Rasrbljivanje Crnogoraca - Kolekcija Clanaka (GJ) | Illyria Forums (Balkans/Mediterraneans/World)\nRasrbljivanje Crnogoraca - Kolekcija Clanaka (GJ)\nRasrbljivanje Crnogoraca - Kolekcija Clanaka (GJ) Jan 16, 2012 14:02:06 GMT -5\nPost by Bozur on Jan 16, 2012 14:02:06 GMT -5\nVladiko Danilo Scepanovic Njegos\n( sr.wikipedia.org/wiki/Данило_I_Петровић_Његош )\nSvedočenja predaka današnjih Crnogoraca o svom srpskom nacionalnom osećanju u vreme dinastije Petrović Njegoša Mitropolit Danilo, rodonačelnik dinastije Petrović Njegoš, napisao je svojom rukom na rukopisnom jevanđelju, izrađenom na pergamentu, sledeće:\n"Mila bi mi bila smrt da ste vi htjeli da svi ujedinjeni izginemo časno i slavno, kao što je to učinio sam Knez Lazar i Miloš Obilić; koji ubi cara na Kosovu, pa najzad i sam pogibe sa svojim gospodarom i svih sedam hiljada boraca - što nas Crnogorce dovelo u ove krše - ostavivši poslije sebe slavu i čast... Kao što sami znate, u vaše vrijeme, za teškog bečkog rata, koliko je hrabrih Srba, Grka i Bugara, Ugara i Njemaca propalo.." (Gligor Stanojević, Crna Gora u doba Vladike Danila, Cetinje, 1955).\n( en.wikipedia.org/wiki/Gavriil_Golovkin )\nMitropolit Sava Ivanovic Petrovic Njegos\n( sr.wikipedia.org/wiki/Сава_Петровић_Његош )\nMitropolit Vasilije III Petrovic Njegos\n( sr.wikipedia.org/wiki/Василије_Петровић_Његош )\n"Za velike grijehove naše, a osobito za ubistvo mladoga cara Uroša, Bog se je razgnjevio i dopuštio te su Turci zavladali gotovo cijelijem srpskim carstvom... Crna Gora naseljena je većinom doseljenicima, koji u ove gore dobježaše poslije propasti carstva srpskoga. Svako takvo pleme pamti i svog rodonačelnika koji se je preselio u Crnu Goru, svako pleme ima, u narodnom predanju, svoju istoriju; svako priča kad su se doselili u Crnu Goru njegovi stari, ko su oni bili, odakle su se doselili itd. Privešću nekoliko primjera. Njegoš na primjer pričaju kako su ispod Njegoša planine, iz Hercegovine (to je sada nikšićki kraj - B.J.), došla dva brata - Erak i Raič, pa se naselili u Njeguše od kojijeh se je i prozvalo mjesto Njeguši, a od ova dva brata postala su dva jaka sela: Erakovići i Raičevići...... Pri izboru knjaza Lazara za cara srpskoga, bili su svi srpske velmože, osim zetskoga i crnogorskoga ercoga, koji je u to vrijeme bio Balša, sin Stracimirov, koji je naslijedio ercogstvo, poslije Jovana I ercoga, koji je proizilazio od familije knjaza Vukana, Simeona Nemanje sina, i zvao se Jovan I Crnojević...Balša, kojega sam prije spomenuo, došao je na Kosovo treći dan poslije one nesrećne bitke 897. od stvorena svijeta, od rođenja Hristova 1389. junija 15. Balša je bio odveć žalostan što nije stigao da bude u boju na Kosovu..."\nMitropolit Vasilije je izjavio ruskom knjazu Aleksandru Galjicinu, 1765, da je u vezi sa zahtevom Turaka da im Crna Gora plati harač, rekao ovima da je Crna Gora odveć siromašna.(\n"Vi ste, Turci, uzeli Crnogorcima i ostalim Srbima carstvo, prostrane zemlje i gradove, šta hoćete od nas koji živimo u ovim gorama". (Gligor Stanojević, n. djelo, str. 126).\nMitropolit Petar I Petrovic Njegos\n(Kanonizovan kao Sveti Petar Cetinjski)\n( sr.wikipedia.org/wiki/Петар_I_Петровић_Његош )\n"... Ja mislim, da nijesu ovi Ozrinići u to djelo sdogovornici i ništa više ne žalim nego sramni glas, koji po svijetu ide, da Crnogorci pomagaju Turcima klati i daviti hristijane. U Vrijeme, kada je Bog sojedinio srpski narod, da se od turskog jarma oslobodi... Ali se nadam da ostali Crnogorci neće to ime i sramotu na sebe nositi nego da će biti što i ostali pošteni junaci srbski, koji su sebe oslobodili, pak idu da i druge Srblje pomognu osloboditi..."\n"Cijelo hrišćanstvo, sav slovenski narod, sljedstveno tome i Srbi Crnogorci čajut blagopriznateljnago ozarejnija Materi svojoj i pokroviteljnici moćnoj Rusiji i nadjeljutsja s davni vremen jeju Bogom hranimoju i vozvišajemoju ulučit svoje suščestvovanije na zemlji...Po upadeniji Serboskogo Gosudarstva ninješnaja Crna Gora s predjelom sosjednom Zetoju imjela sopstvenogo knjazija iz familiji Čarnojevvičev..." ("Zapisi", avgust 1940).\n(U narodu poznat kao Vladika Rade)\n( sr.wikipedia.org/wiki/Петар_II_Петровић_Његош )\n( sr.wikipedia.org/wiki/Вук_Стефановић_Караџић )\nKnjaz Aleksandar Karadjordjevic\n( sr.wikipedia.org/wiki/Александар_Карађорђевић_(кнез) )\n( sr.wikipedia.org/wiki/Сима_Милутиновић_Сарајлија )\nDjordje Stratimirovic (Vojskovodja)\n( sr.wikipedia.org/wiki/Ђорђе_Стратимировић_(војсковођа) )\nVojvoda Stevan Knicanin\n( sr.wikipedia.org/wiki/Стеван_Книћанин )\nMedo Pucic (Srpski knjizevnik i naucnik iz Dubrovnika)\n( sr.wikipedia.org/wiki/Медо_Пуцић )\n( sr.wikipedia.org/wiki/Илија_Гарашанин )\nDragi i počitajemi g-ne Garašaninu, srpske stvari, koliko su nazadne u našem vijeku, nije čudo e me je gotovo umorila ova krvava i burna katedra, na kojoj sam se popeo evo 20 godina. Svaki je smrtan i mora umrijeti. Meni ničega sada žao ne bi bilo do što nijesam neki napredak u cijelome našem narodu vidio i što mi se nije dalo da na neki način utvrdim osnovu vnuternemu upravleniju crnogorskomu...Nema jednoga Srbina koji više za Srpstvo posluje i misli od Vas, nema jednoga Srbina kojega Srpstvo (više) iskreno ljubi ipočituje od Vas, nema jednog Srbina koji Vas više od mene ljubi i poštuje..."\nIz mrtvijeh Srba dozva...\nSutra: Nikoga do boga i brata Srbina\n( sr.wikipedia.org/wiki/Кнез_Данило_Петровић )\n"... Koliko nam o turskom gospodarstvu nad Crnom Gorom govoriš, mi se tebe, Omere, čudimo, jer nijesi sljepčkog anadolskog roda, da ne znaš kako je Crna Gora kadra bila za više stoljetija hrabro svoju slobodu održati, i da je ona svagda viteški tursku silu suzbijala...\nNemoj, Omere, sakriti Jevropi razrušenje crkava i manastira od varvarske i nevaljale tvoje vojske, i kaži istinu kako si sultanu obećao, i pred glupim se Turcim apohvalio, da ćeš za malo dana svu Crnu Goru pokoriti, uničtošiti, i svojeh nas pogubiti.\nNo kada si se tako hvalio, i kada valjda si tako i mislio, ti si se, Omere, u nebrojane čete tvoje vojske uzdao, zaboravljajući svetu riječ naših starih Srba: da je sila u samoga Boga i da je ova kadra u oka magnoveniju cijela carstva, vojske i narode istrijebiti.\nNemoj zaboraviti, Omere, da je sama šaka Srba kako vidiš u Crnoj Gori kadra držati svu tursku silu na skoku, a što bi dakle bilo da ostala braća hristijanska,koja nesrećom svojom pod hudim turskim praviteljstvom žive, što bi, govorimo, bilo da oni pristanu braći svojoj u pomoć? Eh, Omere, vjeruj da se ne bi tebe, tvojoj vojsci, baš ni samom tvojem sultanu traga znalo.\nPošlji, Omere, ovaj naš list Sultanu, tvome Gospodaru, neka znade on i cijela Evropa kako hrabri Crnogorci misle."\n---("Luča". jul-avgust 1898, Cetinje)\n"Djelo ovo služi za zalog novog i krijepkog bratskog jedinstva, koje će biti osnov budućoj našoj svezi bratskog soglasja, osnov boljoj budućoj sreći jednorodnog naroda srpskog. Knjaz crnogorski nosi na skrižali svojega srca urezano čuvetvo ljubavi i predanoti ne samo za svoj narod, većza sve Srpstvo i za sve ono, što se srpsko zove i imenuje..." ("Zapisi", 1937, Cetinj.)\nNemojte, da ova moja vruća preporuka kod vas pogine, jer Srbin danas nema nikoga do Boga i svoga brata Srbina..."\n----("Zapisi", maj 1931, Cetinje.)\n"Srbi Crnogorci ustupajući pred turskom silom povukli su se u planine, gdje su živjeli i branili se pod svojim narodnim vladarima. Turska nije nikad uspjela, da u Crnoj Gori postavi svoju vladu. Promjena u Formi vladavine diktovana je uvijek voljom naroda, nezavisno, slobodno od svakog stranog uticaja..." ("Cetinjski vjesnik", 4. januar 1912.)\n( sr.wikipedia.org/wiki/Михаило_Обреновић )\n( sr.wikipedia.org/wiki/Краљ_Никола_I_Петровић )\nGeneral Milojko Lesjanin\n( sr.wikipedia.org/wiki/Милојко_Лешјанин )\nMihailo Latas (Omer Pasa Latas)\n( sr.wikipedia.org/wiki/Михаило_Латас )\n"Izgleda i izgledaće čudno i u potonja vremena, da je mala Crna Gora sama ratila, sa velikom, silnom Carevinom Turskom. A ja sam taj rat prihvatio lako, bezbrižno, rado i s velikim oduševljenjem. Jedna želja preovlađivaše sve druge: da mi je cijelo prikupljeno Srpstvo zagrliti, da mi je sve njegove neprijatelje spržiti... Mihailo Latas, Ličanin, bivši podoficir austrijski, a sada maršal turski, htio je da se nasledi tijem, da mu dođe na noge knjaz crnogorski, koji ne zna za cara do onoga svoga, što mu na Kosovu pogibe..."\n( sr.wikipedia.org/wiki/Милош_Обилић )\nIz Piperskog kola:\n(Svi citati iz pisane riječi knjaza - kralja Nikole uzeti su iz\n"Cjelokupnih djela Nikole I Petrovića Njegoša", Cetinje, 1969.)\nJug Bogdan i njegovi sinovi (Devet Jugovica)\nLast Edit: Oct 10, 2012 12:24:30 GMT -5 by Emperor AAdmin\nRasrbljivanje Crnogoraca - Kolekcija Clanaka (GJ) Jan 17, 2012 14:15:26 GMT -5\nPost by Bozur on Jan 17, 2012 14:15:26 GMT -5\nRasrbljivanje Crnogoraca (10)\nStefan Mitrov Ljubiša o Srbima\nU pripoveci "Šćepan Mali" opisana je slava Markovića\nŠta su pisali književnici sa teritorije na kojoj je današnja Crna Gora o svome srpstvu.\nOsim Njegoša, na teritoriji na kojoj je današnja Crna Gora u prošlosti su se afirmisali kao značajniji književnici Stefan Mitrov Ljubiša, Marko Miljanov Popović i kralj Nikola I Petrović. Pored njih, više desetina predaka današnjih Crnogoraca, bavili su se književnim stvaralaštvom, uglavnom pisanjem pjesama. To su, najčešće, stihovi male literarne vrijednosti. Ipak, pored izvoda iz pisane riječi afirmisanih književnika, u ovoj knjizi objavljujem i izvode iz književnih ostvarenja autora koje njihova djela nijesu nadživjela. To činim isključivo zbog toga da upoznam čitaoce i sa nacionalnim "vjeruju" svih predaka današnjih Crnogoraca koji su bilo šta napisali.\nSutra: Srbi ne prodaju ni izdaju gosta\nRasrbljivanje Crnogoraca (12)\nPoruka o Srbima caru u Beču\nSrbi će znat kako će biti blagodarni svojemu izbavitelju\nSutra: Pismo Ruskoj carici Katarini II\nRasrbljIvanje Crnogoraca (14)\nVasojevići čekaju top sa Drine\nCrna Gora je bila, jeste i treba da bude gnijezdo srpskih junaka\nSutra: Pomoć braći u pravednoj borbi\nPop Krsto Popović\n"Svaki je Srbin mogao uočiti žalosnu pojavu, da se od nekog vremena iz Biograda, preko izvjesnih listova, agituje protiv Crne Gore i njenih svetinja... Onakva agitovanja zaslužuju da izazovu gnjev naroda, da im izbiju iz glave sve ono što vide da je na štetu srpskog naroda. Prošlost nam kazuje da nije nikada bio kriv srpski vojnik za nesreće koje su naodile srpski narod od vjekova, no su krivi oni, koji su iz slavoljublja ili koristoljublja znali narod srpski pocijepati, te kako rastrojenu snagu srpskog naroda vazda su predavali u korist neprijatelja..."\n"... Istorija srpskoga naroda, iznoseći nam inače našu slavnu prošlost - iznosi nam, na žalost, i to da se kod nas mogao naći od vremena na vrijeme i pokoji mutimir, koji je trovao našu narodnu sreću...Svjesni su u Srbiji valjda toga, da Crna Gora i Srbija čine nokat i meso i da bi sa propašću jedne morala neminovno slijediti propast druge..."\nUvek između istoka i zapada\n"Crna Gora radosno prihvata pruženu joj bratsku ruku. Teško stanje, u kome se srpsko pleme našlo zbog aneksije Bosne i Hercegovine, nagoni knjaževsku vladu, da se odazove pozivu kraljevske vlade da se baci veo zaborava preko sviju nesuglasica. Knjaž. vlada, koja nikako nije prestajala davati izraza svome dubokome bolu zbog pomenutih nesuglasica, iskreno se raduje takvoj rodoljubivoj odluci kralj. vlade. Crnoj Gori se tim stavlja na raspolaganje jedno od najjačih sredstava za službu njenom pozivu i za oduženje duga Srpstvu, a knjaž. vladi daje se potpora za odlučniji rad na opštem srpskom dobru, koji može biti uspješan samo onda ako predstavnici obadviju srpskih država budu išli rame uz rame u pitanjima opštega srpskoga značaja..." ("Zapisi", april 1937, Cetinje).\nRasrbljivanje Crnogoraca (18)\nSlava Crne gore je slava Srpstva\nKako je Marko Đukanović, predak današnjih prezimenjaka, govorio: "Prva srpska država nikla je u Crnoj Gori"\nSlava Crne Gore - to je slava cijelog srpskog naroda, jer Crna Gora na prvom mjestu pripada Srpstvu, i sve njene žrtve za Srpstvo su prinesene..." ("Glas Crnogoraca", 21. mart 1910, Cetinje).\nMitropolit crnogorski Mitrofan, povodom proslave poluvekovne vladavine knjaza Nikole je rekao:\n"... Pedeset godina On visoko nosi pred nama kosovsku zastavu slobode, vodeć nas u borbe protivu neprijatelja roda srpskoga; pedeset je godina On nosio pred nama buktinju prosvjete, pjevajući, njegujući knjigu, podižući škole i crkve...On je od srpskih vladalaca do danas jedini, koji je složio mač i pero, i time dokazao, da se može biti i prosvijećen i junak..." ("Glas Crnogoraca", 21. mart 1910, Cetinje).\nSloboda u planini\nMarko Đukanović, predsednik Crnogorske narodne skupštine, predlažući proglašenje knjaza Nikole za kralja, 1910, rekao je, uz ostalo:\n"... Zna se, da je prva srpska država Svetoga Kralja Vladimira nikla na prostoru današnje Crne Gore. Zna se, da je Zeta bila kolijevka Nemanjića i ostala mila njihova đedovina, sa povlasticama, kojima se isticala izmeđuostalih strana prostranoga Carstva Dušanova; zna se, pošto je srpsko propanulo Carstvo, da se zetski Gospodar Ivan Crnojević nije pokorio zloj sudbini ostaloga srpskoga naroda,nego se sklonio u ove zetske planine, i tako osnovao Crnu Goru, koja je vjekovima vodila junačku borbu, da sačuva ovu posljednju stopu srpske zemlje, i zna se, da je na njoj sačuvala do naših dana posljednju iskru srpske slobode i nezavisnosti..." ("Glas Crnogoraca", 15. avgust 1910, Cetinje).\nMilo Dožić, potpredsednik Crnogorske narodne skupštine, obraćajući se knjazu Nikoli, u trenutku njegovog proglašenja za kralja, rekao je, uz ostalo:\n"Narodno predstavništvo nije Ti nikad pristupalo u svečanijem času i većom odanosti, nego što danas pristupa povodom pedesetogodišnjice Tvoje srećne i blagotvorne vladavine...Zato je Narodno predstavništvo u današnjoj sjednici izvanrednog saziva Narodne skupštine sa oduševljenjem, klicanjem usvojilo predlog svoga predsjednika, da se klasičnoj srpskoj zemlji, kojom Ti vladaš, povrati njeno staro kraljevsko dostojanstvo..." ("Glas Crnogoraca", 15. avgusta 1910).\nPredsednik Cetinjske opštine, Janko Drljević, obratio se kralju Nikoli prilikom njegovog proglašenja za kralja - ovim rečima:\n"... Tvoja vučedolska pobjeda, skinuta mačem sa mača deset puta jačeg, a uz to do fanatizma hrabrog neprijatelja, zaliječila je krvlju pobjedničkog trijumfa rane kosovske tragedije, i time popela Tebe, na tron, najveličanstveniji što ga svijet pamti, na tron cara junaka, a viteštvo tvojih sokolova nagradila imenom kosovskih osvetnika.\nKrst, napravljen od mačeva Obilićevog i Tvog s natpisom: "Vučji do ili Kosovo", ostaće u odlučnošću svoje alternative, vječni simbol srpskog heroizma, neizmjenjiva sadržina srpske državne ideje, državni program i posljednjih srpskih naraštaja..." ("Cetinjski vjesnik", 15. avgust 1910).\nPero Vučković, crnogorski ministar prosvete i crkvenih dela, rekao je, na otvaranju Narodnog pozorišta na Cetinju:\n"... Naša ratnička i junačka zemlja dobiva jednu novu tekovinu u svom prosvjetnom napretku, koja je otadžbini i Srpstvu jednako potrebna kao naoštren mač, kao čelično srce..." ("Cetinjski vjesnik", 19. maj 1910).\nIstoričar Marko Dragović piše:\n"... Crnogorski prvosvještenici održali su u narodu crnogorskome pravoslavnu vjeru, srpsku svijest i slobodu, te se svaki Crnogorac dičio imenom Srbin, vjerom pravoslavnom i svojom zlatnom slobodom. Za ove tri velike svetinje Crnogorac je živio, borio se, ginuo i svake muke i nevolje ljute podnosio..." ("Dan", april 1911, Cetinje).\nPovodom stogodišnjice Njegoševog rođenja, Dragović piše:\n"... Svršetak XVIII i početak XIV stoljeća, rodio je nekoliko velikana srpskome narodu, koji su velikim svojim djelima oživjeli srpski narod svuda, na sve strane, i bili začetnici onih događaja, koji su se dalje postepeno razvijali i doveli do toga da se izvrše ova djela, koja se izvršiše prošle i ove godine (1912. i 1913 - B.J.), te se oslobodi veliki dio našega naroda i proširiše se dvije srpske kraljevine... Te su ličnosti Petar I, Petar II, Karađorđe i Miloš Obrenović..." ("Glas Crnogoraca", 24. avgust 1913).\nSutra: Njegoš na oltaru Srpstva\nRasrbljivanje Crnogoraca (19)\nNjegoš na oltaru srpstva\nPodnaslovŠta je rekao učitelj Vidak Pejović na pomenu palim ratnicima\nZa Njegoša Dragović kaže da je "onaj velikan srpski, koji je cijeloga kratkoga vijeka svoga, od svoje najranije mladosti, radio i genijalnim perom i djelima kao vladalac, na oslobođenju srpskoga naroda..." ("Glas Crnogoraca", 24. avgust 1913).\nBlažo Begović je rekao na sahrani Jovana Čobeljića, sveštenika iz Bjelopavlića:\n"... Pred nama je živi primjer: čojstva, junaštva, kako čovjek treba da živi za otadžbinu, Srpstvo i Gospodara... Prestalo je kucati srce onog rodoljuba, koji se sav založio za svetu zavjetnu misao Srbinovu..." ("Cetinjski vjesnik",8. januar 1911).\nPop Miraš Vukić rekao je na blagodarenju, na frontu kod Skadra, povodom rođendana kralja Nikole:\n"Na svemu srpskom nebu sve su zvijezde potamnile, osim jedne i ta sjaji više od 200 godina i kroz to vrijeme davala je svjetlost i ostalima... a ta je zvijezda naša sveta i uzvišena kuća Petrovića..."\nOva proslava je održana u znaku opšteg veselja, "najoduševljenijeg od Kosova", i uz klicanje kraljevima Nikoli i Petru i složnom Srpstvu.\nIstoričar Lazo Popović piše o pogibiji Smail-age Čengića:\n"... Između Crne Gore i Ruske nije bilo određenih granica; odnosi su bili čisto ratni.\nPolumesec na Balkanu\nNo dok se polumjesec vio na Balkanu, i tek onda, kad su njene krajnje granice prema sjeverozapadu postale srpske zemlje, shvatila je značaj Crne Gore, na koju su upirali mučeničke poglede neoslobođeni ogranci negda velikog i moćnog srpskog stabla, a okolna plemena još i tražila u njoj, u krajnjoj nevolji, utočište vjere i izgubljene slobode..."Potporučnik Blagota Ramović rekao je na sahrani Lazara (Jovanova) Šćepanovića, iz Zagrača:\n"Pođi z Bogom đede Lazare, i kaži junacima tvoga vremena da mirno počiva nož u korice, dok ne kucne čas, da cikne puška i zvekne handžar Srbinu, za oslobođenje, za šta ste vi život dali..." ("Cetinjski vjesnik", 8. februar 1912).\nUčitelj Ljubomir Bulatović Ibrijski, u članku "Na Nikoldan pod Tarabošem", piše:\n"Danas Srbin može reći, da je Kosovo osvećeno... Po divnim mjestima naše slavne prošlosti, slobodni Srbin danas ponosno šeta, jer je nastalo vrijeme, koje je u početku prošlog vijeka prorekao neumrli Višnjić riječima:\n,Drumovi će poželjet Turaka, Al, Turaka niđe biti neće!, Tursko gospodstvo u srpskim zemljama završilo se...Stari snovi Srbinovi, snovi, koje je pet stotina i više godina Srbin mogao snijevati, postadoše sada javom. Srbin ne spava više . On je pokazao da je budan, da živi; pokazao je da je i danas u njemu ona krv, koja negda tecijaše u žilama Dušanovih ratnika..." ("Cetinjski vjesnik", 12. decembar 1912).\nUčitelj Vidak Pejović rekao je na pomenu palim ratnicima balkanskim ratovima, iz sela Orasi (Lješanska nahija):\n"... Kažite našim i vašim - u prošlijeh pet vjekova mukotrpnoga srpskoga vremena - slavno palijema precima, da se dva srpska vrhovna vožda, dva srpska kralja, a sa njima i sve Srpstvo jakom, čvrstom i Bože daj - dugotrajnom slogom sveza, te tako složno zajednički i bratski vojevasmo i izvojevasmo dobar dio onoga za šta su ioni svoje živote dali. Kažite im: Kosovo je osvećeno..." ("Cetinjski vjesnik", 13. septembar 1913).\nCrnogorska vlada uputila je, 23. septembra 1913, Memorandum kralju Nikoli, u kome se kaže i sledeće:\n"... Proširenje i ojačanje kraljevina Crne Gore i Srbije, a naročito satavljanje granica u Sandžaku i Staroj Srbiji, pokrenuće još jače naše neprijatelje, da svim moćnim načinima ne samo ometaju srpske kraljevine u izvođenju svojih daljih nacionalnih zadataka, već da im unište ili bar umanje dosadašnje materijalne, osobito moralne tekovine...\nSutra: Ugovor o zajedničkom interesu\nLast Edit: Oct 13, 2012 18:19:44 GMT -5 by Emperor AAdmin\nRasrbljivanje Crnogoraca - Kolekcija Clanaka (GJ) Jan 17, 2012 14:30:26 GMT -5\nPost by Bozur on Jan 17, 2012 14:30:26 GMT -5\nRasrbljivanje Crnogoraca (22)\nŠta su novine objavljivale\nSmatralo se tada da je otvoreno novo bojište, novo polje za slobodu\nCRNOGORSKA ŠTAMPA VJERAN TUMAČ SRPSKIH NACIONALNIH OSJEĆANJA PREDAKA SVIH DANAŠNJIH CRNOGORACA\nJanuara 1871. na Cetinju je izišao prvi broj lista "Crnogorac", o čemu je bilo riječi u izvodima iz memoara knjaza (kralja) Nikole. U redakcijskom komentaru, uz prvi broj, piše:"... I Crna Gora, koja je dosada u nebrojenim bojevima prolijevala svoju dragocjenu krv za slobodu srpsku, dobila je evo novo sredstvo az svoj stari rad, dobila je javni narodni organ, otvorila je novo polje za junake, otvorila je novo bojište za slobodu... "Crnogorac" izlazi za to i samo za to, da bude stalna proklamacija narodu srpskom, iz koje će uvijek čitati: ljubimo se i prikupljajmo snagu našu, pa ustanimo da povratimo izgubljenu slobodu našu i da ujedinimo raskomadane djelove naroda našeg...\nU ime naroda, dakle, u ime slobode njegove, u ime naše zajedničke težnje - ujedinjenja narodnoga, pozivamo sve rodoljube, omladinu srpsku, da nas pomogne u radu našem...\nCrnogorac je morao biti vječito naoružan stražar srpske slobode, koja se poslije propasti naše slavne Carevine spustila u stijene crnogorske, da poslije tolikih mučnijeh vjekova izmučeno roblje srpsko opet zagrije svojom oživljavajućom svjetlošću...\nPokretanje takvog list ana Cetinju samo iz tijeh pobuda pozdraviće, o tome smo tvrdo uvjereni, najradosnije, svaki Srbin i brat Sloven...\nDogađaje u Srbiji pratiće "Crnogorac" živo, sa bratskom ljubavlju. Svaki napredak pozdraviće radosno kao uspjeh ukupnoga naroda našeg..."\nU "Crnogorcu" od 6. februara 1871. godine opisan je odlazak Cetinjana u badnjake, na Badnji dan te godine, sa knjazom Nikolom. Na kraju reportaže su ove riječi:\n"Bože uskori oni čas, - čas oslobođenja Srpskoga, pa ma taj čas bio poslednji u mojemu životu! Tako bi svaki Srbin morao osjetiti i pomisliti u ovome času".\nU istom broju lista štampan je tekst "Naši odnošaji". U njemu se govori "o težnji Srba da se oslobode i ujedine i obnove Dušanovo Carstvo".\n"Stvoriti Srpsko Carstvo, povratiti Dušanovo doba, to je tako prekrasna žudnja, da joj lasno ne bi moglo biti prigovora. No, posmatramo li naše čegrsti, koje po među se imamo: kako li se i mi isti Srbi cjepkamo, jedni na druge preko oka pogledamo i vodu na više vodenica razvlačimo..."\nO događajima u Crnoj Gori poslije Istrage poturica, "Crnogorac", 13. februara 1871, piše:\n"... Stoga su oni (Turci-B.J.) pregli da upropaste Crnu Goru, jer su vjerovali da su onda za svagda upropastili i cijelo Srpstvo..."\nU broju od 3. aprila 1871, objavljen je pozdrav utamničenom Svetozaru Miletiću:\n"Iz srpske slobodne Crne Gore čestitao Vam Vaskrsenje Hristovo u madžarskoj crnoj tamnici. U današnjem radosnom osjećanju Hrišćanskoms inula je... u sinovima ovijeg gora jače nego ikada želja da vaskrsne sloboda Srpstva."\nU odgovoru Svetozar Miletić izražava želju za"Uskrs slobode celoga Srpstva" i pozdravlja Crnu Goru... "čelenku Srpsku".\n"Crnogorac", 6. marta 1871, u člansku "Naše ujedinjenje" piše da je misao o ujedinjenju bila uvijek živa u svim djelovima srpskog naroda, i "od kada se Srbija oslobodila, na nju i na, odvajkada slobodnu i nezavisnu Crnu Goru, gledahu neprestano naša jadna braća sa pogledom punijem čežnje. I što su više ove dvije države srpske jačale, to je njihovo nadanje bilo jače, da će se skorim osloboditi i sa svojom braćom ujediniti". Kaže se da ranije Crna Gora i Srbija nijesu mogle pomoći svojoj braći:\n"No, danas je drukčije i kao da je došlo vrijeme, gdje će se obrnuti kolo sreće srpske. Snaga Srbije i Crne Gore oporavljena je, osnažena, ustrostručena. Srbija i Crna Gora mogu se danas drukčije odazvati vapaju svoje braće; one mogu, i hoće, jer moraju to..."\n"Crnogorac", 10. aprila 1871, objavljuje reportažu o proslavi Vaskrsa u manastiru Morača. Opisujući atmosferu, reporter kaže:\n"S toga se i čuše u veselom narodu oduševljene želje, da svetimo kosovsku pogibiju..."\nU članku "Na Spasovdan", "Crnogorac", 8. maja 1871, piše o Boju na Grahovcu:\n"Crnogorci poslaše lake glasonoše na srpsko Cetinje svome Gospodaru, da mu na pojutarju Spasov-dana čestitaju sjajnu Grahovsku pobjedu...\nSvako čisto i pravo srce srpsko i ostale braće Slovena zaigralo je u grudima, kad je razabralo tursku kasapnicu i viteštvo mrkih gorštaka..."\nU članku "Na Đurđev-dan", u "Crnogorcu" od 24. aprila 1871, govori se o propasti "naše narodne samostalnosti" pa se kaže i sljedeće: "Mrak je pokrio ovu sjajnu Carevinu našu. Obilnu radinost narodnu zamijenilo je tursko pljačkanje i otimanje. Mir i red ustupiše mjesto ubistvima i zulumima, tiranija izgna slobodu i sa azijatskijem bjesnilom raširi svoju vladu pustošenja na razvalinama srpskoga truda i lešinama Obilićevijeh potomaka..."\n"Crnogorac", 19. juna 1871, upućuje poziv svim Srbima da jedni drugima pruže bratske ruke, uz poklike:\n"Srbin neće više da robuje, Srbin hoće da je slobodan, ustanimo, braćo, složno, svi!..."\nSutra: Knjaz Nikola nazdravlja knjazu Milanu\nKnjaz Nikola nazdravlja knjazu Milanu\nUjedinili se Nemci, Italijani, a mi Srbi... - objavljeno je 1871.\nU broju od 24. jula 1871, "Crnogorac" je objavio tekst "naše vrijeme i naš rad" u kome se podsjeća na ujedinjenja njemačkog i italijanskog naroda, pa se kaže:\n"A mi Srbi šta mi činio!...\n... Vrijeme je, već, Srbi, da sami sebi istinu kažemo... Narod srpski iz sviju krajeva, ako ne želi da propadne, treba da osudi svaku misao, svaki rad, svakog svog člana, koji nije stvarno i formalno upravljen na oslobođenje i ujedinjenje naroda Srpskog..."\nPovodom putovanja knjaza Srbije, Milana Obrenovića, u Rusiju, "Crnogorac", 6. novembra 1871, piše, pored ostalog:\n"... Mi, kao i svaki Srbin, nemamo preče misli od misli narodnog oslobođenja i ujedinjenja...\nPrijateljstvo bratske Rusije pojačaće nam snagu, osiguraće nam korake: i onda može biti svaki Srbin radostan i oduševljen jer mu težnje više neće biti obmana, jer će imati svoju Srbiju, imućnu i narednu, imaće svoju Crnu Goru, junačku i svagda gotovu..."\nO knjazu Danilu se, u "Crnogorcu", 18. novembra 1871, uz ostalo, kaže:\n"Kad je vidio uređenu i osnaženu Crnu Goru, on je želio da vidi još i oslobođeno i ujedinjeno Srpstvo. Jer to mu je bila jedina težnja zbog koje je sve radio, što god je radio. U toj težnji on je povikao tadašnjem Knjazu u Srbiji (Mihailu - B.J.):\n"Ustaj, da oslobodimo Srpstvo, pa ću ti biti prost vojnik..."\nU osvrtu na 1871, "Crnogorac", 18 decembra 1971, piše o naporima za srpsku slogu, pominjući susrete "na slobodnoj srpskoj zemlji" (na Cetinju - B.J.), kad je udaren "temelj sloge srpske". "Krajeugolni kamen tog paladijuma srpskog jeste zdravica puna značaja koju je knjaz Nikola istom prilikom nazdravio knjazu Milanu (vladaru Srbije - B.J.) pred zastupnicima Jevropskijeh sila i predstavnicima srpskih pokrajina".\nGodine 1874, na Cetinju je pokrenut nedjeljni list za "književnost i pouku", pod naslovom "Crnogorka".\nPovodom predstave u Podgorici drame knjaza Nikole "Balkanska carica", "Crnogorka" piše, 10. januara 1885, da je taj događaj "podoban da ispuni najvišim oduševljenjem i zanosom srca i duhove svijeh Srba ma gdje oni bili... Jer ova predstava, u kolijevci Nemanjića, u rasadniku srpske države, glasnik je vaskrsa i preteča obnovljenog zadatka one Zete, iz čijeg se krila rodio, izrastao i proslavio narod srpski sa svojom državom...\nSrbi Podgoričani sreli su svoje goste i razredili ih po svojijem kućama...\nU istom broju lista piše da u narodu od nekoliko miliona (misli na cio srpski narod - B.J.) valjda bi i "Crnogorka 2 mogla (a i zasluživala bi) da nađe bar 500 pretplatnika. No kad ima velikijeh opština srpskih od po desetinu hiljada duša srpskijeh, pa u njima "Crnogorka" nema nijednoga pretplatnika, šta onda da rečemo?"\n"Crnogorka" piše, 17. januara 1885, o državnim i crkvenim praznicama, koje je utvrdio Ivan Crnojević:\n"Od kako je Crna Gora postala država za sebe, od tada su i crnogorski mitropoliti upravljali svojom crkvom nezavisno. Ali pri svemu tome, crnogorske vladike (mitropoliti - B.J) odnosili su se k srpskijem patrijarsima u Peći sa osobitijem poštovanjem i gledali su u njima glavu Srpske crkve..."\n"Crnogorka" piše 31. januara 1885:\n"U junačkoj našoj Crnoj Gori ima vrlo darovitih i ponešenih momaka za poezijom. Neprekidne borbe za ono što je Srbinu sveto, svakidašnje nade za promjenu i sretniju budućnost; življenje među najčistijim srpskim običajima; odgajanje u najživljem i najjačem našem narodnom duhu: stvorili su gotovo od svakojega Crnogorca po jednoga pjesnika..."\nO mitropolitu Petru I, "Crnogorka" piše 4. januara 1885:\n"Narodna usta oponašaju Svetog Petra vrlo mudrim čovjekom, pobožnim pastirom, žarkim Srbinom."\nGovoreći o slavljenju uspomene na Petra I, na Cetinju, u napisu se kaže:\n"Tu igraju kola, tu se vrte peciva, tu pucaju puške, tu se pjeva uz gusle, tu se svako veselje gradi što Srbinu daje srca i života..."\nO Simu Milutinoviću, "Crnogorka" piše 14. februara 1885:\n"Da ništa drugo Simo nije učinio do to što je bio učitelj slavnome Vladici (riječ je o Njegošu - B.J.) u koemu je razvio onaj veliki pjesnički genij, koji stvori Gorski vijenac, i tada bi Simo imao veliku zaslugu za sve Srpstvo..."\nU broju od 21. marta 1885, "Crnogorka" piše:\n"Dok je duša Srbinova drugovala s dušom cijele prirode oko sebe, dotle su izbijale iz nje pjesmice najnježnijega i najuzvišenijega osjećanja. Sve što je najljepše i najveličanstvenije u prirodi, to se reflektovalo na duši Srbinovoj i izlazilo je odatle oblikovano toplinom života, osjećanja njegova. Osjećala se duša srpska, kao da je vezana za prirodu i utkana stotinama žica u veliko tkanje svjetsko..."\nSutra: Svetinja naša najveća-Srpski jezik\nRasrbljivanje Crnogoraca (24)\nSvetinja naša najveća Srpski jezik\nPovodom smrti Franca Miklošiča, "Nova Zeta" je ovo objavila\nCrnogorki", od 18. i 25. aprila 1885, objavljen je tekst "Uskok Janko, pripovijetka iz crnogorskog života". O igumanu Đorđiju se kaže da ga "Gospodar i svi Crnogorci ljubljahu... i poštovahu zbog čistoće njegova življenja i velikog junaštva... Taki su nam sačuvali vjeru i Srpstvo..."\nCetinjski književni mjesečnik, "Nova Zeta", piše (1991) prigodan tekst povodom smrti književnika Laza Lazarevića:\n"...Srpska lijepa knjiga u crno se zavija za najboljijem svojim umejtnikom, a čitaoci srpske lijepe knjige od Avale i Fruške Gore, do Lovćena i Velebita, žale Lazara Lazarevića kao svoga miloga prijatelja i poznanika..."\nPovodom smrti Franca Miklošiča, "Nova Zeta" je objavila:\n"... Laka ti crna zemlja, Veliki apostole najveće svetinje naše, lijepoga nam jezika srpskoga - slava ti vječna!"\nCetinjski dvomjesečnik, "Prosvejta", piše u broju za septembar i oktobar 1890, da je Ivan Crnojević sačuvao "neprekidnost stare srpske države...\nGledao je pred sobom krvave i žalosne prizore, gledao je kako se gasi i pošljednji plamičak srpske slobode i nezavisnosti.\nIako je stari Manastir Ivanov čitava dva vijeka stojao pod ruševinama, procvjetao je divno njegov rukosad - Crna Gora, viđeni i nada puni okrajak u prostranoj bašti Srpstva..."\n"Prosvjeta", za mart i april 1889, piše o obnovi hrama Svetog Nikole na ostrvu Vranjina "slavnoj (kako je naziva arhiepiskop Danilo) stolici episkopije Zetske. Junaštvom Crnogoraca zemljište na kojem je bila stolica episkopije, opet je prisajedinjena državi srpskoj, Crnoj Gori; prva je briga bila uzvišenom Vladaocu našem, da je obnovi i staru slavu njenu, obnovivši u njoj razoreni hram Sv. Nikole, te će tako u slobodnoj Crnoj Gori opet propojati pravoslavna crkva i u njoj Božja liturgija, na istom mjestu, na kojem je pojala za vremena Svetog Save i docnije pod kraljevima i carevima Srpskim, i gospodarima Zetskim, sve dok je Turci ne razvališe..."\nNedeljni list, "Glas Crnogorca" koji se pojavio na Cetinju potkraj prošlog vijeka, bio je zvanično glasilo Knjaževine, od 1910. Kraljevine Crne Gore, sve do 1918. godine, kad se Crna Gora ujedinila sa Srbijom i drugim jugoslovenskim zemljama - u Jugoslaviju.\nU uvodniku "Spasovdan" u "Glasu Crnogorca", 29. maja 1899, piše, da je "knjaz Danilo, kom je bio srpski genije - njegov prestolnik, već rasvetlio puteve velikom srpskom misli, naoružan stečenijem zaslugama svojijeh predaka za sveto načelo prava svakog naroda na ujedinjenje, obratio se moćnom zaštitniku tog moćnog načela, Napoleonu Trećem, i kao što je na bojnom polju s junaštvom svoga naroda pobijedio, pobjeđuje i na diplomatskom polju u nepravicu stare Jevrope, koja nije priznavala Crnoj Gori pravo na život..."\nU prikazu knjige "Zeta i dinastija Balšića", objavljene na italijanskom jeziku, iz pera Đuzepea Djelcića, u "Glasu Crnogorca" 11. decembra 1889, piše:\n"Ovo je najopsežnija radnja na još neobrađenom polju istorije Zete pod Balšićima". Kaže se da autor "raspolaže lijepijem znanjem iz istorije mletačke i dubrovačke republike" kao i o zahumskim i bosanskim gospodarima i arbanaškim gospodarčićima", ali je "šteta... što pisac ne uzimlje u obzir dotične monografije srpskijeh pisaca, osim Mijatovića", pa zbog toga "ovo važno istorijsko djelo ima mana, koje će srpski istorici znati ispraviti", " a najviša mu je mana otvoreno zauzimanje za mletačku republiku i za opštinu grada Kotora; tu sasvijem zapadnjački duh prevlađuje duh narodni..."\nU uvodniku "Božić", u "Glasu Crnogorca", 20. decembra 1899, piše, uz ostalo:\n"... Razdrobljeni i zarobljeni Srpski narod slavi veliki praznik Roždestva Hristova ne samo kao crkveni nego više kao narodni praznik. Mi smo svake godine isticali veliku važnost srpskijeh narodnih običaja, koji Roždestvo Hristovo čini najvećijem domaćijem praznikom, običaja, koji sve srpske krajeve u jednu cjelinu spajaju, i nikad neće biti dovoljno isticati veliki značaj tijeh običaja našijeh dok smo ovako raskomadani.... Srpski narod koji je odolio turskoj sili, danas je izložen zapadnoj kulturi, koja prijeti da mu te crte izgladi, otud je još veća dužnost osobito gdje su Srbi u dodiru sa tuđinstvom da vršimo naše lijepe narodne običaje..."\n"Vršeći te Božićne običaje, mi utvrđujemo našu narodnost, što je osnov bolje budućnosti Srpskoga naroda..."\nSutra: Pomoć tuđa, naplata je skupa\nRasrbljivanje Crnogoraca (25)\nPomoć tuđa, naplata je skupa\nValjalo bi da i Srbi svoje poslove sami između sebe svršavaju\nPovodom zaključenja rusko-japanskog ugovora o miru, "Glas Crnogorca" piše 27. avgusta 1905:\n"Ukoliko se svi Sloveni, naročito mi Srbi u Crnoj Gori, željno i s nestrpljenjem iškčekivali dobrih glasova sa bojišta (rusko-japanskog B.J.) i pobjede nad neprijateljem, utoliko još danas želimo našoj braći (Rusima - B.J. ) uspjeha u ovoj novoj borbi, koja im predstoji, oko preporođaja njihove velike i slavne otadžbine..."\n"U "Glasu Crnogorca", 31. decembra 1905, objavljen je napis "Srpski novčani zavodi krajem 1904. godine". "Tada je postojalo 110 čisto srpskih novčanih zavoda". U tekstu se kaže i sljedeće:\n"Pomoć tuđa naplata je skupa" - kaže lijepa srpska poslovica. I mi na ovome mjestu ne želimo ništa drugo, nego da svaki Srbin ureže u svoje srce tu mudru srpsku poslovicu i da se u svemu ostalome mahne tuđinštine, te da i Srbi svud gledaju da svoje poslove sami između sebe svršavaju, da svu svoju snagu u svoje ruke priberemo...\nViše vole tuđe\nMeđu nama Srbima još uvijek ima ljudi koji još nijesu došli sebi, i koji sudeći po sebi samima, još i danas vole tuđe ustanove bolje nego svoje..."\n"Glas Crnogorca", 21. januara 1906, objavio je izvode iz besjede na Svetosavskoj proslavi na Cetinju, koja je za sadržaj imala esej o Vuku Karadžiću:\n"... Koliko to mnogo vrijedi životu jednoga naroda, to što je Vuk nama izradio, i kakav uticaj t vrši na duševni život jednoga plemena, vidi se po tome, što je odmah iz njega, šta više i istodobno sa njim, pojavila se na polju srpske književnosti čitava plejada pjesnika, književnika i drugih umnih ljudi. U taj mah sinuše i oba dosad najveća poetska genija u Srba: burni pjesnik Branko Radičević, na jednom kraju, i dubokoumni poeta Petar Petrović Njegoš, na drugom kraju..."\n"Glas Crnogorca", 26. avgusta 1906, objavio je informaciju o svečanosti u manastiru Savina, kod Herceg Novog:\n"Kao i svake tako i ove godine, na dan 15. avgusta, sakupio se na Savini silan svijet iz okolnih srpskih krajeva: Hercegovine, Crne Gore, Boke..." Poslije liturgije u manastiru, "otpočela je da svira muzika". "U narodu je nastala prava radost: na jednoj strani muzika, na drugoj se čuju klasične srpske gusle, a kroz redove se viju crnogorsko oro i zetsko kolo..."\nU "Glasu Crnogorca", 6. februara 1910, objavljen je člana barskom pjevačkom drštvu "Bratimstvo":\n"Guslar je Srbina čeličio za sveti boj; divni zvuci srpske pjesme s nama su bili na bojnim poljanama, s nama su na veselju, a u tuzi nas tješe..."\nU istom broju lista, štampana je i informacija o Djevojačkom institutu na Cetinju:\n"...Broj učenica u Institutu danas dostiže maksimalnu šifru (90). Ali - što je karakterno, od njih je Crnogoraka samo 50, ostalo su sve kćeri drugijeh srpskijeh zemalja, poglavito onijeh srpskijeh krajeva, koji pripadaju susjednoj velikoj Austro-Ugarskoj Monarhiji..."\nO dolasku ratne flotile Kraljevine Grčke na proslavu pedesetogodišnjice vladavine knjaza Nikole, "Glas Crnogorca", 7. avgusta 1910, piše:\n"...Pa dolazi grčka flota, da posjeti i pozdravi slobodno Srpsko more, i Barsku luku, i da izruči visokim Slavljenicima čestitanje grčke vlade i mornarice..."\n"Glas Crnogorca" 2. aprila 1911, objavljuje nekrolog Obrenu Nikoliću, okružnom kapetanu u penziji:\n"...Testament pokojnog Obrena prava je i lijepa slika života njegova i njegove duše. Taj ga testament pokazuje kao dobra i pažljiva prema svakome... pokazuje širinu njegova shvatanja, jer se u testamentu sjetio i ustanova u svojoj užoj otadžbini, Crnoj Gori, i svojoj široj otadžbini - Srpstvu...Laka mu bila ova srpska zemlja, koju je iskreno ljubio, vječni mu spomen među nama..."\nU "Glasu Crnogorca", 25. maja 1911, štampan je članak "Gorski vijenac na našoj pozornici", napisan povodom izvođenja ovog djela na Cetinju:\n".... 64 je godine, kako je opleten ovaj neven - vijenac crnogorskoj slavi i u slavopoj upleteno dubokih misli o životu i o Srpstvu, koliko to do danas drugi Srbin još nije uspijevao...\nSutra: Živeti u neznanju prošlosti\nIspunjene želje srpskih vladara\nRasrbljivanje Crnogoraca (28)\nPrilozi Srba iz svih krajeva\n"Nova kola" su napisana "lijepim čistim srpskim jezikom"\nCetinjski mjesečni list "Luča" bio je organ Društva "Gorski vijenac". List je donosio literarne priloge (pjesme, pripovijetke, drame), nadahnute idejom o oslobođenju i ujedinjenju srpskog naroda. Bili su to prilozi Srba iz svih krajeva. U listu su postojale stalne rubrike: "Srpske narodne junačke pjesme", "Srpske narodne izreke i razne riječi", "Zrnca iz srpske narodne frazeologije", "Srpske narodne molitve"...\n"Luča", za septembar 1895, donosi komentar povodom drugog izdanja "Ogledala srpskog":\n"...Srpska istorija od Kosovske bitke sva je ispjevana narodom u pjesmi, bez koje mi ne bi znali o njoj gotovo ništa, bez malo suhijeh i golijeh fakata...\nTakvi značaj za istoriju CrneGore "Srpsko ogledalo", što je sigurno imao na umu njegov prvi izdavač, Vladika Rade, besmrtni srpski pjesnik, koji je uvijek mislio o prošlosti i budućnosti svog paćeničkog i slavnog naroda..."\nU "Bilješci od Ocinju" (Ulcinj), u "Luči", za februar 1896, za Balšiće se kaže da su "nekadašnji gospodari slavne đedovine Nemanjića", da je Ulcinj pao u turske ruke, kad su Crnojevići gospodarili Zetom, a tad su već bile sve srpske zemlje, osim Crne Gore, potpale tuđoj vlasti."\nU ovom broju "Luče" objavljen je pozdrav Društva "Gorski vijenac" Svetozaru Miletiću, vođu Ujedinjene omladine srpske:\n"...Visoko cijeneći Tvoj vatreni i plodni rad, za srpsku ideju, prilikom Tvoje sedamdesetogodišnjice, šaljemo Ti iskrene pozdrave! Slava Ti, Srpski mučeniče!"\nU pozdravu novosadskom listu "Bratstvo", u istom broju "Luče", veli se:\n"... Cijelj današnjeg slavlja ispunjava sa radošću i oduševljenjem svakog pravog Srbina i podlovćensku braću vašu".\nU prikazu knjige knjaza Nikole "Nova kola", u "Luči", za april 1896, kaže se da su se čitaoci nauživali "rodoljubivih srpskih junačkih i slobodoumnih misli iz Knjaza Arvanita". "Nova kola" su napisana "lijepim čistim srpskim jezikom", a o autoru se kaže:\n"On je u veličini svoje srpske duše smjestio i veličinu svoga srpskog naroda, pa živjeći jedino za njega, slavi ga i diže pod oblake. Svaki Srbin pogađa sve patriotske srpske želje velikoga Crnogorca".\nU "Luči", za maj 1897, objavljen je članak o životu i književnom radu Dantea Aligijerija: "Bila bi greška za svakoga pa i za nas mlade Srbe, kad ne bismo bar u ovoliko, ukoliko ću ja ovdje iznijeti, poznavali jednog velikog genija, ne samo italijanskog nego uopšte svjetskog..."\nU napisu "Mir prahu besmrtnoga Vuka", povodom prenosa zemnih ostataka Vuka Karadžića iz Beča u Beograd, "Luča", za oktobar 1897, naziva Vuka "nestorom srpske knjige i jezika, najrevnosnijim posljedovačem Save Nemanjića", "širiocem srpske slave i veličine", "ocem novije naše književnosti", "najzaslužnijim dojošnjim Srbinom".\n"Luča" za maj-jun 1898, donijela je prilog povodom pedesetogodišnjice Zmajevog književnog rada koji "pruža melem izmučenim ranama Srbinovim"."... Pet decenija istrajnog književnog rada. On nam sustopce prati tok srpske misli i života". On "pjesmicama" svojim okrili nejaku Srpčad, pa ih pita mlijekom srpskog duha...Sva je listom Srbadija sa sviju krajeva pohitala da ubere listak iskrenog priznanja"Zmaju. "Pa i mi pod Lovćenom... duševno smo sliveni bili sa Zmaj-Jovanovim slavljem..."\nUrednik "Luče" se u broju za novembar-decembar 1989, ovako zahvalio saradnicima lista:\n"Ovijem putem smatram za najprijatniju moralnu dužnost od srca zablagodariti svoj čestitoj braći Srbima i Srpkinjama, odavde i sa strane, koji se sjetiše nas pod Lovćenom i znatno me podržaše. U teškoj ulozi uredničkoj...\nNova godina donijela novu radost u srcu svakom iskrenom rodoljupcu Srbinu, mir i zdravlje, pomoć od Boga..."\nU istom broju "Luče" objavljen je prikaz zbirke pjesama Bogdana Krajišnika, koji "ističe plemenite borce za ideju srpsku i Srbin kao takav, svaki mu je mio i drag". "...Čas evo ga na Lovćenu pored groba Vladike - pjesnika; čas ga eto na Avali, tamo polaže vijence na grobove palih junaka..."\nU bilješci o pripovijeci Mihaila Sretenovića "Milićev grob" u "Luči" za januar-februar 1899, kaže se da je to "jedna od onih običnih pripovijedaka iz seoskog života", ali se dodaje da bi "mnogo bolje pisac zadužio čitaoca, da je još pričekao, dok je dotjera i ispuni zahtjeve srpske pripovijetke..."\nU istom broju "Luče" objavljeno je obavještenje da je u karlovačkom "Brankovom kolu" izišao "osobito lijepi članak Srpska knjiga iz pera Stojana Novakovića".\nSutra: Srpsko pozdravlje\nRasrbljivanje Crnogoraca (29)\nSrpsko pozdravlje ispod lovćena\nKralj Nikola darovao narodu da putem štampe izgrađuje misli\nPreporučujemo ga pažnji srpske publike, a naročito našim mlađim književnicima.\n"Luča", za februar 1900, objavljuje odgovor Đevi Ličaninu, iz Gospića, sa ovim završetkom:\n"Luču" ćemo Vam redovno slati. Srpsko pozdravlje ispod Lovćena."\nPovodom pojave lista "Ustavnost", januara 1906, na Cetinju, u redakcijskom komentaru kaže se da je prijethodne godine knjaz Nikola "darovao svom narodu, svakom građaninu ove srpske zemlje pravo, da u granicama zakona, slobodno može izgrađivati putem štampe svoje misli, poglede i uvjerenja..."\n"Kao i svi nezavisni objektivni i rodoljubivi srpski listovi i naš će list imati pred očima onaj zadatak koji lebdi u mislima svima poštenim srpskim listovima. On će redovno pratiti sve što se radi u Srpstvu i Slovenstvu. Biće potstrijek za rodoljubive težnje, i u idealima, koji su zajednički svim Srbima, svim Južnim Slovenima, neće se odvajati od svojih drugova van granica naše otadžbine... I srpsku i slovensku slogu radi ostvarenja opštih ideala ovaj će list uvijek respektovati..."\nPovodom carinskog rata Austrougarske protiv Srbije, "Ustavnost! 19. januara 1906, piše:\n"... I mi odavde, s ovog golog stijenja, za čiju je slobodu i nezavisnost proliveno potocima krvi, i dušom i srcem na strani smo prve, najmilije sestre Crne Gore, Kraljevine Srbije. Njeni bolovi, naši su bolovi; njeno iskušenje - naša je tuga; njeni uspjesi - naš su ponos. U ovim teškim danima njenog iskušenja, mi joj otkrivamo svoje bratsko srce, mi je uvjeravamo o svojoj bratskoj ljubavi, o toj za nju najljepšoj potpori, koja joj u ovim trenucima može da dođe od pravog brata..."\n"Srbija treba da ima na svojoj strani simpatije prosvijećenoga svijeta... Da te simpatije kod naroda srpskoga moraju da budu najjače, to je sasvim prirodno i opravdano..."\n"Dan strasti" je napis u "Ustavnosti" od 31. marta 1906:\n"...Zar od Kosova do danas i veći deo srpskog naroda ne nosi trnov vijenac i krst stradanja i muka? Zar i On, ponesen za istinu i pravdu, uz izdajstvo domaćih Juda i kinjenje tuđinskih Kajafa i Pilata, nema prava da poslije tolikog Velikog petka dočekuje svoj Uskrs...?"\nU istom broju lista štampan je napis o srpskim iseljenicima u Americi, kojih je tada bilo preko 150 hiljada.\n"Ali ponijeli su iz otadžbine svoje domaće navike, domaće nevolje i mane srpske: svađu, inat, osvetu, pakost, neslogu. Ni strašne patnje života u tuđini, ni udaljenost od otadžbine i domaćih grijehova, ni ledena proza tamošnjeg čemernog života, koji se odražava argatovanjem tuđinu, nijesu ih naučile da se ostave onih mana koje srpsko pleme dave na njegovom ognjištu kod kuće...Takvi smo mi Srbi, svuda smo jednaki..."\n"Ustavnost", 9. februara 1906, zalaže se za zaustavljanje iseljavanja Srba u Ameriku, gdje odlaze "najbolji, najproduktivniji, najjači i najzdraviji ljudi". "Srpsko pleme može matematički tačno da izračuna da je tih 150 hiljada narodnih sokolova i branitelja za ciljeve naroda našeg ili izgubljeno ili propalo..."Na kraju je apel:\n"Srbi ne ostavljajte svoja ognjišta da se tuđin po njima širi; srpske su zemlje bogate, i još nenaseljene, a ideali naroda srpskog još nijesu ostvareni..."\nU članku "Naša spoljna politika", u "Ustavnosti"od 24. aprila 1906, veli se da je "naša spoljašnja politika... uvijek vođena prema potrebama zemlje, nadahnuta ljubavlju prema opštim idealima naroda srpskog..."\nPovodom uvođenja parlamentarizma u Rusiji, "Ustavnost", 4. maja 1906, piše da se prijatelji Rusije raduju, "kad danas slušaju iz prvog ruskog parlamenta glas razbora, rodoljublja i savjesti ruske preko njegovih poslanika; utoliko se svi Sloveni, naročito mi Srbi još više radujemo, gledajući u ustavnoj Rusiji daleko jaču garanciju za njenu sreću i blagostanje i za naš opstanak..."\n"Ustavnost", 10. juna 1906, objavljuje istoriografsko-pravni tekst o Crnoj Gori kao produžetku države Nemanjića:\n"...Kad su sve balkanske hrišćanske države pale u ropstvo, kad je Srpsko carstvo palo na Kosovu, srpska i balkanska sloboda sklonila se bila u neprolazne klance Crne Gore, gdje je sačuvana do današnjih dana. Stara Nemanjićka država, produžena u Zetu, a nastavljena u Crnu Goru, nije doživjela svoj Vidovdan".\nSutra: Ideja o Srpskom carstvu\nRasrbljivanje Crnogoraca (30)\nIdeja o Srpskom carstvu\nSrbi su imali ideju o Crnoj Gori kao njihovoj zaštitnici\nDa li je od naše strane bilo radom ili neradom, dat takav impuls, da se pokrenu Srbi prekogranični oko Tare protiv Turaka ili je taj uzrok u samoj Turskoj, o tome nećemo govoriti, s tim ćemo računati kao sa svršenim faktom.\nDakle, Srbi su popalili sela njihovih zulumćara i sa pokretnim imanjem prešli u našu granicu. Tom prilikom Srbi su prešli sa lijepim idejama o Crnoj Gori, kao njihovoj zaštitnici, pa čak može biti da su mislili, da je nastao željeni čas, kad će Crna Gora u zajednici sa Srbijom ostvariti zavjetnu ideju prekograničara o oslobođenju i ujedinjenju njihovom i o nedalekoj slobodi koja ih čeka u Srpskom carstvu..."\nU "Ustavnosti", od 9. februara 1906, najavljena je zabava cetinjskih gimnazijalaca u "Zetskom domu", a na programu su, uz ostalo, bili: recitacija pjesme "Sinđelićev grob" i "Potpuri srpskih narodnih pjesama".\nNikšićki nedjeljnik "Narodna misao" bio je organ opozicione Klubaške stranke.\nU broju, od 1. oktobra 1806, "Narodna misao" piše o Cetinjskoj gimnaziji:\n"...Naša gimnazija kao gimnazija u prestolnici, kao jedina u čitavoj državi i kao jedina naša viša škola, mogla bi i trebalo bi da bude uzor gimnazija u Srpstvu. Tu ne bi trebalo i ne može se štedjeti, već dobavljati sa strane, spremne snage, oprobane profesore i pedagoge, a uz to dobre i poštene Srbe, koji će na dostojnoj visini držati našu jedinu višu školu..."\nU istom broju, objavljen je članak o crnogorskoj spoljnoj politici:\n"...Crna Gora mora ozbiljno shvatiti svoj položaj i zadatak, pa prema tome i ne smije biti nemarna prema opštim interesima Srpstva.\nOvo pitanje za nju je životno pitanje, pa će pogriješiti, ako tome ne bude posvetila najveću pažnju. Prenesimo se samo za čas u onaj položaj, kad bi Crna Gora bila tuđinom odvojena od ostalog Srpstva. Ona u tom slučaju ne bi imala uslova ni za opstanak a kamoli nade, za prisajedinjenje krajeva, na koje ima pravo po utvrđenim tradicijama..."\nU uvodniku o Božiću, 24. decembra 1906, "Narodna misao" piše:\n"...Proslavi Srbine, Srpski Božić i sjeti se svega!\nSakupi svoju milu čeljad u tvoju skromnu kućicu ili kolibicu. Naloži badnjak na tvoje zavičajno ognjište...\n...Sad neka po običaju zagrmi tvoja žarka puška, da cio svijet zna i dušmanin Srpstva, da je tu leglo slavnih sokolova, koji su uvijek za svoju otadžbinu pripravni krv proliti..."\nU listu od 22. aprila 1907, štampan je tekst o Vaskrsu:\n"Pozdravljamo vas, draga braćo, i ostavljajući na stranu sve svakodnevne zađevice u međusobnoj borbi, sjetimo se za čas Vaskrsa koji su bili svjedoci mukotrpne borbe Srbinove - ali i njegove slave i veličine - pa ćemo vidjeti da ih je bilo i tamnih i slavnih; da je bilo Vaskrsa bez pjesme, ali nikad bez slave Srbinove; da ih je bilo bez zvuka zvona sa svetinja srpskih; Vaskrsa kad su se mjesto mira i ljubavi orile riječi: "Gini Srbine"! a eho odgovarao: Hristos vaskrse!..."\nO Marku Miljanovu, "Narodna misao", 21. jula 1907, piše da je njegovo ime urezano:"u srcu svakog srpskoga sina, on je ispunio svojim imenom najljepše stranice naše istorije, našeg viteštva; on se je svojim širokim pogledom vinuo na šire srpsko polje i time postao dostojnim izrazom kosovskih osvetnika skupljenim u ovom našem junačkom gnijezdu, te je Vojvoda Marko podjednako svega srpskoga naroda..."\nPodgorički nedjeljnik "Slobodna riječ" bio je pod uticajem vlade. Imao je stalne rubrike "Srpski glasnik" i "Slovenski glasnik".\n"Slobodna riječ" je objavila informaciju da je Crnogorska narodna skupština na XX zasijedanju, 1907, ogromnom većinom glasova odlučila da se preimenuje u Srpsku narodnu skupštinu Knjaževine Crne Gore. "Ali ono nekoliko poslanika" - piše list - "koji su bili protivni tom nazivu" (radi se o dvojici poslanika - B.J.) protivili su se jedino iz tog razloga da je to izlišno, da je svakom poznato, da smo mi Srbi i da se narodnost time ne dokazuje."\nList "Cetinjski vjesnik" izlazio je dvaput nedjeljno i imao je poluzvanični karakter. List je imao stalne rubrike: "Srpstvo" i "Slovenstvo".\n"Cetinjski vjesnik" piše, 24. septembra 1908, da se srpski narod nalazi u najtežem položaju:\n"Obadvije srpske države, Srbija i Crna Gora, mogle bi u ovome trenutku da iz držanja ostalih povuku za sebe zaključak. Interesi obadviju država su jako ugroženi, više nego ikad do sada..."\nSutra: Glasovite Srpske kuće\nDužnost nam nalaže da narodu srpskom kažemo ko je kriv. Treba ga obavijestiti, i onda ostaviti da sudi i presudi. Na čiju glavu baci anatemu, neka je nosi; kome dosudi pravdu, neka mu prosto bude. Izlazimo pred tribunal srpskoga naroda i dajemo svoju riječ: neka to učini i protivna strana i neka kaže, šta je Crna Gora Srbiji skrivila...\nLast Edit: Oct 13, 2012 18:29:41 GMT -5 by Emperor AAdmin\nRasrbljivanje Crnogoraca - Kolekcija Clanaka (GJ) Jan 17, 2012 14:36:03 GMT -5\nPost by Bozur on Jan 17, 2012 14:36:03 GMT -5\nRasrbljivanje Crnogoraca (32)\nUvodnik u novini, povodom Božića\nApel da se Srbi ne izjašnjavaju kao Banaćani, Bosanci, Bokelji...\nNe manje je to i čestitanje srpskom narodu kršne Crne Gore, i svima onim dobrim Srbima, koji su svoja srca spojili s našim".\nTa je posjeta "znak ugleda Crne Gore" i znak pažnje "jedne silne, bogate i prosvijećene države", koju ukazuje "malenoj Crnoj Gori, toj zatočenici srpske slobode, tome začetku velike budućnosti srpske..."\nU uvodniku povodom Božića, 23. decembra 1909, (po starom kalendaru - B.J.), u "Cetinjskom vjesniku", piše:\n"...Ponoći naše zle sudbine davno je prevalilo. Mi gredimo zori, ona više nije daleko. Zvijezde jedna po jedna trnu, samo je ostala najsvjetlija, i ta nas vodi. To je amanet naših otaca, đedova i prađedova, koji su se za ovu zemlju i za Srpstvo borili; to je ideja svega srpskog naroda, koja nam iz duše tiho šapuće: Srbine brate, ne kloni, ustaj i bori se, tvoja je budućnost! Hritos se rodi, brate Srbine, gdje god bio; Hristos se rodi i vjeruj da ćemo se jednoga dana pozdravljati i sa Srpstvo veliko i ujedinjeno, rodi se! Rodi se staro Carstvo Srpsko!"\nO Novoj 1910. godini, "Cetinjski vjesnik svojim čitaocima želi zdravlje i svaku sreću", a Srpstvu " da skoro ostvari ono za čim gine i za što je vjekovima prolijevao svoju krv".\nPovodom odlaska kralja Srbije, Petra I, u Petrograd "Cetinjski vjesnik", 24. februara 1910, komentariše:\n"...Srbijina radost naša je radost; njen uspjeh u ma kom pitanju i naš je uspjeh, kao što, duboko smo uvjereni, postoji i obratno".\nA knjaz Nikola poručuje: da u dobru i sreći svog zeta "na prijestolu uvijek" njemu "drage Srbije" nalazi "za svoju dušu osobito zadovoljstvo i potkrijepljenje za nadu i ljepšu srpsku budućnost..."\n"Cetinjski vjesnik", 22. marta 1910, objavio je vijest o odlikovanju mitropolita crnogorskog Mitrofana Bana Zlatnom medaljom Obilića za junaštvo u odbrani manastira Morače od Turaka 1877. Predajući odlikovanje, knjaz Nikola je rekao:\n"Odlikujem te ovim znakom junaštva, kakav znak do danas nema nijedan srpski vladika ni arhimandrit..." (U vrijeme odbrane manastira Morače, 1877, Mitrofan je bio arhimandrit te Nemanjićke lavre - B.J.)\nU "Cetinjskom vjesniku", 8. maja 1910, objavljena je informacija pod naslovom"Srbi u Americi za svoje ime" u kome je prepričan tekst iz lista srpskih iseljenika "Srbobran" (SAD), u kome je apelovano da se, pri tamošnjem popisu stanovništva, Srbi deklarišu kao Srbi, a ne po svojim pokrajinskim nazivima - Srbijanac, Crnogorac, Bokelj, Bosanac, Hercegovac, Banaćanin, itd.\nU istom broju lista objavljena je vest o dolasku italijanske pomorske eskadre u Bar:\n"... Mala prostorom, ali velika imenom, Crna Gora dočekuje izaslanstva silnih država, moćnih dvorova i vladara od velikog ugleda, koja dolaze da našem Vladaru čestitaju pedesetogodišnjicu srećnoga i slavnoga vladanja na prestolu ove Primorske Srbije, Crne Gore..."\nPolemišući sa zagrebačkim "Srbobranom", "Cetinjski vjesnik", 22. maja 1910, piše:\n"... Šta bi izgubilo Srpstvo, šta njegov ugled u svetu, a šta neoslobođena braća ako Crna Gora bude Kraljevina?\nKažite nam, ko bi i šta bi štetovao, pa da i ovo malo misli razagnamo, koje su nam uterali u glavu oni, kojima se srpsko srce u pakao pretvorilo, kad im je neko došanuo da će Crna Gora postati kraljevina. Mi ćemo se radovati ako nam podnesu razloge protiv toga. Ništa ne treba da bude urađeno što će Srpstvu uditi..."\n"Cetinjski vjesnik", 25. avgusta 1910, upućuje apel "srpskoj i slovenskoj štampi":\n"... To nije kavga između pojedinaca. To je razlaz između dve srpske države, to je razdor u celokupnom srpskom plemenu, to je, najzad, nesloga koja će doneti najkrupnije posledice...\nNeka niko ne uzme olako stvar što sijanje razdora u Srpstvu može biti korisno samo našim neprijateljima...\nZašto zatrovati bratske odnose, kad Srpstvo stoji pred velikim događajima koji se u svetu spremaju... Poniknuti vjerom u bolju budućnost srpskog naroda, prožeti shvatanjima teškoća koje Crnoj Gori i bratskoj Srbiji stoje na putu, ubeđeni da se samo slogom može izbjeći ponavljanje žalosne naše istorije, oličenje petovekovne ropstvom, koje se delimično produžilo, a i sada još traje, mi i sad ne prihvaćamo borbu koju nam izvesni biogradski listovi nameću, očekujući da će razum i tamo preovladati i da će dve srpske zvezde vodilje, Srbija i Crna Gora, združenom svjetlošću prednjačiti srpskom narodu, i rasvetljavati mu zakrčene puteve..."\nSutra: Ala i vrana skočile na narod\nRasrbljivanje Crnogoraca (33)\nAla i vrana skočile na narod\nŠta je svaki Srbin dužan svom narodu iz koga je ponikao\nRazmišljanjima na Božić", u "Cetinjskom vjesniku", 24. decembra 1910, piše:\n"... Šta nam je bliže od srpskog naroda, njegove sreće i lijepe budućnosti!\nPuna li je jezovitih pouka istorija srpskoga naroda.\nSrbin je najbistrije čedo majke Slavije, ali gotovo i najnesrećnije.\nKao hleb nasušni\nIz kosovskoga groba kao feniks je ustala i zasijala širom Srpstva nova generacija. Djela su joj bila nadzemaljska..." Od ličnosti te generacije pominju se: Petar ú, Karađorđe, Miloš, knjaz Danilo, Mihailo, Nikola i Milan.\n"Cetinjski vjesnik", 5. marta 1911. piše:\n"... U vremenu kad je Srbiji i Crnoj Gori potrebno, kao parče nasušnog hleba, da umni sinovi srpskog naroda, proučavaju svjetska i nacionalna pitanja, sa što više objektivnosti, iskustva i mudrosti, da im tako pomognu, da pogode pravi put između Scila i Haribda evropskih, između kojih krivuda pitanje srpskog oslobođenja i ujedinjenja, oni su se dali na đavolska podmetanja, laganja i klevetanja, kanibalski se radujući kad što god naškode, i kad mogu da izopače..."\nA u broju od 23. marta 1911,piše:\n"... Nama je Srbija sveta i draga kao i Crna Gora. Njena sreća je i naše dobro. Mi smo Srbiju pripravni braniti vazda, od svačijih napada. ... Ako mi kritikujemo ponašanje Pašića i njegovih drugova, bar što se tiče Crne Gore, mislimo da će nam to odobriti svaki radikal u Srbiji, jer smo ubijeđeni da svi oni iskreno žele zajednicu dviju srpskih država, koju ometa Pašićev naopaki rad..."\nPovodom posete turskog vladara Kosovu, "Cetinjski vjesnik", 4. juna 1911. piše:\n"... Tužno Kosovo - znamenje srpke pogibije; mjesto nesreće i propasti državne veličine cijeloga jednoga naroda; grobnica u kojoj je među masom leševa srpskijeh vitezova, sa njihovim Gospodarom na čelu, za tolike vjekove bila sahranjena srpska i balkanska sloboda - to jezivo Kosovo, koje u duši cjelokupnoga našega naroda, od Dunava do Mora, u isti mah budi osjećanja žalosti i osvete, dobilo je od juče rijetka gosta, kojem se nije nadalo, niti ga je željelo..."\nU tekstu "Turska prema Crnoj Gori", u "Cetinjskom vjesniku", 4. juna 1911. piše:\n"... Srpske zemlje na Balkanu morale bi postati opet srpske zemlje, mala crnogorska kraljevina, morala bi postati veća srpska kraljevina..."\nU sledećem broju lista piše:\n"...I ala i vrana skočile su na raskomadano Srpstvo,kojem su dvije srpske kraljevine jedina nada, jedina uzdanica. Kud god pogled bacite po neoslobođenom Srpstvu, svuda je Srbinu preteško; svuda se bori za svoj opstanak. Sa mnogobrojnim neprijateljima, sa raznovrsnim smetnjama ostvarenju svojih vjekovnih ideala..."\nU brojuod 11. juna 1911. "Cetinjski vjesnik" piše o Vidovdanu:\n"..o znamenitom danu u godini, koji će biti isključivo namijenjen srpskoj narodnoj veličini, i ostvarenju, naše zavjetne misli...\nZa taj dan Srbi su izabrali Vidovdan, dan kada je Srpsko carstvo propalo na Kosovu, dan svečan ponosan i tužan, kada će se svaki Srbin bez razlike sjetiti svoje dužnosti prema narodu, iz koga je ponikao i prema srpskoj zavjetnoj misli..."\nZatim se govori o vidovdanskim prilozima:\n"Pored toga što će se tim prilozima potpomoći materijalno oštoj narodnoj srpskoj stvari, tako će se moći ujedno da posluži duhovnom jedinstvu srpskog naroda, kako u slobodnim zemljama, tako i van njih..."\nO duhovnim središtima srpskog naroda piše u "Cetinjskom vjesniku", 28. juna 1911:\n"... Zna se da je u toku cijelog srednjeg vijeka,srpsko središte bilo u Staroj Srbiji i da je tek krajem Húń vijeka preneseno u Crnu Goru i Srbiju."\nGovori se zatim o turskoj najezdi:\n"Tek u Hńú vijeku, duhovni život kod Srba se budi u Vojvodini, dok najzad nije, u drugoj polovini XIX vijeka prenesen u Srbiju i Crnu Goru..."\nPovodom akcije zvaničnih krugova Srbije, da se omete stupanje na dužnost mitropolita raško-prirzenskog, dr Gavrila Dožića, "Cetinjski vjesnik", 14. decembra 1911, piše da je mitropolit Gavrilo "iz čuvene srpske porodice Medenica u Morači...\nSutra: A Gavrilo Dožić, brašo Terazijska\nRasrbljivanje Crnogoraca (34)\nA Gavrilo Dožić, braćo terazijska\n..."Želimo dobra i Srbiji i Crnoj Gori i jer samo bratksi odnosi između obje srpske kraljevine mogu biti od koristi i jednoj i drugoj..."\nA zar Dožić nije Srbin, terazijska braćo!? Zar on ne osjeća srpski, zar u njegovim žilama ne teče srpska krv, zar njegovu prosvijećenu dušu ne zagrijevaju opšti srpski ideali...?" Takvim stavom zvaničnici u Beogradu "ne čine uslugu ni Srpstvu , ni slozi dviju srpskih dražva".\nU sledećem broju lista pisalo je da se Crna Groa raduje izboru Gavrla Dožića za prizrenskog mitropolita, jer u tome "učenome duhovnome licu vidi najpre Srbina... Crna Gora, kao srpska držav,a ne pravi među Srbima razlike.Svi su joj mali, svi dragoceni, ma ukojem srpskom kraju bili rođeni, samo ako su valjani Srbi, samo ako su kao Srbi i ljudi na svome mijestu...\nGdje im je naposljetku srpsko rodoljublje, kad akcijom protiv Dožićevog izbora otkrivaju tuđinu naše srpske slabe strane -i pokazuju mu put kojim mu valja poći, pa da nas konačno razdvoji i pocijepa..."\nU polemeci sa pašićevom štampom, "Cetinjski vjesnik", 17. januara 1912. piše:\n"... Znali su (zvaničnici u Srbiji - B.J.), da i najšire mase srpskoga naroda kao slavu svojega naroda smatraju pjesnika opšte srpske himne "onam" onamo!", Znali su da bi svaki napad na zvaničnu Crnu Goru bio osuđen od srpskog naroda..."\nU "Cetinjskom vjesniku 2, 13. januara 1912. objavljena je vest o osvećenju zastave Pevačkog društva "Branko" u Podgorici:\n"... Nema sumnje da će ova lijepa tekovina privući pažnju, učešće i pomoć svih prijatelja prosvjete i srpske pjesme,a mi vrijednom društvu "Branko" želimo da svojim radom na širenju srpske pjesme podigne ugled na visinu dostojnu proslavljenog Branka (Radičevića - B.J.)..."\n"Cetinjski vjesnik", 4. februara 1912. objavio je još jedan komentar o stanju odnosa između zvaničnih krugova Srbije i Crne Gore:\n"... Žalosno, vrlo žalosno, što je došlo do takove hladnoće između Srbije i Crne Gore, i obje srpke dinastije,koje su u tijesnom srodstvu. Ta pojav mora duboko ožalostiti svakog Srbina, koji vodi računa o budućnosti srpskoga naroda na Balkanskom poluostrvu...\n... Ako u današnjem... kritičkom vremenu biogradski političari imaju i trunke pameti i rodoljublja, oni će poslušati ovaj apel koji upravljamo na njih... jer želimo dobra i Srbiji i Crnoj Gori i jer samo bratksi odnosi između obje srpske Kraljevine mogu biti od koristi i jednoj i drugoj..."\nU uvodniku "Na Uskrs", u "Cetinjskom vjensiku", 25. marta 1912. piše:\n"... Slaveći Uskrsenje Hristovo naša je topla želja da srpski narod, ugledajući se i na dalje na Njega (Hrista - B. J. ) s vjerom i ljubavlju istraje u ...borbi za osvještana prava Srbinova, a svojoj braći po raskomadanom Srpstvu čestitamo ove svijetle praznike..."\nU "Razmišljanjima na Božić", u "Cetinjskom vjesniku", 24. decembra 1910, piše:\nSutra: Jedina nada, jedina uzdanica\nRasrbljivanje Crnogoraca (35)\nPismo iz oslobođenog Bijelog Polja\nPropevalo je srpsko srce u Staroj Srbiji\nProđe već mjesec i po dana od kako hrabra Crnogorska vojska posjede i oslobodi ove krajeve, koji su petvjekovnom tamom pokriveni bili. Propjeva srpsko srce u Staroj Srbiji; ostvariše se vjekovne nade Srbinove; ponoviše se staze Nemanjića..."\nU nekrologu Stojanu Popoviću, komandantu Donjokučkog bataljona, "Cetinjski vjesnik", 5. decembra 1912, piše:\n"... Kada je nastupio davno očekivani čas osvete, osvete srpske, kosovske osvete, veselo, vedra čela, ponosno i viteški, poletio je Stojan sa svojim hrabrim vojnicima i ostalim sokolovima crnogorskim, na utvrđeni Dečić i tu smrtonosnu ranu zadobio... Svojom viteškom prolivenom krvlju, uvrstio je komandir Popović svoje ime u zlatni niz kosovskih osvetnika..."\n"Cetinjski vjesnik", 19. decembra 1912, piše o mirovnim pregovorima nakon pobede balkanskih saveznika nad Turskom.\nPodsećajući na neprijateljstvo Austrougarske prema Srbiji, autor napisa kaže:\n"... Sad je red na Crnoj Gori. Sad i njoj, prema pisanju bečkih listova, Austro-ugarska Monarhija hoće da podnese nož pod vrat. I ovo je srpska država, i nju zato valja srušiti, pošto Monarhija pokazuje da dušmanski mrzi sve što je srpsko.\nJedna je stvar sad sasvim jasna: susjedna Monarhija ne želi mira ni sa Srbijom ni sa Crnom Gorom. Ona hoće dvije srpske kraljevine da unizi, pogazi i uništi..."\nU broju lista, od 23. decembra 1912, opisano je oslobođenje Visokih Dečana i Đakovice. Crnogorski vojnici su junački jurišali na turske položaje, uz gromke pesme:\n"Vazda kad je srpska vojska -\nu pohode odlazila...\nSrpski rode, veseli se sada\n- Turska više ne može da vlada..."\nU "Cetinjskom vjesniku", 4. januara 1913, objavljena je reportaža o proslavi Božića u crnogorskim trupama oko Skadra i kod tamošnjeg srpskog življa:\n"... Mnogo je vjekova prošlo od kad se srpski badnjak u ovim mjestima naložio nije, niti rumenim vinom prelio. Ruševine samo i imena mjesta kao što su: LJeskovac, Vladimir, Selišta, Draginja, Gorica, Brdica, Velipolje, itd. svjedoče o nekadašnjem srbovanju u ovim krasnim, ali vjekovima zapuštenim predjelima... A čeljad, opet, kakva su?! To je pravi otisak prirode, u kojoj su jedne, iznurene fizionomije, porušene stradanjem i divljaštvom, ali kad se u njih pobliže zagleda, opazićete kroz glib i tranje, prave i divne srpske tipove, i one divne srpske oči, koje vas umorne stradanjem, tužno pogledaju..."\nU istom broju lista objavljen je članak: "Dvije srpske vojske", u kome se govori da se odred crnogorske vojske brigadira Nika Kusovca nalazi u rejonu Lješa:\n"Poslije junačke pobjede nad neprijateljem od 4. novembra i zauzeća Lješa od strane naše i srbijanske vojske, od 5. istog, ovaj se odred svakodnevno nalazi u dodiru sa hrabrom bratskom vojskom Kraljevine Srbije... Srbijanac dolazi kod Crnogorca kao kod brata, a Crnogorac kod Srbijanca nalazi isti prijem, i tu se svakodnevno manifestuje bratska pažnja i osjećanje..."\nPovodom zaključenja mira između balkanskih saveznika u Turske, "Cetinjski vjesnik", 2. februara 1913, uz ostalo, piše:\n"... Zato se s pravom i reklo da će se svijetli dan potpisa mira (sa Turskom - B.J) pamtiti u Srpstvu kao dan Božje nagrade velikog truda srpskog narod, koji korak po korak, svojom snagom podiže svoje dvije slobodne i ponosne države i pod skiptar svojih ponosnih vladara vrati stare srpske zemlje, zalivene toliko puta Krvlju Srbinovom..."\n"Cetinjski vjesnik", 28. februara 1913, objavio je stihovanu reportažu sa fronta oko Skadra:\n".. stoji treska, lome se nebesa,\nsva se zemlja ljulja i potresa...\nViđi sada strašnoga pokolja,\nna krvavom visu Bardanjola...\nZa grla se hvataju junaci\ni padaju i đeca i starci;\nbajoneti kroz prsa prodiru\nTurci kao iz zemlje izviru,\nkroz prokope put Skadra se kradu\nCrnogorci bježat' im ne dadu.\nno ih biju i žive hvataju.\nKoliko je brda i planine,\nnigdje nema rupe ni doline,\nđe nećeš noć, Srba i Turčina\nđe su pali jedan na drugoga...\nNosili se pa se umorili,\njedan drugom duše izvadili..."\nSutra: Dolazak janka Vukotića u bar\nRasrbljivanje Crnogoraca (36)\nBorba za narod neprestana\nCrna Gora je pripravna da se sa Srbijom žrtvuje za slobodu\nO austrougarskim optužbama u vezi sa Principovim atentatom, "Cetinjski vjesnik" piše, uz ostalo, 25.juna 1914.(po starom kalendaru, kao što je slučaj sa datumima u izvodima iz svih onovremenskih tekstova - B.J.):\n"... Okrivljuju srpske kraljevine; srpske kraljevine ne mogu biti krive što u njihovom susjedstvu ima velika masa njihove braće, koji nijesu zadovoljni. Srpskim kraljevinama bi bilo mnogo lakše, kad ta njihova braća ne bi imala nikakva povoda za nezadovoljstvo..."\n"Crna Gora je sva na nogama" - piše "Cetinjski vjesnik", 14. jula 1914 - "spremna da prihvati nametnutu joj borbu. Ona je pripravna na prvi glas da se zajedno sa Srbijom žrtvuje za srpsku slobodu, za srpski obraz. Svaki Crnogorac danas važi za pet ljudskih života, jer zna da mu se u ovoj prilici taknulo u čast, u obraz, u vjeru, u narodnost, u opstanak, u biti ili ne biti..."\nU sledećem broju lista objavljen je tekst o zajedničkoj sudbini Srbije i Crne Gore:\n"... Srbija i Crna Gora sačinjavaju jedan i isti front prema zajedničkom neprijatelju. One u ovim najtežim danima za srpsko pleme dijele istu sudbinu...\nI sudbina je htjela da joj (Austriji - B. J.) uzrok slomu bude srpski narod, oličen u njegove dvije ponosne kraljevine, Crnu Goru i Srbiju, u ove dvije mučenice pravde i slobode i svijeh odlika koje ljude izdižu iznad životinja..."\n"Cetinjski vjesnik", 20. jula 1914, komentariše početak odbrambenog rata Srbije i Crne Gore protiv Austrougarske i Nemačke:\n"... Oči gnjeva i osvete, usta osude i prokletstva obrću se zbog svega toga na Austriju, na tu državu, po osnovi nemoralnu, po sklopu neprirodnu, po cilju besmislenu, po zadatku paklenu - na tu državu, koja svojim iznenadnim napadom na srpsku slobodu, zapali Evropu i uvali je u katastrofu...Srpski narod je presrećan što preko svoje dvije junačke i dične države, Crne Gore i Srbije, učestvuje u ovoj od pamtivijeka najpravednijoj evropskoj egzekuciji nad predstavnicima nasilja i nečovječnosti: Austrijom i Njemačkom..."\nPovodom pogibije kapetana Jovana Vukotića, "Cetinjski vjesnik", 16. septembra 1914, piše da pali junak ima "sa čim izići pred Miloša i ostale srpske vitezove"...\n"... Slava ti mili i dragi Jovane; ime ti se sjajno pomnjalo, dok je Srpstva i od njega glasa..."\nPovodom smrti vojvode Šaka Petrovića, "Cetinjski vjesnik", od 17. septembra 1914, uz ostalo, kaže:\n"... Sa njim je nestalo jednoga oličenja svijeh onih starijih vrlina, svojstvenih vjernome sinu ove srpske zemlje, za koju je mnogo radio, i koju je mnogo ljubio..."\nA 17. oktobra 1914, "Cetinjski vjesnik" upućuje stihovanu poruku britanskom premijeru Lojdu Džordžu:\n"... Podigni glas pravde, vječnoga ti Boga\nne dozvoli sveta pravica da strada\nveć izmjeri žrtve naroda srpskoga\npa nek mu se dade sve što mu pripada..."\nPovodom evakuacije Beograda, "Cetinjski vjesnik" piše, 23. novembra 1914, o "potonjim trzajima Habzburške Monarhije":\n"... Smrtna joj je presuda potpisana. I pošto zna da joj života nema, riješila je da sa sobom povuče u grobnicu one koje je najviše mrzila: srpski narod i njegove kraljevine. Riješila je, samo što joj je ta demonska želja daleko od ostvarenja..."\nSutra: Slavlje na Cetinju zbog oslobođenja Beograda\nRasrbljivanje Crnogoraca (37)\nOj Lovćene, slavo Srbinova\nPrijestonica se odjenula u svečane haljine srpskim trobojkama\nU nekrologu Spasoju Đurišiću, poginulom na Bregalnici, u "Cetinjskom vjesniku", 18. septembra 1913, uz ostalo, kaže se:\n"... Roditelji, rođaci i ostala pokojnikova svojta,neka se diče njegovom junačkom smrću,a tebi, momačka diko, mladi junače, slava i nek ti bude laka gruda srpske zemlje, koju si iskreno ljubio i za koju si junački ispustio svoju plemenitu dušu..."\nStogodišnjicu rođenja Vladike Rada, zabeležio je "Cetinjski vjesnik", 6. novembra 1913:\n"... Prijestonica se bila odjenula u svečane haljine srpskim trobojkama i vazda svjež.ega zelenila, našega toploga i ljupkoga Primorja,kao i vijenaca i grbova..."\nTopom je obznanjeno da "Crna Groa slavi stogodišnjicu svojeg velikog sina,najvećeg srpskog pesnika, izabranika muza...\nPanteon na vrhu\nNjegov je Panteon na vrhu srpskoga Ararata - na krajnjoj litici visokoga Lovćena, koji ponosno prkosi gnjevu neba, i sa visina prezire ništavilo zemlje. Pod njim je s jedne strane sinje Srpsko more, čiji vali pjenom kupaju klasične srpske i hrvatske zemlje, s druge strane, strudeno nepomično sivo more, kamenje junaštvom nedostižne - čojstvom i ljudskošću uljepšane Crne Gore..."\nU sledećem broju lista objavljeni su stihovi u Njegoševu slavu:\n"Cetinjski vjesnik", 22. novembra 1913, objavio je još jedan komentar o rezultatima balkanskih vojni:\n"... Dvije srpske kraljevine u posjedu su plodova muka svojih viteških sinova...\nSkromnost je divna crta srpskoga karaktera.\nLovorike, kojima se okitiše dve srpske vojske, neće praviti nad našim glavama hladovinu, u kojoj bismo lakše mogli leventovati, zaklonjeni od sunca i znoja novoga još težega rada.\nPobedili smo ljute i opake satane srpske samostalnosti, ali uništili ih nismo...\nUkoliko smo jači, ugledniji i slavniji, utoliko ćemo više imati pakosnih zavidljivaca, podmuklih dušmana, koji su zinuli na ove divne Srbinove zemlje, južnog sunca, pitomih planinskih pasišta, žetvom neiscrpnih oranica, i prirodnih pozicija od brda, koja prkose moćnim tuđinskim armadama..."\nGuslarsku pjesmu o srpskom jedinstvu objavljuje, 15. januara 1914. "Cetinjski vjesnik":\n"... Gusle moje, moja davorijo,\ngusle moje srpska istorijo,\nzapjevajte gromko, silovito,\nnek se trese i gora i trava\nsrpski Lazar danas vaskrsava,\niz grobnice stare kosturnice...\nSve je naše, što je nekad bilo,\nSrpstvo se je vječno sjedinilo..."\nU pismu iz Boke Kotorske, objavljenom, 23. maja 1914. u "Cetinskom vjesniku", kaže se, uz ostalo:\n"... Njegoš i Branko pjevaju u slavu roda svoga, koja će duhom i vatrenim patriotizmom u vječita vremena zagrijevati Srbinove grudi, radi nacionalnih ideala, dok ustraje jednoga Srbina..."\nPovodom Principovog atentata na austrougarskog prestolonašljednika, "Cetinjski vjesnik", 19. juna 1914. piše:\n"... Ali kad kvalifikujemo zločinom jedno djelo neodgovornih maloljetnika, koji do sada ne izdadoše ni jednog saučesnika, iz prostog razloga što nemaju koga da izdadu - kako da nazovemo onda hiljade zločina koji se vrše u susjednoj Monarhiji pod zaštitom i okriljem odgovornih vlasti, kojima u jednoj stranoj zemlji, krivični zakonik ne može odrediti odgovornost...\nSve što je bilo srpsko, predato je na milost i nemilost, na oči vojske i policije, podivljalim instinktima potstrekavane fukare. Izvještaji gori za gorim, stižu iz Sarajeva, Mostara, Foče, Nevesinja, Travnika, Doboja, Brčkog, Đakova i Zagreba... Svuda su organizovani programi protiv golorukog nezaštićenog i van zakona stavljenog srpskog elementa..."\n... Te zločine vrši "napujdana fukara, iz katoličkih i muslimanskih redova...\nGledajući i slušajući šta e zbiva u našem neposrednom susjedstvu, tihe i krvave suze rone nam se u duši. Ali uzdamo se da će oni koji su krv do krvi naše i kost od kosti naše, na strašnom mjestu postojati..."\nSutra: Borba za narod neprestana\nRasrbljivanje Crnogoraca (39)\nSlavlje na Cetinju zbog oslobođenja Beograda\nPonosni smo vašim delom dična braćo iz Šumadije\nPredskazujući slom Austrije i Nemačke, list kaže:\n"... Pa ipak u tome imaćemo zadovoljstvo, da smo mi Srbi, u ovome strašnome vihoru Svjetskoga Rata srazmjerno prolili najviše krvi i podnijeli najviše muka za oslobođenje čovječanstva od okova njemačko-austrijskog nasilja..."\nSlavlje na Cetinju povodom oslobođenja Beograda od austrougarskog okupatora, opisano je u "Cetinjskom vjesniku", 4. decembra 1914:\n"... Duboko u noć razlijegala se pjesma kroz varoš, odjekivali su uzvici - nije bilo srca koje nije plivalo u radosti i svetom zanosu. Kišna ponoć i umor sveli u na oči san sretnome Cetinju, ali samo za kratko vrijeme, jer ono sjutra treba da padne na koljena i da u toploj molitvi zahvali pod svodovima Crnojevića Manastira Bogu i svetim zaštitnicima srpskog naroda..."\nSrbijanskom generalu Božu Jankoviću, načelniku crnogorske Vrhovne komande, i poslaniku Kraljevine Srbije, Gavriloviću, upućene su "izjave radosti, sreće i čestitke druge srpske prijestonice,našeg dragog Cetinja..."\nU istom broju novina objavljen je komentar povodom oslobođenja Beograda:\n"... Velika je radost svijeh Srba gdje ih god ima zbog toga što je Biograd, tako brzo, tako slavno i tako sjajno očišćen od crno-žute vojske. U tome herojskome, dostojnom blagoslova i divljenja od strane Istorije Svijeta, izrazito je iskazana velika miao oslobođenja koja kao vihor odnosi sa sobom u oganj strašnoga rata, u more krvi i poklanja stotine hiljada Rusa, Srba, Francuza, Engleza i Belgijanaca. Srpski narod, predstavljen u svojim viteškim legionima iz Srbije i Crne Gore, prinio jeostvarenju te misli sve što ima..."\n"Cetinjski vjesnik", 24. decembra 1914, piše u Božićnom uvodniku o "srpskom narodnom dubokom osjećanju nepravde, u tolikom broju, u tolikom obimu obijesti činjenih Crnoj Gori i SRbiji od crnožute Monarhije i njenih saveznika..." Srbin je "kad mu, zamorenu i izmučenu sa tri rata, i sa tolikim iskušenjima, Austrija ljetos stavljaše nož pod grlo, u sebi tada imao veći rezervoar ubojne snage nego li ćesarove armije...\n... U ovim trenucima na prvom se mjestu vas sjećamo, mučenici od Kosova: sinovi Crne Gore, koji podnosite muke nečuvene, rat za ratom, najteže žrtve otadžbine...\nU isto vrijeme vas se sjećamo, dična braćo iz Šumadije; ponosimo se vašim djelima, srce nam se od bola para zbog vaših stradanja, ali radosni smo, jer vam trudove krunišu pobjeda u slava..."\nCetinjski mjesečnik za književnost i društvena pitanja "Dan" objavio je, 1911, pesmu knjaza Nikole "Moru". U redakcijskom komentaru o toj pesmi se veli:\n"... Ne možemo propustiti priliku, da ne propratimo komentarom ovu pjesmu, koju je kralj Osloboditelj spjevao u najzanosnijem trenutku naše narodne borbe, kad je srpsko More, poslije despota Đurđa, Balšića i Crnojevića, opet palo pod vlast naše krune i naših vladalaca..."\nKomentator podseća na oslobođenje Bara:\n"Ispod Selim-begove kule projahao je Kralj sa svojom svitom do obale morske da se pozdravi s Morem, od koga su srpski narod razdvajala stoljeća borbe i mrke začmalosti..."\nU članku o Dositejevoj stogodišnjici, "Dan" piše o prepisci između mitropolita Petra ú i Dositeja:\n"... Bog sami zna kakve su nade tada zagrijavale ono veliko srce, ljubitelja(...) srpske polze i slave" - i onog , velikodušnog i mogućeg roda našega" i, blagoupravitelja naroda, kako sve Dositej nazivlje tadašnjeg Gospodara Crne Gore! Ali događaji, koji su slijedili na našem Primorju osujetiše sve te nade i želje obaju naših tada najvećih Srba..."\n"Dan", za juni 1911, objavljuje belešku povodom prve knjige Jirečekove "Istorije Srba":\n"... Kako se već iz napisa vidi, ovo je samo prvi dio naše istorije, dok će drugi, u kome će biti opisani unutrašnji događaji za Nemanjića, pa doba despota, konačno sve do najnovijega doba, izaći u toku sljedeće godine...\nU našoj literaturi mi imamo ne samo mnogo istorijskih monografija, već i potpunih istorija sad veće, sad manje vrijednosti... Ali nijedno ovo djelo ne može se ni izbliza uporediti s Jirečekovom istorijom..."\nU "Danu", za avgust 1911, objavljen je prikaz pesme Nikole ú Petrovića Njegoša o Svetom Savi:\n"... Ova pjesma puna srpskog osjećaja, a protkana najdubljim i najslobodnijim mislima o značaju prosvjete po napredak naroda, najbolji je komentar grandioznoj pojavi narodnog prosvjetitelja Save... Kad se još uzme u obzir ona uzvišena didaktička dikcija, koja teče iz pera jednoga kralja u srca najmlađe generacije srpske, ne može biti ljepšega momenta i ljepšeg djela za tu priliku..."\nU broju za mart-jun 1912, "Dan" objavljuje tekst uoči novog sudbonosnog rata protiv Turske:\n"... Posljednji ratovi uvećaše samo državne granice, ali ne riješiše problem srpskog naroda. Oni učiniše da se tradicije vjekovnih borbi još više ustale u našem narodu, a da sama zemlja postane vojničkim taborom, spremnim na odsudne dane, koji će opet predati pitanje naše narodne zajednice rješenju mača..."\nLast Edit: Oct 13, 2012 18:27:41 GMT -5 by Emperor AAdmin


Veliki i u porazu: Košarkaši "Velike Kikinde" izgoreli u želji da pariraju "Džokeru" · gradski.online\nKIKINDA- Dostojanstveno i sportski su košarkaši “Velike Kikinde” podneli težak poraz na domaćem parketu. U utakmici 15. kola Druge regionalne muške košarkaške lige- sever, objektivno kvalitetniji tim, somborski “Džoker”, slavio je u “Jezeru” sa 101:55.\nMirne glave, nakon rezultatskog debakla, trener Mirko Bucalo analizirao je utakmicu. Podsetio je da su u jesenjem delu prvenstva i njegovi momci imali svojih “pet minuta”. Subotički “Spartak” savladali su sa 63 koševa razlike:\n-Čestitam ekipi iz Sombora na sjajnoj partiji. Imali su neverovatno šutersko veče. Ubacili su 13 trojki. Jednostavno ih je lopta htela. Rekao bih i to da su moji momci izgoreli u želji da pariraju “Džokeru”. Utakmicu smo otvorili sa pet promašenih zicera. Koncentracija je pala, a protivnik nije prestajao da puni naš koš.\nMožda bi utakmica i krenula nekim drugim tokom da nas je šut bolje poslužio na početku. Porazi su sastavni deo sporta, a nama preostaje da izvučemo pouke i fokusiramo se na naredne utakmice- ocenio je Bucalo i dodao da će narednu utakmicu odigrati 2. marta u Srbobranu.\nPrethodnoLakše se diše: Nakon dva poraza, odbojkašice trijumfovale u Vršcu\nSledećePotvrda kvalitetnog rada: U svim uzrasnim kategorijama, karatisti “Feniksa” osvojili medalje


SETVA OZIMIH STRNIH ŽITA U FINIŠU - LAJKOVAC NA DLANU\nSETVA OZIMIH STRNIH ŽITA U FINIŠU\nNov 11, 2020 Nov 11, 2020 Snežana Bilić\nSetva ozimih strnih žita još nije završena, ali lajkovački i kolubarski ratari i ovaj važan posao uspešno privode kraju i to sticajem okolnosti paralelno sa završetkom berbe kukuruza.\nU ovom trenutku zasejano je oko 90 % planiranih površina pšenice. Za ovu godinu plan setve za Kolubarski okrug je: pšenice 13 427 hektara – od toga na području opštine Lajkovac 1 300-1 350 ha, raži 150 ha, ječma 4 037 ha, ovsa 981 ha, tritikalea 1 340 ha, ostalih strnih žita 122 ha, uljane repice 23 ha, lucerke 533 ha i ostalog krmnog bilja 286 ha.\nS obzirom na godinu pandemije, možda su se mogle očekivati bitnije promene i da će ratari povećati površine u planu jesenje setve, ali to se nije dogodilo. Plan setve je na nivou prošlogodišnjeg, bez ikakvih promena, ali dosta ambiciozniji u odnosu na neke prethodne godine, potvrdila je za portal LAJKOVAC NA DLANU Snežana Stojković Jevtić iz područne Poljoprivredne savetodavno stručne službe Valjevo:\n“U odnosu na period od pre 20 godina, kada se ovde sejalo 20 000 hektara pšenice, površine pod strnim žitima smanjene su za 20-30%. Međutim u odnosu na period od 2006. do 2008. godine kada se najmanje sejalo (površine su tada bile smanjene do 7 000 ha pod pšenicom), d 2009.beleži se blagi porast površina pod strnim žitima, pa smo 2013. recimo imali 11 594 ha pšenice, zatim 12 862 ha 2015. a od 2016. godine pa do 2020. to je 13 500 ha bez značajnijih promena po godinama.\nOve godine je bilo padavina tokom oktobra koje su omogućile povoljnije uslove za setvu, u odnosu na prošlu godinu kada je bilo jako suvo pa je većina površina zasejana u novembru. Ove godine je setva bila moguća i tokom oktobra, kada je zasejano 50 % planiranih površina pšenice.Padavine koje su omogućile obradu zemljišta za setvu pšenice odužile su berbu kukuruza koja još traje. Zbog povećanog sadržaja vlage u zrnu kukuruza nemoguća je naročito mašinska berba, koja zahteva vlagu zrna ispod 15 %. Inače ovogodšnji rod kukuruza je dobrog kvaliteta i dobrog prosečnog prinosa koji je oko 6,5 tona po hektaru.”\nZbog čestih zastoja usled kiše i vlažnosti zrna, berba kukuruza još nije završena, pa je kako kažu stručnjaci, i produženi optimalni rok za setvu na izmaku. Sve planirane oranice neće biti spremne za setvu i na pojedinim parcelama setva će biti obavljena sa velikim zakašnjem. To je nekada uvreženo bio i prvi znak da kasna setva neće doneti berićetnu žetvu, ali kao i puno toga i to se promenilo. Nekada se govorilo, da ko se rano oženi i rano poseje, nikada se ne kaje, ali i ratari i stručnjaci primećuju da to odavno više nije pravilo. Ratari svakako neće ostaviti njive nezasejane, ma koliko izvesnog roda mogu da pčekuju. Svi ovdašnji ratari će ipak,tradicionalno i ove godine sejati pšenicu i druge jesenje kulture sve dok vremenski uslovi to dozvole. U ovom periodu, česta slika na njivama je da paralelno, jedni obavljaju berbu kukuruza, a drugi rade na setvi ozimih useva. S godinama i sa velikim klimatskim promenama, sve češće i berba kukuruza i setva traju sve do kraja novembra.\nNa osnovu podataka Instituta za primenu nauke u poljoprivredi, u čijoj su nadležnosti Poljoprivredne stručne službe Srbije, koje prate izvršenje plana setve, u Srbiji je ove jeseni ipak do sada zasejano za 4,5 % više površina nego lane.\nMINISTAR MOMIROVIĆ NA GRADILIŠTU BRZE SAOBRAĆAJNICE LAJKOVAC-IVERAK


Šon Mendes ima novi album na kome gostuju brojne zvezde\nEd Sheeran, Julia Michaels, John Mayer i drugi gostuju na ovom albumu…\nIako ima samo 19. godina, Shawn Mendes iza sebe ima već uspešnu muzičku karijeru. Njegova prva dva studijska izdanja “Handwritten” iz 2015. i “Illuminate” iz 2016. godine osvojila su vrhove svetskih top listi. Jedan je od samo pet izvođača čiji je album osvojio prvo mesto na Billboard Top 200 listi pre svoje osamnaeste godine.\nShawn Mendes kaže da na ovom albumu nije želeo da se bavi snimanjem jednog konkretnog žanra, već da stvara muziku koje njegovo srce želi da stvara, te da fanovima pruži priliku da na istom albumu mogu da čuju veliku rok himnu, intimnu baladu ili sporu R&B pesmu. Tako je i svoj najličniji album do sada nazvao jednostavno “Shawn Mendes”.\nAlbumu su prethodili singlovi “In My Blood”, “Lost In Japan”, “Youth” na kom gostuje mladi pevač Khalid, kao i najnoviji “Where Were You In The Morning?” i “Nervous”.\nU pesmi “In My Blood” po prvi put otvoreno priča o borbi sa anksioznošću i problemima sa mentalnim zdravljem. Ideja iza pesme je, kako kaže, da tako ozbiljnu temu kao što je anksioznost približi publici kako bi je lakše razumeli.\nNa albumu Shawn Mendes ima najviše kolaboracija do sada. Singl “Nervous” potpisuju zajedno Julia Michaels i mladi Shawn, dok se kao tekstopisci pojavljuju Ed Sheeran ali i Ryan Tedder. U pesmi “Like To Be You” gitarsku deonicu svira John Meyer, koji je takođe i producent pesme.\nKao podršku albumu, najavio je i turneju pod nazivom “Shawn Mendes: The Tour” koja će početi u martu sledeće godine, a nama najbliži nastup do sada će imati na Sziget festivalu 13. avgusta u Budimpešti!\nLista pesama na standardnom izdanju izgleda ovako:\n“Shawn Mendes” srpskoj publici je dostupan u digitalnom obliku putem Deezer i Google Play servisa.\nBlack Coffee, Hernan Cataneo, Nick Warren i Riya ove nedelje u Beogradu\nNovi album grupe Morcheeba pred njihov nastup na Arsenal festu\nMassimo Savić slavi rođendan u Beogradu, na koncertu kojim će predstaviti i novi album\nKraljica soula, Angie Stone stiže na teniske terene Kalemegdana zajedno sa Koop Oscar Orchestra i Bokante\nTAGOVI: Šon Mendesnovi albumEd ŠiranDžon MejerDžulija Majkls


Grad/mesto ili region: Mistelbach\nPozivni broj za grad Mistelbach je 2572. Za fiktivni broj telefona 9998544 i pozivni broj grada 2572, broj za pozivanje je 2572 9998544. A Mistelbach se nalazi u Austrija.\nPrefiks pozivnog broja grada dodeljuje broj telefona pretplatnika određenoj lokaciji. Pored pozivnog broja grada, postoje i druge vrste prefiksa: prefiksi međunarodnih država, prefiksi pružalaca usluga mobilne telefonije i prefiksi raznih usluga. Oni se kombinuju tako da odgovaraju za nekoliko svrha. Prilikom pozivanja iz jedne države u drugu u slučajevima kada primalac poziva ima fiksnu liniju, prefiks države se kombinuje sa pozivnim brojem grada i brojem pretplatnika. Za fiktivni broj telefona 9998544, pozivni broj grada 2572 (Mistelbach) i Državni pozivni broj 0043, broj za pozivanje je 0043 2572 9998544. Ako se poziv upućuje na mobilni uređaj, Državni pozivni broj se kombinuje sa prefiksom pružaoca mobilnih usluga i brojem pretplatnika. Ako se poziv upućuje pretplatniku u istoj državi, Državni pozivni broj se može izostaviti. U slučaju nacionalnih poziva sa jedne fiksne linije ka drugoj, pozivni broj grada se takođe može izostaviti u mnogim državama kada oba pretplatnika imaju isti pozivni broj grada. Naravno, pozivni broj grada se takođe mora birati, u ovom slučaju 2572, naročito u državama u kojima su pretplatnici u mogućnosti da zadrže isti broj telefona nakon preseljenja na drugu lokaciju ili u drugi grad.\nAko ste van Austrija i želite da pozovete osobu u Mistelbach, pored pozivnog broja, treba vam i pozivni kod zemlje koju želite pozvati. Pozivni kod za Austrija je +43 (0043), pa ako ste u Srbija i želite da pozovete osobu u Mistelbach, morate da dodate +43 2572 njegovom broju telefona. Nula ispred pozivnog broja telefonskog okruga je u ovom slučaju izostavljena. Za fiktivni broj telefona 9998544, pozivni broj grada 2572 (Mistelbach) i Državni pozivni broj 0043, broj za pozivanje je 0043 2572 9998544.


Ivona Pantelić: Tek kad obolite saznate na koga možete računati, a na koga ne : Nadlanu.com\nObjavljeno 18. nov 2018. / 23:30:12\n– Koliki je značaj prevencije, odlazaka na redovne medicinske preglede, shvatila sam na ličnom iskustvu, i to tek kad sam se suočila sa opakom bolešću – priznaje Ivona i otkriva koliko je koincidencija doprinelo da joj se bolest otkrije u prvoj fazi, kad je procenat izlečenja veoma visok:\n– U okviru nacionalne kampanje borbe protiv karcinoma “Rak je izlečiv”, koju sprovode Ministarstvo zdravlja Republike Srbije i RTS, dovezen je mobilni mamograf ispred zgrade televizije. Pravili su se spiskovi žena koje su želele da se pregledaju. Opterećena brojnim obavezama, kako poslovnim tako i privatnim, nisam mnogo hajala za mogućnost da se pregledam. Mislila sam šta će to meni.\nIako do sada nije davala izjave o bolesti, Ivona je odlučila da javno progovori na tu temu kako bi drugima prenela poruku o neophodnosti prevencije i odlazaka na preglede.\nivona pantelićkampanja "Rak je izlečiv"Rak je izlečivTOP


Folksvagen odlučio: ZBOG KATARA – fabrika u Turskoj | Vesti\nFolksvagen odlučio: ZBOG KATARA – fabrika u Turskoj | Mondo Portal\nFolksvagen odlučio: ZBOG KATARA – fabrika u Turskoj 28 Podeli Podeli na facebook Podeli na twitter Podeli na viber Pošalji na mail\n13.07.2019. / 07:36 07:45\nFolksvagen odlučio: ZBOG KATARA – fabrika u Turskoj\nU fabrici u Izmiru će se proizvoditi automobili sa oznakama VW-a, Škode i Seata\nIzgleda da je kraj višemesečnom odlučivanju u kojoj zemlji jugoistočne Evrope će Folksvagen podići novu fabriku.\nIako je pre samo dva dana Dojče Vele preneo informaciju da još nema odluke, sada stiže vest da će Folksvagen grupa praviti svoju novu multi-brend fabriku u Turskoj, piše nemački automobilski portal Automobilvohe.\nIzabrana je i lokacija – u blizini trećeg po veličini turskog grada, Izmira koji se nalazi na obali Egejskog mora.\nU fabrici će se proizvoditi automobili sa oznakama VW-a, Škode i Seata, što se osloboditi kapacitete u Škodinim fabrikama u Češkoj koje bi trebalo da počnu sa sklapanjem Pasata.\nRazlog za celo ovo pomeranje proizvodnje na istok je posledica početka proizvodnje električnih automobila u VW pogonima u Nemačkoj.\nKako prenosi nemački portal, odluka da se u Turskoj pravi nova fabrika je posledica zalaganja države Katar, koja ima 17 odsto udela u vlasništvu Folksvagena.\nPortparol nadzornog odbora Volksvagena izjavio je za Rojters da su planovi za novu lokaciju potvrđeni, ali još nisu dovršeni.\nPlanirano je da se fabrika otvori do 2023. sa godišnjim kapacitetom do 350.000 jedinica. Proizvodnja će obuhvatiti kompaktne SUV-ove – Škoda Karok i Seat Ateka.\nGeneralni direktor Škode Bernhard Majer izjavio je u martu da je brend mogao prodati još 100.000 automobila prošle godine, ali nije bilo kapaciteta za njihovu proizvodnju.\nPodsećamo da u konkurenciji za novu fabriku bila i Srbija, a čak su pominjane i moguće lokacije u okolini Inđije i Jagodine.\nVrednost investicije je procenjena na 1,4 milijarde evra, a zaposliće 5.000 radnika i 650 inženjera.\nauto fabrika folksvagen škoda turska srbija\n13.07.2019. / 14:14\nDobar izbor VW, inače Katar je najbogatija zemlja na svetu sa sve većim prihodima već 10 godina unazad i dalje raste, tamo ulažu u sport i puno je poznatih ličnosti iz bivše Jugoslavije tamo otišlo, najviše Srba i Hrvata, najviše trenera\n13.07.2019. / 15:51\n@Između ostalog To i nije prava država naroda u današnjem smislu već administrativna tvorevina. Katari čine manje od 4% stanovništva, ostalo su Indijci, Pakistanci, ljudi crne rase iz raznih delova Afrike, mahom muslimani, nešto Evropljana... I objasni mi, šta uopšte održava vlast u toj državi kada samo 4% stanovnika drži celokupnu vlast??? Na stranu što su se posvađali sa svima redom pa su u blokadi... I razni lobiji pokušavaju da im uzmu Sv. prvenstvo u fudbalu. Za takve radi Volkswagen?!?!?\n13.07.2019. / 16:03\n@Između ostalog ajme ako znate citati a ne znate.....zato nas i freka ko stigne.....fabrika je u turskoj zato sto seici iz katara su 17% vlasnici folsvakena i bord direktora je morao izaci u susret seicima....a mi pusiona...al brzo ce se pokajati zbog odabira turske....kad uzimas delove za kola imas tri kategorije....original...engleski kopi...druga klasa...turski kopi treca klasa...plocice to ti je red velicine....8000....4000...3000-2500...da li ces uopste ovo skontati...


“Trenutno razgovaramo sa sindikatima u Železnici Srbije i utvrdjujemo socijalni program koji bi trebalo da bude onako negde kako je to uradjeno i za Elektroprivredu Srbije (EPS)”, naglasila je Mihajlović.\n“Neka procena koja je prihvaćena od svih je da bi do kraja godine iz Železnica moglo da ode preko 2.000 ljudi. Očekujemo prvo da vidimo koji je broj ljudi koji će se dobrovoljno javiti za odlazak, ali važno je da svi zaposleni u Železnici treba da budu sigurni da niko neće otići, a da ne dobije socijalni program sa kojim će se složiti i poslovodstvo, i sindikati, i Vlada Srbije”, kazala je ona.\n“Prvi put posle dugo vremena je tačno utvrdjen popis imovine tog preduzeća, utvrdjen je višak imovine i ona se sada prodaje, a taj novac će ići na namirenje odredjenih dugova. Prvi put je rešeno i pitanje odnosa EPS i Železnice, odnosno plaćanje istorijskih dugova koji postoje u Železnici, a utvrdjeni su i tačni spiskovi pruga koje se ne koriste više od 20 godina, kao i pruga koje će zbog neracionalnsti biti ponudjene lokalniim samoupravama da one upravljaju njima”, rekla je Mihajlović.\nKad će otpuštanja iz EPS-a , Srbija gasa, državnih organa i institucija, drugih javnih preduzeća …. koloko čitam trebalo je krajem prošle, dogovor Srbija MMF, godine otpustiti 70 hiljada radnika. samo pričate i odugovlačite, a u međuvremenu primate nove kadrove, patokrastija, koji ništa ne znaju i ništa ne rade


Fethullah Gulen Archives - AKOS\nHome > Posts tagged "Fethullah Gulen"\nPiše: Osman SOFTIĆ Fetullah Gülen pokušao se svijetu predstaviti kao “umjereni islamski lider” odan međuvjerskom dijalogu i obrazovanju i kao “legitimni” baštinik i savremeni eksponent islamskih reformatorskih ideja Saida Nursija, poznatog kao Bediuzzeman, obnovitelj vjere. Zbog pokušaja eksproprijacije i monopoliziranja Nursijeve islamske misli, sljedbenike “Hizmeta”, poznatijeg kao FETÖ, također nazivaju i nurdžijama (nurcu). U našoj\nU izvještaju Uprave za vjerske poslove Republike Turske objavljenom jučer u Ankari zabilježeno je kako je vođa terorističke organizacije FETO Fetullah Gulen sistematski radio na tome da ga se među članstvom u toj organizaciji smatra nadnaravnim bićem koje je Bog odabrao da bude čuvar islama u vremenu pred smak svijeta,\nGlasnogovornik Bosna Seme potvrdio za Al Jazeeru da se te obrazovne institucije prodaju Amerikancima. 45760\nby - 10/08/2016 10/06/2017\nPrije 1980-tih godina Fethullah Gülen (dalje u tekstu: F.G.) je bio jedan od najvatrenijih vaiza (islamskih misionara). 42665\nU razgovoru z Faktor.ba Bakir Izetbegović, predsjedavajući Predsjedništva BiH je istako da mu je drago što je prvi u svijetu bio uz Tursku u noći pokušaja puča. 42629\nNa pitanje o borbi protiv FETO-a, Kavazović je istakao kako, kao u svim dijelovima svijeta, FETO postoji i u Bosni i Hercegovini, naglasivši da će biti urađeno sve što je potrebno u pravnim okvirima 42627\nPisac kome je Gulen ispričao svoj život: Da je državni udar uspio, Gulen bi se u Tursku vratio kao halifa\nLatif Erdogan je nakon toga napustio Gulena i Pokret Hizmet, a danas je autor knjige "Nasmijano lice šejtana" u kojoj također tematizira Gulena 42535\nby - 04/08/2016\nZaključna deklaracija je usvojena danas na Vanrednom sastanku Sabora Islamske zajednice Republike Turske koji je održan u Ankari uz učešće najviših vjerskih autoriteta u Turskoj 42457