне ще дойде с ясен план в Англия, който няма да се различава много от днешната продукция. Ще изиграе мача в главата си още преди това, защото е попадал много пъти в подобна ситуация. Ясно е, че шансове ще се открият и за нас, но е далеч по-важно да ги материализираме, защото в противен случай ще бъдем елиминирани, без никакво съмнение. Първият гол ще е от ключово значение.\nЧака ни ужасно труден мач, доста от момчетата бяха длъжници днес. Много прибързано е да се каже, но все си мисля, че паузата до някаква степен е извадила някои от играчи от ритъм.\nИскам Клоп да ги мобилизира до краен предел на 11-ти март, да видя един отбор, който е гневен, ядосан и готов да си отмъсти за тази вечер. Искам да ги прегазим брутално, за да видя онзи нещастник дали така енергично ще тича, скача и размята ръце към публиката им. Трябва да го усетят, да го помиришат още при пристигането на автобуса. Червеният ботуш трябва да ги стъпче зловещо.\nНека им покажем, че са дошли в ада на земята наречен Анфийлд и да им напомним, че излизат срещу шампиона на Европа и света. Военно положение на 11.03.2020!\nВ тема:15.02.2020 Норич - Ливърпул (ПЛ - 26 кръг)\n06 February 2020 - 05:57 PM\nВ тема:01.02.2020 Ливърпул 4-0 Саутхемптън (ПЛ - 25 кръг)\n02 February 2020 - 11:28 AM\nВ тема:01.02.2020 Ливърпул - Саутхемптън (ПЛ - 25 кръг)\n31 January 2020 - 11:02 AM\nHooligan2017 написа на 31 January 2020 - 10:57 AM :\nПри мен пише Диема Спорт 2 ...\nОправено. В началото на седмицата пишеше пряко по Нова Спорт, заради тъпите контроли на българските отбори, които от Диема са решили да излъчват директно.\nAssistant VAR: Daniel Robathan.


Еврото се оттласна от 21-месечното дъно - Новини - econ.bg\nЕврото се оттласна от 21-месечното дъно 0\n06.12.2016 | 11:05\nДoлapът нa пpaĸтиĸa нe ce пpoмeня cпpямo ĸoшницaтa oт 6-тe ocнoвни cвeтoвни вaлyти, ĸaтo ce тъpгyвa нa нивo 100,18, близo дo минимyмa нa индeĸca oт 15 нoeмвpи - 99,849\nНовината, че премиерът на Италия Матео Ренция няма да подава оставка, докато не се приеме бюджетът на страната за 2017 г., за което бе помолен от президента Серджо Матарела, се оказа катализатор за финансовите пазари и те на практика загърбиха резултатите от референдума в неделя, 4 декември.\nEвpoтo ce cтaбилизиpa в днeшнaтa вaлyтнa тъpгoвия, oттлacĸвaйĸи ce oт 21-мeceчнo дънo, дocтигнaтo cлeд ĸaтo Peнци пoдaдe ocтaвĸa. Toй пpeтъpпя пopaжeниe нa peфepeндyмa зa иcĸaнитe oт нeгo ĸoнcтитyциoнни peфopми в cтpaнaтa.\nAнaлизaтopитe пpeдyпpeждaвaт, чe пpoгнoзитe зa eвpoпeйcĸaтa вaлyтa ce пoмpaчaвaт oт пoлитичecĸитe pиcĸoвe в EC. Cлeдвaщaтa гoдинa пpeдcтoят избopи в Xoлaндия, Фpaнция и Гepмaния.\nB ĸpaтĸocpoчнa пepcпeĸтивa динaмиĸaтa нa eвpoтo ce oпpeдeля oт инвecтитopcĸaтa пpeдпaзливocт в нaвeчepиeтo нa зaceдaниeтo Eвpoпeйcĸaтa цeнтpaлнa бaнĸa в чeтвъpтъĸ. Ha нeгo ce oчaĸвa EЦБ дa пpoдължи пpoгpaмaтa зa изĸyпyвaнe нa aĸтиви c пoлoвин гoдинa, ocтaвaйĸи eжeмeceчнитe oбeми бeз пpoмянa.\nДнec cyтpинтa eвpoтo пpибaви ĸъм cтoйнocттa cи 0,1 пpoцeнтa дo $1,0753. Oбщaтa вaлyтa зaвъpши вчepaшнaтa тъpгoвия c pъcт oт 1 пpoцeнт, възcтaнoвявaйĸи ce oт дocтигнaтия в нaчaлoтo 21-мeceчeн минимyм в нивoтo $1,0505.\nДoлapът нa пpaĸтиĸa нe ce пpoмeня cпpямo ĸoшницaтa oт 6-тe ocнoвни cвeтoвни вaлyти, ĸaтo ce тъpгyвa нa нивo 100,18, близo дo минимyмa нa индeĸca oт 15 нoeмвpи - 99,849, дocтигнaт в пoнeдeлниĸ.\nCпpямo йeнaтa дoлapът ce тъpгyвa бeз peзĸи ĸoлeбaния нa нивo 113,79.\nKypcът нa eвpo ĸъм япoнcĸaтa вaлyтa cъщo e cтaбилeн - oĸoлo 122,59 йeни зa eднo eвpo, пoĸaчвaйĸи ce минимaлнo oт нивoтo 122,55.\nИталия долар оставка референдум евро йена El Матео Ренци


Omda.bg - Моята мисия в Югославия - ІІІ\n16 април 1948г.\nВъв Вършац прекарахме още десетина дена. След разговора с Маршала ние бяхме в постоянен контакт с неговия щаб. Полковник Матеев бе държан ежедневно в течение на военните операции.\nДоколкото можех да разбера, самият Тито беше в постоянно движение. Той отлиташе и се връщаше за по един-два дена. В този период той бе отлетял до Неапол, за да се срещне с д-р Шубашич. В града не видях нито един от неговите приближени хора. Те всички бяха изпратени напред, за да участвуват непосредствено в развръзката около Белград.\nНа 26 октомври Матеев се върна от щаба и ни каза, че на следващия ден ще отлетим за Земун, който вече окончателно е разчистен.\nНа уречения час бяхме откарани до близкото съветско полско летище, където ни чакаше вече съветска транспортна машина. При нашето пристигане витлата бяха пуснати в действие. Комендантът ни каза, че с нас ще пътуват и други. Вътре заварихме няколко пътници,облечени в английска партизанска униформа. Най-възрастният от тях се запъти към мен и ми се представи  Димитър Влахов.\nАз знаех, че Влахов се намира в щаба на Тито, но не можех да го позная, тъй като повече от тридесет и пет години не бях го виждал. Въпреки дългата емиграция, Влахов говореше на чист български език, без да го изкълчва с несмислени македонски диалекти, сърбизми или русизми. С чудна за възрастта му жизненост, той ми предаде от Вършац до Земун своите схващания по македонския въпрос и плановете си за бъдещото развитие на Македония като федерална единица във Федеративна република Югославия. Аз останах доволен от този разговор, защото той ме въведе в някои страни на проблемите, които до този момент не познавах. Също така за мене беше едно успокоение, като разбрах, че Влахов, който сигурно щеше да играе ръководна роля в Македония, е умерен и разсъдлив човек.\nПолетът до Земун не трая дълго. Скоро ние кацнахме виртуозно върху разрушеното летище между бомбените ями. Общата картина беше тежка. До вчера тук са бушували боеве, днес още димяха пожари. Съветските въздушни части бяха още в пълно действие и ние за няколко минути бяхме изведени вън от летището от комендантския офицер, който ни предаде на един смесен ескорт от югославяни и руснаци. До вечерта прекарахме в един ресторант  военен стол в Земун и вечерта бяхме отведени в Белград и настанени в хотел “Москва”, където се помещаваше част от щаба на Тито. Друга част беше настанена в хотел “Мажестик”.\nНа следния ден почти не излизахме в града, тъй като съветските пионерни части претърсваха за мини. Други части разчистваха някои главни улици за парада, който трябваше да се състои на следващия ден.\nКъм обяд получих лично писмо от маршал Тито. Той ме поздравяваше с добре дошъл в столицата на Югославия. По адютанта и аз му изпратих поздравително писмо за освобождаването на Белград и го помолих да ме приеме за кратка среща, тъй като исках да замина, колкото се може по-скоро за София, за да докладвам на моите другари от правителството.\nМаршала ме прие след парада  на 30 октомври.\nКолата ме отведе към Дедине*, където цялото възвишение бе блокирано за нуждите на Националния комитет. Външната и вътрешната охрана бе поета изключително от съветски войски. Почти не видях югославянски части.\nТито бе настанен в една вила, почти незасегната от войната. В хола ме посрещна неговият началник-кабинет и началникът на охраната  съветски полковник. И двамата имаха много уморен вид.\n- Това е третото денонощие, без да сме спали  ми каза началник-кабинета,  но то не е страшно. Страшното е, че преди малко свършиха цигарите.\nПогледнаха ме много жално, като разбраха, че не съм пушач.\nВ трапезарията на вилата имаше някакъв съвет  военен или политически, не знам, тъй като всички бяха с ботуши и шинели. Трябваше да почакам около двадесет минути, защото не искаха да прекъсват Маршала, който говореше в момента. Когато му съобщиха, че съм дошъл, той прекъсна заседанието и ме заведе в една малка странична стая. Казах на Маршала, че искам да замина за София, за да докладвам на моето правителство за развоя на нещата в Югославия и същевременно да узная лично от министър-председателя становището му по политическите въпроси, свързани с българо-югославянските отношения. Казах му, че ще положа усилия за бързото уреждане на стопанските въпроси, главно за извозването на въглищата, което считах за най-належащо. Попитах го кога счита, че жп връзката между Белград и София ще бъде възстановена.\nТито бе явно преуморен. Той ми отговори, че и той счита въпроса за въглищата за най-спешен. Според него след около месец връзката ще бъде възстановена, ако не ги забавят разрушените мостове. По политическите въпроси Тито ме помоли само да сондирам министър-председателя Кимон Георгиев в духа на нашите разговори във Вършац. Колкото се отнася до комунистическите водачи в България, добави, че той ще има грижата да влезе във връзка с тях чрез централните комитети на югославянската и на българската партия.\nСлед това Тито ме информира доста подробно за главните моменти от разговора с д-р Шубашич, както и за проекта за споразумение, което той в този момент докладваше на Националния комитет в трапезарията на вилата.\n- Тъй като Вие прекъснахте моето изложение пред другарите, засега сте по-информиран от тях  завърши той и ми подаде приятелски ръка.\nКогато излязохме в хола, началник-кабинетът беше вече си намерил цигара и задълбочено я смучеше. Тито се обърна към него с нареждане да ми се осигури самолет за другия ден. Каза му също така да се погрижи помещението на българската легация да бъде освободено и възстановено, докато се върна.\nСбогувахме се отново сърдечно и Маршала влезе в заседателната зала. Аз останах известно време в хола, докато се осигури кола за връщане, тъй като колите бяха малко и в постоянно движение. Докато чаках, началник-кабинетът ми подаде да прочета току-що полученото поздравително послание от Чърчил. По дух и по форма, то беше послание между двама напълно равноправни министър-председатели.\nНа другия ден със съветска машина отлетяхме за София.\nПред журналистите аз се ограничих само да кажа:\n- Постепенно, със съдействието на маршал Тито и на българското правителство, на Балканите се изгражда една нова епоха.\nСъщата вечер имах дълъг разговор с министър-председателя Кимон Георгиев. Бяхме само двамата в кабинета му във временното здание на Министерския съвет на бул. “Фердинанд”. След като изслуша моето изложение, Кимон Георгиев ми зададе редица въпроси относно спогодбата Тито- Шубашич. Аз му отговорих това, което предишния ден ми бе казал набързо Маршала:\n1. Фактически спогодба още няма. Има разменени само мисли, които ще се оформят в една втора среща. След това ще се подпише самият документ, който ще се представи на крал Петър за одобрение.\n2. Рамките на спогодбата са следните: На първо време кралят няма да се върне в Югославия, докато не се произведе референдум дали изобщо да се върне, или не. През този период кралската власт ще се изпълнява от регентски съвет, който ще се предложи от Тито и от Шубашич и ще се назначи от краля с конституционен акт.\n3. До свикването на учредителното събрание, върховната власт ще се изпълнява от АВНОЮ. (Антифашистко вече на народното освобождение на Югославия, създадено през 1943 година.)\nКъм тази проектоспогодба аз направих следния коментар:\n1. Ако кралят одобри спогодбата, то ще означава, че той за неопределен период се отказва от връщане в Югославия. Положението в Югославия е такова, че Маршала винаги може да спечели един референдум в полза на републиката. По този въпрос у мене няма съмнения.\n2. Ако това зависеше само от краля, той никога няма да подпише, обаче моето впечатление е, че англичаните ще го заставят да подпише. Имам чувството, че засега англичаните са жертвували краля. Те виждат, че засега поне те не могат да поддържат монархията в Югославия и че ще направят всичко необходимо, за да работят с Тито.\n3. Англичаните приемат, че по известни нам съображения, Тито представлява реалната власт в Югославия. Следователно те ще се борят за политическо влияние върху него. Изгледите засега не са много благоприятни, обаче аз считам, че в антуража на Тито има хора  от старата сръбска политическа аристокрация  Рибникар, Рибар, Симич, Попович и др., което дава основание да се предполага, че всемогъщият антантофилски дух на Белград е все още жив, макар че не се проявява открито.\n4. Моята основна работна хипотеза е следната: Югославия няма да влезе напълно в една от зоните на влияние на Балканите. В Югославия ще има дълъг процес на политически компромиси на двете групировки от побеждаващата коалиция.\nРазделихме се късно през нощта, като си насрочихме тристранна среща с министъра на външните работи Петко Стайнов за следващия ден. Заредиха се срещи със Стайнов, Терпешев, Петков и Дамян Велчев. Във всички тези срещи аз се задоволих само с общи приказки за гълъбовите очи на Маршала, като запазих основните политически въпроси да ги разгледам само с Кимон Георгиев. Даже с Дамян Велчев, с когото ме свързва също така дълбоко приятелство, не разисквах въпросите, които впоследствие бяха наречени “въпроси, свързани с федерацията”. И ако днес съжалявам за нещо, това е че не посветих още в началото Дамян Велчев по този въпрос.\nВ него момент аз се считах еднакво интимен приятел и на двамата. Бяхме свързани с повече от двадесетгодишна политическа дружба, бяхме прекарали заедно много напрегнати моменти, бяхме рискували заедно живота си няколко пъти. Не можех да подозирам, че в началото на ноември 1944 г. между двамата съществуват вече сериозни политически различия.\nКъм края на зимата на 1945 г., когато всичко отдавна вече беше напълно проиграно, Дамян Велчев се връщаше от фронта и ми гостува в Белград. Когато пътувахме заедно, за да положим венец на Авала, той ме попита:\n- Бай Петре, кажи ми точно как стои въпроса с федерацията.\nРазправих му подробно развитието на събитията. Дамян ме погледна със спокойните си, винаги малко зачудени очи, и каза:\n- Мен защо не ме постави в течение тогава? Аз имах възможност решително да ти помогна.\nПрез седмицата от 1-7 ноември 1944 г. бях постоянно зает с посещения и разговори, между които и с Димитър Нейков за уреждане на материална помощ за Югославия. Бях помолил Петко Стайнов да ми изпраща служебните бюлетини във връзка с резултатите от срещата Чърчил  Сталин и речите на Чърчил в Камарата на общините. Както в комюникето, така и в речите се подчертаваше желанието на двете правителства да провеждат обща политика в Югославия.\nЧувствувах се много уморен и исках да си почина. Говорихме с жена ми да отидем за няколко дена в Банкя. На 9 ноември Кимон Георгиев ме повика бързо в съвета и ми каза, че още същия ден трябва да отлетя с Терпешев за Югославия, за да присъствувам на откриването на АСНОС (Антифашистко събрание на народно освобождение на Сърбия.). Много се изненадах от това, тъй като миналата седмица Маршала нищо не ми бе казал по този въпрос. Поради технически причини не можехме да отлетим вечерта и тръгнахме на другия ден с кола. Пътят до Белград не бе добре разчистен. Между Бяла паланка и Пирот едва се провирахме между една разрушена българска танкова колона, която още стърчеше като паметник на некадърността на командира на бронираната дивизия. Поради големите разрушения стигнахме в Белград едва на 11 ноември и спряхме направо пред Колрачевия университет, където заседаваше АСНОС. Никой не ни очакваше, защото никой не знаеше, че пристигаме, тъй като от София до Белград нямаше още никакви контролни постове. Влязохме в предверието. Един квестор със запасан пистолет и в шинел отиде да предупреди. След една минута същият квестор ни въведе в залата.\nВлизането ще остане завинаги в съзнанието ми като изключителен момент в моя живот. Залата гръмна от възторг, от невъобразимо опиянение. Всички станали прави размахват ръце и викат: “Живели, живели, брача бугари”.\nИзведнъж някой запя “Хей славяни”...\nЦялата Скупщина  партер, президиум, галерия  пеят. Пеем и ние, застанали като втрещени. Всеки чувствува посвоему величието на преживяната минута. Сълзи блестят в очите на мнозина. Голяма група млади хора излизат напред и почти изнасят Терпешев на трибуната. Той произнася възторжена федералистична реч, пред която моите схващания изглеждаха даже консервативни. Понеже Скупщината от възторг не го остави да продължи, той трябваше накрая да се задоволи само с издигане на лозунги.\nПри сравнително по-утихнала атмосфера след това говори Благой Иванов от името на армията. След двамата българи думата взе председателят на АВНОЮ д-р Иван Рибар, който междувременно беше седнал на председателското място. За първи път виждах и слушах Рибар. Не го бях срещал нито в Крайова, нито във Вършац.\nСтарият демократ се беше изправил и чакаше залата да утихне. Този път овациите бяха отправени към него. Загубил и двамата си синове, и жена си в съпротивителното движение на Югославия, този стар славонски дъб бе устоял на всички бури, бе израснал като могъщ символ на стремежа на югославяните към свобода. Личният му авторитет пред Тито беше огромен. Веднъж, на голям официален прием, Маршала искаше да отдаде особена почит на българския пълномощен министър. Той ме покани да седна между него и Рибар и каза:\n- Моля, седнете до нашия Рибар!\nСкупщината най-сетне утихна.\nС ерудицията на голям и културен парламентарен оратор д-р Иван Рибар приветствува пратениците на братска България. Той говори кратко, бавно и завърши:\n- Ние с вас, братя, имаме общ език, обща вяра, обща племенност, обща съдба. Нека винаги вървим заедно, нека бъдем едно!\nНа 12 ноември надвечер българската далегация бе приета от Маршала в неговата резиденция и бе задържана на вечеря. Присъствуваха някои от видните членове на Националния комитет за освобождаването на Югославия, който вече действуваше като правителство в Белград. Спомням си, че бяха Пиаде, Темпо, Влахов и няколко македонски дейци. Мисля, че беше и Кардел, но той не взе думата. Другите не познавах и затова не можах и да ги запомня.\nСлед вечерята Тито ме задържа на къс разговор, в който го осведомих за срещите ми в София. От своя страна, той ме уведоми за следното:\n1. Отношенията с Шубашич се развиват добре. Шубашич, изглежда, е един разумен буржоазен държавник, който има много реално разбиране за съотношението на силите в Югославия. След известно време ще посети Москва, където вероятно ще трябва да отиде и Тито. В развоя на отношенията с емигрантското правителство едва ли ще трябва да се очакват някакви изненади.\n2. Отношенията с България. Тито е влязъл вече във връзка със секретаря на българската партия Костов и вече са разменили по едно писмо. Той се надява, че докато съм в София, преписката ще се развие и след моето връщане и двамата ще има да си съобщим нови неща в тази насока.\nВърнах се в другия салон. Разговорът беше в разгара си върху единствената тема на вечерта: Македония.\nВ момента говореше Пиаде. Той казваше, че разделянето на Македония между трите балкански държави през 1913 г. е вече отживяла епоха за нова Югославия. Създаването на Македонската народна република в рамките на Федеративна Югославия има значение на отбиване на всякакви сръбски претенции за превръщането на Македония в част от сръбската нация. Сега другите две балкански държави и най-вече Отечественофронтовска България, трябва да изразят своето становище по този въпрос. Македонската нация иска да има гаранции и срещу българския шовинизъм и трябва да получи подобни гаранции. Трябва да се отбие всякаква българска претенция за Македония.\nСеднал в един от ъглите на салона, аз слушах и преценявах таланта и опитността на Пиаде. Освен голяма интелигентност, дължаща се може би и на неговия расов произход, освен гъвкавостта и бързината на неговата мисъл, старият комунист  доайен на югославянските политзатворници, беше ненадминат и в своята политическа ерудиция, в остротата и яснотата на политическите си формулировки.\nНаблюдавайки Пиаде и хората, които движеха съдбините на Югославия в него момент, пред очите ми изникваше безцветната и безпомощна маса на българските политически водачи и държавници.\nВъпреки че можеше лесно да играе ролята на учител между ученици, Пиаде съзнателно стоеше малко по-настрана и подкрепяше авторитета на по-младите. С него ние ще се срещнем още веднъж в страниците на тази книга, в трагичния момент, когато всичко бе вече проиграно, и тогава аз ще се постарая да затвърдя интересния му образ в съзнанието на читателя.\nНа вечерята присъствуваше също така и Темпо. Според мене той е едно буйно, самоуверено и сравнително ограничено момче, което говори повече, отколкото трябва. Те се спречкаха с Терпешев по някакъв въпрос от македонския комплекс и тръгнаха да търсят Маршала в другата стая, за да ги оправя.\nПри раздялата казах на Тито, че ще поканя българския министър-председател да излезе с изявление по отношенията с Югославия.\nНа другия ден тръгнахме обратно за София и стигнахме благополучно вечерта. В София престоях около петнадесет дена, зает между другото с уреждането на състава на бъдещата легация в Белград. Една от най-главните грижи на Стайнов беше каква форма да даде на моята мисия. Залутан в дреболии, той се чудеше как да ме акредитира, какво е положението на АВНОЮ, на Националния комитет за освобождение, нещо, което аз ни най-малко не знаех. В последния ден преди заминаването ми, той донесе вкъщи един красиво написан лист.\nКогато няколко дена по-късно се явих при Маршала и застанах тържествено, за да му го чета, Тито го дръпна от ръцете ми, бутна го в едно чекмедже и сърдечно каза:\n- Молим Вас, от това няма никаква нужда.\nПрез време на престоя ми в София имах няколко продължителни разговора с Кимон Георгиев. По мое внушение неговият началник-кабинет Кулишев написа и предаде от името на Кимон на 20 ноември 1944 г. на списание “Славянски юг” едно изявление, с което потвърди моята политическа линия в Белград.\nТам между другото се казваше:\n“Убеден съм, че България на Отечествения фронт и нова Югославия на маршал Тито, съзнават ясно какви исторически моменти преживяваме и се надявам, че от двете страни ще се направи всичко необходимо, за да не се пропуща този момент, без да се изградят отношения на дълбока и трайна взаимност... Българският народ е напълно подготвен да подкрепи идеята за тясно сближение и сътрудничество на южните славяни.”\nВ София следях с особено внимание, доколкото това бе възможно, подробностите около посещението на Шубашич в Москва, където той бе пристигнал по това време. Правеше ми впечатление желанието на русите да се затвърди едно споразумение между двете групи. По този въпрос русите бяха поне външно много отзивчиви, нещо което напълно контрастираше с тяхното становище по полския въпрос. За Полша те нямаха никакво намерение да търсят споразумение с Лондон.\nПубликуваното комюнике в края на разговорите на Шубашич в Москва беше благоприятно. В него се говореше, че трябва да се държи сметка за положението на Югославия сред Обединените народи, че е необходимо едно обединено югославянско правителство въз основа на сключените споразумения. В него да се включат всички истински демократични сили и те да станат градивен фактор за постигането на победата и изграждането на Европа.\nНа 30 ноември, преди моето заминаване, имах нова продължителна среща с министър-председателя.\nИзложих му отново подробностите по моя разговор с Тито във Вършац. Той ме изслуша пак внимателно и ми предаде от своя страна разговора, който е имал с някои комунистически водачи по югославянския въпрос. Кимон Георгиев ми каза, че между двата централни комитета се водела вече някаква преписка по този въпрос.\n- Добре ще да е - ми каза той, - да не изпускаш инициативата от ръцете си и по възможност да движим нещата чрез тебе. Би трябвало да се внуши на югославяните, че това са държавни, а не партийни въпроси.\nРазделихме се сърдечно, както правехме винаги, когато ни предстояха сериозни действия. Надвечер дойде вкъщи Васил Юруков. Този стар и искрен русофил беше сериозно разклатен от действията на руснаците в България. С голямо огорчение той ми предаде някои факти из вътрешния живот на страната. Той предвиждаше в най-скоро време криза около Дамян Велчев, чиито позиции се минирваха от амбициозни хлапетии от нашите редове, произведени генерали след 9 септември.\nОт цялото настроение на Юруков вееше тъгата, личеше голямо политическо разочарование. Никога той не беше правил досега пред мене такива горчиви исторически паралели между действията на Каулбарс (Има предвид руския генерал Каулбарс (1844-1922), който по най-груб начин се намесва във вътрешните работи на българското княжество.) и на Бирюзов, между които според него не съществува никаква разлика.\nЮруков смучеше бавно старата си луличка, погледът му обгръщаше последователно мъгливите контури на дърветата в градината, есенна и пуста, и като се усмихна, може би над собствените си илюзии, завърши:\n- Най-омразната фигура в българската история за мене е бил Стефан Стамболов. Знаеш ли, че на тези години, започнах да го разбирам. Според мене руснаците могат да въведат ред в България само за 24 часа и да вразумят нашите. За съжаление не искат. Руската политика в България е и ще си остане безогледна. А колкото се отнася до нас, бай Петре, нашата роля е свършена. Руснаците нямат повече нужда от русофили, занапред те се нуждаят само от руски агенти.\nГоворихме още надълго върху положението в Югославия. В общи черти аз казах на Юруков задачата на моята мисия, както я схващам. Когато той стана да си върви и куцукаше към вратата, спря се, прегърна ме и каза:\n- Бай Петре, дано завършиш делото, което си започнал. От мене знай и разчитай на пълна подкрепа.\nДоколкото си спомням, това бе последната ми среща с него. Вечерта прекарах вкъщи. Имах чувството, че силите ми не ще издържат в това надпрепускане със събитията.\n1 декември 1944 година. Отново по разбития път за Белград. Кал, дъжд, разрушени мостове, бедни кирпичени къщи с разкъртени мазилки. Всичко, както го помня от четиридесет години насам. Бури и войни бяха шествували по тези калдаръмени шосета, бяха отнасяли и разпилявали по вятъра коравия залък на балканския селянин, бил той сърбин или българин, и бяха оставили само нищетата да се шири.\nНови сега бяха само грамадните червени букви, които от Цариброд до Белград разкрасяваха стени и сгради. Чрез тях новата власт самоуверено възвестяваше на шумадийците, че благоденствието е предстоящо.


С Името "Българските Патриоти" НФСБ, Воля и ВМРО Тръгват Обединени Към Изборите\nДнес, 20 май 2021г., трите партии подписаха предизборно споразумение, с което поставиха и началото на обещаното обединение на патриотичния сектор в България.\nПатриотичната коалиция се обединява около 10 основни принципа. Водещи сред тях са национално помирение и прекратяване на междуинституционалните войни; повишаване на доходите и пенсиите; мерки срещу монополите и картелите, приемане на Закон за частния фалит; преодоляване на демографската катастрофа; недопускане на ДПС в управлението на България; независима и национално отговорна външна политика; защита на традиционното семейство и недопускане на еднополови бракове; прекратяване на социалния паразитизъм; въвeждане на образfвателен ценз при гласуване; децентрализация; нулева толерантност към корупцията; нов Обществен договор и др.\n1. БЪЛГАРИЯ ИМА НУЖДА ОТ НАЦИОНАЛНО ПОМИРЕНИЕ И ЕДИНСТВО, прекратяване на междуинституционалните войни и езика на омразата, за да се гарантира държавността в името на гражданите и на националните интереси. Осигуряване на пълна прозрачност в работата на иkституциите. Фокусиране върху неотложните приоритети на обществото.


Находки от дъното на Черно море показва Военноморският музей - Култура\nНаходки от дъното на Черно море показва Военноморският музей\nпубликувано на 09.08.19 в 11:30 | обновено на 09.08.19 в 12:59\nВоенноморският музей във Варна открива днес една много специална изложба, в която показва изключително редки предмети - такива, каквито няма къде да бъдат видяни.\nИ най-интересното е, че те са извадени от морското дъно. Изложбата е посветена на 60 години от началото на подводната археология у нас, като е представен периодът от 1959 година до 2019 година.\nКак първите български водолази стават археолози разказва още изложбата "Истории от морското дъно". И припомня, че първи варненският военноморски музей провежда експедиция във водите край Калиакра. Тази изложба е поклон пред първите, които се научиха да бъдат водолази, каза директорът на музея Марияна Кръстева. Тя пожела късмет, успех и нови находки на всички, които тепърва навлизат в това поприще, защото според нея подводната археология е предизвикателство за всички посветени.\nКакви експонати може да се видят във военноморския музей разказва директорът Марияна Кръстева пред Нина Милошевич:\nИзложбата „Истории от морското дъно. 60 години подводна археология в България 1959 – 2019“ показва експонати от четири музея .\nЛюбопитни фотографии представят емоциите при откриването на амфори, каменни или оловни щокове на Маслен нос, както и при проучването на праисторическо селище от ранната бронзова епоха в устието на река Ропотамо, залято при покачване на морското дъно.\nТърговията през хилядолетията се проследява с монети, дори и бивник от морж. Място е отредено и на находки от проучванията, свързани с бойни действия пред българския бряг във войните през XX век.\nИзложбата „Истории от морското дъно. 60 години подводна археология в България 1959 – 2019“ включва експонати от фондовете на Военноморскиямузей, Регионален исторически музей – Варна, Исторически музей – Приморско, Исторически музей – Каварна, и се организира със съдействието на Института по океанология при БАН, Центъра по подводна археология – Созопол, и водолаза Владимир Живков. Тя може да бъде разгледана във Военноморския музей до 31 октомври.\nРадио Варна Култура военноморски музей изложба истории от морското дъно марияна кръстева находки подводна археология


Кога е намерен hpv | Гел Papillor\nКога е намерен hpv\nБолестите, причинени от HPV, включват рак на шийката на матката, вагината, вулвата, пениса и ануса; подгрупа на рак на главата и шията; аногенитални брадавици; и рецидивираща дихателна папиломатоза. Географско разпределение. HPV е много разпространен по целия свят. През 2005 г. има около 500 000 случая на рак на маточната шийка по целия свят и 260 000 смъртни случая. HPV се разпространява чрез интимен контакт кожа до кожа.\nМожете да получите HPV, като правите вагинален, анален или орален секс с някой, който има вируса. Някои HPV инфекции могат да доведат до рак. Повечето HPV инфекции (9 от 10) изчезват сами в рамките на 2 години. Но понякога HPV инфекциите ще продължат по-дълго и могат да причинят някои видове рак. HPV не е само един вирус. Има повече от 100 вида, а някои са по-рискови от други. Видове HPV. Всеки човешки папиломен вирус има свой собствен номер или тип.\nТри ваксини срещу HPV са на разположение от 2006 г. и понастоящем всички са лицензирани в България. Първата въведена ваксина беше четиривалентната (четиривалентна) ваксина Gardasil®.\nHPV означава човешки папиломен вирус. Това е много често срещан вирус. Има около 100 вида HPV, които засягат различни части на тялото. Около 30 вида HPV могат да засегнат гениталиите – включително вулвата, влагалището, шийката на матката, пениса и скротума – както и ректума и ануса. На юноши на възраст 9–18 години се препоръчва да получават ваксина 9vHPV. Оптималната възраст за ваксинация срещу HPV е около 12-13 години. Препоръчителната схема за юноши на възраст 9-14 години е 2 дози, с 6-12-месечен интервал между дозите. 1-5 Препоръчителният график за юноши на възраст 15–18 години (т.е. след 15-ия си рожден ден) по време на първата им ваксина срещу HPV е 3 дози. През 2013 г. 6 лаборатории в Англия започнаха първо да търсят HPV в проби. Когато се открие HPV, се извършва цитология, за да се види дали HPV е причинил анормални клетки. HPV ваксините са ваксини, които предпазват от инфекция с човешки папиломавируси (HPV). HPV е група от повече от 200 свързани вируса, от които повече от 40 се разпространяват чрез директен сексуален контакт.\nСред тях два типа HPV причиняват генитални брадавици, а около дузина HPV видове могат да причинят някои видове рак – цервикален, анален, орофарингеален, пенисен, вулварен и вагинален. HPV е вирус, който обикновено се предава чрез интимен контакт кожа до кожа. Най-често се случва по време на вагинален или анален секс. Вирусът също е по-вероятно да се предаде, ако има. Ваксината е от решаващо значение за широко разпространената профилактика.\nПроучване в педиатрията установи, че от въвеждането на ваксината през 2006 г., разпространението на HPV от ваксинен тип. Изследване на близо 190 000 млади жени, инжектирани с ваксината срещу човешки папиломен вирус на Merck & Co Gardasil, не откри нови опасения за безопасността. В Съединените щати има една лицензирана HPV ваксина. Gardasil 9 (човешки папиломен вирус 9-валентна ваксина, рекомбинантен; 9vHPV) е одобрен от FDA за употреба през 2014 г. Безопасността на Gardasil 9 е проучена в клинични изпитвания с повече от 15 000 участници, преди да бъде лицензирана и продължава. Но в същото време броят на родителите, които не са склонни да ваксинират децата си, се е увеличил от 50% на 64%, установиха изследователи. „Като цяло, повече американски тийнейджъри получават HPV.\nHPV означава човешки папиломен вирус. Това е много често срещан вирус. Има около 100 вида HPV, които засягат различни части на тялото. Около 30 вида HPV могат да засегнат гениталиите – включително вулвата, влагалището, шийката на матката, пениса и скротума – както и ректума и ануса. HPV е съкращение от човешки папиломен вирус. HPV са група от над 150 свързани вируса.\nТези клетки се намират на повърхността на кожата и на влажни повърхности (наречени мукозни повърхности) като: влагалището, шийката на матката, вулвата (област около външната част на влагалището) и ануса; HPV инфекцията бързо намалява при момичета на възраст между 12 и 18 години в резултат на HPV ваксината, въведена през 2008 г. Миналата година ваксината беше разширена до. HPV е вирус, който обикновено се предава чрез интимен контакт кожа до кожа. Най-често се случва по време на вагинален или анален секс. Вирусът също е по-вероятно да се предаде, ако има. Автор: Тестът за HPV на Corey Whelan е по-добър при откриване на предракови лезии, отколкото върху цитонамазка, така че това, което Pap пропуска, ще открие HPV теста. Тестът за HPV също е добър за премахване на фалшиво положителните цитонамазки. Леко анормална цитонамазка може безопасно да бъде игнорирана и повторена след една година, ако тестът за HPV е отрицателен.\nАвтор: Маргарет Поланецки, д-р Изследване на близо 190 000 млади жени, инжектирани с ваксината срещу човешки папиломен вирус на Merck & Co Gardasil, не откри нови опасения за безопасността. Всъщност има 79 милиона американци, живеещи с HPV инфекция, според Центровете за контрол и превенция на заболяванията. Около 80% от сексуално активните възрастни ще получат HPV в даден момент. Автор: Ванеса Касерес Докато те намериха много за критикуване ,. Очаква се инфекцията с HPV или човешки папиломен вирус да бъде отговорна за над 33 000 случая на рак всяка година в България. Някои проверяват само наличието на високорисков HPV, докато някои могат да открият всички видове HPV, според Националния институт по рака.\nНякои тестове дори търсят специално за HPV типове 16 и 18. Но в същото време броят на родителите, които не са склонни да ваксинират децата си, се е увеличил от 50% на 64%, установиха изследователи. „Като цяло повече американски тийнейджъри получават HPV.\nПърво споменаване – човешки папиломен вирус, 1985 –\nОписани са над 70 вида човешки папиломен вирус (HPV). Някои причиняват доброкачествени папиломи на кожата (брадавици). Други щамове, особено HPV-16 и HPV-18, са свързани с генитален и анален рак. Тези вируси се предават по полов път. HPV-16 и HPV-18 се намират в … Човешкият папиломен вирус (HPV) е група вируси, които са изключително разпространени в целия свят. Има повече от 100 вида HPV, от които поне 14 са причинители на рак (известен също като високорисков тип). HPV се предава главно чрез сексуален контакт и повечето хора са заразени с HPV малко след началото на сексуалната активност. Някои видове HPV са свързани с цервикална болест. Въпреки че съществуват повече от 100 вида HPV, само около дузина от тях са свързани с цервикални заболявания. „Заедно HPV 16 и HPV 18 представляват 70 процента от всички заболявания на маточната шийка“, казва Trimble. Гениталните брадавици са форма на HPV с нисък риск и те не причиняват рак. Тестът за HPV е по-добър при откриване на предракови лезии, отколкото върху цитонамазка, така че това, което Pap пропуска, HPV тестът ще открие.\nТестът за HPV също е добър за премахване на фалшиво положителните цитонамазки. Леко анормална цитонамазка може безопасно да бъде игнорирана и повторена след една година, ако тестът за HPV е отрицателен. Някои проверяват само наличието на високорисков HPV, докато някои могат да открият всички видове HPV, според Националния институт по рака. Някои тестове дори търсят специално за HPV типове 16 и 18. Първите версии на HPV ваксината стават достъпни през 2006 г. Инфекцията с HPV или човешки папиломен вирус се оценява като отговорна за над 33 000 случая на рак всяка година в. Човешки папиломен вирус ( HPV), която се появява в устата, е полово предавана инфекция (ППИ).\nЧовешкият папиломен вирус или HPV е най-честата полово предавана инфекция (ППИ) в Съединените щати. Около 80% от жените ще получат поне един тип HPV в даден момент от живота си. 1 Обикновено се разпространява чрез вагинален, орален или анален секс. Много жени не знаят, че имат HPV, тъй като обикновено няма симптоми и обикновено изчезва от само себе си. Те установиха, че ваксинацията срещу HPV не увеличава риска от други автоимунни заболявания при тази популация пациенти. Grimaldi-Bensouda L, Guillemot D, Godeau B, et al. Автоимунни разстройства и четиривалентна ваксинация срещу човешки папиломен вирус на млади жени. Вестник. Свързана с HPV дисплазия е установена при 2,1%, (95% CI 1,3-3-3, 2 = n = 22) от 1051 жени. Четири от 22-те жени с положителни HPV тестове също са имали анормална цитология, една ASCUS и три CIN 1. Не е открит рак или жлезна дисплазия. Заключение Установено е, че значителна част от възрастните жени имат персистираща цервикална HPV инфекция.\nИзследователите са установили 90% спад в нивата на човешкия папиломен вирус (HPV) при шотландските жени, откакто ваксината е била предоставена през 2008 г. HPV. ВТОРНИК, 9 февруари 2021 г. (HealthDay News) – Въпреки че все повече тийнейджъри получават ваксина срещу човешки папиломен вирус (HPV), колебливостта на родителите нараства, установява ново проучване. В проучвания в раковите клетки са открити фрагменти от HPV, откъдето идва и теорията защо вирусът причинява рак.\nНо един от ключовите аргументи на филма е наличието на HPV. Те открили, че ваксината е довела до 90% намаляване на предраковите клетки. И те казаха, че ефектите от програмата са „надминали очакванията“. Ваксинация срещу HPV ще бъде предложена на шотландски момчета В друго проучване Sonawane установява, че по-малко от една трета от американците знаят, че HPV причинява рак на анала, пениса и устната кухина. Sonawane добави, че движението срещу ваксер е.\nТези проучвания установиха, че ваксината е почти 100% ефективна за предотвратяване на аномалии на цервикалните клетки при момичета и 90% ефективна срещу 4 типа HPV, включително тези, свързани с.


store.bg - История на минималната съпротива - Александър Секулов - 📕 книга\nКниги Наука и научно-популярна литература История ... История на минималната съпротива...\nРазмери 13.20 / 20.60 / 1.50 cm\nХронологичен роман в една колона - това са само 31 617 думи от една вестникарска колонка, писана 14 години, 10 месеца, 6 дни, 16 часа и няколко безценни, но невъзвратими секунди.\nНовата книга на Александър Секулов документира и предсказва със смразяващо пълно съзнание националната катастрофа на последната българска държава през 2008 година. Хронологичният роман проследява събитията от 10 октомври 2007 до 14 ноември 2008 чрез текстовете на най-дълго оживелия ежедневен коментар в българския печат - рубриката "Под игото" на вестник "Марица", както и с постинги на автора в блога www.podigoto.blog.bg. Книгата проследява етапите на рухване на българската държавност чрез съзнателните политически и геополитически действия на настоящия президент и правителство; планираното и последователно проведено изпразване на институциите от реално съдържание в името на корпоративни интереси; хладния ужас на хората от принудата да живеят в държава без правила, ценности и ред; нелепия потрес от завръщането на тоталитарни методи и похвати за манипулиране на обществените процеси, за безконтролно погазване на свободата на словото и съвестта чрез терора на неофициално прихванатите от държавата национални медии; феодализирането на Пловдив чрез кръвосмешение между олигархична, корпоративна, партийна и местна власт с помощта на вдъхновен медиен слугинаж; тихото отчание на мислещите и тяхната минимална съпротива пред лицето на действителността. Романът-хроника изгражда съдържанието си чрез три концентрични кръга. Първият проследява събитията на национално ниво, вторият - случващото се в Пловдив, а третият е личната и лирическа реакция на автора в малката поема, прикрепена като втора книга към основното тяло. Книгата съдържа безкомпромисни политически и характерологични оценки за почти всички видими играчи на обществената сцена в България и Пловдив; ничие национално или провинциално озвучено име не е спестено. Първанов, Петков, Овчаров, Симеон, Костов, Доган, Чомаков, Атанасов, Петков са показани в онази светлина, която никога не биха искали да бъдат видени, още по-малко - запомнени. "История на минималната съпротива" е книга за ежедневната необходимост не само да помним, но и да не забравяме. Тя е от онези документи, които показват, че историята се държи върху моралната устойчивост на всеки отделен човек, че бъдещето на държавата се пренася единствено чрез способността да гледаш истината в очите, да виждаш цялата истина и да говориш само истината.\nЗа да оцените книгата "История на минималната съпротива", изберете цифрата отговаряща на Вашата оценка по десетобалната система:\nАлександър Секулов е написал романите "Гравьор на сънища", "Господ слиза в Атина", ...\nИзползваните в представянето на книга "История на минималната съпротива - Александър Секулов" текстови, графични и други материали са собственост на носителите на авторските им права.