Fantastikologija: март 2014\nObaveštavamo Vas da je književna radionica "Reč i glas" počela s radom i pozivamo vas da nam se pridružite.\nZa sve informacije, molimo Vas da posetite naš blog http://knjizevnaradionica.blogspot.com/\nili nam se obratite putem mejla bgstorytelling@gmail.com\nili na br. tel: 064 229 42 09.\nОбјавио Fantastikologija у 15:13 Нема коментара:\nSten Li i grupa crtača, Osvetnici\nSten Li (tekst) i grupa crtača (Džek Kirbi, Don Hek, Volas Vud...), Edicija "Essential": "Osvetnici" (1. tom), "Čarobna knjiga", Beograd, 2012.\nUzimajući ih zdravo za gotovo kao avanturističke stripove, urbane bajke sa maskiranim superherojima koji imaju, ili potpuno neljudske ili vežbom osnažene postojeće osobine, najčešće gubimo iz vida da je tu uvek, bez izuzetka, reč o F ili NF ostvarenjima.\nKonkretno, kod "Osvetnika", jedne velike i promenljive grupe različitih superheroja (stvorene verovatno zato što je "Fantastična četvorka" bila možda odviše okoštala po sastavu i nedovoljna da se razmahne mašta dinamičnog scenariste Stena Lija), čak i pored njihovih nespornih ličnih moći, kao tipičnih likova - akcionih heroja, zapažamo da su okruženi, ili indukovani, nespornim tehničkim sredstvima, pa bih se usudio reći kako je tu u pitanju čist NF žanr. NF "gedžetima", letelicama i oružjima ih većinom oprema Toni Stark (Gvozdenko ili Ajron-Men), ionako proizvođač visoko sofisticiranog oružja za vojsku SAD.\nNa primer, Oko Sokolovo (Hokaj) nema neke nadljudske moći, osim što poseduje veštinu neverovatno preciznog gađanja lukom i strelom. No, te strele su snabdevene tako sofisticiranim "šiljcima" (tempirane eksplozivne glave, potom glave koje u sebi sadrže kamere, elektromagnetne impulsne sprave i ko zna šta sve još, što se nalazi na njima i u Hokajevom tobolcu), da belodano imamo upliv futurističke tehnike. Golijat (Henri Pim) je posle naučnih eksperimenata stekao mogućnost da se po želji pretvara od Čoveka-mrava u džina, čak jedno duže vreme ne mogavši da se vrati u prirodnu veličinu, a njegova supruga Osa (Dženi), kada se smanji, ima i krila. Obaška što komuniciraju sa mravima, jašu i lete na ovim nesporno i bezrezervno prijateljski nastrojenim životinjama (Sic!). Hulk (Brus Bener) je postradao posle enormne eksperimentalne nuklearne eksplozije (pazite, ne neke postojeće A-bombe ili H-bombe, već od neke još, na svu sreću, neznane nam, a gama-zracima nezamislivo izdašne G-bombe!) i - stekao takođe moć transformacije...\nDoduše, postoje među njima i likovi koji su izvorno nesporno više osenčeni sa F, jer su u naše vreme i dimenziju stigli iz mitova i legendi, što starogrčkih (Herkules), što nordijskih (Tor), ali i njihovo delovanje je isprepletano sa superiornom tehnologijom koja čini okruženje u kojoj se odvija radnja, tako da N preteže nad F, iako su evidentno oba ozračja prisutna.\nProšle 2013. godine širom sveta obeleženo je pola veka od nastanka stripske serije "Osvetnici" u okviru američke kuće "Marvel komiks", a ako se može verovati zaprepašćujućim uporednim podacima iz nekoliko izvora, istoimeni film je već 2012. godine, samo za oko 3-4 meseca prikazivanja, od sredine aprila ili početka maja, već kako gde u svetu, na različite načine zaradio oko milijardu i po dolara.\nTime je nagovešteno da će konačno i po ovom kriterijumu, ako već sigurno ne i po broju primljenih "Oskara", neki naslov prevazići, donedavno se činilo neprikosnoveni "Titanik" (1997), koji je za čitavih 15 godina, i uz nedavno redizajniranje i reemitovanje u 3D formatu, zaradio "jedva" 2,2 milijarde $.\nPrva sveska o grupi maskiranih superheroja, od kojih neki i nemaju nadljudske moći, koje je većina inače, kako već rekoh, stekla mutacijama ili dejstvom raznih agenasa (nesreće, eksperimenti...), ali su zbog svojih razloga veoma radi da se "svete" zločinu i njegovim akterima, u SAD je objavljena 13. septembra 1963. Postava je promenljivog sastava, kao i kod njihovih zlih superherojskih protivnika. U početku su "Osvetnike" činili Ajron Men (kod nas svojevremeno prevođen i kao Gvozdenko), Tor, Čovek-mrav (naučnik kasnije transformisan u Diva, pa Golijata, pa...), njegova devojka Osa i Hulk, da bi im se pridružili Kapetan Amerika, Oko Sokolovo (kod nas i Hoki), Brzo Srebro, Grimizna Veštica i još neki. Spajdermen je ostao solo-borac, tu i tamo gost u epizodama, iako su ga više puta vrbovali da im se pridruži kao stalni deo ekipe, ali se on nije dao saobraziti i socijalizovati.\nLikove i koncept je osmislio i danas aktivni, legendarni scenarista Sten Li, a prvi crtač je bio Džek Kirbi. Svaka sveska je u to čedno vreme na sebi imala oznaku odobrenja i usaglašenosti sa kodeksom udruženja strip izdavača, dakle sa time da u njoj ne sme biti krvi, odsečenih udova, mučenja, petardi, prikazivanja zločina... i svega ostalog što je u savremenim stripovima nezaobilazno.\nOvo je strip moje generacije!\nNe znam ni odakle da počnem.\nApsolutno nisam objektivan!\nKao desetogodišnjak sam u Subotici u nekom šumarku oformio grupu Osvetnika u kojoj sam ja (a i ko bi drugi!) bio "Kapetan Amerika", Srđa je bio "Hoki", Petar (a šta je logičnije?) "Pjetro", Eva "Vanda", neki rmpalija-suklata, čijeg imena se ne sećam, dobro nam je poslužio da bude "Golijat", a baza je bila, prvo na tavanu moje kuće, da bi nas moja baba, uz iznuđenu seobu svih tehničkih skalamerija sa žicama, suptilnim aparatima koje sam sklepao i koji ništa nisu značili neposvećenima, osim što su vizuelno izazivale podozrenje i strahopoštovanje, dakle baba nas je, uopšte ne zazirući od naše moguće strašne osvete - proterala u šupu u dvorištu.\nDa se ne lažemo, uopšte ne želim ni da krijem, ni da naglašavam kako je u "Osvetnicima" reč o "kičerozi", a fakat jeste, ali ni njeni stvaraoci, nesporno ambiciozni stripari, likove, radnju, epizode i ondašnje superherojske serije nisu ni kreirali, ni doživljavali kao umetnička dela, već samo kao zanat, "mamiparski" komercijalni posao, atrakciju, zabavu i sredstvo za zaradu novca. Premda, pasija i mašta sa kojom su pristupali poslu nesporno su rezultovali, za ono vreme, još neviđenim rakursima, nepojamnom dinamikom i moćnom ekspresijom.\nPremijerna epizoda je u Srbiji prevedena već 1967. godine, a poslednja pre oko četiri decenije. Kada sam pred sobom konačno video ovu ogromnu knjigu (536 str), tom koji sadrži čak 24 epizode, prvi put kompletne i po izvornom redosledu, srce mi je zaigralo! Nisam pustio mušku suzu! Izdržao sam!\nKonačno sam, posle skoro pola veka, saznao šta se kasnije dešavalo sa njima. Plus što su neke epizode preskakane i objavljivane po redosledu koji nije imao mnogo smisla! Da sam pre ovog umro - ne bih znao šta sam propustio! Majko mila, kakve rupe do tada sam imao u (sa)znanju! Čista epifanija! Detinjstvo ponovo pronađeno!\nNešto gledam po stolu. Tekstove prvo pišem rukom. Potom oni malo odleže, pa ih prepišem rukom, da bi ih tek onda ukucavao u kompjuter. Sada, tek na gomili poslagano, vidim da sam, u zanosu, prve noći rukom o "Osvetnicima" napisao oko osam stranica teksta... Neću više ikoga da gušim svojom egzaltacijom, pa neka ostanu tamo, ili za moju dušu, ili za neku drugu priliku.\nIzdavački poduhvat ogromnog lokalnog pop-kulturnog značaja! Šteta što nema nekakav uvodni tekst.\nStrogo uzevši, ovo su danas već klasične urbane bajke za mlađe tinejdžere (za odrasle - nesporno trivijalna literatura), ali neškodljiva, a idealna za sticanje čitalačkih navika. Znam po sebi.\nUz još par drugih crtanih serija - strip mog detinjstva!\nОбјавио Fantastikologija у 12:34 Нема коментара:\nDžozef Hejvud, Berkut\nDžozef Hejvud, "Berkut", Agencija "Obradović", Beograd, 2010.\nRoman pred nama je od onih koji izazivaju dileme i preispitivanja postulata F žanra. Ne upuštajući se u uporedno valorizovanje pojedinih ostvarenja, već samo posmatrajući eventualne tematske, metodološke i faktografske pretpostavke, okvire i kreativne pristupe, posle čitalačkih iskustava sa, na primer, Kitom Robertsom/Keith Roberts ("Pavane" i "Badnje veče"), Filipom K. Dikom/Philip K. Dick ("Čovek u Visokom dvorcu") i delom postmodernističke književnosti, uz svakodnevno obznanjivanje u sredstvima informisanja novih primera teorija zavere, "Berkut" bi, istina, mogao da bude deo F podžanra "alternativna istorija", ali istovremeno i triler nekakvog romansiranog podžanra nepoznate, prikrivene ili tajne istorije, u velikoj meri zasnovane na istorijskim, a do kraja nerasvetljenim činjenicama.\nU ovom ozračju je, pogotovo od osamdesetih (o devedesetima da i ne govorimo!), nastao ogroman broj proznih, filmskih, TV i stripskih ostvarenja. Neki naslovi, temeljeni na drugačijem kraju Drugog svetskog rata, na kojem bi pobedile Sile osovine, pomenuti su u mom prikazu "Čoveka u Visokom dvorcu" Filipa K. Dika.\nO publicistici, pogotovo dokumentarnoj, specijalizovanoj za Drugi svetski rat da i ne govorim! Prosto je neverovatno da skoro sedam decenija kasnije, prvo, postoji toliko interesovanje za ondašnje događaje i, drugo, da se ni danas mnogo toga ne zna, da se proizvoljno nagađa ili se tendenciozno prećutkuju fakti o NAJVAŽNIJIM akterima i ključnim dešavanjima.\nNa primer, učen u školi i odrastao u ozračju globalne kulture koja je kao nesumnjive premise predočavala kako se Adolf Hitler ubio pri kraju rata, mogao sam samo da se podsmevam drugačijim sumnjama i činjenicama iznetim s početka 21. veka po različitim časopisima, ali i relativno ozbiljnim kablovskim TV kanalima koji se na popularan, sve češće selektivan, nekompetentan, površan, neretko tendenciozan, revizionistički i, da ne kažem, ekstremno maliciozan način bave istorijom.\nNo, nigde do nedavno nisu mogle da se nađu, ili su neobično, naglašeno diskretno po usko specijalizovanoj literaturi plasirani mnogi važni podaci, na primer o tome da su Sovjeti nosili navodne Hitlerove ostatke unaokolo po Evropi, SSSR i Rusiji, koji su usput zakopavani po travnjacima komunističkih ambasada (činovnici nisu znali šta bi s njima!), da bi na kraju, nesporno, posle analize ostatka lobanje koji se našao u njihovoj laboratoriji, ruski naučnici nedavno obznanili kako je reč o - mlađoj ženskoj osobi. To je, uz preciznu formulaciju "Posle sam saznao da je taj fragment Hitlerove lobanje podvrgnut analizama DNK i da pripada nekoj ženi mlađoj od 40 godina, i to ne Evi Braun", lično potvrdio i novinar "Politike" Miroslav Lazanski, koji je u maju 1991. intervjuisao generala armije Vladimira Krjučkova, šefa sovjetske obaveštajne službe KGB. Da podsetim, "Berkut" je izvorno na engleskom objavljen 1987. godine.\nSvejedno je da li se tu radi o Evi Braun ili nekoj drugoj ženi iz Vučje jame, ali Hitlerovih ostataka nema; čak ni dokaza da su negde uništeni. Opisi spaljivanja mrtvog para u plitko iskopanoj rupi ispred tog bunkera 30. aprila 1945. su konfuzni, diletantski i neuverljivi.\nDo nedavno nismo znali ni za neposrednu posleratnu američku tajnu operaciju "Spajalica" ("Paper-clip"), kojom su u SAD i Južnu Ameriku, što katoličkim "pacovskim kanalima", što metodama OSS-a, prebacivani nacistički raketni inženjeri, najrazličitiji naučnici, psiholozi koji su po Aušvicu i ostalim logorima in vivo vršili eksperimente na logorašima i koji su sa sobom donosili svoje dragocene, marljivo vođene beleške sa rezultatima do kojih se normalnim eksperimentima, pogotovo hirurškim na mozgu, nikada ne bi došlo. Čak su i mnogi obaveštajci buduće CIA-e bili bivši SS oficiri, nesumnjivo dobri, provereni i iskusni organizatori.\nKo je kao dete odrastao na američkim crtanim filmovima, od onih o "Peri Detliću", do "Kremenka" - biće mu sada bliže zbog čega su u njima naučnici svoj engleski jezik govorili sa jakim nemačkim akcentom.\nIpak, tek upornim i rizičnim radom pojedinih novinara istraživača saznajemo kako je voljeni dugogodišnji generalni sekretar Ujedinjenih nacija, kandidat za Nobelovu nagradu za mir Kurt Valdhajm, bio naci-oficir koji je sejao smrt i po Balkanu, ili kako je i Verner fon Braun, otac američke svemirske tehnologije koju smo kao mladi u vreme kosmičkog programa "Apolo" i leta na Mesec obožavali šezdesetih, bio nacistički oficir koji je par decenija ranije u nemačkom raketnom centru Peneminde satirao zarobljenike, bolje rečeno robove, neljudskim tretmanom, lošom hranom i nepojamnim fizičkim naporima tokom bavljenja raketama "V-1" i "V-2", ne bi li (u suštini nasumice) gađao Veliku Britaniju.\nStoga, pojava ovog prevedenog romana kod nas o izmaštanoj posleratnoj sudbini Hitlera me i ne čudi toliko, koliko mi je neobično da je, s obzirom na ogromnu ovdašnju popularnost gotovo istovremeno predstavljene publicističke knjige "Sivi vuk - bekstvo Adolfa Hitlera" Džeralda Vilijamsa i Sajmona Danstena, koja se godinama nije skidala sa bestseler-lista, "Berkut" prošao skoro potpuno nezapaženo!\nOva dvojica publicista su, na osnovu istraživanja i dokumenata do kojih su došli, izneli naizgled bizarnu, ali ogromnim brojem tačnih podatka, prošaranih poluistinama, tezu da je Hitler sa Evom pobegao u Argentinu uz pomoć tajanstvene "Organizacije" Martina Bormana, kojem je jedino verovao. Ne samo da se do svoje smrti 1962. godine tamo sastajao sa Bormanom, Antom Pavelićem i mnogim drugim istomišljenicima, kao i upućenim lokalnim političarima (Huanom Peronom i Evitom), nego je sa Evom, bivšom Braun, a sada i sa zvaničnim prezimenom Hitler, dobio i dve ćerke! Svima koji misle svojom glavom ova knjiga nije promakla, pa je i Lazanski prokomentarisao: "U Argentini je navodno umro od infarkta 1962. godine, verovatno u trenutku kada je čuo da je maršal Tito postao lider nesvrstanih".\nVetar u leđa dokumentarnoj prozi "Sivi vuk" i romanu "Berkut" daju i izjave njegovih savremenika i vodećih protivnika.\nPredsednik SAD Dvajt Ajzenhauer je navodno 12. oktobra 1945. godine izjavio za agenciju Asošijetid Pres: "Postoje sve pretpostavke da je Hitler mrtav, ali nema ni najmanjeg dokaza za njegovu smrt". Prvi čovek SSSR-a, Staljin, 17. jula 1945. na Postdamskoj konferenciji veli da je Hitler preživeo i negde nestao, a verovatno je pobegao preko Frankove, i posle Drugog svetskog rata fašističke, Španije u Argentinu. Sovjetski general Žukov, uprkos drugačijim upornim uveravanjima nadležnih zvaničnika i vladajućim uverenjima u javnosti, 6. avgusta 1945. godine saopštava: "Nismo pronašli leš koji bi mogao biti Hitlerov". Izjava, u vreme odvraćene pažnje svetske javnosti aktiviranjem prve atomske bombe nad Hirošimom - tih dana ostaje gotovo nezapažena...\nI sada, ko tu sve laže?\nAmbivaletnost podžanra u ovom slučaju "Berkuta" proističe iz toga što je krajnja posledica, istorijski ishod Drugog svetskog rata, odnosno pobeda Saveznika nad nacistima (za razliku od pomenutih dela "Badnje veče" ili "Čovek u Visokom dvorcu"), nesporna, ali su neke premise, "međudogađaji" i "posledogađaji" drugačiji, manje ili više domaštani i izmaštani.\nNikada se ne zna, "Berkut" bi danas mogao da bude čist F, a već sutra, posle otkrivanja svih činjenica o Hitlerovim poslednjim danima, istorijska beletristika. Naime, teza autora je da je Hitler preživeo, a da ga je Staljin uz pomoć svojih ljudi progonio da bi ga zarobio. Povezivanje nespornih podataka, opisa i datuma manjih ili većih bitaka Saveznika i Nemaca tokom i posle zvaničkog kraja Drugog svetskog rata koje su postojale, ali su nekako skrajnute ili "zaboravljene", a u svakom slučaju su ostale u drugom planu istorije, sa njihovim mogućim, naslućenim ili prikrivenim ishodima stvara ogroman prostor za fikcionalizaciju, domaštavanje i kombinovanje.\nPriča počinje danom navodnog Hitlerovog samoubistva, potera (glavna radnja) se završava tačno godinu dana kasnije. Prebacivanje važnog zarobljenika u SSSR nije lako, ali uspeva. Osvetoljubivi Staljin surovo muči Hitlera (motivi su pomalo mutni i nerazrađeni, pomalo na nivou opštih mesta: sujeta, rivalitet, obećanja i ranije pretnje, a pomalo odista konkretni: nepoštovanje pakta i nenajavljeni napad na SSSR) u kavezu, ta radnja traje nešto kraće, no provejava celom obimnom knjigom, koja se okončava (epilog) danom Staljinove, ali ne samo njegove smrti 5. marta 1953. Post skriptum je beleška pisca, koji nije odoleo, a da se na kraju i on sam najneposrednije ne oglasi, te još malo "dosoli" enigmu oko Hitlerove (navodne) smrti.\nNapeta akcija, vešto napisana i izuzetno zanimljivo vođena.\nZna se da je, kao nesporan mistik koji je mnogo držao do proročanstava, i to u takvoj meri da je čak likvidirao one vidovnjake koji su izokola nagoveštavali po Treći Rajh nepovoljan ishod rata i njegovu skoru smrt, ipak zbog nekog proročanstva navodno zvanično naredio da ga pre ubiju nego da eventualno padne u rusko zarobljeništvo. Jedan mogući razlog za to, uz primeren hipotetički ishod, imamo na kraju ove knjige.\nRoman ima 146 glava grupisanih u četiri celine ("Bekstvo", "Traganje", "Hajka" i "Epilog") uz pomenutu belešku autora sa iznetim dilemama, ne samo kreativnim. Korice su veoma privlačne i provokativne, ali je tekst na poleđini nečitak, a prelom unutrašnjih tabaka, uz premale margine i mimo još nekih osnovnih profesionalnih grafičkih pravila, gotovo početnički.\nОбјавио Fantastikologija у 08:50 Нема коментара:\nDarko Tuševljaković, Senka naše želje\nKnjige na srpskom, svakojake fantastične i naučnofantastične\nDarko Tuševljaković, "Senka naše želje","Čarobna knjiga", Beograd, 2010.\nLjubitelji "ljute" akcione fantastike, kakvi nažalost brojem preovlađuju, i to ne samo u srpskom fandomu, a kakvi su pogotovo često zastupljeni i u, na taj način fanovski baždarenim žirijima različitih specijalizovanih konkursa za F ili NF stvaralaštvo, u selektorskim komisijama koje ga svojim radom i usmeravaju, e takvi sigurno neće biti previše srećni zbog postojanja ovog F romana.\nTakvi će verovatno oceniti kako se u njemu, s obzirom na broj stranica, malo toga događa, iako se radnja odvija diljem planete, od aktivnih vulkana na Havajima, pa do pančevačkog rita. A, opet, mora se priznati i da pripovedanje ovog nesumnjivo veštog pisca i jeste malčice sporije i opširnije nego što je potrebno, ali to može da se podvede pod spisateljevo relativno neiskustvo.\nNo, tim pre je dragocena pojava dela pred nama, prvog romana u koji je pisac očigledno uložio ogroman trud, i dugo ga i pažljivo uobličavao.\nBogme, i od čitaoca se očekuje da se prilično potrudi, da odvoji par dana za pažljivo, i obavezno lagano čitanje, sve kako bi se usporio i natenane uskladio sa ritmom "dosadnog" dela. Zbog potonjeg uživanja, napor će mu se sigurno isplatiti.\nElem, ovo je Tuševljakovićev (Zenica, 1978) intimni povratak u Pančevo, kao u jedan od iznuđenih zavičaja, sa piščevim duboko emotivno, lično ponovo proživljenim detinjstvom, sazrevanjem i pubertetom, sa introspekcijom na granici javne ispovedne terapije koja podrazumeva i čitaocu najotvorenije predočene seksualne frustracije, mladalačke dileme i svakojaka prva iskustva. Daleke, ali slično inspirisane i lično osenčene predloške prepoznajemo i u već komentarisanom F romanu "Prolaz" Biljane Malešević.\nSve to uključuje, kako neke nabrojane i opisane mračne porodične memorabilije (na primer, maketa albatrosa), reinterpretirane samozatajne uspomene vezane za neke sebi najbliže osobe, tako i različito profilisane i osenčene likove, očigledno zasnovane na stvarnim ličnostima, no i aktere ponekad kreirane i prema onima koji su izvan najužeg kruga familije i poznanika. Taj kompleksni fidbek je vanredno elegantno oneobičajen konvencijama F žanra i utkan u tkivo ovog izuzetnog F romana.\nPrvog, a, kada to imamo na umu - tako dobrog! S velikim nestrpljenjem se iščekuje drugi.\nTu su lako prepoznatljivi, uverljivo opisani lokalni toponimi na kojima i oko kojih se odvija radnja. Belodano, Pančevo sa okolinom, pogotovo periferija, piscu su u detalje poznati. Iskusnom čitaocu odmah je jasno da ih je autor emotivno duboko doživljavao, proživljavao i zauvek upamtio. Ovo je osobeni memento, ili, ko zna, možda čak i deo dobro prikrivene, simbolične dosadašnje piščeve autobiografije.\nRoman ima 34 glave. One nemaju naslove. Glavni lik je Danijel Isakov, sin Milana. Iako se ponekad priče odvijaju uporedo, ne samo na drugim mestima, već i u drugim vremenima (na primer, dalja ili bliža prošlost na Havajima ili u Pančevu), Danijel je najčešće petnaestogodišnjak, školarac u tinejdžerskom životnom dobu. Njegov stric Goran je želeo da postane pilot, pa je još pre njegovog rođenja napustio Pančevo i brata.\nPravi horor ne nastaje samo pojavljivanjem u napuštenoj fabrici svile duha, pre deceniju i po sa pančevačkog keja jedne nestale lokalne prostitutke, već kada Danijel postepeno saznaje zašto je, u stvari, stric, ne samo otišao, već i zašto se nedavno, preko Budimpešte, posle 15 godina, veoma izmenjen - vratio. Povratak će imati tragične posledice, i po Danijela i po njegovu porodicu.\nBez previše preterivanja, možda može da se kaže i da atmosfera potrage za duhom u svilari i unaokolo, pomalo podseća na onu iz romana "Studengrad" Dragana Lakićevića, i na njegovu neuhvatljivu Herminu, a, poizdaljeg, i na blage odsjaje, kroz konvencije horor žanra prelomljene, "Jelene, žene koje nema" Ive Andrića. Na nekim promocijama moglo je da se čuje mišljenje kako tu ima i refleksija proze Reja Bredberija.\nTreba istaći da je naslovna stranica veoma dobra, primerena nekim intencijama romana. Kao noseći motiv ima leptiricu, a on se, njenim umnožavanjem, pseudoanimacijom i time "dinamizovanjem", razrađuje i na poslednjoj stranici korice. Bela leptirica je i u romanu, u trenutku kada Ciganka izaziva vizije i uspostavlja vezu sa prošlošću i onostranim, istovremeno i svojevrstan lajt - motiv i omaž vampirskoj leptirici, što onoj Milovana Glišića u literaturi, što onoj iz TV filma "Leptirica" Đorđa Kadijevića iz sedamdesetih, nastalom po motivima Glišićeve proze. Vezano za tipografiju: možda su mogla da budu malo krupnija slova od kojih je uobličeno ime autora, ali i naziva dela, a možda i nisu.\nUtisak jedino pomalo kvari formalna, vizuelna strana tabaka. Slog na stranicama neujednačene je veličine, na nekima je krupniji, a na nekima sitniji. Stranice neretko sadrže neujednačen broj redova; čas ih ima 30, čas 32, a ponekad 29 (uporediti, na primer, str. 126 i 222, ili 187 i 214). Ponegde su redovi zbijeniji, a ponegde razređeniji, kao da su osnovni tekst knjige slagala ili prelamala bar dva slagača, od kojih nijedan nije precizno znao šta radi onaj drugi i kojih mu se mera kolega drži. Veličina slova se kreće, tu negde, u rasponu između 10 i 12 punkta. Margine su različite širine ili visine.\nI hartija je loša, pa je i nanos crne boje veoma različitog intenziteta. Slog je ponegde bled, toliko da se jedva razaznaje, a na mnogim stranicama se opet providi, odnosno dok čitate, štampani tekst izbija sa druge strane.\nRečju, sjajno je što je delo ugledalo svetlo dana u štampanom obliku, ali neko drugo, buduće izdanje bi, i tehnički i grafički, moralo da bude izvedeno mnogo savesnije, temeljnije, promišljenije, odgovornije i profesionalnije. Ovaj dragoceni F roman to svakako zaslužuje!\nIzvanredno grafički rešeni i odštampani noviji naslovi istog izdavača, poneki čak tehnički fascinantni, samo govore u prilog uverenju da će, ako drugog izdanja ikada bude, ono nesporno i biti izvođački superiornije. Svi znamo da i kod stvaralaca i kod izdavača iskustvo u radu i obim poslova ničim ne mogu da se nadoknade ili da se početni propusti preskoče.\nОбјавио Fantastikologija у 08:32 Нема коментара:\nBORIS KARLOF I BELA LUGOŠI ZAJEDNO U SOMBORU!\nBoraveći nedavno u Somboru, sasvim slučajno sam naišao na neverovatan podatak!\nLegende svetskog horor filma Bela Lugoši (Drakula) i Boris Karlof (Frankenštajn) trebalo je da snimaju film "Čudovište iz Sombora", i to zajedno. Napravljen je i filmski plakat.\nUsput, kod nas se inače malo zna i o tome da je Lugoši, pre holivudske karijere bio istaknuti glumac u somborskom pozorištu. Još samo da neko provali kako su on i Banaćanin Džoni Vajsmiler zajedno pecali na Tisi...\nNego, pre čitanja originalne zabeleške hroničara Milana Stepanovića, valja znati da Mađari Sombor nazivaju/izgovaraju: Zombor.\n"Dva čuvena filmska glumca, Boris Karlof (1887-1969), poznat po ulozi čudovišta u filmu "Frankenštajn" iz 1931. godine, i Bela Lugoši (1882-1956), najčuveniji filmski Drakula iz istoimenog fima, takođe snimljenog 1931. godine, trebalo je 1940. godine zajednički da snime film "Monster of Zombor" ("Čudovište iz Sombora"), koji je već bio uvršten i najavljen u knjizi kampanje Juniverzal pikčersa za 19...40/41. godinu. Ipak, film nikada nije snimljen, verovatno zbog prekomponovanja filmadžija na akteulnu ratnu tematiku. Kako je Bela Lugoši, kao mlad mađarski glumac (inače bunjevačkog porekla – otac mu je od Blaškovića, a mati od Vojnića), neko vreme, početkom XX veka, glumio u somborskom pozorištu, možemo da pretpostavimo na koji se Sombor mislilo."\nОбјавио Fantastikologija у 08:12 1 коментар:\nBiljana Malešević, Prolaz\nNemanja Radulović, Podzemni tok\nDragan R. Filipović, Zlaćani pandemonijum\nFilip Bol, Osvežavajuće ledeno\nMaks Bruks, Priručnik za odbranu i zaštitu od zombija\nLjubomir Damnjanović, Malteški šišmiš


Radne rukavice 1 par - Tommy - Dućan na dlanu!\nRadne rukavice 1 par\nRadne rukavice od kože. Veličina 10\nUpute za upotrebu/pripremuZa mehaničku primjenu.\nSastojci/sastavNadlanica pamuk 70%, poliestersko vlakno 30%, dlan i obrubi koža 100%.\nUpozorenje i važne napomeneRukavice s razinom svostava otpornosti na kidanje većom od 1, nije prikladno koristiti u radu gdje može doći do zahvaćanja ruku pokretnimdijelovima strojeva i uređaja.


Dom za stare Oaza Silka Sremska Mitrovica gerontoloski\nDom za stare „Oaza Silka SM“\nAdresa: Batutova Nova 3, Sremska Mitrovica\nWebsite: Dom Oaza Silka Facebook\nDom za stara i odrasla lica "Oaza Silka-sm" se nalazi u Sremskoj Mitrovici, u naselju 25. Maj na adresi Batutova Nova br. 3.\nKapacitet doma je 28 korisnika koji su smešteni u 9 soba od toga\n•\t1 jednokrevetna\n•\t1 dvokrevetna\n•\t3 trokrevetne\n•\t4 četvorokrevetne\nNaša misija je prije svega, naravno pored stalnog medicinskog nadzora, da obezbedimo prijatnu atmosferu tokom boravka u domu kao bi preseljenje u novu sredinu prošlo sa što manje stresa po korisnike. O tome se brine naš tim od 11 zaposlenih u koje spadaju medicinsko i pomoćno medicinsko osoblje, socijalni radnik, higijeničarka i servirka. Redovno sarađujemo sa lekarom opšte prakse iz patronažne službe Doma zdravlja Sremska Mitrovica.\nIntenzivnu pažnju posvećujemo korisnicima kojima je potzreban visok stepen zdravstvene nege i nadzora, korisnicima kod kojih postoji pogoršanje hroničnih bolesti i kojima je prije svega potrebna psihološka potpora.\nDom je opremljen namenskim inventarom za pomoć korisnicima kao što su električne i hidraulične dizalice, kolica i hodalice.\nNaročita briga se vodi o ishrani korisnika i njihovim dijetetskim potrebama pa se na jelovniku svakodnevno mogu naći obroci spremljeni u skladu sa predloženom terapijom.\nZaposleni u domu za stare "Oaza Silka-sm" posvećuju posebnu pažnju svakodnevnom organizovanju radno-okupacionih i rehabilitacionih sadržaja a kada god to vremenski uslovi dozvoljavaju, organizuju se i izleti u prirodu.\nObeležavanje značajnih datuma za korsnike je takodje u kalendaru redovnih aktivnosti kao što su rodjendani, slave, Božić, Nova Godina.\nDom „ Oaza Silka-sm“ poseduje licencu za rad od 19.06.2017. pod brojem 022-02-00049/2017-19


Evolution (2001) Prolog\nSlavni Fox Mulder iz serije "Dosje X", David Duchovny, i jedna od najboljih glumica svoje generacije, prelepa Julianne Moore, glavne su zvezde "Evolucije", naučno-fantastične komedije o nezaustavljivoj najezdi vanzemaljaca.\nDoktor Ira Kane, nečasno otpušten bivši vladin naučnik, sada zaposlen na malom fakultetu u Arizoni, pozvan je zajedno sa svojim prijateljem, profesorom Harryjem Blockom, da istraži mesto pada meteora. Retku pojavu prvi je primetio mladi Wayne, koji očajnički želi da postane vatrogasac. Kane vrlo brzo otkriva kako je meteor zapravo svojevrsno prevozno sredstvo vanzemaljaca, a, uprkos njegovoj originalnoj želji da saznanje zadrži u što manjem krugu ljudi, vlada šalje svoju izaslanicu, predivnu i samo na posao usredsređenu Allison, da preuzme kontrolu. Dok se dvoje naučnika prepire oko odgovornosti i zasluga, sudbina Zemlje ne čini se baš obećavajućom.\nU glavnim ulogama suprotstavljenih naučnika gledamo Davida Duchovnyja, koji je svetsku slavu stekao serijom "Dosije X" i sjajnu Julianne Moore, glumicu koja svakom liku koga tumači uvek ubrizga nemerljivu dozu uverljivosti, čak i u ovakvom, lepršavijem nastupu.\nReditelj ovog filma je Ivan Reitman koji je snimio ovu luckastu naučno-fantastičnu komediju punu sjajnih gegova, originalnih šala, uzbudljive akcije i prikrivene romanse.\nŽanr: komedija, sf\nScenario: Don Jakoby, David Diamond\nUloge: David Duchovny, Orlando Jones, Julianne Moore\nBox office: 38.3M USD\nStudio: Columbia Pictures Corporation, DreamWorks SKG, Montecito Picture Company


Studenti u BiH završavaju fakultete, a još nema pravilnika o korištenju akademskih titula – STUDOMAT.ba\nStudenti u BiH završavaju fakultete, a još nema pravilnika o korištenju akademskih titula\n“Smatramo izuzetno značajnim što je postignuta saglasnost o tekstu Prijedloga pravilnika o stjecanju i korištenju akademskih titula, naučnih i stručnih zvanja. To je veliki korak kojim su stvoreni uslovi da Vijeće ministara Bosne i Hercegovine, na prijedlog Ministarstva civilnih poslova Bosne i Hercegovine, usvoji pravilnik”, istakli su za Klix.ba iz Rektorata Univerziteta u Sarajevu.\n“Usvajanje pravilnika o stjecanju i korištenju akademskih titula te naučnih i stručnih zvanja predstavlja jednu od pretpostavki za reformu zapošljavanja u Bosni i Hercegovini, a za koju uslove i neophodne resurse treba osigurati država. To svakako uključuje i reformu radnog zakonodavstva u Bosni i Hercegovini”, saopšteno je iz Rektorata.\n“U toku je pribavljanje pisanih saglasnosti rektora javnih univerziteta u BiH, a po prijemu dokument će biti upućen Vijeću ministara BiH na usvajanje. Imajući u vidu činjenicu da se na pravilniku radi već nekoliko godina te da Vijeće ministara BiH u prošlom mandatu nije uspjelo donijeti Pravilnik i da je Ministarstvo civilnih poslova uradilo sve što je u njegovoj nadležnosti, teško je sa sigurnošću predvidjeti dalji tok dešavanja na donošenju Pravilnika. Ipak, sa optimizmom gledamo na rješavanje tog pitanja”, istakla je Zorica Rulj, glasnogovornica Ministarstva sigurnosti BiH.\n“Problem je ipak i dalje evidentan, a naročito kada su u pitanju privatni poslodavci. Ne dovodeći u pitanje akademsku autonomiju, ovom pitanju treba pristupiti krajnje pažljivo i oprezno kako bi se spriječilo postojanje različite prakse na različitim visokoškolskim ustanovama u BiH. S obzirom na to da je mobilnost i u smislu nastavka školovanja i u smislu zapošljavanja još uvijek najprisutnija među državama bivše Jugoslavije, bilo bi optimalno na nivou cijele regije usaglasiti rješenja u oblasti ekvivalencije predbolonjskih sa bolonjskim zvanjima”, istakla je Rulj.\n(Klix.ba, T. Sekulić)


Pod pokroviteljstvom Evropske joga federacije, nadležni nacionalni Joga savez Srbije unazad godinama organizuje i sprovodi VELIKI JOGA PERFORMANS “JOGA DANI DOBRIH DELA” kao deo šire akcije pod nazivom “Dani joge u Srbiji” u kojem poziva sve građane Srbije da učine neko dobro delo. JOGA praktičari sinhronizovano drže kratak joga serijal pod nazivom “Pozdrav Suncu”, a revijalni sastav Joga saveza Srbije prikazuje, trenutno najpopularniji ART JOGA SIMILIRIS stil joge. Instruktorke i instruktori joge će simbolično podsetiti građane da je dobro delo nagrada onima koji ga čine. Manifestacija se sprovodi pod sloganom “Čini dobro – nagradi sebe”. U sedmici između dva joga performansa održavaju se besplatna predavanja u joga centrima širom Srbije od strane sertifikovanih instruktora joge.\nPosted by JSS on July 16, 2016 in Aktivnosti, Aktivnosti JSS 2016, Performansi | 0 comments\nPosted by JSS on June 30, 2016 in Aktivnosti JSS 2016, Performansi | 0 comments\nPosted by JSS on June 28, 2015 in Aktivnosti, Aktivnosti JSS 2015, Objave, Performansi | 0 comments\nPosted by JSS on June 24, 2015 in Aktivnosti, Aktivnosti JSS 2015, Objave, Performansi | 0 comments\nPosted by JSS on June 4, 2015 in Aktivnosti, Aktivnosti JSS 2015, Festivali joge, Joga i sport, Objave, Performansi | 0 comments\nU Beogradu u 18 časova u “Yoga parku” na beogradskoj Adi u okviru tradicionalne akcije “Vežbajte jogu sa nama” održan je veliki javni (besplatni) čas posvećen MEĐUNARODNOM DANU JOGE u organizaciji Joga saveza Srbije, kao i u još 41 gradu širom Srbije. Članice Joga saveza Srbije obeležile su međunarodni dan joge u sledećim gradovima: Novi Sad, Pančevo Negotin Vranje Požarevac Kruševac Prokuplje Niš Vršac Bajina Bašta Mladenovac Svilajnac Crvenka Šabac Loznica Kraljevo Stara Pazova Sombor Zemun Obrenovac Vrbas Kragujevac Paraćin Novi Banovci Užice Gornji Milanovac Zrenjanin Čačak Kovačica Železnik Kaluđerica Boleč Nova Pazova Kosovska Mitrovica Aranđelovac Topola Inđija Veternik Smederevska Palanka Besna Kobila. Obeležen je Međunarodni dan joge u Srbiji Preuzeto sa sajta Ministarstva omladine i sporta RS. Datum: 25.05.2015. Ministar omladine i sporta Vanja Udovičić sastao se danas sa ambasadorkom Indije Njenom Ekselencijom Narinder Čauhan. Tema sastanka bila je obeležavanje Međunarodnog dana joge. Međunarodni dan joge biće obeležen 21. juna brojnim aktivnostima širom Srbije. ,,Ministarstvo omladine i sporta podržava ovu, ali i sve druge manifestacije koje za cilj imaju promovisanje rekreacije i zdravog stila života“, rekao je ministar omladine i sporta Vanja Udovičić. Međunarodni dan joge uspostavljen je na predlog Republike Indije, rezolucijom koju je 11. decembra 2014. godine donela Generalna skupština Ujedinjenih nacija uz rekordnu podršku 193 delegata i 177 zemalja, uključujući i podršku Republike Srbije. Ovaj važan datum obeležen je prigodnim programom u svim gradovima Srbije gde se nalaze članice Joga saveza Srbije. Joga savez Srbije je ove godine proslavio 21. godinu aktivnosti u promovisanju joge kao zdravog životnog stila. Joga savez Srbije svake godine nizom aktivnosti promoviše društvenu korisnost joge omogućavajući različitim kategorijama da se upoznaju sa ovom drevnom metodom samousavršavanja. Joga savez Srbije tradicionalno već sedmu godinu za redom sprovodi akciju besplatnih časova joge “Vežbajte jogu sa nama” koja se sprovodi u Yoga parku na Adi i u 42 grada širom Srbije. Joga savez je u 2015. godini organizovao Šesti međunarodni festival joge na Adi u kojem je učestvovao veliki broj predstavnika joge iz mnogih evropskih zemalja. Međunarodno društvo za naučna istraživanja u oblasti joge beleži petu godinu od izdavanja naučnog časopisa “Smisao”, u kojem najveći naučni autoriteti iz oblasti joge publikuju rezultate sprovedenih istraživanja. Joga savez Srbije uz odobrenje nadležnog Ministarstva sprovodi program stručnog osposobljavanja za sticanje zvanja instruktor/ka joge. Program je zbog kvaliteta i stručnosti na sednici Skupštine Evropske joga federacije septembra 2014. godine, pohvaljen kao primer kvalitetne edukacije. Joga savez Srbije najviše je bio zapažen po Međunarodnim joga performansima koje pamtimo u centru Beograda: u ulici Kneza Mihaila maja 2013. i na Trgu Republike u junu 2014. godine, kada se okupilo više od 600 ljubitelja joge iz Evope i Srbije. Joga praktičari su 27. juna 2015. godine, na platou ispred Doma Narodne skupštine održali Veliki joga performans kako bi zajedno izvođenjem Pozdrava Suncu poslali poruku građanima da je dobrota najveći dar onima koji je čine, pozivajući građane na humanost. Ne treba zaboraviti da se sve aktivnosti Joga saveza Srbije, zbog kvaliteta organizacije, već treću godinu za redom održavaju pod pokroviteljstvom Evropske i Internacionalne joga federacije. Joga savez Srbije je član Sportskog saveza Srbije. https://www.facebook.com/media/set/?set=a.936126413097530.1073742238.255740887802756&type=3 https://www.facebook.com/media/set/?set=a.903295356380636.1073742219.255740887802756&type=3 Access Token not set. You can generate Access Tokens for your Page or Profile on fb.srizon.com. After generating the access token, insert it on the backend...\nPosted by JSS on May 29, 2015 in Aktivnosti, Objave, Performansi | 0 comments


RTS :: Da se istina ne zaboravi\nSrbija danas Da se istina ne zaboravi\nponedeljak, 16. dec 2019, 10:40 -> 22:35\nPorodica Aleksandra Saše Markovića, revolucionara, publiciste i novinara, koji je preminuo 1994. godine, predala je Istorijskom arhivu grada Požarevca bogatu Markovićevu zaostavštinu od koje će biti formiran legat.\nAleksandar Saša Marković bio je revolucionar, publicista, novinar. Rođen je 1927. godine u Požarevcu. Njegove knjige i zapisi značajno su svedočenje o Narodnooslobodilačkoj borbi u požarevačkom kraju.\n„Saša je bio takav stvaralac, da je sve ono što je u životu radio, pisao, dosta je knjiga napisao. Dobar deo toga posvećen je baš Požarevcu, a najviše od svega to je o Požarevačkom partizanskom odredu“, kaže Ljiljana Marković, supruga Saše Markovića.\n„Na moje pitanje: zašto, tata, stalno pišeš o ratu, on mi je uvek odgovarao: da se istina ne zaboravi. Pa mislim da je ovo pravi način i ostvarenje tih njegovih želja, da sva ta dokumenta i knjige i publikacije koje je napisao predamo jednoj ozbiljnoj instituciji kao što je Arhiv“, ističe Dubravka Marković, Sašina ćerka.\nBrojne zapise, stenografske beleške, fotografije, magnetofonske trake i bogatu biblioteku, porodica Saše Markovića poklonila je Istorijskom arhivu grada Požarevca, kako bi na jednom mestu bilo sačuvano njegovo delo.\n„Dana 25. juna smo i formalizovali jednim sporazumom o preuzimanju kompletne zaostavštine Aleksandra Saše Markovića u Istorijski arhiv Požarevca, i ta građa i bogata biblioteka se već nalazi u Istorijskom arhivu Požarevca, u našem depou“, naglašava Jasmina Nikolić, direktorka Istorijskog arhiva Požarevca.\n„Najvažnije u celoj ovoj priči je antifašizam i ono što se u periodu od '41. do '45. dešavalo, iz pera čoveka koji je bio učesnik toga“, kaže Aleksandar Đokić, načelnik Braničevskog okruga.\nIako je više od pola veka proveo u Beogradu, do svoje smrti 1994. godine, Saša Marković je naglašavao požarevačko poreklo. Porodica Marković živela je u ulici koja danas nosi ime starijeg Sašinog brata, Draže Markovića Rođe, komesara Stiškog partizanskog odreda, koga su Nemci streljali 1943. godine. Kuću je Saša Marković svojevremeno prodao, ali danas je oronula i zapuštena i u njoj niko ne živi. Porodica, ali i načelnik Braničevskog okruga, najavili su da će pokrenuti inicijativu za utvrđivanje vlasništva nad njom.