At tale for en aldersgrænse for omskæring medfører stærke, negative reaktioner. Men mens jøder argumenterer sagligt, var mange muslimer nedladende og endda perfide. Muslimer må lære, at der er en verden uden for dem selv, som har lov til at have SINE synspunkter.\nAf Halime Oguz, SF-folketingskandidat og cand.mag\nJeg tog på min blog i Berlingske for nylig det meget kontroversielle emne omskæring op, idet jeg talte for en aldersgrænse, og det udløste mange forskellige, også stærkt negative reaktioner. Det var for så vidt ventet. De religiøse grupper, jøder og muslimer, som det berørte, var naturligvis ikke tilfredse, og de forsvarede deres ret til at fastholde en religiøs praksis. Omskæring er for jøderne obligatorisk, fordi det ligger i den pagt, de har indgået med Gud, hvorimod det for muslimerne er lidt mere flydende, da det ikke står i Koranen, men bliver anset for at være profetens sædvane.\nMen reaktionerne fra jøderne og muslimerne adskilte sig på særlig vis fra hinanden. Hvor jøderne, som trods alt havde det mest følsomme forhold til emnet, var saglige og velargumenterede, var de muslimske kommentarer mestendels personlige og nedladende, ja, mange gange direkte perverse og perfide. Dertil kom, at mange af de muslimske repræsentanter, som skulle være gået for at være kloge og veltalende, lagde deres kommentarer sådan an, at man blev kastet for løverne i forhold til den føromtalte kategori af kommentarer. Selvom disse i offentligheden skulle gælde for at være moderate, gjorde de ikke noget for at forsvare min ret til at ytre mig, men kastede – måske netop i kraft af deres kløgt og veltalenhed – mere benzin på bålet, idet de i deres udsagn implicit henvendte sig til det bagland, de kendte så udmærket.\nDet er tankevækkende, fordi denne samlede gruppe af muslimer ofte klager over tonen i debatten i Danmark. Det gør de især med adresse til Dansk Folkeparti. Men den ene har sådan set ikke noget at lade den anden høre, snarere tværtimod. Bliver man først skydeskive for denne gruppe muslimers mishag, åbnes der virkelig for en kloak af nogle af sprogets værste gloser. Ve den, der lægger sig ud med muslimerne som den gruppe, nogle af dem opfatter sig som del af, og man bliver genstand for de værste beskyldninger og forhånelser!\nEn typisk figur, der bliver brugt imod mig, er overløberen. En bemærkning lyder således: »Hun minder mig mere og mere om en kvindelig version af Naser Khader.« For det første er det unfair at inddrage Naser Khader i en sag, han intet har med at gøre. Khader og jeg agerer ud fra to forskellige positioner, han en konservativ, jeg en socialist, men alligevel skal vi puttes i samme boks. For det andet er det utroligt uforskammet at tale om mig i tredje person. Der tales hen over hovedet på mig, men med det klare sigte, at netop JEG skal læse det. Det er med andre ord regulær mobning! For det tredje er Khader åbenbart den ultimative version af en overløber, og deri ligger, at jeg er gået fra deres lejr og over i fjendens lejr. At jeg var blevet »omvendt«, lød således også en af bebrejdelserne. Derefter bliver det ofte tilføjet, at jeg udtrykker mine synspunkter for at tækkes danskerne og for min politiske karrieres skyld. Det understøttes ikke sjældent af, at de omtaler danskerne som »kuffar«, det arabiske ord for vantro. Derved bliver der etableret en klassisk »os-og-dem«-modsætning, men denne gang skabt af muslimerne selv.\nEn anden iagttagelse er deres referencer til lokale etniske modsætninger i de kulturer, hvorfra de kommer: »Hun er armener, jøde eller kurder – Intet tyrkisk ved hende... (sic!)« At være armener, jøde eller kurder er for nogle etniske tyrkere – uanset hvilken etnicitet jeg i øvrigt måtte have – nogle af de værste skældsord, man kan bruge. Det går på, at man ikke er en del af det rigtige selskab, men tilhører nogle mindre værdige uden for. Altså diskriminerer de klart. Derudover afslører det nogle mennesker, der endnu er fanatisk forankrede i deres nationalitet, og det er så meget desto mere alarmerende, som at de sandsynligvis er født og opvokset i Danmark, derunder har frekventeret en dansk skole.\nEn tilsvarende udsondring og ekskludering viser de med sætningen: »Hun er alawi og dermed ikke muslim…« Alawi er en særlig gren inden for islam, som af de to andre grene, shia og sunni, bliver set ned på, men brugen af betegnelsen her tilsigter den samme virkning som de ovennævnte.\nOg så er der de meget grove sexistiske angreb. Jeg vægrer mig ved at citerer disse dybt underlødige udsagn, men for dem, der vil have syn for sagn, kan jeg screenshot for screen- shot dokumentere, hvad der er blevet skrevet. Det er i sig selv krænkende som individ og som kvinde at skulle lægge øre til sådan et sprog, men blandt muslimer er der det særlige æresbegreb for familien, der gør, at når et familiemedlem – især hvis det er et kvindeligt medlem – bliver talt sådan til, er det et angreb på HELE familien, hvilket gør det så meget desto mere krænkende. Det ved de typer, der siger disse ting, godt! Derfor er det en særlig raffineret form for social kontrol, der skal få mig til at overveje, om det er det værd at være anledning til tilsvarende angreb igen.\nJeg kan således konstatere, at der tegner sig et meget entydigt billede af en kultur, der slet ikke kan komme overens med, hvad vestlig debatkultur går ud på, endsige at den nogensinde har erkendt at være ankommet til et land, hvor denne kultur hersker. At enhver kan forfægte SIT synspunkt, uanset hvor lidt den anden bryder sig om det, og at man fremfører sit synspunkt med argumenter, hører ikke med til kulturens selvforståelse.\nI stedet for er mobning og mistænkeliggørelse denne kulturs måde at føre sig frem på, og den bedriver denne adfærd ud fra en antagelse om egen overlegenhed. Sidstnævnte kommer til udtryk i følgende bemærkning: »Du er enten armener eller marxist/leninist. De bøger er skrald i dag, mens Koranens ord holder alle sine.« Udover at de to første betegnelser har den samme karakter af skældsord som dem, jeg behandlede foroven, er der her tale om en pure afvisning af kristendommen og sekulariseringen. Der henvises i stedet for til fortællingen om, at islam vil bestå i modsætning til de nævnte hhv. etnisk-religiøse og ideologiske grupperinger.\nDen tyske digter Hans Magnus Enzensberger behandler denne holdning i sit fantastiske essay »Skrækkens mænd«. Et essay om den radikale taber og om islamismen: »For det første er troen på egen overlegenhed religiøst funderet. For det andet kolliderer den med dens iøjnefaldende underlegenhed. Det fører til en narcissistisk krænkelse, som kræver kompensation.« Islamismen oplever hver eneste dag, at Vesten materielt, politisk og kulturelt er den langt overlegen, og det giver sig udslag i et kæmpe mindreværdskompleks, som paradoksalt nok udløser en forestilling om ditto storhed, en typisk narcissistisk figur. Ud fra denne foregøglede position ser islamismen sig i sin gode ret til at se ned på og mobbe alle andre. Enzensberger skriver videre: »Således findes der f.eks. to fuldstændig usammenlignelige følelser: ens egne og de andres. At såre de vantros er en dagligdags øvelse.« Islamismen lægger kun vægt på egne følelser og har ikke sans for andres. Derfor praktiserer den dette uindskrænkede behov for at se ned på og mobbe andre uden at argumentere samtidig med, at den hævder sin egen ret til at føle sig krænket.\nJeg mener, at det er på tide, at det muslimske debatniveau bliver hævet. Muslimer må lære, at der er en verden uden for dem selv, som har lov til at have SINE synspunkter, uden at det skal falde dem til last, og her mener jeg, at de såkaldt moderate muslimer forsømmer deres forpligtelse. De må kunne indprente deres bagland, at respekten for individet er hovedhjørnestenen i enhver diskussion. Det hører med til den vestlige dannelsesfortælling, at Narcissus bliver helbredt. Som det er nu, lader omtalte muslimers debatniveau meget tilbage at ønske.


Samfundsudsigten, juli 1997\nJustitsministeriet og politiet manipulerer notat om isolationsfængsling\nEuroparådets torturkomité, CPT fremlagde i april en rapport, som i skarpe vendinger bl.a. kritiserer det danske politis omfattende brug af isolationsfængsling af varetægtsfængslede.\nStrafferetsplejeudvalget har for nylig efter bestilling modtaget et notat fra Justitsministeriet angående netop brugen af isolationsfængsling og nødvendigheden af denne praksis i forhold til politiets opklarinsgarbejde.\nJustitsministeriets notat, som bygger på oplysninger fra Københavns Politi, viser sig imidlertid ved nærmere eftersyn at være stærkt manipuleret.\nF.eks. har notatet helt undladt at nævne en sag, som ellers i høj grad kunne stille brugen af isolationsfængsling af varetægtsfængslede i et blakket lys. Sagen drejer sig om den tidligere elitesvømmer Peter Rohde, som angiveligt på et anonymt tip sigtedes for narkosmugling, for hvilken anklage han senere blev pure frifundet af Østre Landsret. I mellemtiden havde han tilbragt nitten måneder i varetægtsfængsel, heraf et år i isolation.\nJustitsministeriets og politiets notat nævner imidlertid ikke med ét ord Peter Rohde i referatet af sagen. Man refererer derimod, at to mænd blev anholdt og varetægtsfængslet i isolation i henholdsvis to en halv og ti måneder, hvorefter de begge tilstod og blev overført til almindelig varetægtsfængsling. En tilsyneladende eksemplarisk sag.\nHvad imidlertid også hører med til historien, er, at Peter Rohde, efter at de to skyldige havde tilstået og oven i købet havde understreget, at Peter Rohde ikke havde haft noget at gøre med smuglingen, sad yderligere to måneder isoleret og derefter syv måneder i almindelig varetægt.\nMedlem af Strafferetsplejeudvalget Merethe Stagetorn udtaler til Jyllands-Posten: "Hvis jeg skal være lidt uvenlig over for Justitsministeriet og politiet, så har de bevidst udeladt Peter Rohde og hans frifindelse for at kunne konkludere, at isolationsfængsling var nødvendig for sagens opklaring …" (Jyllands Posten, 9.7.97).\nCarsten Egeberg Christensen, chef for Københavns Politis narkotika-advokatur forklarer, at han blot har gjort, hvad han var blevet bedt om: "… mit opdrag [var] at beskrive sager, hvor isolationsfængsel havde ført til domsfældelse." (Jyllands-Posten, 10.7.97). Justitsministeriet har altså ganske enkelt ikke været interesseret i sager, som kunne så tvivl om den eksisterende praksis.\nClinton-besøget - en forsmag på politistaten\nDen 11.-12. juli skal Danmark for første gang nogen sinde have besøg af en siddende amerikansk præsident. Der er tale om en Danmarkshistorisk begivenhed af de helt store.\nPræsidenten og statsministeren mødes til en timelang politisk debat foran en årvågen indenlandsk presse, der stiller skarpt på de to staters forhold til menneskerettighederne, deres holdninger til det politiske systems fordele og ulemper og konkrete visioner om fremtiden for et stadig mere multikulturelt samfund; enhver kan naturligvis frit mødes med den udenlandske presse og give sit besyv med om de indenlandske forhold, så journalisterne kan få et nøgternt og mangefacetteret billede af det ukendte land, som de for en stund skal rapportere fra.\nDet store scoop er et offentligt møde, hvor præsidenten og statsministeren over for det danske folk får lejlighed til at komme med en række uddybende bemærkninger om den politiske situation i ind- og udland. Alle er velkomne.\nDet er en uforglemmelig oplevelse. Stof til eftertanke - og ugers politisk debat og analyse af ideerne, der bliver brudt de to statsoverhoveder imellem …\nMan må næsten standse op og glæde sig en stille stund over, hvor dejligt det er at leve i et demokratisk land som Danmark, hvor noget sådant kan foregå frit, fredeligt og fordrageligt.\nTænk, om det havde været anderledes!\nTænk, om man havde levet i en diktaturstat, hvor den slags politiske topmøder udspiller sig på ganske anden lukket, totalitær og propagandistisk vis. Alt ville have været tilrettelagt i mindste detalje; den fri og kritiske presse ville være erstattet af reklamefolk; der ville ikke have været stillet ubehagelige og nærgående spørgsmål til statsoverhovederne, men man ville have koncentreret sig meget om deres - og især deres hustruers - påklædning, livretter og korteger. Enhver kontroversiel politisk plet på det nylakerede skønmaleri ville blive druknet i svulstige fanfarer, og i tusindvis af partisoldater og embedsmænd og partisoldaters og embedsmænds koner og børn og fætre og kusiner ville være udkommanderet for at tiljuble de store statsmænd med i tusindvis af flag og bragende klapsalver - ingen ville høre ét ord om fængslernes tortur eller om berufsverbot, censur og politivold.\nStatsministeren for politistaten ville have lovprist den totalitære præsidents umådeligt folkelige sindelag, og på trods af hans lands beskidte kolonikrige ville han smilende blive omtalt som verdensfredens garant; præsidenten ville tilsvarende have kvitteret med at opmale bananrepublikkens statsministers uforlignelige internationale fortjenester og umådeligt humanitære sindelag, og på trods af hans lands veldokumenterede tortur, undertrykkelse og fængsling af mistænkte afvigere og frihedskæmpere ville han smilende blive omtalt som menneskerettighedernes garant.\nElegant bortgemt bag en propagandistisk statspresse, der er købt og betalt og gladeligt spiller med, er som altid diktaturets unævnelige grusomheder - for politistaten ville være gearet til diskret at forhindre enhver oplysning herom til den internationale presse.\nMen lad os straks forlade tyranniets scenario og i stedet på nærmeste hold følge, hvordan et besøg fra et prominent statsoverhoved som den amerikanske præsident tackles af politi og myndigheder i et demokratisk land som Danmark, der som bekendt hverken er en nazistisk diktaturstat eller en totalitær bananrepublik …\nFørst udkommanderes i tusindvis af sværtbevæbnede betjente, ikke for at passe på præsidenten, hvis sikkerhed ingen føler den mindste smule truet - men hvorfor så? Til TV2 udtaler politiets informationschef, Flemming Steen Munch den 7.7.97, at det skam "ikke var terrorister, man frygtede, men at Danmark skulle få et dårligt ry i udlandet"!\nJaså. Danmark er altså en stat, hvor visse dele af befolkningen kan tænkes at ville give landet et "dårligt ry i udlandet" … Men er der da grund til det?\nEn række venstrefløjspartier og -organisationer beslutter at benytte lejligheden til at protestere mod USA og den amerikanske præsident, som nationen forbereder et veritabelt triumftog for - men dét risikerer naturligvis at give Danmark et "dårligt ry i udlandet", hvorfor politiet stille og roligt kvæler initiativet.\nDemonstrationen får således ekstraordinært afslag om ophold foran den amerikanske ambassade, på trods af at enhver form for fredelig forsamling ifølge Grundloven har lov til at finde sted. Man skal blot - og det udelukkende af hensyn til den almindelige orden og den trafikale situation - anmelde den, så politiet kan være til stede for at assistere.\nPolitiet fik da også vanskeligheder ved at legitimere de særlige restriktioner. I hvert fald kunne man i pressen høre en hel række forskellige og indbyrdes selvmodsigende bevæggrunde bag den usædvanlige indgriben i friheden til at demonstrere.\nFørste forklaring har vi allerede set, nemlig politiets frygt for, at "Danmark skulle få et dårligt ry i udlandet."\n"Begrundelsen for vores afvisning, er det, vi kalder ordensmæssige hensyn. Når vi har gæster fra et andet land, så synes vi ikke, at det lands ejendom skal udsættes for forskellige former for angreb."\nRent bortset fra at retten til at demonstrere dermed øjensynligt er blevet et spørgsmål om, hvad politiet "synes", er det mildest talt temmelig vanskeligt at se, hvilken form for "angreb", der kan true den amerikanske ambassade, og hvori disse "ordensmæssige hensyn" egentlig består?\nI det skriftlige svar til Beredskabssektionen under Københavns Politi lyder begrundelsen for afslaget på tilladelsen til at demonstrere foran ambassaden således: "Politiet [kan] af sikkerhedsmæssige hensyn ikke godkende en demonstrationsplads over for USAs ambassade." En udtalelse, som ellers nok synes i modstrid med Munchs første forklaring.\nEndelig har vicepolitidirektør Henning Thiesen ligefrem henvist til hensynet til trafikken: "Det er jo en balancegang. Der er hesynet til forsamlingsfriheden efter Grundlovens paragraf 79. Der er hensynet til trafikken og til sikkerheden. Vi har vurderet, at det er meget vigtigt, at det er muligt at komme til og fra ambassaden, når den amerikanske præsident er i landet."\nHvad det alt sammen er for æstetiske, ordensmæssige, sikkerhedsmæssige eller trafikale trusler, som har foresvævet politiet, er ikke til at vide. På sin vis er alle politiets forklaringer da også ganske uvedkommende, da de under ingen omstændigheder har beføjelser til at forbyde en fredelig demonstration. Kun i tilfælde af, at man har eksplicitte "efterretninger om, at en given demonstration udgør en konkret fare", kan den forhindres. Men om den slags har der på intet tidspunkt været tale.\nPolitiets prioriteringer har således også efterfølgende mødt skarp kritik fra retskyndige.\nProfessor i offentlig ret, Claus Hagen Jensen siger til Berlingske Tidende om politiets skiftende forklaringer, at de "efterlader et ubehageligt indtryk af usikkerhed om, hvorvidt politiet virkelig har en tilstrækkelig god begrundelse", og fortsætter: "Danmark er jo et af de lande, der er aktive, når det gælder andre landes overholdelse af menneskerettighederne og frihedsrettighederne. Derfor er det vigtigt, at vi fejer for vor egen dør, og der kan man godt være lidt usikker i en sag som denne." (16.7.97).\nDocent i statsret, dr.jur. Henning Koch udtaler til samme avis: "Pressetalsmandens begrundelse [første forklaring] er ikke af juridisk karakter og er under ingen omstændigheder holdbar. For vi kan ikke forbyde og/eller regulere demonstrationer i dette land for at opretholde et glansbillede."\nIkke? Politiet kan.\nOg da demonstrationen oprander fra Kultorv i København, sker det naturligvis med et massivt politiopbud, og Danmarks Radio, der i timevis dækker optakten til Clintons tale på Nytorv, sender ikke så meget som ét sekund fra demonstrationen, der forløber uden de store udskejelser. Da den ankommer til Rådhuspladsen ryger dog en flagstang med et amerikansk flag, og en mand bliver pludselig banket af cyklen af fem kampklædte betjente, der mener det nødvendigt at mase hans ansigt ned i asfalten under deres skjolde, før han gennes brutalt ind i en patruljevogn.\nDR finder, at det spolerer folkefesten, og filmer i stedet den jublende folkemasse på Nytorv.\nI mellemtiden har i titusindvis af glade mennesker, hvoraf en betragtelig del er udvalgt af myndighederne, forventningsfuldt forsamlet sig på Gammeltorv og Nytorv. Politiet deler danske og amerikanske flag ud til den svedende folkemasse, solen skinner, og Danmark er et smørhul.\nDer er bevæbnet politi over alt, men i Danmarks Radios timelange udsendelse ser man stort set ikke en eneste. Det er jo en folkefest - om end i to seperate afdelinger. Første klasse på Nytorv, tættest på præsidenten - pøblen holdes på over hundrede meters afstand af politistyrker og solide stålhegn.\nDen amerikanske ambassadør forsøgte ellers at forhindre denne overdrevne belejringstilstand og understregede, at præsident Clinton bestemt ikke ønskede kun at tale til en begrænset gruppe mennesker, der var forhåndsgodkendt til lejligheden af myndighederne. I TV-Avisen den 8.7. betonede han således: "Everyone is invited!"\nI sidste ende lykkedes det dog alligevel de utrættelige danske myndigheder at sikre Danmarks internationale omdømme ved af afspærre Nytorv 100% for alle ikke særligt udvalgte.\nUnderholdningen varer nogle timer, før bastante trommer tordner gennem højttalerne, og for at det ikke skal være løgn afspilles endog temaet fra Indiana Jones, mens storskærmen viser statsoverhovedernes politibevogtede korteger rulle op bag Nytorv! Folkestemningen er euforisk, og er der end sporadisk misfornøjelse at spore nogetsteds, går Danmarks Radio omhyggeligt udenom. DR finder, at det spolerer folkefesten, og viser i stedet den jublende folkemasse.\nStatsministeren og præsidenten betræder podiet som henholdsvis opvarmningsband og superstjerne. Bag dem hænger et stort tæppe, hvorpå karakteristiske facader fra Nyhavn er malet. Turistbranchen kniber en tåre.\nNyrups tale handler om Clintons store format og de tætte bånd Danmark og USA imellem. Clintons tale handler om Nyrups store format og de tætte bånd USA og Danmark imellem.\nVi får at vide, at danskerne nærmest var de tapreste og mest frihedshungrende under 2. verdenskrig. Det er selvfølgelig løgn, men tilskuerne jubler ekstatisk. Under det meste af besættelsen hadede og bekæmpede både politikere, presse og politi indædt frihedskæmperne.\nVi får at vide, at danskerne nærmest er ene om at overholde menneskerettighederne. Det er selvfølgelig løgn, men tilskuerne jubler ekstatisk. Amnesty International, FN og den Internationale Helsingfors Komité m.fl. kritiserer Danmark for gentagne gange at overtræde menneskerettighederne.\nVi får intet at vide om isolationsfængslingen af mistænkte i Danmark; om overtrædelser af grundloven; om ophævelsen af retsprincippet, at alle er lige for loven; om myndighedernes faste praksis med at fængsle i tusindvis af uskyldige asylsøgere om året …\nOg ikke alene får vi intet at vide herom af de hovedansvarlige statsoverhoveder; heller ikke Danmarks Radio finder det nærliggende at nævne det med ét ord under de timelange udsendelser, der er produceret så begavet som en officiel middag hos dronningen.\nDet er show, larm, gøgl og løgn og latin. Fra ende til anden.\nEn moderne Goebbels kunne med opbydelsen af hele sit talent vanskeligt have iscenesat det bedre.\nNogle få skiller sig ud fra den manisk jublende folkemængde og folder et banner ud med teksten: "Please, Bill, give Mumia Abu-Jamal a fair trial" - DR finder dog, at det spolerer folkefesten, og viser i stedet den jublende folkemasse.\nBanneret bliver hastigt revet ned af politiet - DR benytter ikke lejligheden til en analyse af politiets krænkelse af ytringsfriheden, men finder, at optrinnet spolerer folkefesten, og viser i stedet den jublende folkemasse. Et par råber "yankee go home!" fra et tag og bliver mødt med en regn af flasker - DR finder, at det spolerer folkefesten, og viser i stedet den jublende folkemasse.\nHeller ikke Faklen er velset hos DR. Redaktionsmedlemmer er for inden blevet stoppet af politiet på Rådhuspladsen med den besked, at "Københavns Politis ledelse ønsker ikke at se jer på Gammeltorv under Clintons tale!" En åbenmundet betjent kan forklare, at "i dag er ikke alle lige lige!" - Faklens bannere forbydes ganske enkelt på stedet! Det interesserer ikke DR.\nDagen for inden fik vi foran Fredensborg slot, hvor Clinton skulle ankomme om aftenen, også at vide, at vi var uønsket. Vi spurgte en betjent, om det skyldtes, at vi kom fra Faklen. "Ja!" svarede han utvetydigt. Det interesserer ikke DR.\nAlligevel lykkedes det os at stille op med foldere og bannere foran slottet. Danmarks Radios udsendte talte jovialt med os et kvarter. Da DR sendte live, undgik man omhyggeligt at vise så meget som skyggen af vore bannere.\nDRs speaker kunne til gengæld berette, at nogle "autonome" havde delt foldere ud … Det var selvfølgelig løgn, og DR var selvfølgelig klar over, at det var løgn, eftersom vi havde talt med dem, og eftersom der ikke var andre end os, der havde bannere og foldere med foran Fredensborg slot - men det gælder jo om at opretholde den illusion, at de eneste, der så meget som kunne drømme om at benytte Clintons besøg til at protestere, må være de autonome.\nDRs udsendte, Ernst Møller forskånede således sine seere for Faklens bannere med tekster som: "Uphold the Danish constitution!", "Smiling Denmark - don't buy it!" og "We have a civil rights movement - we're moving away!" m.fl. - det absolut eneste af nyhedsjournalistisk interesse, der foregik i timerne før Clintons ankomst. I stedet filmede man et nuttet banner med teksten "Hvor er Hillary?" … Seriøs, dækkende nyhedsjournalistik? Eller propagandistisk pop på Se og Hør-niveau?!\nPå Gammeltorv lykkedes det os imod politiets ordrer at indsmugle et banner og fire skilte, som vi tog frem under Clintons tale. Straks farer politiet hen mod gitteret og forsøger at true os til at fjerne dem. Vi bliver uanfægtet stående med den bemærkning, at vi blot "udøver vores ret til ytringsfrihed", og i nogle minutter ved ordensmagten for en gangs skyld ikke, hvad den skal stille op.\nDR finder dog, at skiltene spolerer folkefesten, og viser i stedet den jublende folkemasse.\nPludselig bliver vi overfaldet af syv betjente, der flår skiltene ned. De er ved at kvæle en kvinde i banneret, som de flår ud af hænderne på os, og to betjente river brutalt Faklens redaktør ind i gitteret - den ene hiver fat i armen, den anden rundt om nakken og forsøger elskværdigt at trække mig ind over hegnet med hovedet ned mod asfalten. Både kvinden og jeg selv slipper ved et utroligt lykketræf fri af politiets fægtende arme, før det går galt.\nDR finder, at det spolerer folkefesten, og viser i stedet den jublende folkemasse.\nTo skilte får politiet ikke taget fra os, og DR sender mirakuløst 7 sekunder, hvor man kan læse teksterne: "If you're persecuted in your own country - you should feel right at home in Denmark!" og "Spend some time in Denmark - in solitary confinement!". Sandsynligvis har DRs producer ikke kunnet læse engelsk tilstrækkelig hurtigt under live-udsendelsen til, at han har fået beordret kameraene fjernet herfra med det samme. Til gengæld er indslaget forkortet til 1 sekund under DRs genudsendelse dagen efter (men det er der, og så kan man da ikke beskylde dem for censur!) …\nShow, løgn og latin. Fra ende til anden. Kritiske stemmer chikaneres og forbydes direkte af politiet.\nDen udenlandske presse sendes på propagandature, ingen får lov til at kontakte dem, det sørger bevæbnede vagter foran pressecentrene for. Tænk, om Danmark skulle få "et dårligt ry i udlandet" …\nDet er her, det sker - i bananrepublikken Danmark. "Hvor er Hillary?" - hvor er pressen?!\nSocialminister Karen Jespersen efter uroligheder på Nørrebro: Danmark for danskere\nEt par urolige døgn på Nørrebro den 11.-12. juli, hvor frustrerede unge såkaldte 2. generationsindvandrere eller 1. generationsdanskere kom i karambolage med myndighederne, sætter de danske sind i kog. Politikere raser, og avisernes debatsider bugner med indignerede dundertaler mod etniske minoriteter.\nPolitikerne og opinionen stiller sig stort set tilfredse med politiets og mediernes billede af begivenhederne: En gruppe på 20-30 "hårdt belastede" unge 2. generationsindvandrere på Nørrebro, der betegnes som henholdsvis "iskolde og fuldstændig ligeglade" (Bent Olsen, vagtleder, Nørrebros Nærpoliti, Jyllands-Posten, 13.7.97) og "en hård kerne af uromagere, så barske, at de er uden for pædagogisk rækkevidde" (Hanne Bech Hansen, Politidirektør, Københavns Politi, Jyllands-Posten, 14.7.97), er slet og ret er gået amok og har trukket medløbere med i "bølleoptøjer" og vold.\nSocialminister Karen Jespersen tager i Berlingske Tidende bladet fra munden med følgende analyse: "Det er et godt udtryk for en gruppe unge, som har fået for megen frihed. De har ikke lært samme ansvar over for samfundet som danskerne." (Berlingske Tidende, 14.7.97).\nOm socialministeren med ordet "danskerne" her indfører en for regeringen officiel skelnen mellem de rigtige, ariske danskere og så alle "de andre", og hvad det præcis er for et særligt ansvar, som disse "danskere" skulle føle over for samfundet, forbliver uklart. Socialministeren kommer heller ikke nærmere ind på, hvori den overflod af "frihed", som disse halvdanskere angiveligt har lidt så grueligt under, skulle bestå.\nDet korte af det lange viser sig da også simpelt hen at være, at "de fremmede" med deres forstokkede familiemønster ikke hører hjemme i de rigtige danskeres danske Danmark: "De gør sig ikke klart, at for at leve i Danmark må man være dansker," konstaterer socialministeren.\nHele misèren på Nørrebro startede i denne omgang med, at to betjente, der forfulgte en ung såkaldt 2. generationsindvandrer, som i vrede over politiets behandling af en kammerat havde kaldt betjentene for "bøsserøve", var så uheldige at løbe lige lukt ind på et område, hvor adskillige af den forfulgtes venner opholdt sig. Her fik de to betjente en temmelig voldsom medfart, men led dog ingen alvorlig fysisk overlast.\nOg mulighederne i en sådan episode er Københavns Politi naturligvis heller ikke sene til at fange - et "baghold" bliver det til i Ekstra Bladet; "bøllerne" forsøgte at stjæle betjentenes stave og pistoler. Ganske som myten om den stigende vold, om de autonome gruppers terror og om de såkaldte rockeres terror, er etniske minoriteter på Nørrebro nu kørt i stilling som et oplagt argument for strammere love og større bevillinger og flere beføjelser til ordensmagten. Kun få dage efter er nærpolitistyrken på Nørrebro da heller ikke bare forstærket, men fordoblet, og en særlig enhed af kriminalpolitifolk er i al hast blevet udstationeret.\nChefpolitiinspektør Kai Vittrup forklarer: "De toneangivende i gruppen - og det er omkring 20 unge - kan godt begynde at kigge sig over skuldrene. Lige så snart vi griber dem i at begå noget kriminalitet, vil vi begære dem varetægtsfængslet, og så må den videre resocialisering foregå i fængselsvæsenets regi. På den måde vil vi sikre, at der stort set hele tiden er politifolk i almindelig uniform på Nørrebro." (Berlingske Tidende, 15.7.97).\nKøbenhavns overborgmester, Jens Kramer Mikkelsen er heller ikke i tvivl om, at mere politi og flere beføjelser også i denne konflikt er den helt rigtige løsning: "Det er fuldstændigt uacceptabelt, hvad der skete i weekenden. Derfor er det et rigtigt signal, at politiet nu øger sin indsats på Nørrebro."\nBemærkelsesværdigt er det dog, at lokale beboere og lokale politikere såvel som 2. generationsindvandrene selv synes at have en ganske anden opfattelse af de konkrete hændelser såvel som af den generelle situation og dens eventuelle løsningsmuligheder.\nKathrine Hammerich, formand for social- og beskæftigelsesudvalget i bydelsrådet på Indre Nørrebro er mindre tilbøjelig til at male fanden på væggen: "Vi mener ikke, at der tale om en generel optrapning af urolighederne. Det er enkeltstående begivenheder," siger hun til Jyllands-Posten, 14.7.97. Også hendes løsningsmodel er noget mere reflekteret end landspolitikernes: "Vi har ikke brug for mere politi. Vi har brug for betjente, der har større forståelse for de sociale problemer, og som oftere kan vende det døve øre til provokationer." Eller som en beboer, Tamer Rady udtrykte det i Ekstra Bladet, 21.7.97: "Vi har brug for politifolk, der kan snakke med os. Ikke som ham den smilende betjent, der plejer at jage knæet op i skridtet på os."\nBjarne Watkin, formand for Nørrebros Beboeraktion ser heller ikke de unges reaktion som noget hverken odiøst eller uforståeligt: "De er ikke mere indvandrere, end at de reagerer, som resten af kvarteret altid har gjort, når man har følt sig presset. Og det er heller ikke nyt, at myndighederne oven på en gang uroligheder kommer med en totalløsning, der viser sig at være en blanding af dårlig røg og luft." (Berlingske Tidende, 20.7.97).\nEn af de unge fra Blågårds Plads strejfede i et interview med Jyllands-Posten, 14.7.97, en side af sagen, som ellers henstår noget i det dunkle i medierne: "Vi støtter hinanden hernede. Det er politiet, der angriber os. De chikanerer os hele tiden. Det er racekrig, og fra nu af bliver situationen bare værre. Nærpolitiet har forrådt os. Vi vil aldrig mere snakke med dem igen." Om der ligger noget bag disse fortvivlede beskyldninger - og i givet fald hvad - har jounalisten ikke set nogen grund til at grave dybere i.\nEt par andre unge mænds forklaring supplerer dog billedet: "Vi føler os overvåget hele tiden, og vi bliver anholdt uden grund. Det er meget ydmygende." Og: "Mere politi er bestemt ikke vejen frem. Det vil kun gørre situationen værre. Vi føler i forvejen, at vi bliver ydmyget." En tredie konstaterer kort og godt: "Vi hader dem, og de hader os." (Jyllands-Posten, 15.7.97).\nIngen følger op på de unges forklaringer, hvilket da også ville kræve en undersøgelse, der for en gangs skyld også belyste politiets rolle i problemernes opståen.\nI et interview i Weekendavisen forsøger en af de involverede at forklare frustrationen: "F.eks. når man bliver afvist på et diskotek. Så siger man OK. Fuck det, og så står man udenfor, og så kommer politiet senere, og det eneste, de gør, er at fjerne udlændinge. (…) Betjentene ved godt, at det værste, man kan gøre mod en andengenerationsindvandrer, er at sige noget slemt om familien, og så siger de måske, 'hvis ikke du gør dit eller dat, så knepper jeg din søster,' eller 'jeg har lige ligget og bollet din mor'."\nDen 14.7.97 bringer Politiken et interview, der samler brikkerne i det billede, som tegner historien set fra den anden side af politiets skjolde. En af de unge fra Blågårds Plads fortæller: "Vi protesterede mod tre urimelige anholdelser. Rent ud sagt var det vores hævn for den måde, politiet behandler os på … Vi kæmper for, at politiet skal holde op med at chikanere os … En af os råbte 'bøsse' til en af de andre - det er den måde, vi taler til hinanden på … Vi lavede ikke noget baghold. Vi løb bare efter for at se, hvad der skete. Det er klart - han er jo en af vores venner. Så stod vi seks drenge og sagde, at han skulle anholde ham rigtigt i stedet for at sidde oven på ham og mase ham ned i busken. En af panserne fik smidt en brosten i ryggen, men de fik ikke bank. Der var heller ikke nogen, der forsøgte at tage deres pistoler eller stave. Der kom en masse pansere i transitter med det samme. Ham den 21-årige, som de sigtede for drabsforsøg, havde ikke en skid med det at gøre. Han kom ned fra sin opgang for at se, hvad der skete, og så anholdt politiet ham lige foran hans forældre. Det er det mest ydmygende. Han kom ind på Bellahøj, hvor han sad i 14 timer. Man har krav på mad hver tiende time og en madras, men han fik ingen af delene. De fjernede madrassen, så han måtte sove på betongulvet. Han har stadig blå mærker over det hele fra anholdelsen." Om en anden anholdt i sagen bemærker han: "Han tog hverken deres pistol eller deres stav. De har længe været ude efter ham. Det er personligt had fra politiets side."\nIfølge politidirektør Hanne Bech Hansen er Nørrebros politfolk imidlertid anderledes eksemplariske: "Politiet får undervisning i etniske minoriteter på politiskolen, og jeg mener, at folkene på Nørrebro har stor forståelse for problemerne," siger hun og påpeger, at det er "dybt uretfærdigt, hvis de unge vender deres vrede mod politiet." (Berlingske Tidende, 21.7.97).\n"Det øgede mandskab skal netop være med til at skabe større kontakt med de unge, og det vil jo altid være politiet, der rydder op, når der er problemer. Men tilhører man en etnisk minoritet, føler man tit, at politiets arbejde har noget med racisme at gøre. Og den misforståelse må vi have udryddet."\nDa journalisten spørger om, hvorfor der på det sidste er blevet mere ballade på Nørrebro, lyder svaret fra en af de unge kort: "Fordi politiet gerne vil have, at det bli'r værre". (Weekendavisen, 24.7.97). Et udsagn, som måske bliver mindre dunkelt i lyset af de ekstra midler og de udvidede beføjelser, som man fra politiets side med denne sag som tungtvejende argument behændigt atter kan og vil forsøge at rimeliggøre.\nKnap to uger efter optøjerne på Nørrebro finder en voldsom konfrontation mellem politiet og fodboldfans fra FCK sted, da hooligans stormer Brøndby stadion i frustration over et nederlag på 2-0. Øretæver og ølglas ryger gennem luften, og 35 mennesker bides i flæng af politiets hunde, der indsættes for at standse uroen. I modsætning til historien om "bøllerne" på Nørrebro, udsender ingen pressemeddelelser, der kræver FCK-fans interneret i København med udrejseforbud …\nIdrætsforsker Claus Boye, som selv var til stede under fodboldkampens uroligheder, uroligheder, der kostede langt flere tilskadekomne end optøjerne på Nørrebro, giver i Information følgende forklaring på forskellen i mediernes og politikernes behandling af de to episoder: "Samfundet måler ikke sine problemer i antallet af tilskadekomne. Se blot på antallet af dødsofre i trafikken. Det er en omkostning, vi er villige til at betale for en hurtig og effektiv transport. På samme måde er hooligans en omkostning ved den gigantiske industri, som moderne sport har udviklet sig til, som samfundet er villig til at betale. Sporten eksponerer industrisamfundets dyder. Den opdrager til samfundets værdier - børn får dem ind gennem kroppen, når de dyrker sport, og lærer at anerkende værdierne: Hurtigere, højere, stærkere - vækst, ekspansion, standardisering, specialisering, hierarkisering, inddeling, opdeling, underdeling og sønderdeling. Det er også sportens principper." (25.7.97).\nI modsætning til situationen efter optøjerne på Nørrebro, farer socialministeren pudsigt nok ikke forarget frem og dadler denne "udanske opførsel", som FCK-fans lagde for dagen; hun siger derfor heller ikke: "Det er et godt udtryk for en gruppe unge, som har fået for megen frihed. Københavnerne har ikke lært samme ansvar over for samfundet som danskerne …"\nKøbenhavns kommunes byfornyelsesprojekt: Moske, moske ikke\nKøbenhavns Kommunes Byfornyelsesselskab har bedt marokkanske lejere af et af selskabet ejet lokale om at fraflytte øjeblikkeligt. Marokkanerne anvender lokalet som moske. Grunden til opsigelsen af lejemålet er øjensynligt, at man har modtaget klager fra naboer, som har følt sig generet af moskeens brug af megafon under fredagsbønnen.\nMimoun Idrisi, som er medlem af bestyrelsen bag moskeen, siger hertil: "Vi bruger altså ikke en megafon. Om fredagen og kun om fredagen bruger vores imam en mikrofon i en halv time, og lyden sendes hverken ud ad vinduerne eller andet, men til to små højtalere." (Berlingske Tidende, 18.7.97)\nHamis El Mousti, medlem af borgerrepræsentationen har også svært ved at forstå Byfornyelsesselskabets intolerance og udtaler til samme avis: "Jeg lever da også med, at klokkespillet på Vor Frelser Kirke bimler hver søndag."\nByfornyelsesselskabet har næppe betragtet sagen fra den vinkel.\nDen danske retstilstand vulgariseres\nJustitsminister Frank Jensen lancerer en storstilet plan for beskyttelse af vidner. Det skal i fremtiden være muligt at forlene vidner, som frygter repressalier, med en ny identitet og et helt nyt liv et andet sted i landet. Det eneste problem med det storstilede tilag er, at justitsministerens billede af vidners sikkerhedsmæssige situation i Danmark, som ligger til grund herfor, med professor i procesret ved Københavns Universitet, Eva Smiths ord, må betegnes som "helt ude af proportioner"! (Berlingske Tidende, 30.7.97)\nForsvarsadvokat Torkild Høyer mener endvidere om den økonomiske støtte til vidnet, som skal indgå i et sådant program, at der er tale om et "skråplan", eftersom vidnet opnår regulære fordele ved at vidne, og kalder lige ud forslaget for "en vulgarisering af retstilstanden i Danmark".\nI overensstemmelse med chefkriminalinspektør Per Larsen, der tidligere på året udtalte om sikkerheden for vidner i rocker-sager, at "folk forestiller sig, at de risikerer en masse ved at vidne i rocker-sager, men sådan forholder det sig ikke," (Politiken, 28.4.97) afviser da også både professor Eva Smith og forsvarsadvokat Torkild Høyer justitsministerens voldsfantasier som hysteri og valgflæsk.\nEva Smith peger på, at Frank Jensen øjensynlig endnu en gang er faldet for mediernes mytemageri: "Det er i den grad en presseskabt myte, at det skulle være forfærdelig farligt at vidne. Problemet er snarere, at folk tror, det er meget farligt."\nDet er dog nok ikke usandsynligt, at justitsministeren, som Tokild Høyer indicerer, er opmærksom på den slags myters popularitet og politiske behændighed: "Det er et typisk udtryk for politikernes forsøg på at kapre stemmer uden at forholde sig til forslagets effektivitet. Det er en meget ubehagelig tendens."\nDanmark erklærer "krig" mod illegale baltiske flygtninge\nIfølge Jyllands-Posten, 20.7.97, har Danmark i dyb hemmelighed indsat militære styrker imod flygtningestrømmen fra øst. Under kodeordet Operation Baltic Guard opererer danske krigsskibe tæt sammen med styrker fra andre vestlige og tidligere Warszawapagt lande. Den danske deltagelse koordineres af Rigspolitiet.\nOperationen er helt i den nye Schengen-aftales ånd, hvor flygtninge og indvandrere sikkerhedsmæssigt betragtes som værende i kategori med terrorister og narko- og våbensmuglere, hvorfor de helt legitimt kan mødes med udtalt mistænkelighed, overvågning og registrering.\nIntet andet europæisk land anvender ubetinget frihedsstraf over for vold så meget som Danmark, hvor den bruges 18 gange så hyppigt som i Tyskland\nI en kronik i Information, 21.7.97, konstaterer professor dr.jur. ved Københavns Universitet, Flemming Balvig, at Danmark suverænt indtager førstepladsen i Europa, når det gælder anvendelsen af ubetingede fængselsstraffe i voldssager. Og det på trods af at Danmark ifølge drabsstatistikker og politiregistrerede anmeldelser for vold ligger ca. 50% under gennemsnittet for de øvrige europæiske lande.\nProfessor Balvig skriver: "I den politiske debat har det udviklet sig til et dogme i Danmark, at voldsmanden skal ind og ruske tremmer. Sådan er det da også i de fleste tilfælde i praksis. 60 pct. af alle voldsforhold, der blev afgjort med tiltalefrafald, bøde eller frihedsstraf i 1990, resulterede i ubetinget hæfte eller fængsel. Anderledes ser det ud, hvis vi sætter det samlede antal domme til ubetinget frihedsstraf for vold i forhold til alle registrerede voldsanmeldelser. Procenten falder da til 18. Forskellen skyldes, at et betydeligt antal voldssager ikke opklares, eller henlægges på grund af bevisets stilling, at en del afgørelser omfatter flere forhold, at nogle frikendes m.v. De 18 pct. repræsenterer således den aboslutte minimumsrisiko for, at en voldsperson, hvis sag politianmeldes og -registreres, har for at ende med en ubetinget frihedsstraf."\nHvor den danske procent præcis ligger på 18,4, er den i Europas næst hårdeste land, Ungarn, kun halvt så stor, nemlig 9,9. I Sverige er den 5,7, i England 4,7, i Holland 2,7, og i Tyskland 1,0. Tyskland klarer sig med godt 2.000 ubetingede frihedsstraffe for vold årligt, Danmark, hvis indbyggertal er 16 gange mindre, anvender knap 1.500!\nAlle højrefløjens myter om dansk blødsødenhed er dermed endegyldigt tilbagevist. Dansk lov og ret er i denne henseende omvendt Europas absolut hårdeste. Al forskning peger desuden på, at jo hårdere straffe og jo ringere forhold for de indsatte, desto større tilbagefald til ny kriminalitet.\nEndvidere er Danmark også et af de lande, der anvender indespærring af børn og unge allermest. I 1970erne lå vi i top i Norden på dette område; dengang var det gennemsnitlige antal 15-17-årige, der på årsbasis fængsledes, 112. I det seneste år, som statistikken medtager, 1994, er tallet steget til 196. Ifølge professor Balvig er dansk praksis på dette område i strid med FNs Børnekonvention "i usædvanligt stort og endog stigende omfang"!\nOm anvendelsen af ubetinget frihedsstraf generelt skriver han: "Upåvirket af virkelighedens verden; upåvirket af, hvad fængsler gør ved især unge mennesker, og hvilke konsekvenser det har for dem bagefter - og ikke mindst af dagens særligt risikable situation (stoffernes bidrag hertil ufortalt); opmuntret af populismens lette vej og dens rygklappende euforiske kor af stemmer; i dyb uansvarlighed over for de mennesker, der fremover skal være unødvendige ofre for den øgede kriminalisering, der er resultatet af fængselsophold - kan man stadig finde retspolitikere, der går ind for hårdere straffe for vold. I deres afgrundsdybe uvidenhed og ueftertænksomhed ræsonnerer de, at vor afsky skal markeres hårdt og kontant på en måde, der ikke er til at tage fejl af."\nProfessor dr.jur. Flemming Balvig afslutter sin kronik med ordene: "Vil vi - blive ved med at - finde os i det?"\nDanmark ignorerer FN-konventionens retningslinjer for etnisk ligestilling\nDanmarks officielle rapport om etnisk ligestilling til FN giver - selvfølgelig - et ganske rosenrødt billede af de danske tiltag på området. Imidlertid har bl.a. Dokumentations- og Rådgivningscentret om Racediskrimination afleveret deres egen fremstilling til FN, fordi de mener, at forholdene i Danmark er langt mere problematiske, end den officielle rapport giver indtryk af.\nI den alternative rapport opregner menneskerettighedsorganisationerne en lang række eksempler på forhold, som er i strid med FN. Det gælder f.eks. kvoteordninger for etniske mindretal på skole- og boligområdet; politiets manglende efterforskning af racediskrimination; diskrimination ved stillingsbesættelser, hvor der kræves dansk statsborgerskab; udlændinge, som er blevet nægtet lån fra finansieringsselskaber og har haft problemer med at købe mobiltelefoner og leje bil; samt problemer med godkendelse af børns navne. (Berlingske Tidende, 25.7.97).\nJeppe Berg Sandvej og Rune Engelbreth Larsen


Praktiske og stilrene pusletasker til enhver mor - Legeaben\naf Lars | jul 9, 2019 | Babyer, Blandet, Forældre | 0 Kommentarer\nNår du er på besøg, på restaurant eller har dit lille barn med dig i en helt tredje forbindelse, har du brug for at kunne skifte ble og have alle dine nødvendige redskaber til rådighed.\nPusletasker behøver langt fra kun at have en praktisk og funktionel værdi for dig. Det har stor betydning for dig at kunne finde smarte og elegante modeller, som kan matche din stil og dit look.\nHerunder finder du gode bud på pusletasker, og hvad du skal forholde dig til i forbindelse med køb, så du kan finde den bedste model til dine behov.\nHvordan vælger jeg den bedste pusletaske?\nMarkedet for de uundværlige og funktionelle tasker med masser af plads og rum til børnetilbehør er bredt, og du kan finde mange forskellige udgaver af taskerne.\nDer er en række væsentlige punkter, du skal forholde dig til, når du vil sikre dig at vælge den model, som vil give dig størst komfort og anvendelsesværdi.\nDisse drejer dig om:\nOmfang og placering af lommer i forhold til dine opbevaringsbehov\nMateriale i forhold til slidstyrke og miljøvenlighed\nIdéen med pusletasker er, at det skal være nemt og bekvemt for forældre til små og mindre børn at kunne organisere alt det udstyr og tilbehør, som der er brug for i forbindelse med besøg og udflugter sammen med familiens mindste medlemmer.\nDer kan være individuel forskel på, hvor meget plads du har brug for. Derfor skal du forholde dig til placeringen samt antallet af lommer, når du vil finde den rette model.\nTaskerne findes med både ind- og udvendige lommer. Har du udvendige lommer, kan du også holde styr på dine egne genstande.\nNår du har styr på dine opbevaringsbehov, skal du også kunne vælge taske, som matcher din stil.\nPusletasker i slidstærke materialer og smarte designs\nSelvom tasken med barnets tilbehør primært har en praktisk funktion, skal den også kunne komplimentere din stil. Taskerne findes i mange forskellige typer af materialer. Det kommer an på din smag samt din holdning til materiale og miljøvenlighed, hvilket materiale du vælger. Du kan finde tasker, som er fremstillet i 100% økologisk bomuld, som vil give dig en blød og miljøvenlig taske, som er komfortabel for dig at bære.\nDet er en god idé at vælge taske, som er fremstillet i materiale med høj slidstyrke. På dén måde sikrer du dig en lang levetid på din pusletaske.\nDet skal være bekvemt for dig at kunne medbringe din taske og bære den uden fysiske gener. Derfor skal du forholde dig til, hvordan stroppesystemet er på de forskellige modeller. Det er funktionelt at vælge en pusletaske, hvor du kan justere længden på stropperne. Dermed får du den mest fleksible og komfortable anvendelse.\nI dag finder du pusletasker i stilrene og smarte udgaver, som er produceret af førende brands på markedet for tasker og tilbehør. Om du er til et klassisk og enkelt design, eller om du foretrækker en farvestrålende taske, er op til dig, din stil og smag.


Har du forsikret dine børn godt nok på rejsen?\nHusk at have forsikringerne på plads før ferieturen fremover.\nFORSIKRING: Fra 1. august 2014 kan du ikke længere bruge det gule sundhedskort som rejseforsikring. I stedet skal du benytte det blå EU-sygesikringskort, når du rejser til et EU-land, Norge, Island, Schweiz eller Liechtenstein. Når du rejser til alle andre lande, er du hverken dækket af det gule eller det blå kort.\n- Med de nye regler for sygeforsikring er behovet for en privat sygerejseforsikring blevet betydeligt større, siger advokat Louise Vigand Kryger fra PARTNER Advokater Ret & Råd A/S.\n- Det er nemlig vigtigt at bemærke, at EU-sygesikringskortet kun giver ret til de samme ydelser og på samme vilkår som borgerne i det land man opholder sig i. Man kan derfor komme til at betale en del af behandlingen selv, hvis det er det normale i det pågældende land, fortsætter advokaten.\n- Denne egenbetaling m.m. kan man forsikre sig ud af, men det er jo klart at man inden man rejser bør undersøge risikoen for egenbetaling i det land man skal til og afveje dette imod udgiften til en forsikring. Man bør også undersøge om man allerede har en rejseforsikring via sine almindelige forsikringer, oplyser hun.\n- De fleste af os vil ikke risikere noget – særligt ikke når det vedrører vores børn – så derfor er dagens gode råd, at man skal få styr på sine forsikringer inden rejsen, og nu er det altså slet ikke længere nok, at det bare er afbestillingsforsikringen, man har styr på. Omvendt er der heller ingen grund til over- eller dobbeltforsikringer.\nDe penge kan man så i stedet bruge på is og fornøjelser på rejsen, siger hun.\nDer er normalt 2-3 ugers leveringstid på kortet, så hvis du ikke allerede har bestilt det til dig og din familie, så er det med at komme i gang med det samme.\nKortet kan bestilles ved brug af nemid på www.borger.dk.\nPubliceret 03 August 2014 15:00


Gode nyheder til rødvinsbanden fra Benny Bredgaard – 1stpoker.dk\nGode nyheder til rødvinsbanden fra Benny Bredgaard\n1stpoker har denne tirsdag haft en lidt bekymret Dennis Kristensen i røret da han skal til Casino Munkebjerg og skyde lidt krudt af i deres Summer Tour som starter op onsdag aften.\nMen sidst de var omkring Casino Munkebjerg tog det hele en lidt uventet drejning da Dennis Kristensen (artikel foto) fik væltet et glas rødvin indover pokerbordet og der blev lavet et forbud mod at drikke dette ved bordene, til stor ærgrelse for mange andre.\nDerfor tog 1stpoker.dk fat i Benny Bredgaard for at høre om de var tøet lidt op igen på Casino Munkebjerg.\nBenny Bredgaard kan med samme huske hvem de er og 1stpoker.dk når ikke at nævne meget andet end “nogle med en drikkeproblem ved bordene” og han siger.. Rødvinsbanden.. De er som altid velkommen på Casino Munkebjerg, men der er lavet en ny regel til dem.\nBenny Bredgaard fortsætter… De må drikke alt det de vil, men det skal være hvidvin for det kan man lettere få af bordene. (Mon ikke det sker igen) ! 🙂\nSå drenge i skal altså til at drikke hvidvin ved bordene og mon ikke også man kan få en lille fest ud af dette.\nSkrub sendt til jer alle i Summer Tour 2015.\nHusk du kan se chipcounts hele ugen her på 1stpoker.dk


Samim Alizai vinder Bounty Builder $16.50, $35.000GTD – 1stpoker.dk\nSamim Alizai vinder Bounty Builder $16.50, $35.000GTD\n1stpoker har denne mandag morgen 10 april 2017 fulgt den Nordjyske spiller Samim Alizai på vej mod finalebordet i Bounty Builder $16.50. Finalebordet nåede han skam også, og dette kørte han stille og roligt i smadder hvor han naturligvis vandt nogle hænder hvor han preflop var godt bagud, men han havde Pokerstars på sin side og løb rigtigt godt.\nF.eks med denne hånd du kan se herover trevejs med TT vs JJ, er Pokerstars på hans side, men Samim “Alizai85” Alizai var stort set chipleader det meste af tiden på dette finalebord og havde godt styr på sine spillere, som stille og roligt røg på tilt over en masse underlige setups (dog ikke nogle Samim var indblandet i) men han holdte hovedet koldt og udnyttede dette.\nHeadsup bliver Samim dog først fanget på et A højt flop hvor han var på noget str8 træk, men den Tyske spiller “Stake4U” sad med KK og doblede. Hånden efter (artikel billedet) presser Samim atter på og skubber stacken på turn med endnu et træk og her snapper Tyskeren så, men Samim rammer så sin flush på riveren og vinder turneringen. (Minder om nogle historier vi kender fra det lokale Casino Aalborg) 🙂\nGodt og vel 7 timer skulle Samim Alizai bruge til at lukke denne turnering ned, og så blev han belønnet med en første præmie til $3.919 (med egne bounty) og dette er svarende til 27.415 skattefrie kroner.\nDa 1stpoker sludrer med Samim efter sejren og spørger hvad pengene skal bruges til, så siger han at der jo er til et ekstra skud af Easter Tour 2017 på Casino Munkebjerg.


Hvad er meditation? | Hurtigt svar Hvad er meditation? – Hurtigt svar\napril 18, 2013 - Erhverv\nMeditation er et velkendt afstressningsredskab til ledere.\nMeditation er en teknik til at opnå indre ro, og den har været kendt i flere tusinde år. I adskillige hundrede år har meditation været forbundet med mystik og religion, og den har primært haft udbredelse og anvendelse i Østen. I løbet af 1960’erne blev meditation langsomt udbredt til Vesten, hvor den blev opfattet som noget helt specielt og mystisk af de fleste, der ikke kendte til den.\nSiden da er der sket meget med opfattelsen af meditation. I dag er det ikke længere en mystificeret, religiøs handling eller ritual, men i stedet ses meditation som en super effektiv metode til at skabe indre ro, harmoni og balance i det menneskelige sind.\nFaktisk er meditation så effektiv, at Center for Stress og Trivsel anbefaler meditation som middel til forebyggelse og behandling af både lettere og sværere stresstilfælde. Men også andre virksomheder, som f.eks. Probana, udbyder kurser i meditation til ledere i virksomheder.\nForskningen viser gavnlige virkninger af meditation\nDa meditationen kom til vesten, var den både ny, spændende og ukendt. Den blev derfor hurtigt et objekt inden for forskningens verden, som skulle udforskes.\nSiden 1970’erne har flere universiteter verden over studeret meditation som teknik. De har undersøgt dens fysiologiske, psykologiske og sociologiske virkninger på mennesket, og resultaterne af de mange undersøgelser viser, at meditation er effektiv i forbindelse med flere forskellige typer af ubalancerede tilstande og stresstilfælde.\nSå hvis du er den mindste smule stresset eller bare nysgerrig, så hop ud i det og meld dig til et af de mange kurser i meditation, som der både online, i fitness centrene og andre steder.\nEn tanke om "Hvad er meditation?"\nMads Ege januar 23, 2015 kl. 1:10 pm\nMeditation er virkelig godt, jeg elsker det! (-:


Hvornår begynder hjertet at slå? - Hjerteforeningen\nForskningen i de allermindste hjerter, og i hvordan de udvikler sig, er ikke kun gavnligt i forhold til behandling af babyer med medfødte hjerte-kar-sygdomme. Det er også gavnligt i de tilfælde, hvor fuldvoksne hjerter svigter og ikke er i stand til at pumpe blodet ordentligt rundt i kroppen. Foto: iStock.\nIndtil for nylig troede hjerteforskere, at menneskehjertets første sammentrækning i et hjerteslag sker 21 dage efter undfangelsen – og hos mus på 8 dage efter.\nNu har et forskerteam fra Oxford Universitet, som er støttet af British Heart Foundation, ved hjælp af mussefostre påvist, at menneskehjertet formentlig begynder at slå allerede 16 dage efter undfangelsen.\nAntonio Miranda, som er ph.d.-studerende og en del af forskerteamet bag opdagelsen, fortæller præcis hvorfor denne opdagelse er så vigtig for arbejdet med at bekæmpe hjerte-kar-sygdomme.\n– Hjertet er det første organ, der former sig i det lille menneskefoster, og funktionen er altafgørende for overlevelsen og den videre udvikling af babyen i moderens mave.\n– Forskning i hjertets udvikling er af stor betydning – ikke kun for at forstå, hvordan hjertet er bygget, men også for at få en bedre forståelse for, hvordan medfødte hjerte-kar-sygdomme opstår, forklarer Antonio Miranda.\nForskningen i de allermindste hjerter, og i hvordan de udvikler sig, er ikke kun gavnligt i forhold til behandling af babyer med medfødte hjerte-kar-sygdomme. Det er også gavnligt i de tilfælde, hvor fuldvoksne hjerter svigter og ikke er i stand til at pumpe blodet ordentligt rundt i kroppen.\nMens der er sket store landvindinger i forhold til, hvordan man behandler hjertestop og redder liv, er der stadigvæk ikke meget at stille op, når først skaden er sket – skader, der kan føre til hjertesvigt og i sidste ende den eneste mulige løsning: hjertetransplantation.\nHjertesvigt: Den moderne medicins nok største udfordring\nRegenererende medicin – bedre kendt som stamcellebehandling – gør løsningen af nogle af de største medicinske udfordringer, realistisk, idet man ved hjælp af denne metode vil kunne reparere skader på organer eksempelvis ved hjertesvigt.\nSvært at helbrede et ødelagt hjerte\nDet sværeste ved at reparere et ødelagt hjerte er, at de nye celler er nødt til at blive forbundet med og synkronisere deres banken med det eksisterende hjertevæv. Dette kan sammenlignes lidt med at lave origami i frihånd uden en skabelon.\nTakket være regenererende medicin og forskning i stamceller, har vi i dag afgrænset viden om, hvordan man kan manipulere med stamceller. Men på trods af, at stamcellebehandlingen har været succesfuld i forhold til behandling af andre skadede organer, har helbredelsen af et ødelagt hjerte vist sig at være et særdeles udfordrende område.\nManualen til at reparere hjertet\nFor at kunne helbrede et skadet hjerte, er man nødt til at kortlægge instruktioner til, hvordan man transformerer stamceller, så de matcher de celler, der er gået til grunde i de ødelagte områder af hjertet.\nVed at dyrke stamceller i laboratoriet forsøger man dybest set at genskabe de processer, der finder sted under fosterets udvikling. Ved direkte at studere og visualisere, hvordan hjertet udvikler sig i et foster, kan man begynde at efterligne stadier i celledannelsen og dermed udviklingen af stamceller i laboratoriet.\nHjertets udvikling i et mikroskop\nEn af udfordringerne ved at kortlægge hjertets udvikling er de begrænsede muligheder ved det traditionelle mikroskop.\n– Vi har haft succes med at anvende teknologien kaldet ’lightsheet microscopy’ – en spændende ny måde at observere på, som giver ny indsigt i celledannelse og organudvikling hos fostre. Teknologien gøre det muligt at se tingene fra forskellige vinkler og at se billeder af fosteret i 3D, forklarer Antonio Miranda.\nVed at afdække hvornår og hvordan hjertet først begynder at slå, har forskerteamet opdaget nogle af de ”instruktioner”, som i sidste ende kan være med til at skabe en manual for, hvordan man kan transformere stamceller til fuldt funktionelle hjerte-kar-celler i et laboratorie.\nLæs mere om opdagelsen her\naf Mia Løvstad, d. 18. september 2017


Massiv, eftertænksom mandemusik fra Sverige | Midtfyns Posten | Ugeavisen.dk\nDu er her: Forside - Midtfyns Posten - Se video: Korsang bag bilruder: Et flerstemmigt dyt efter fællesskab\nDu er her: Forside - Midtfyns Posten - Massiv, eftertænksom mandemusik fra Sverige\nLeif Schou fra Faaborg-Midtfyn Bibliotekerne har skrevet ugens pladetip. Foto: Alex Tran\nMassiv, eftertænksom mandemusik fra Sverige\n01. december 2018 kl. 13:11\nLeif Schou og Jesper Vognsgaard fra Faaborg-Midtfyn Bibliotekerne er begyndt at vende vinyler og anbefale LP-plader. Deres pladetip vil vi løbende bringe her i ugeavisen ligesom ugens bogtip.\nThåström: "Centralmassivet" (2017).\nSveriges underskov af storartede musikere og bands får ikke meget opmærksomhed i Danmark. Joakim Thåström er vokset ud af skovbunden som en eg, der massivt tager sin plads. En kunstner med noget på sinde.\n"Centralmassivet". Det lyder af noget nærmest uomgængeligt stort og mørkt. Som uendelige dybe svenske skove på klippegrund. Og fjelde, utilgængelige, stejle, sorte fjelde i drivende tåge. Og der er rigtig nok både stort og mørkt i Thåströms musikalske univers. Men der er også en stilsikker strøm af urban eksistens og melankoli.\nJoakim Thåström var et stort navn på den svenske punkscene fra slut 70'erne. Han gik solo i '89 og har nu ni soloalbums bag sig. Thåström er siden punken blevet ældre, roligere. En tendens, der rammer flere af 70'ernes vilde punkere, er åbenbart, at paletten forbliver mørk, men strøgene bliver bredere, federe, sikrere.\nPå "Centralmassivet" ér stemningen mørk, farvet af tunge melankolske klange og en næsten dvælende vokal. Der er ikke tale om en skandinavisk Nick Cave-klon, så går vi forkert i byen. Men set som en moden herre der formår at skrive gribende tekster og formidle dem med maskulin patos, så holder sammenligningen alligevel til en vis grad. Thåströms selvstændige og klippefaste udtryk er dog helt hans eget og her er altid noget på spil. Dyk ned i første nummer, "Bluesen i Malmø", containertoget trækker nummeret smertefuldt ud i langsomt tempo og sommeren er fire måneder væk, det er et postpunkgospel om storbyens ensomme nattepoesi.\nDet her er massiv eftertænksom mandemusik fra noget af det bedste Sverige formår i øjeblikket. Jeg håber vi ses til hans næste koncert i Danmark.


Person: Kirsten Refsing | Information\nKU vil skære ned på forskningen\nDer skal undervises mere og forskes mindre på Det Humanistiske Fakultet på Københavns Universitet. Fagforening kalder det uansvarligt at skyde kravet om mere undervisning over på de ansatte, der risikerer en fyreseddel, hvis de ikke forsker nok\nUniversitet vil kun satse på de fag, der er en god forretning\nHumaniora på Københavns Universitet vil kun prioritere de fag, der er økonomisk rentable, viser lækket dokument. Det er en useriøs måde at lede et universitet på, mener kritikere, som ser det som et symptom på de markedsgjorte universiteter. Dekan afviser, at man fokuserer på økonomi\nHumaniora-forskere stærkt utilfredse med ledelsen\nEn undersøgelse af arbejdsmiljøet på humaniora på Københavns Universitet viser, at medarbejderne ikke har tillid til ledelsen. Både dekan og tillidsmand mener, at det er den nye ledelsesstruktur, der er skyld i det dårlige resultat\nNy humanistisk tænketank\nDekan på Københavns Universitet, Kirsten Refsing, har taget initiativ til at lave Danmarks første humanistiske tænketank


Statsrevisorernes pressemøde i dag\nStatsrevisorerne holder pressemøde i dag 14. december 2016 om SKATs kontrol af negativ moms, sagsbehandling i Skatteankestyrelsen og statens udbud af it-opgaver.\nPå pressemødet vil Statsrevisorerne orientere om deres behandling af:\nBeretning nr. 6/2016 om Skatteankestyrelsens sagsbehandlingstider\nBeretning nr. 7/2016 om SKATs kontrol med udbetaling af negativ moms\nBeretning nr. 8/2016 om statens udbud af it-drift og -vedligeholdelse.\nBeretningerne offentliggøres senest kl. 16.15 her på Statsrevisorernes hjemmeside.\nLone Strøm er rigsrevisor i Rigsrevisionen. Rigsrevisionens mission er at revidere på vegne af Folketinget og styrke en ansvarlig forvaltning til gavn for borgerne. Rigsrevisors opgave er fastlagt i lov om revisionen af statens regnskaber og instruks for rigsrevisor. Rigsrevisionen udarbejder ca. 25 beretninger om året og ca. 80 notater om året til statsrevisorerne. Rigsrevisionen reviderer statslige og statsfinansierede regnskaber. Rigsrevisionen udfører både finansiel revision og forvaltningsrevision. For yderligere information om Rigsrevisionen, se www.rigsrevisionen.dk. Kontakt: Afdelingschef Nanna Henning, tlf. 33 92 85 75.


Lækker mad at prøve i Ho Chi Minh City, Vietnam - BlazeTrip\nHomepage / da / Vietnam / Lækker mad at prøve i Ho Chi Minh City, Vietnam\nIndbyggerne i Saigon (Ho Chi Minh City) er med rette stolte af deres lokale mad. Sydvietnamesisk mad (som dækker Vietnams tidligere sydlige hovedstad) adskiller sig tydeligt fra de nordligere modstykker, herunder en tendens til mere sødme og krydderi – og ve dem der siger at de gør det forkert!\nDu finder denne forskel i individuelle retter fra syd. Saigon pho er stærkere krydret og garneret med urter, lokale banh xeo er meget større end dem, du finder i Hanoi, og en lokal affinitet til tyndt rispapir klæder retter som goi cuon og banh trang tron.\nVi har sammensat en topliste over retter, der skal prøves i Saigon nedenfor – prøv dem alle, når du besøger, og som lokalbefolkningen siger, “chúc ngon miệng!” (God appetit!)\nVietnams sydlige regioner var historisk mere frugtbare sammenlignet med nord. Denne forskel afspejles i den lokale mad. Pho har for eksempel de samme basale ingredienser i nord og syd: risnudler og tynd bouillon serveret som pho bo (oksekød pho) eller pho ga (kylling pho).\nDen sydlige version er dog sødet med sukker og klædt op med hoisin sauce og sriracha for at producere en mørkere bouillon. Sydlændere kan også lide at gå vild med urtesider, herunder thailandsk basilikum, savtandsurt, grønne løg, basilikum, mynte, vietnamesisk koriander og bønnespirer.\nDet er alt godt ved det sydlige vietnamesiske køkken rullet ind i en: nudler, svinekød og de sprøde forårsruller kendt som cha gio i en skål.\nBun thit nuongs godhed kommer fra dens lagdelte ingredienser: startende med greener og urter som base, tilføjer bun thit nuong maker ris vermicelli nudler, derefter stegt svinekød og cha gio, afsluttet med et strejf af fiskesauce og et pynt af grønne løg og purløg.\nHvad du får, er en blanding af teksturer og smag: jordnødder og cha gios knas vs vermicelli-nudler, der giver blødhed og svinekødets stegt; sur og urteagtig og kødfuld i hver bid. Hvad er der ikke at elske?\nEngang opfattet som en luksusføde i kolonitiden, er den franske baguette siden blevet en morgenmadsstifter for Saigon-borgere, der snapper banh mi op fra gadesælgere på alle tidspunkter af dagen.\nStol på vietnameserne til at smide alt på banh mi men køkkenvasken. En simpel version, banh mi op la, giver dig en almindelig baguette med lidt oksekød, æg med solsiden og karamelliseret løg. Andre mere detaljerede versioner hælder på lokale ingredienser som frokostkød, skinke, hærdet svinekød, mayonnaise, pølse, vietnamesisk koriander, chili og pate.\nRispapir (banh trang) blev opfundet i syd og derefter vedtaget over hele Vietnam. Besøg en restaurant i Ho Chi Minh City for at prøve banh trang i den friskeste mulige form: som en wrap til en række urter og blidt grillet kød, så du kan pakke dig selv!\nFor at lave goi cuon dyppes banh trang let i vand for at blødgøre, derefter fyldt med de ingredienser, du ønsker: standardvalg inkluderer kinesisk purløg, mynte, koriander, rejer, svinekød, oksekød og ris vermicelli nudler. Når den er pakket, dyppes den ene ende i en underkop med fiskesauce eller hoissinsauce, og bid derefter i den dyppede ende. Prøv det på Wrap and Roll Restaurant.\nDenne nudleret kombinerer en række overraskende regionale påvirkninger, blandt dem Cambodja og det sydlige Kina. “Nam Vang” er den lokale oversættelse af den cambodjanske by Phnom Penh , så denne skål oversættes bogstaveligt til “fladrisnudel i Phnom Penh-stil.”\nUd over nudlerne er den anden vigtige ingrediens en mørk svinekødsuppe. Du kan få skålen “tør” med bouillon serveret på siden eller “våd” med nudlerne og garneringerne, der svømmer i bouillon. Almindelige pynt til hu tieu nam vang inkluderer vagteleæg, rejer og størknet svinekødsblod.\nOg som de sydlige vietnamesere kan lide det, serveres Saigon på hu tieu sammen med dyngende plader med greener, som kan omfatte kinesisk selleri, hvidløgsløg, hakkede grønne løg, salat og bønnespirer.\nDenne skål oversættes til ”brudris, et navn afledt af den billige opbrudte ris, som risbønderne i Mekong Delta solgte til gode priser til gadesælgere, der ønskede at reducere produktionsomkostningerne.\nSaigons opfindsomme streetfood-iværksættere har forvandlet denne ydmyge afviste ris til en elsket frokostfavorit. Com tam suon, for eksempel, sammensætter risen, en karamelliseret grillet svinekotelette og et stegt æg, og tilføjer derefter en pynt af sødet fiskesauce, chili og grønløgolie.\nVil du have en opgradering? Saigons forhandlere kan med glæde forpligte dig med ekstramateriale som vietnamesisk pølse, en ekstra svinekødsplade eller pynt af knust svinekød.\nEn mere moderne optagelse af rispapir (banh trang) indebærer makulering af det og blanding med salt fisk, blæksprutte og vagteleæg sammen med de sædvanlige herby mistænkte (vietnamesisk koriander, basilikum, grøn mango, mynte) og en særlig sød / sur / krydret dressing.\nDet er en salat med en tydelig zing og serveres i plastikposer fra gademadsteder over hele Ho Chi Minh-byen. Besøgende uden for Notre Dame-katedralen vil finde mange sælgere af banh trang tron, der smyger deres varer der – denne skål er især elsket af byens teenagere og enogtyve, der hænger rundt om stedet.\nKokosmælk er en yndlingsingrediens i det sydlige Vietnam; du behøver ikke mere bevis end dets tilstedeværelse i den elskede nudlerret kaldet banh tam bi.\nCremet og salte-sød, banh tam bi bruger tykke ris / tapioka nudler med en sund hjælp af vietnamesisk koriander og sød basilikum, klædt med svinekød knitrende og svinekød, derefter stegt med en kokosnøddesovs.\nPrevious post Det bedste tidspunkt at besøge Ho Chi Minh-byen\nNext post De bedste kvarterer at udforske i Ho Chi Minh City


For DxOMark er Galaxy S7 den mobil med det bedste kamera i øjeblikket | Androidsis\nTil denne dag Sonys Xperia Z5 havde denne føring fra en velkendt side, der udfører tekniske tests på kameralinsen, der inkluderer hver telefon, der kommer ud på markedet. Et websted, der kan hjælpe os med at få en idé om kvaliteten af kameraet, som vi har på vores smartphone, hvis det er fra den seneste batch og fra et mærke, der er kendt for alle som Huawei, Samsung, Sony og andre.\nNu har vi en ny telefon, der har taget den første position efter flere måneders dominans af Xperia Z5, Samsung Galaxy S7 Edge. Denne telefon fra den koreanske producent slå Galaxy S6 Edge Plus og Sonys Xperia Z5 kun med et punkt, så forskellen i fotografiets kvalitet er heller ikke større, så disse to vil ikke være meget interesserede i dette opnåede varemærke.\n1 88 point\n2 Hvad DxOMark siger\n3 Kvaliteterne i fotograferingen af Galaxy S7 edge\nGalaxy S7 ankommer nu op til 88 point i DxOMark Mobile-score. Denne nye telefon tager positionen væk fra Xperia Z5 og S6 Edge +, som har været på førstepladsen siden december. Før deling af nummer et, havde Xperia Z5 været den første bedste kameralins på en smartphone siden oktober. Det betyder, at det tog seks måneder at slå den japanske producents telefon, så den ligger langt fremme, når det kommer til teknologi.\nKun S6 Edge + har været i stand til at opretholde det mærke i tre måneder, hvilket ikke er så dårligt for at være i samme familie af Samsung-telefoner. Under alle omstændigheder er et punkt heller ikke meget, så enhver bruger, der har nogen af disse tre telefoner, kan sige, at han har en af de bedste smartphones til at tage billeder.\nHvad DxOMark siger\nDxOMark sætter Galaxy S7-kanten som den bedste telefon med markedets bedste kamera I dag. Så hvis du leder efter en telefon, der opfylder de bedste forventninger, har du allerede fundet den perfekte til den. Den er udstyret med et 12 MP bagkamera med 26mm f / 1.7-objektiv, auto HDR, 2160p @ 30fps videomodul og Dual Pixel-sensor.\nVirksomheden besluttede at reducere megapixel fra 16MP til 12 På grund af inkorporeringen af Dual Pixel-sensoren, der formår at gøre en forskel i fotografering. Den nye sensor bringer telefonens kamera til et højkvalitets DSLR-niveau, samtidig med at det er den første sensor, der bruges i DSLR-kameraer, der vises på en smartphone.\nSagde kapaciteterne i kantversionen, DxOMark glem heller ikke Galaxy S7 som det sætter på samme niveau, da de har den samme hardware, software og processor, der bruges i kameraet. De 88 point er opnået i de to kategorier af foto og video.\nKvaliteterne i fotograferingen af Galaxy S7 edge\nFra DxOMark indsamles det fotos taget med S7 holder detaljerne godt selv under dårlige lysforhold. I dagslys er bevarelsen af detaljer meget fin, hvilket betyder, at der også er et lavt støjniveau.\nEl autofokus er hurtig og får en høj score på 94 point under de udførte tests. Det dynamiske område og eksponering fungerer også meget godt under alle forhold, det være sig indendørs eller udendørs. Flashen gør også et godt stykke arbejde uden ekstra lyskilde, og resultaterne indikerer stor bevarelse af detaljer og farver samt nøjagtig hvidbalance.\nDen eneste ulempe er, at under en wolfram lyskilde, vil du se en farvetemperatur mod gul eller varme toner.\nNår det kommer til videoydelse, tilbyder Galaxy S7 edge god autofokus, meget god stabilisering og god farvegengivelse og eksponering. Selv i svagt lys fungerer det meget godt med lave støjniveauer.\nDxOMarks konklusion er, at Galaxy S7-kanten tilbyder indendørs fotos med farve og eksponering af enorm kvalitet. Autofokus er også blevet beskrevet som en af de bedste under dårlige lysforhold.\nKom her over si quieres se forskellene på fotografiet mellem de forskellige modeller af Galaxy S7\nFuld vej til artikel: Androidsis » Android-enheder » telefoner » Samsung » Samsung Galaxy S7 Edge er den bedste mobil med det bedste kamera ifølge DxOMark\nSådan åbnes apps i flere vinduer på enhver Android-smartphone


Volkswagen i fremgang - Salg af biler +26,7 procent\nVolkswagen Danmark har øget udleveringen af nye biler med 26,7 procent\n10/05-2011 kl. 15:00\nVolkswagen Danmark har øget udleveringen af nye biler med 26,7 procent i de fire første måneder af 2011, sammenlignet med samme periode sidste år. Ser man isoleret på april måned topper Volkswagen den danske salgsliste med i alt 1.065 udleverede biler. Tendensen gør sig ikke kun gældende i Danmark, på verdensplan har mærket i alt udleveret 1.66 millioner biler til kunder, hvilket er en procentuel stigning på 11,2.\nSamlet set har Volkswagen Personbiler udleveret 4.294 nye biler i 2011 og kigger man isoleret på salgstallene fra april måned ligger mærket øverst i salgsstatistikken med 1.065 udleverede biler. Sammenlignet med sidste års tal er det en procentuel stigning på 26,7 procent fra 1. januar i år og frem til 1. maj – vel og mærke i et vækstmarked præget af stærk konkurrence.\nBag tallene ligger en målrettet strategi, hvor Volkswagen Danmark dels har tilpasset priserne på en lang række modeller og kontinuerligt har været et af de bilmærker, der har introduceret flest nye modeller på det danske marked. Det sidste år har man således haft hele seks nye introduktioner, bl.a. den nye Passat og Caddy, der begge er blevet meget godt modtaget af de danske bilkøbere. Hertil kommer en række varianter, som fx Polo BlueMotion og Polo GTI. Volkswagen planlægger også fremadrettet at tilbyde de danske bilister markedets bredeste sortiment. I resten af 2011 planlægger Volkswagen således at introducere 5 nye modeller på det danske marked: en ny Tiguan, Polo Cross, Golf Cabriolet, Passat BlueMotion og nyfortolkningen af den klassiske Boble – The Beetle.\nBilsalg handler ikke kun om at tilbyde kvalitet, et bredt udvalg og en fornuftig pris, men også alle de ydelser og services, der er knyttet til bilerne. Derfor har Volkswagen Danmark stillet skarpt på kundetilfredsheden, der vil være mærkets fokusområde de kommende år. Volkswagen Personbilers danske direktør, Ulrik Schönemann udtaler: “Det er flotte tal vi oplever for tiden og det er godt at se, at vores hårde arbejde bærer frugt. Når det er sagt ved vi godt, at der også er områder vi kan blive bedre på. Vores fokusområde skal derfor i stigende grad være at tilbyde alle vores kunder markedets bedste service. Lige nu har vi gode produkter og meget fornuftige priser, og vi skal også have tilfredse kunder i alt hvad vi gør. På værkstedet og i salgslokalet. Vi skal på alle niveauer gøre os fortjent til, at danskerne også fremadrettet vælger Volkswagen. Derfor er kundeservice vores helt centrale fokusområde de næste år.”\nTallene er hentet fra bilstatistik.dk d.d.


Nicklas Bendtner gider ikke tale med pressen, meddelte han til DR i landsholdslejren. Han gør det kun, fordi han skal. Grethe Birch fra Korsvejens Skole tænker sikkert stadig sit.\nTorsdag d. 14. november 2013, kl. 09.52\nDet er en sportsjournalistisk klassiker at ringe til en klasselærer eller en skoleinspektør, hvis en ung mand eller kvinde gør det fornemt et sted på de store sportsscener.\nSå får man en lille anekdote, der som regel handler om, at knægten eller pigen allerede i 3. klasse løb fra hele skolen.\nJyllands-Posten ringede for tre år siden til Grethe Birch på Korsvejens Skole, hvor Nicklas Bendtner gik som knægt.\nDet blev et temmelig atypisk citat, der kom Jyllands-Postens vej.\n- Han (Nicklas Bendtner, red.) var ikke særlig god mod de andre. Han var meget ubetænksom i hele sin måde at agere på. Ting fløj ud af munden på ham. Han var ikke ond, men hele tiden ubetænksom, sagde skoleinspektøren.\nDet var noget af en omgang. Jeg kan ikke huske, at jeg nogensinde selv har oplevet så hårde ord om en sportsudøver, når jeg har spurgt i barndommens gader.\nJeg er ikke et sekund i tvivl om, at Grethe Birch har ret.\nJeg har stadig selv den klare opfattelse, at Nicklas Bendtner også som 25-årig trænger til en moden rådgivning fra en voksen mand eller kvinde, der forklarer knægten fra Amager, hvordan man opfører sig, hvis man vil have en voksen mand eller kvindes respekt.\nNicklas Bendtner gav for nylig i Berlingske et eksklusivt interview. Jeg synes også, det var et interessant og velskrevet interview, og jeg kunne sagtens forstå, hvorfor det vendte stemningen blandt andet i den engelske avis The Guardian, som pludselig skrev et rørende forsvar for danskeren. Det var et interview, der heldigvis antydede en lang række nuancer til fortællingen om Nicklas Bendtner. Og det klædte ham.\nInterviewet gik verden rundt på grund af Bendtners kritik af Arsenal. Det oplever man ikke så ofte i professionel fodbold.\nEssensen af Bendtners kritik var, at danskeren havde forventet mere respekt fra sin engelske arbejdsgiver og sin franske manager Arsene Wenger.\nDet er fint. Jeg må bare sige, at hykleriet skriger til himlen.\nBendtner har ofte så travlt med at bede om respekt i alt, hvad han signalerer, og han har stadig så ubegribeligt svært ved at respektere andre end Bendtner selv.\nLÆS hele Berlingskes eksklusive interview med Nicklas Bendtner her.\nDet oplevede hans skoleinspektør, og det oplever alle os, der står på sidelinjen af hans karriere.\nBendtner mødte den anden dag op i landsholdslejren, hvor et kamerahold fra DR, landets store public service-station, naturligt nok tillod sig et par uddybende spørgsmål til det verdensberømte interview.\nEfter Bendtner - gemt inde bag hue og halstørklæde og skrid-af-med-dig-attitude - havde forklaret DR, at han kun taler om landsholdet, blev han spurgt, om landsholdet var en form for frirum.\n- Hvis det stod til mig, så snakkede jeg slet ikke til jer. Jeg ved til gengæld, at reglerne siger, at jeg skal snakke til jer, så derfor snakker jeg om landsholdet, sagde han surt og sammenbidt.\nNicklas Bendtner er nu 25 år, og han har været begavet med rådgivere, siden hans talent eksploderede for snart 10 år siden. Han er stadig ubetænksom. Ikke ond. Bare ubetænksom. Respektløs. Han vil næppe nogensinde evne at placere sig troværdigt som det forbillede, så mange gerne vil se ham være.\nOg det er fint nok, at han ikke kan finde Laudrups niveau hverken på banen eller i samspillet med presse og offentlighed.\nMen det er ubegribeligt, at han intet har lært.\nHan kan stadig ikke forstå, at han ikke taler til en journalist, men til alle danskere, der holder af landsholdet, og som også øver sig i at holde af Nicklas Bendtner.\nOg hvem lærer knægten lidt om hykleriet?\nNicklas Bendtner, du kan ikke bede om respekt det ene øjeblik, og du kan ikke bede om fansenes opbakning til din karriere det næste øjeblik - for så derefter på den mest respektløse facon at meddele, at du ikke gider tale til de samme fans.\nForestiller man sig nu, at der er voksne mennesker, som beder Bendtner sætte sig ned? Som forklarer ham, hvorfor det er fuldstændig uholdbart at opføre sig som en 6. klasses elev, der er blevet bedt om at feje i aulaen?\nVil Morten Olsen bede ham tage sig sammen, fordi landsholdet sådan set ikke lige nu kan bære den opførsel?\nVil hans far bede ham tage sig sammen, fordi han sådan set ikke gider se sin søn opføre sig som et barn?\nVil hans presserådgiver Elisa Lykke forklare ham, hvordan medierne - og i særdeleshed public service-stationen DR - ikke er en journalist, men en befolkning?\nVil DBUs kommunikationchef Lars Berendt forklare ham, at DBU i forvejen tager vand ind, og at hullerne ikke bliver mindre, når han skaber sig?\nNæh, jeg tror ikke, der vil være en eneste, der beder Bendtner tage sig sammen og gro en voksen mands attitude.\nHan kunne have godt af noget mere Grethe Birch, tror jeg.\nJeg tror desværre, at Nicklas Bendtner stadig er omgivet af konfliktsky rådgivere, der ikke forstår, at knægten har brug for, at der bliver råbt enormt højt en gang imellem.\nDe tørrer sikkert problemet af på pressen igen.\nDet er pressen, der ikke forstår.\nI er bare sure. I skal bare slappe af.\nJa, det er fint. Vi slapper af. Og Bendtner-land skal nok få overbevist en hulens masse fodboldfans om, at det bare er pressefolkene, der er skøre.\nIndtil de fodboldfans bliver voksne.\nPressen er nogle gange hysteriske. Og hykleriske. Og ikke til at have med at gøre.\nMen jeg spørger igen: Hvad mon der sker, hvis Bendtner virkelig får lært at kigge indad?\nOg hvem skal lære ham det?


Man jager et bæst og fanger et menneske af Bent Isager-Nielsen som e-bog, epub hos Tales.dk\nMan jager et bæst og fanger et menneske - E-bog\nBag om Man jager et bæst og fanger et menneske\nHans talent for at knuse mordgåder er uomtvisteligt. Allerede fra han læste om Rigspolitiets Rejsehold første gang, vidste han, at det var den vej, han ville gå - på jagt efter forbryderne og de uopklarede kriminalsager. Som en af de yngste nogensinde blev han ansat i Rejseholdet og senere forfremmet til Rejseholdets chef. I Man jager et bæst, fortæller politiinspektør Bent Isager-Nielsen om sit liv i politiet - og i skyggen af den ultimative forbrydelse, hvor et menneske har måttet lade livet. Med udgangspunkt i virkelige mordgåder og deres opklaring fortæller han om politiets efterforskningsarbejde, om retsmedicin, afhøringsteknik og kriminalvidenskab, for slet ikke at nævne de mere moderne discipliner som DNA-registrering og gerningsmandsprofilering, som Bent Isager-Nielsen var med til at få indført her i landet. Med mere end 20 år med drab på første hånd er Bent Isager-Nielsen en af Danmarks mest garvede drabsefterforskere. Men også en af de mest forstående. Og er der én ting, erfaringen har lært ham, er det, at der selv bag de frygteligste forbrydelser altid gemmer sig et menneske - ofte et skræmt, kuet og ødelagt barn i en stor mands krop. Det er bare ingen undskyldning for drab.\nAndre bøger af Bent Isager-Nielsen\nBeskrivelse af Man jager et bæst og fanger et menneske\nBrugerbedømmelser af Man jager et bæst og fanger et menneske\nBogen Man jager et bæst og fanger et menneske findes i følgende kategorier:


REFERENCER Page 2 of 0 - BestCAR\n“Jeg har nu leaset min 3. bil gennem Thomas BestCAR. Uanset om det er en mere almindelig bil eller en sportsmodel, har jeg altid oplevelsen af, at jeg er den vigtigste af alle Thomas`s kunder. Min fornemmelse er, at Thomas brænder lige så meget for at jeg kan få den rigtige bil, som jeg selv gør. De tre biler jeg indtil nu har leaset, har alle være leveret i tip top stand, og altid uden overraskelser. Hvis der skulle have være en enkelt lille ting, så er det blevet udbedret med det samme.\nJeg har flere gange anbefalet BestCAR og gør det naturligvis igen.”\nClaus, BMW 320dA Touring Sport Line\n“Thomas og BestCAR har hjulpet mig med at hente denne bil hjem fra Tyskland. Yderst professionelt samarbejde og en bil fuldstændig som den var blevet lovet og lidt mere til… Thomas er yderst kompetent, utrolig hjælpsom og professionel ned til mindste detalje. Jeg kan varmt anbefale Thomas og BestCAR.”\nSture, BMW X5 xDrive M50dA\n”Har nu to gange fået leveret biler af Thomas fra BestCAR. Hver gang har dialogen og drøftelserne om netop mine ønsker været det absolut fedeste, idet Thomas er pivskarp til at høre hvad man virkelig har brug for, mere end hvad man selv tror man ønsker. For mig har mavefornemmelsen altid været helt i top når handlen indgås, og begge biler har til fulde indfriet mine behov. Jeg kan på det varmeste anbefale BestCAR…hvad jeg i øvrigt jævnligt gør!”\nClaus, Mercedes-Benz CLS 350 CDI Shooting Brake 4Matic\n“Jeg har nu fået leveret bil igennem BestCAR to gange. Begge gange har bilerne været super eksemplarer og levet op til mine forventninger. Thomas giver en yderst kompetent rådgivning om både biler og import – jeg har følt mig i trygge hænder og kan kun anbefale BestCAR!”\nHenrik, Mercedes-Benz S 63 AMG Coupé 4Matic\n“BestCAR har nu to gange hentet en X5’er hjem til mig fra Tyskland. Begge gange er det forløbet perfekt og meget professionelt. Jeg kan således kun anbefale et samarbejde med Thomas og BestCAR.”\nHenrik, BMW X5 xDrive40dA\n“Jeg har indenfor de seneste 3 år, kørt i 3 forskellige importerede Mercedes’er. Alle importeret fra Tyskland af BestCAR og leaset via deres samarbejdspartner. I alle 3 tilfælde har det været en fornøjelse at samarbejde med Thomas, og jeg har nydt at få BestCAR’s rådgivning i valg af bil. Thomas’ ekspertise er enorm! Alle 3 biler har været stort set som nye, og BestCAR indestod for de få mekaniske samt kosmetiske reparationer der var nødvendige.\nJeg vil helt klart benytte BestCAR næste gang jeg skal have importeret en bil. Det er nemt, bekvemt, giver sikkerhed for kvalitet og er i det hele taget en fremragende oplevelse!”\nPiet, Mercedes-Benz C 220 T CDI Elegance\n“Thomas og BestCAR har hjulpet mig med at hente en dejlig bil hjem fra Tyskland. Yderst professionelt samarbejde og en bil fuldstændig som den var blevet lovet og lidt mere til… Thomas er yderst kompetent, utrolig hjælpsom og professionel ned til mindste detalje. Jeg kan varmt anbefale Thomas og BestCAR, hvis man skal lease ny bil og have den rigtige rådgivning og sparringspartner omkring leasing.”\nLasse, Jaguar XF 3,0d S Premium Luxury\n“Jeg kom hjem fra USA og skulle bare have en Jeep Wrangler, så jeg søgte på forskellige hjemmesider for at finde en bil. Jeg skrev til BestCAR og de kunne levere en Jeep fra Tyskland med de specifikationer som jeg ønskede.\nBilen kan ses i aktion her – www.instagram.com/jeep_copenhagen/\nJeg kan varmt anbefale BestCAR – det er jo altid med spænding man indgår et samarbejde med en der skal importere en bil for en, men hold da op, de har levet op til forventningerne.\nNæste gang jeg skal have en bil importeret, så bruger jeg helt sikkert BestCAR igen – hvis de stadig har de bedste priser :-)”\nRasmus, Jeep Wrangler 3,8 Sahara Dual Top\n“Vi har fået 3 biler fra Thomas – og må sige vi er meget tilfredse!\nThomas har hver gang overholdt alle aftaler til fuld tilfredshed.\nEn ting jeg vil fremhæve specielt er hans måde at tackle forløbet på at fremskaffe lige den bil jeg gerne ville have, han helmer ikke før han har indfriet de ønsker man har lagt ud med – han er ligeledes super professionel til at se det udstyr som er ”need to have” og god til at rådgive om ”nice to have” og generelt er hans viden om forskellen på modeller osv. utrolig.\nSå herfra er der de varmeste anbefalinger.”\nDanny, BMW 328iA Touring\n“Jeg kan varmt anbefale Thomas og BestCAR. Jeg har brugt Thomas de sidste 8 år. Hver gang jeg har fået hentet biler hjem fra Tyskland, har alting været i skønneste orden. Service samt kvalitet er helt i top. Det er gennemskueligt, nemt at forstå, de til at stole på og henter kun biler hjem, som er i perfekt stand.\nJeg anbefaler BestCAR til mine venner, familie og kunder og vil derfor også anbefale dig at benytte BestCAR.”\nAllan, BMW X6 xDrive40dA


Yasmin Winther: Om at tage sig tid til at finde sin personlige stil - Lydkanten\n- Yasmin Winther: Om at tage sig tid til at finde sin personlige stil\nYasmin Winther: Om at tage sig tid til at finde sin personlige stil\nKatrine Arp 13/01/2018\nDer er sket en del, siden Yasmin Winther afsluttede sangskriverforløbet på Lydkanten i 2017. Faktisk, er der sket så meget, at den 26-årige sangskriver har valgt at tage et skidt tilbage: “Jeg har brug for tid til at overveje hvilken vej, jeg vil gå med min musik.”\nEfter sangskriverforløbet begyndte Yasmin at arbejde sammen med en producer. Sammen eksperimenterede de med en kommerciel lyd, og Yasmin beskriver, hvordan hun i løbet af samarbejdet blev mere og mere i tvivl om sin musikalske stil.\n“Det er altid en spændende process at arbejde sammen med andre. Desværre, følte jeg, at den feedback, der skulle have været givende, endte med at blive noget, der forvirrede mig. Jeg følte, min musikalitet blev dræbt af forventninger og min egen ambition for at skrive et hit. Det hele føltes lidt for meget som et samlebånd.”\nDa Yasmin blev optaget på sangskriverforløbet hos os i 2017, havde hun allerede stiftet bekendtskab med coach, Michael Møller. Hun har dog ikke et sekund fortrudt, at hun tilmeldte sig Lydkanten.\n“Der blev snakket en del om vigtigheden ved at fortælle historier igennem sangskrivning. Det er noget, jeg har taget til mig. Min plan er at bruge tid på at få skrevet så meget som muligt. Måske endda 2 år, hvor jeg bare arbejder på at blive dygtigere til at fortælle.”\nVi runder interviewet af med en mere dybdegående snak om at eksperimentere og finde sin egen personlige stil. Om dette udtaler hun:\n“Tiden i Lydkanten inspirerede mig til at prøve nye ting, og jeg tror, det var med til at gøre mig bevidst om, at man skal være tilfreds med ikke at kunne det hele på en gang. Der skal nok være en plads til os derude i musikbranchen, hvis vi bruger tid på at finde ud af, hvad det præcis er, vi vil. Den process er jeg igang med nu.”\nVi er sikre på, at Yasmin får skrevet en masse fantastiske fortællinger det næste stykke tid. Vil du også arbejde mere med din sangskrivning? Så kan du kan læse mere om Lydkantens sangskriverforløb her.\nKatrine Arp 2018-01-13T13:25:47+01:00\nForrige\tTess Daarbak: "Jeg har lært, at sangskrivning ikke har en facitliste"\nNæste\tKystan Palani: "Lydkanten udvidede mit musikalske netværk"