La classe de 5 anys: de novembre 2016\nAgustín i la maleta viatgera\nI aquest mateix dilluns, n’Agustín va venir a l’escola amb la maleta viatgera. Vam llegir les anotacions i els comentaris que hi havia escrits al quadernet i ho vam trobar preciós. Agustín ens va explicar que el llibre que més li havia agradat havia estat Sóc un artista. I sabeu què? La seva mamà m’ha contat que li ha agradat tant que uns amics li’n compraran de regal per al seu aniversari.\nAixí que, com suposàvem, tant n’Agustín com la seva família, han xalat molt amb la nostra maleta viatgera.\nAra la té na Martina. Esperem que xali tant com n’Agustín.\nEl darrer dilluns de novembre, na Paula Miranda i n’Oliver han vingut a contar-nos un conte. I sabeu quin han escollit? La cabreta i els set llops.\nNo us penseu que s’han equivocat amb el títol i volien dir Les set cabretes i el llop, no, és el conte de sempre però ben diferent, ple de sorpreses i amb molt d’humor.\nAquí les cabretes es fan passar per llops untant el seu cos amb xocolata desfeta i menjant rovell d’ou que tots sabem que fa la veu greu. I sabeu com acaba aquest conte? Idò, tots plegats, cabretes i llop menjant un bon pastís de xocolata.\nMoltes gràcies, Oliver i Paula per haver-nos contat aquest conte tan divertit.\nEl meu conte preferit: Pau\nEn Pau la setmana passada va estar malalt i no va poder fer l’activitat d’El meu conte preferit, però aquest dimecres ha vingut la mar de content amb la carpeta i el llibre que havia escollit a dins, ben guardat.\nTots pensàvem que el llibre d’en Pau tractaria de cotxes o d’avions. Però ha estat una sorpresa quan ha tret el conte i hem vist que es deia La meva petita estació de trens.\nUn preciós llibre que explica l’apassionant vida dels trens i que en Pau ens ha contat molt però molt bé. S’ho sabia tot: els tipus de trens, com eren les vies, l’andana, els ponts…\nSí, sí, no m’he equivocat amb el títol d’aquesta nova entrada del bloc. Aquest és el títol del conte que n’Hugo i na Magui ens han explicat aquesta setmana. Ja ens imaginàvem què seria un conte diferent perquè han començat jugant a la pilota en lloc de dir-nos: Hi havia una vegada...\nI quina és la història d’aquest llibre?\nEns trobem amb què els personatges de l’interior del llibre ens parlen a nosaltres, els lectors. I per què passa això? Idò, perquè és un llibre que no està acabat de dibuixar i escriure. Ens ha arribat a les mans a mig fer. Hervé Tullet, el seu autor, l’ha deixat a mitges i els seus personatges s’esvaloten tant que finalment ha d’acabar sortint ell mateix dins el llibre.\nMoltes gràcies, Hugo i Magui per explicar-nos aquest conte tan divertit.\nLudovic, el nostre cavaller\nSabíeu que en Ximo, el papà d’en Quim, sap moltes coses d’història? I en sap moltes d’històries, tantes que aquest darrer dimarts va venir a la classe i ens va contar la de Ludovic. El que passa és que aquesta història no la podreu trobar en cap llibre perquè l’ha escrita ell tot sol per contar-nos-la a nosaltres. En som molt d’afortunats, oi que sí? I aquí la teniu, llegiu-la amb molta atenció.\nAra parlarem d'un cavaller i de la seva vida fins el dia més important de la seva existència: quan va saber perdonar. Ludovic és el seu nom.\nEl seu germà gran, Arnau, i ell van ser els dos fills més grans de la família dels senyors d'un castell. Els han educat i els han entrenat per poder ser cavallers, preparats per a la guerra.\nTot el dia han sigut entrenats per a ser un cavaller. Han de ser valents, lleials al seu senyor -tot el que el senyor els diu, ho fan-, estar per la seva dama i defendre els més febles de la societat. És un entrenament dur i acabarà sent armat en una cerimònia molt important.\nEl problema és que a ell li agraden les plantes i les flors, el vol dels coloms i la carrera dels conills pels camps. Xala de la natura. Ell vol ser un home del camp, un pagès. Als sis anys va iniciar la seva preparació: primer com a patge (l’ajudant dels escuders). Als catorze anys va ser un escuder (el que duu l’escut del cavaller) i va començar a entrenar-se.\nQuan acomplirà els vint anys, Ludovic, si s'ha preparat bé i ha sabut mostrar-se com a una bona persona, serà reconegut com a cavaller. Es dedicarà, sobretot, al torneig o lluita a cavall. Allí ha de demostrar estar preparat per a la guerra.\nD'altra banda, en tot aquest temps ha conegut moltes dames en les justes (els combats entre dos cavallers) i en els torneigs (els combats reials entre molts cavallers), però cap d'elles com aquella dama del bosc: la que sap de les plantes i de les arrels, de la corfa dels arbres i de la suor de les fulles. Aquella que li demostrà amb el vol d'un ocellet sobre un riu, la importància dels animalets del bosc.\nUn dia, després de ser banyat en el riu i haver vetllat -no dormir- les armes tota la nit, és armat cavaller amb una espasa al clatell. Aquell dia ell anava pel bosc i ho va veure: un petit cervatell estava lligat per una poteta en unes moreres, devora el camí.\nUn altre cavaller, amb una armadura molt fosca, va llançar el seu cavall a la carrera per agafar l'animalet indefens.\nLudovic no s'ho va pensar, i va dirigir el seu cavall a la carrera per a protegir l'animalet. La sort estava de la seva part: va fer caure l'altre cavaller i deixà fugir aquell menjador d’herba.\nEstava content per la seva acció, però l'altre cavaller estava molt emprenyat: volia el cervatell com un trofeu de caça, una victòria més. Va ser en aquell moment que ell, el nou cavaller, el nou guerrer després de tant de temps de preparació, va veure la guerra d'una altra manera. No era el seu futur.\nVa desmuntar del cavall; va abandonar les armes, la llança i l'escut; i desaparegué en les profunditats del bosc, a la recerca de les plantes i dels animals, i de la seva dama del bosc.\nI aquesta és la història d’en Ludo, com a ell li agrada que li anomenen. Moltes gràcies Ximo, has escrit una història preciosa per a nosaltres. A partir d’ara estudiarem la vida dels cavallers i de les dames de l’edat mitjana a través d’en Ludovic.\nEl llibre de l’abecedari\nSabeu que ja hem realitzat tres lletres més?\nIdò, són la G, la H i la I. Na Josepa ens ha explicat que la lletra H no fa cap so. Però alguns de nosaltres ja ho sabíem, som molt llestos nosaltres. Aquesta lletra la coneixem perquè n’Ainhoa la té al seu nom i és molt fàcil d’escriure.\nQuè en dieu de com estan quedant?\nEl passat divendres us vam repartir una circular per tal d’explicar-vos que prest iniciaríem l’activitat de les maletes viatgeres.\nAquesta maleta conté una sèrie de llibres (set en total) i durant una setmana es podran mirar, llegir... Després, podreu anotar les opinions i els comentaris que vulgueu sobre l’estada de la maleta a ca vostra en un quadernet que hi trobareu a dins. Es pot escriure, fer dibuixos, enganxar fotografies...\nAquest dilluns ha vingut a la nostra classe na Llúcia, la tutora de sisè Z, per tal d’explicar-nos-ho tot. A més, ens ha mostrat tots els llibres que conté la nostra maleta. Són tots guapíssims, quines ganes de mirar-nos-els tenim ja!\nLa maleta la repartirem cada dimarts i l’haureu de tornar a l’escola dilluns. Amb na Llúcia hem acordat que seguirem la llista de la classe, així que n’Agustín serà el primer que la durà a ca seva.\nEsperem que amb aquesta iniciativa xaleu molt, tant els vostres fills com vosaltres mateixos.\nEl viatge de na Violeta\nNa Violeta i la seva mamà, aquest darrer divendres, ens van contar el viatge que van fer a Mallorca darrerament per visitar el castell de Bellver de Palma.\nNosaltres ja sabíem que a Palma hi havia un castell rodó perquè el tenim d’imatge a la lletra C i també perquè en Pau ens va contar un dia que el va veure amb prismàtics amb el seu conco de Palma. Però no en sabíem res més i la mamà de na Violeta ens va dir que és molt gros i molt bonic.\nTambé ens van explicar que van visitar l’Aquàrium i que van pujar amb un tren de fusta molt guapo per tal d’anar a Sóller.\nEns van preparar un vídeo amb unes imatges molt boniques del viatge.\nMoltes gràcies a totes dues per compartir-ho amb nosaltres.\nDe què berenam?\nCom sabeu, tots els divendres berenam de coques, pizzes..., per tal d’ajudar a recollir diners per la sortida de final de curs dels alumnes de sisè. Però de segur que no us imagineu la feinada que fem cada divendres una vegada hem demanat de què volem berenar.\nMireu, primer repassem la llista per tal de confirmar el que na Josepa ha apuntat de presses i corrents i després ho apuntem a la pissarra i comptem els trossos que hem demanat de cada cosa.\nDarrerament estan guanyant els trossos de pizza, aquest darrer divendres en vam demanar 17!\nI, és clar, el millor és quan sortim al pati i ens ho menjam. Està tot boníssim!\nDe Maó a Santa Cruz de la Sierra\nDe segur que us haurà estranyat el títol d’aquesta notícia, però tot té una explicació.\nVeureu, aquest dijous li hem donat una abraçada i una besada a Dylan perquè al capvespre havia de partir, amb tota la seva família, cap a Santa Cruz de la Sierra. Tots sabeu que els seus papàs són de Bolívia i, com que de segur s’enyoraven molt, han decidit anar-hi per passar un temps.\nEn Dylan estarà molts dies sense venir a l’escola, hem contat el temps que s’hi estaria fora i hem vist que poc després que en Joan faci els 5 anys ja hi serà aquí.\nTambé hem vist a la bola del món que tenim a classe per on era Bolívia i la veritat és que està molt lluny, s’ha de creuar molta mar per tal d’arribar-hi.\nI no us penseu que Santa Cruz és una ciutat petita com Maó, no. Té més d’un milió i mig d’habitants!\nSón moltes i moltes persones.\nEsperem que Dylan xali molt i que quan torni ens pugui contar moltes coses.\nAquest dilluns passat, na Julia i n’Otman van venir a la nostra classe per contar-nos un conte. A les mans duien un llibre molt gros que es titulava Mites i llegendes dels cinc continents. I van escollir El Sol, la Lluna i l’Aigua, un conte meravellós del folklore nigerià.\nUs heu preguntat mai perquè el Sol i la Lluna viuen al cel? Resulta que en un principi vivien a la Terra i tenien molts amics, entre ells l’Aigua. El Sol i la Lluna sempre jugaven a casa de l’Aigua, ella tenia una família molt nombrosa i no sortia mai de ca seva. Un dia, però, el Sol li va dir que faria una casa molt grossa i així l’Aigua podria anar a visitar-lo. I, és clar, la Lluna també li va ajudar a construir-la i, quan la van acabar, van convidar l’Aigua per anar a visitar-los.\nQuè va passar aleshores? Idò, que en arribar l’Aigua amb tota la seva família (peixets, tortugues, balenes, algues...) ho va inundar tot i la Lluna i el Sol, per no ofegar-se, no van tenir cap altre remei que pujar al cel, on encara hi viuen.\nGràcies, Julia i Otman per contar-nos aquesta història tan meravellosa.\nLa ira i la pau\nEl dimarts 15 vam realitzar el taller Viu la música, Viu les emocions: la ira i la pau.\nNa Maria Torres va arribar molt prest a l’escola i entre les dues vam deixar la classe tota regirada. Però com que estàvem assabentats que faríem aquesta activitat abans, fins i tot, d’escollir el o la maquinista, només arribar-hi ens vam preparar per escoltar el que na Maria ens anava a explicar.\nI el primer que ens va contar va ser que ella coneixia molts compositors i ens va parlar dels diferents tipus de música: aquelles que ens posen tristos, les que ens posen contents o amb ganes de ballar, les que ens posen tranquils... I ens va dir que la música ens fa sentir emocions. I com que nosaltres ja sabem què són les emocions, tot d’una la vam entendre.\nVam escoltar dues peces musicals que eren molt ràpides i ens posaven una mica nerviosos:\n-La dansa del sabre, de KHACHATURIAN\n-El vol del borinot, de RIMSKY KORSAKOV\nI què tenim ganes de fer quan estem enfadats? Idò, les nostres respostes han estat: pegar, donar punyades, mossos, cridar, estirar els cabells, rompre coses...\nDesprés ens va contar el conte d’en Pol, de quan estem enfadats.\nEl que vam fer tot seguit ens va agradar molt. Es tractava d’expressar la nostra ira de manera simbòlica, mentre escoltàvem música ens tiràvem pilotes de paper de diari, però sense ferir-nos ni fer-nos mal.\nI com que així enfadats no ens podíem quedar, vam escoltar altres peces musicals que ens van posar molt tranquils:\n-El cigne, de CAMILE SAINT SAËNS\n-Els petits no res, de MOZART\n-Ave Maria, de FRANZ SCHUBERT\nEns vam relaxar i vam fer un viatge musical dibuixant en un paper molt i molt llarg al ritme de la música que escoltàvem.\nI, en acabar vam veure que no es veia res, però un a un vam passar uns rodets d’esponja i... màgia, ja veureu com s’ha quedat de preciosa la nostra obra.\nEns ha agradat molt l’activitat i ens ho hem passat molt i molt bé. Gràcies Maria.\nRetallem amb cartonets\nAquests dies hem obert el racó de retallar i per això hem comptat amb l’ajuda de na Joana.\nHem agafat les tisores i ens hem assegut còmodament. Després, hem anat retallant tires de papers de diferents dificultats. Seguirem practicant perquè hem vist que hi ha unes sèries de corbes i unes altres d’espirals que semblen molt difícils.\nEl meu conte preferit: Mar Serra\nI el mateix dimecres Na Mar Serra va fer l’activitat El meu conte preferit i va escollir el llibre Gegantíssima. Escrit per Bel Olid és la història d’una nena que prest tindrà una germaneta petita però, abans de saber-ho, un malentès la fa creure que qui arribarà a casa serà… una geganteta (paraula que comença per ge…, i que acaba amb …eta). Un dolç relat que parla de fer-se gran i de la il·lusió de l’arribada d’una germaneta.\nNa Mar Serra deu haver practicat molt perquè se sabia totes les paraules que havia escrites al conte i ens l’ha explicat molt bé, amb tots els detalls.\nI, com ja sabeu tots, na Mar Serra té una germaneta petita i ens ha portat unes quantes fotos on sortien totes dues i unes altres amb elles dues amb el seu papà i la seva mamà. Ah, també tenia preparades uns titelles per ajudar-se a contar el conte.\nMolt bé Mar!\nEns ha visitat la mamà de n’Ainhoa\nEl dimecres 9 de novembre la mamà de n’Ainhoa, na Nuria, va venir a la nostra classe a contar-nos la visita que van fer fa poc al castell de Drachenburg.\nEl primer que ens va explicar va ser que quan era petita tenia una mestra de nom Rosita que era alemanya i que els explicava coses del seu país. I una d’aquelles coses que li contava era que a Alemanya hi havia molts castells. I, ja de gran, ha volgut visitar aquell país i alguns dels seus castells.\nNa Nuria em va contar un dia que aquest castell de Drachenburg no és exactament un castell medieval, ja que va ser construït a finals del segle XIX, però al cap i a la fi és un castell, un bonic castell situat a prop de Bonn i envoltat pel riu Rin.\nN’Ainhoa i els seus papàs van arribar al castell amb tren i el van visitar per dins. I ens han explicat com eren les habitacions, els salons, la cuina, els jardins... Ens han preparat dos murals amb imatges del castell i en una d’elles surt n’Ainhoa i tot. I, és clar, els hem posat al nostre racó del projecte.\nMoltes gràcies Nuria per venir a explicar-nos aquesta visita al castell de Drachenburg.\nAquest ha estat el conte que en Biel i n’Assma ens han explicat aquest dilluns.\nLa reina de les abelles és una rondalla germànica molt antiga que va ser recollida pels germans Grimm. Narra la història de tres germans, un de gros, un de mitjà i un de petit, que al final hauran de resoldre unes proves per tal d’aconseguir que desaparegui l’encanteri d’un castell. I, és clar, qui ho resoldrà serà el germà petit ajudat pels animals amb qui ell anteriorment ha demostrat un bon tracte. Ens ha agradat molt. Moltes gràcies Biel i Assma.\nEl meu conte preferit: Gemma


Biblioteca Escola Centcelles: de gener 2012\nQuan la llibreria tanca portes\nPublicat per Violeta Cristià a 12:41 Cap comentari:\nEns divertim buscant al diccionari\nAquesta tarda amb 6è hem estat treballant sense saber-ho. Hem fet un joc en el qual s'havien de buscar paraules al diccionari. Heu sentit per casualitat aquest comentari "Hem de buscar al diccionari?". Doncs no. N'hi s'han adonat que han estat buscant al diccionari.\nEl joc consistia en buscar una sèrie de paraules en grup. Llavors, quan tots dos grups tenien les paraules localitzades, es llegien les definicions i l'altre grup havia d'endevinar quina paraula era.\nS'ho han passat bé i és que mitjançant el joc els alumnes poden aprendre molt!\nPublicat per Violeta Cristià a 10:02 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: 6è, Cicle Superior\nFrases amb canyes\nAquesta tarda amb 5è, els alumnes han fet una activitat nova. Els he donat una sèrie de paraules i havien d'ordenar-les per fer una frase. La gràcia està en que no les havien d'ordenar de manera convencional sinó amb una canyeta. S'ho han passat força bé.\nÉs una bona manera de treballar tant la lectura com la comprensió.\nPublicat per Violeta Cristià a 9:53 Cap comentari:\nLlegim i fem!\nAquesta activitat consisteix en llegir unes instruccions o ordres. L'alumne en llegeix una i tot el grup l'ha de fer. Algunes de les ordres són:\n- POSA ELS BRAÇOS DAMUNT LA TAULA I AMAGA EL CAP\n- FES QUATRE PASSES I AIXECA LES MANS ENLAIRE\n- FES UN SALT I TORNA A SEURE\n- ESTIRA'T LES ORELLES I TREU LA LLENGUA\nAquest joc és una bona manera de motivar els alumnes a llegir perquè els agrada i s'ho passen d'allò més bé!\nPublicat per Violeta Cristià a 3:10 Cap comentari:\nLa Maleta Viatgera ha començat a viatjar\nAquesta setmana passada els nens de l'escola van prendre per primera vegada a casa la maleta viatgera.\nAquest dimarts l'han tornat per passar-la a un altre company.\nEn aquestes fotografies us ensenyem el treball que ha fet una nena de primer. La veritat és que la Sara ha treballat molt i després de llegir els contes ha fet un bonic escrit a la llibreta i també ha aprofitat per fer dues manualitats: el peix irisat i un llop! Li ha quedat molt bonic i per això us ho volíem ensenyar. Cal dir que la seva família l'ha ajudat i estem molt contents, ja que un dels objectius de la maleta és que la família gaudeixi llegint amb els seus fills.\nPublicat per Violeta Cristià a 3:04 Cap comentari:\nAquesta setmana hem escoltat el conte de "La Princesa Segona" mitjançant suport visual. Després que els nens i nenes escoltessin el conte, es van animar i el van explicar ells. Tots ho van fer molt bé.\n"La Princesa Segona" era una princesa que no volia ser la segona sinó la primera. La Princesa al llarg del conte busca la manera de ser-ho i al principi no troba ajuda. Finalment, la cuinera del castell li diu que si però a canvi de les joies de la Reina. Així que la Princesa Segona es posa en un petit problema que com ja us podeu pensar, acabarà amb un feliç final.\nPublicat per Violeta Cristià a 2:56 Cap comentari:\nAquest trimestre, a cicle inicial, hem estat llegint un conte que ha agradat molt. Es tracta del llibre "La Lluna" de l'editorial Barcanova. Aquest llibre té la curiositat que s'ha de llegir a les fosques. Aquest és un dels temes pel qual els ha agradat tant.\nPrimer els he explicat que el conte que llegiríem era màgic, només es podia llegir a les fosques.\nEn ordre, hem anat a seure a la catifa de la biblioteca, que per cert, és un dels llocs que més els agrada.\nDesprés, he abaixat les persianes i s'ha fet de nit.\nEl més bonic... l'"Oooohhhhh!" que han fet molts nens i nenes al veure com era d'especial aquest conte.\nA més a més de llegir el conte de la Lluna, m’han explicat tot el que sabien sobre la Lluna i també hem vist les estrelles que tenim a la biblioteca de l’escola. Els ha encantat descobrir-les i veure com brillaven.\nAquí us posem un recull de fotografies perquè també pugueu somiar amb nosaltres!\nPublicat per Violeta Cristià a 23:00 Cap comentari:\nQuè ha passat el 2011?\nAquesta setmana, a la sessió de biblioteca amb cicle superior, hem estat llegint el diari AraKids, més concretament, l'especial que va sortir el dia 31 de desembre. L'especial oferia tot un recull de notícies del 2011.\nPer tal de concloure l'any i començar el nou amb bona lectura, els alumnes van anar llegint les diferents notícies i després les vam comentar.\nEs va explicar que és costum que els diaris i els canals de televisió facin abans d'acabar l'any un resum de l'any, i és clar, no podíem perdre l'oportunitat de fer el mateix que els adults, però amb un diari adaptat per a nens i nenes. La veritat és que és un luxe que els alumnes puguin llegir el diari.\nPublicat per Violeta Cristià a 1:02 Cap comentari:\nEn Frederick passarà l'any a la nostra Biblioteca\nAquesta conte redacta l'història del Frederick, un ratolí francès que viu amb la seva família; aquesta treballa durant tot l'estiu per recaptar provisions de menjar per quan arribi l'hivern, i al Frederick l'han etiquetat de gandul i poc treballador. Quan ja s'està acabant l'hivern i quasi no queden provisions, el Frederick mostra als seus companys ratolins què és el que havia estat fent mentre tots els altres recollien menjar. El Frederick resulta ser un ratolí poeta que brinda als seus amics grans moments d'emoció mitjançant les seves boniques paraules.\nAplicació didàctica. Aquest conte és una bona eina per a treballar els valors. En primer lloc, es pot treballar el tema de l'esforç i el treball que han de realitzar aquest tipus d'animalons per poder sobreviure durant els freds hiverns. Evidentment, és extrapolable a l'esforç que han de fer els nens i nenes per aprendre. També es pot treballar, com en tots els altres contes, el món animal, treballar aquests petits mamífers en forma de projecte, també fer un seguiment del temps ja que es treballen les estacions de l'any. Per últim, podem iniciar als petits en l'art de la poesia gràcies gràcies al Frederick!\nEditorial: L'École des Loisirs\nEn aquest enllaç trobareu una guia didàctica per al professorat (en anglès) per poder treballar el conte: Guia Didàctica\nEn aquesta segon enllaç hi ha la pàgina que l'editorial Random House ha dedicat a Leo Lionni en motiu del seu centenari: Leo Lionni\nPublicat per Violeta Cristià a 0:48 Cap comentari:\nOt el Bruixot, Lucky Luke, Jan i Trencapins i els Barrufets, Benet Tallaferro, el Pere Vidal de La casa sota la sorra, Jep i Fidel, Pesquis i Baliga, Sergi Grapes i moltes altres emblemàtiques sèries han desfilat per les seves pàgines des que, el desembre de 1961, el còmic Quina trepa!, de Bono, va il·lustrar la portada del primer número de Cavall Fort. Ha passat mig segle, però l'emblemàtica i entranyable revista, referent per a diverses generacions de joves catalans, continua viva. Fins al punt que per celebrar el 50è aniversari el número de desembre és un especial de 100 pàgines, amb portada de Montse Fransoy, i s'han programat activitats que culminaran a l'abril en una gran festa a l'aire lliure oberta al públic. Tot amb la mirada posada en el futur i amb l'objectiu, entre altres, de «mostrar que, sense abandonar l'esperit que la caracteritza, continua interessant als nens d'avui dia», explica la seva actual directora, Mercè Canela.\nArticle extret d'ElPeriódico.cat\nA l'escola tenim el número 50 de Cavall Fort i molts altres números. Cavall Fort és una revista que està molt bé per animar als alumnes a llegir. Els temes que tracta en els seus articles i els còmics que tant agraden als nens són una motivació per a què els nens i nenes llegeixin.\nL'altre dia, a la sessió de biblioteca amb cicle superior, la vam estar fullejant.\nSegurament que després de fer-hi un cop d'ull, els alumnes estaran interessats per llegir alguns dels articles, còmics i fer els passatemps.\nFelicitats Cavall Fort!\nPublicat per Violeta Cristià a 0:23 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: 5è, Cicle Superior, Revistes\nEl joc de la capsa\nAquest primer trimestre vam fer una activitat a la biblioteca que consistia en que cada alumne agafava de dins una capsa dos o tres paperets. En cada paper hi havia escrita una frase però estava incomplerta. Els alumnes les havien de llegir en silenci i completar-les.\nDesprés doblegaven els papers i els tornaven a posar a dins el barret. La mestra va barrejar bé els papers i llavors els alumnes van tornar a agafar tants papers com frases havien completat.\nLa següent part de l'activitat era investigar qui havia completat la frase, així que es van posar drets i van començar a llegir-se les frases per parelles. Quan trobaven la persona que l'havia completat, llavors escrivien el seu nom al paper i se l'aguardaven.\nUna vegada tots havien trobat la persona que havia escrit la frase, en gran grup, es llegien i es deia qui l'havia completat. D'aquesta manera, a part de fer una lectura del tot dinàmica ens va permetre conèixer-nos millor.\nAquí teniu unes fotos perquè us en feu una idea.\nPublicat per Violeta Cristià a 3:03 Cap comentari:


ERSCE | Modernització\nGuies rodones o de fusta?\n¿Problemes amb el seu ascensor?\nLa cabina no anivella amb el terra?\nVibracions o sorolls?\nFalta d’espai a la cabina?\nModernitzar el seu ascensor comporta avantatges importants per als usuaris. Allarga la seva vida útil i millora sensiblement el seu confort i la seva imatge. La instal·lació de dispositius que augmenten la seguretat i redueixin el consum d’energia poden aconseguir un estalvi de fins el 50% en la seva factura elèctrica.\nCOM MILLORAR EL SEU ASCENSOR\nEns fem càrrec de la contractació i la coordinació de tots els industrials necessaris per a la perfecta realització del seu projecte. Deixi-ho tot a les nostres mans i despreocupis. A més, els nostres servies de manteniment i assistència li garantiran la seva tranquil·litat futura.\nSeguretat • Rendiment • Accessibilitat • Innovació • Espai\nConfort • Integració arquitectònica • Disseny\nConsum • Avaries • Barreres arquitectòniques • Despeses\nDescobreixi si el seu ascensor funciona com cal. Identifiqui els problemes i permeti’ns oferir-li les solucions.\nPortes no tanquen/obren?\nTancament brusc de portes?\nAccés al nivell del carrer?\nCompleix la normativa?\nEl seu ascensor, a més de complir amb les normatives legals, ha de respondre a les seves necessitats d’accessibilitat. Els últims avenços tecnològics ens permeten millorar les seves prestacions i imatge, i estendre la seva vida útil.\nPodem emprendre la construcció de qualsevol tipus de projecte especial atenent a les necessitats específiques dels nostres clients, i ens ocupem de la completa rehabilitació de la seva instal·lació.\nLa preocupació d’ERSCE per la cura de l’entorn l’acompanya des dels seus inicis, incorporant les tecnologies més avançades a tots els seus productes. Per aquesta raó, la inclusió de mesures eco-eficients en els nostres dissenys ha sigut un objectiu constant. El febrer de 2004, vam certificar el nostre Sistema de Gestió mediambiental amb la norma ISO 14000, elevant el nostre compromís per arribar cada cop més lluny en la nostra cura de l’entorn.\nEn el nostre compromís per la cura del medi ambient i el benestar de la comunitat, ERSCE Ascensores ha desenvolupat un “kit Eco-eficient”.\nSón mesures encaminades a reduir el consum energètic:\n• Substitució de l’enllumenat de cabina, per il·luminació LED.\n• Instal·lació de sistemes sleep en ascensors.\n• Instal·lació de regeneradors d’energia.\n• Instal·lació de variadores de freqüència en els ascensors hidràulics.\n• Substitució de motors convencionals per motors Gearless.\nGrups tractors amb altes prestacions, amb o sense reductors de velocitat, possibiliten millorar el confort i l’eficiència dels equips.\nLa maniobra és el sistema neuràlgic de l’ascensor. Garanteix la seva eficàcia, rendiment i la seguretat de la instal·lació.\nRedissenyem i recombinem tots els component de l’ascensor per guanyar espai: més cabina, possibilitat de tenir dobles accessos des de la mateixa cabina per accedir a soterranis o teulades, etc.\nHi ha ocasions en les que els espais entre plantes no permet equips tradicionals i en les que les mesures del fossat i l’escapament no tenen cabuda. A ERSCE dissenyem ascensors sense fossat i amb un escapament reduït per no renunciar a ninguna de les avantatges de disposar d’un ascensor.\nSENSE FOSSAT I ESCAPAMENT REDUÏT\nPORTES DE CABINA I REPLANS\nExisteix una variada gamma de solucions per donar resposta a cada projecte i amb una extensa gamma d’acabats: portes d’acer inoxidable, pintades, de vidre emmarcat, de cristall total, de fusta.\nEls enginyers d’ERSCE realitzem els nostres propis dissenys per aconseguir solucions personalitzades per a cada cas i que permetin, per exemple, aprofitar millor les possibilitat de l’espai, controlar i augmentar la velocitat, etc.\nMECÀNICA DE L’ASCENSOR\nRemodelem les instal·lacions per portar l’ascensor al peu del carrer.\nPortes de malla, botoneres de llautó, cabines de fusta, etc. Hi ha una infinitat d’ascensors antics amb un elevat valor estètic que podem modernitzar per fer-los tecnològicament eficaços respectant i restaurant tots els components.\nRESTAURACIÓ D’ELEMENTS IDENTIFICATIUS ANTICS\nFuncionalitat i estètica es combinen en un ampli ventall de possibilitats, materials i acabats.\nComponents de seguretat que protegeixen tant als usuaris com als tècnics i operaris de l’ascensor.


Els guanyadors dels Premis Creatic.\nUn nou dispositiu mèdic i un piano plegable són els guanyadors dels Premis Cre@tic d’aquest 2016. Les empreses VessConnect i PianoPocket han dissenyat els dos projectes innovadors que van ser guardonats durant la Nit dels Emprenedors del Tecnocampus.\nVessConnect és una empresa de nova creació que ha estat guardonada amb 5.000 euros per la creació d’un dispositiu quirúrgic que simplifica les anastomosis, les unions quirúrgiques de vasos sanguinis, i que en millora la rapidesa, la seguretat i l’eficàcia. L’empresa Skiverse va quedar en segona posició en la categoria d’start-ups, gràcies a un motor de reserves que permet agregar tots els productes i serveis propis de les estacions d’esquí i posar-los a disposició de les agències de viatge.\nLa millor idea se la va endur PianoPocket que va merèixer el premi, dotat amb 3.000 euros, per la creació d’un teclat plegable i fàcilment manipulable creat a partir de teixits intel·ligents. En aquest cas, el segon classificat va ser Ocean Atm105, que vol comercialitzar un comandament a distància de pilot automàtic i intercomunicador de dades de navegació per a embarcacions.\nLa presidenta de la Fundació TecnoCampus Mataró-Maresme, Dolors Guillén, va destacar en el seu discurs l'alta participació en aquesta edició dels Creatic -s'hi han presentat 34 projectes-, i va animar els participants a no llançar la tovallola en moments de dificultat. "Per al Tecnocampus, l’emprenedoria és un dels actius més importants que tenim; rebem emprenedors de totes les poblacions del Maresme, però tots amb el mateix denominador comú: la il·lusió d’emprendre", va apuntar.


El món dels ibers i la Roca Laietana | lavalldariulf\nEl món dels ibers i la Roca Laietana\nLa quotidianitat de la societat ibera\nInfluència de les cultures ultra pirinenques dels camps d’urnes 1200- 750 ac\nExpansió i influència de les cultures fenicia 1200 ac i grega 575 ac\nneix al sud-est de la península Ibèrica durant el s. VI aC i, des d’allà, s’estén per tota la costa mediterrània, arribant a Catalunya a finals del s. V aC. Consta de 28 signes, alfabètics i sil·làbics al mateix temps. S’escrivia indistintament de dreta a esquerra o al revés. La majoria dels signes procedeixen de l’escriptura fenicia o grega, però amb valors fonètics diferents. Es llegeix però no es pot traduir.\nEls ibers feien servir la ceràmica, làmines de plom o bé pedra com a suport de l’escriptura. Les inscripcions d’Ullastret consisteixen, la gran majoria, en incisions realitzades a la base de vasos àtics de la primera meitat del s. IV aC, però també en destaquen les realitzades sobre plom, pesos de teler i fusaioles, i sobre un rython o vas amb forma d’animal, la més antiga trobada al jaciment. MAC Ullastret\nLa moneda en l’intercanvi\nLes primeres monedes que empren els ibers per realitzar intercanvis comercials són les produïdes pels grecs a Empúries i Roses el segle V aC. De fet inicialment els ibers empraven la moneda fenícia i grega com objecte exòtic d’ostentació. Més endavant ja s’encunya moneda en seques pròpies i la utilitzaran com a mitjà de pagament\nEl territori de la Laietània


Anecdotari - 14/03/2009 - RTVE.es\nAquesta setmana "Anecdotari" desvetlla com Xavier Deltell va conèixer la Jennifer López, la cantant i actriu americana, mentre concursava al programa de TVE "Mira Quién Baila!".\nEl programa tractarà altres històries curioses i singulars explicades pels seus protagonistes.\nEn Xavier Deltell ens relata les peripècies que va haver de passar per esmunyir-se al camerino de la Jennifer López i el li va passar un cop era dins.\nJosep Ignasi Pla, botiguer, explica que fa deu anys li van robar la cartera i amb la targeta de crèdit. El fet curiós es va produir quan el lladre la va voler utilitzar a la pròpia botiga del Josep Ignasi.\nL'historia d'en Josep Miquel Servià es la que va viure fent de xofer. Ell anava cap a Palamós i un amic li va demanar que portés un seminarista i un bisbe al seminari de Girona. A mig camí es van quedar sense benzina i van pensar infringir el codi de circulació: creuar l'N-II a Malgrat de Mar, sense adonar-se que a tres metres hi havia una patrulla de la Guàrdia\nveure més sobre "Anecdotari - 14/03/2009" veure menys sobre "Anecdotari - 14/03/2009"\n> Anecdotari - 14/03/2009


Manifestació contra els Estats Units a Kunduz / AFP\nKabulEl cap de la missió de l'OTAN al país, John Allen, ha ordenat aquest dissabte la retirada del personal de la Força Internacional d'Assistència a la Seguretat dels ministeris afganesos. "Per raons òbvies de protecció, he pres mesures immediates per replegar tot el personal de l'organització de la resta de ministeris", ha afirmat Allen.\nL'ambaixada britànica a Kabul ha retirat el seu personal civil dels edificis institucionals de la capital afganesa com a "mesura temporal". El portaveu del ministeri britànic d'exteriors ha explicat que estudiaran "com evoluciona la situació", mentre que el moviment talibà ha explicat que l'atac havia estat una venjança contra els EUA.\nDos militars nord-americans han mort aquest dissabte a trets mentre estaven reunits a la seu de Kabul del Ministeri afganès de l'Interior, segons ha informat una font oficial.\n"Dos nacionals d'Estats Units han estat assassinats per un afganès però la identitat de l'agressor encara no és clara", ha assegurat el cap de la brigada criminal de Kabul, Mohamed Zahir.\nAlguns mitjans locals han informat que els morts són un sergent major i un coronel de l'Exèrcit dels Estats Units.\nEls talibans havien fet una crida aquests dies als agents i soldats afganesos a disparar contra els membres de la missió de l'OTAN presents al país, en el marc de les protestes populars per la crema d'exemplars de l'Alcorà a la major base nord-americana del país, Bagram. De moment, no s'ha relacionat la mort dels dos nord-americans amb els disturbis per la crema d'exemplars del llibre sagrat.\nCinquè dia de disturbis consecutius\nAlmenys 5 persones han mort en el cinquè dia consecutiu de protestes contra la crema d'exemplars de l'Alcorà a Bagram, la major base nord-americana a l'Afganistan. Els incidents més greus, que també han deixat una desena de ferits, han estat a Kunduz, al nord del país, on un grup d'unes 500 persones ha incendiat una oficina de l'ONU.\nAlmenys 31 persones han mort fins ara en els aldarulls. El dia més sagnant va ser divendres, quan van morir 12 persones. El president Barack Obama va demanar disculpes al seu homòleg afganès, Hamid Karzai, i va anunciar que s'obriran investigacions sobre la crema.\nAfganistan Kabul ONU OTAN Kunduz


sistema – estructura difractada\nel compromís com a acte revolucionari\nPosted on 19 de setembre de 2017 19 de setembre de 2017 by wuwei\nEl compromís, juntament amb altres conceptes en la nostra cultura, es pot intuir i definir de moltes maneres diferents. És un d’aquests conceptes que per un costat ens ve imposat d’una manera concreta per les estructures de poder, però que a la vegada despendre’s d’aquest també beneficia a aquestes estructures (com el patriarcat, la monogàmia, el capitalisme, entre d’altres), com intentaré explicar més endavant. Construir noves maneres d’apropar-nos a aquest concepte, d’una manera que ajudi a trencar amb els sistemes de privilegis i opressions, és l’alternativa que algunes busquem.\nEn la monogàmia, per exemple, aquest compromís està relacionat amb totes aquelles idees que envolten com ha de ser una parella (formes de pensar que defineixen què és una parella i totes les normes implícites que l’envolten). Aquest tipus de compromís es connecta amb les exclusivitats, no només exclusivitat sexual o romàntica, sinó també en projectes o qualsevol cosa que es decideixi fer o compartir: tot el que es vol fer fora de la relació de parella haurà de passar per la comformitat de la parella. Si no es fa així, es sol donar la sensació de que no ens volem comprometre i que per tant la relació no és important per a nosaltres o que no sabem estimar. Aquest tipus de compromís, a més, acaba reforçant tota la resta d’idees que abans comentava que s’imposen com a normes del que ‘ha de ser una parella’: projecte de convivència, de criança, de pertànyer a les mútues famílies d’origen, o bé de compartir finances. Al final, qualsevol canvi que una de les dues vulgui fer a la seva vida (com ara canviar de feina) ha de passar per tot el ritual de presentació del tema amb la parella, discussió, acceptació i atorgament de dret o no dret a poder-ho fer per part de l’altre.\nEl compromís que ens ve definit sistemàticament està construit per a beneficiar les estructures de poder. De fet, és un compromís que sol beneficiar a les persones amb privilegis i ve de forma molt implícita: no és parlat, ni pactat, ni sensible a les situacions de cada una o de les necessitats i voluntats, sinó que prové d’un arrossegament a través de les normes estructurals que beneficien a les persones amb més privilegis mentre explota a les persones oprimides. L’exemple que he posat anteriorment quan he parlat de compromís en la monogàmia beneficia a totes les normes que envolten a la monogàmia i privilegien a les relacions de parella en front de la resta de relacions, com les d’amistat. A més, en els casos de parelles home-dona tampoc es sol repartir de la mateixa manera el compromís, ja que s’ha educat a dones per a que el compromís sigui sempre més fort per part d’elles (amb tot el sacrifici que comporta) i que siguin els homes qui més se’n beneficia (els homes solen tenir molta més via lliure per decidir algunes coses sobre la seva vida fora de casa i els permetrà prendre certs tipus de decisions sobre la seva feina, o per sortir amb els amics). I, finalment, per posar un exemple diferent a la monogàmia, la idea amb la que ens han educat a la classe treballadora per comprometre’ns amb les empreses per les que treballem és també un exemple de que el compromís beneficia al privilegi i a les estructures. En tots aquests exemples podem veure que aquest tipus de compromís sempre va de baix a dalt com un ideal que ajuda a l’explotació (tan sigui laboral com emocional, com d’altres formes).\nMoltes vegades, degut a veure que el compromís que ens ve per defecte és nociu i beneficia a les estructures de poder, es proposa com a alternativa el ‘no compromís’, com si el problema fos comprometre’s en sí mateix i no el tipus de compromís que se’ns imposa. Això acaba posant a les persones amb menys privilegis en situacions de vulnerabilitat. Seguint l’exemple de la classe treballadora: tot i que sàpigues que estàs en unes condicions precàries, trencar el teu compromís de forma general amb treballar per una empresa et pot col·locar en una situació encara més vulnerable (sense una feina que et pugui donar un sou a final de mes). El problema és que seguim movent-nos en un sistema que beneficia per defecte a les persones que tenen privilegis.\nUna alternativa que trencaria amb el compromís sistemàtic presentat abans seria la de generar compromisos conscients per a cooperar de forma col·lectiva i més sensibles als privilegis i opressions de cada una, intentant trencar amb aquestes jerarquies a través d’aquests compromisos. Comprometre’ns a cuidar-nos, a tenir en compte les nostres necessitats i vulnerabilitats, escoltar-nos per no treure’ns veu en processos que ens afecten, fer els compromisos també flexibles (que puguin canviar-se o deixar-se), i a la vegada explícits, sensibles a tota la resta de relacions que tinguem i que no siguin incompatibles amb compromisos que tinguem amb altres persones i projectes. Una idea de compromís que ens serveixi per a que poguem saber i entendre per a què estem per les altres, poder-nos moure en les relacions, però no per atrapar-nos.\nÉs curiós, si més no, que quan s’han donat situacions on s’ha parlat de compromís de forma més explícita i conscient qui més esquiva el comprometre’s són les persones amb més privilegis: això és degut a que aquestes persones estan tan acostumades a obtenir les seves necessitats per defecte sense dependre (conscientment) de ningú que no troben la necessitat de cap compromís i a la vegada tenen por a la pèrdua de privilegis que això podria comportar, ja que el compromís conscient podria revertir el propi sistema privilegis/opressions.\nPosted in estructures de poder, monogamia/no-monogamia, per wuwei (natàlia) Tagged capitalisme, compromís, monogamia, no-monogamia, patriarcat, sistema, sistema relacional Leave a comment\nPosted on 5 de setembre de 2017 5 de setembre de 2017 by wuwei\nEl crit de ‘no tinc por’ ressonava per Barcelona i les xarxes socials després de l’atemptat del passat 17 d’agost a Les Rambles. Un crit queno deixava dubte de que es volia donar una resposta contundent cap a totes les parts: a l’atemptat i a l’esperada reacció racista que es podria donar després. Un crit que algunes, espantades a casa nostra, intentàvem treure de dins sense èxit; un crit que semblava que provenia de totes aquelles que podien permetre’s el luxe de cridar que no tenen por: perquè tot i que visquin en una ciutat que acabava de ser vulnerabilitzada pel terrorisme pertany a l’Europa lanca i no ha de patir situacions similars dia rere dia, perquè possiblement han pogut veure la notícia de lluny mentres corria pels voltants de Les Rambles, perquè el seu cos i la seva ment tenen la gran ‘sort’ de no reaccionar més del que és estipulat com ‘normal’ a estímuls externs tan violents, o simplement perquè acumula un munt de privilegis. Un crit que a algunes ens feia sentir culpabilitat o vergonya per no estar suficientment a l’alçada, o per feer-nos sentir còmplices de la violència de qualsevol bàndol. Simplement perquè teniem por. I no ens enganyem, és el sistema (patriarcal, racista, colonial, capitalista) el que provoca tanta violència, desviant la seva atenció i estigmatitzant tot allò que no forma part de la masculinitat hegemònica, com és la ‘por’.\nPer què no hem de tenir por? Per què, davant d’una demostració dels valors de la masculinitat, com és un atemptat, una guerra, una conquesta dels nostres cossos, ments i emocions, hem de reaccionar sense por (un altre valor més de la masculinitat)? Però no és només la por el que se’ns veta, és també la ràbiia, hem de mostrar-nos ‘normals’. ‘Normals’ per una situació així, clar, tampoc caiguem en mostrar-nos ‘massa despreocupades’ o ‘poc sensibles’. No només ‘normals’, el quee s’espera d’una persona ‘normal’, sinó també ‘normals’ en quant a la mesura de les nostres emocions: sensibles, però fortes; emotives, però sense passar-se; donant mostres de suport i afecte, però mantenint la calma i mantenint a ratlla la por. Més enllà d’això s’estigmatitza a totes les que no podem viure en la mesura del que s’ha estipulat que és ‘normal’.\nEns han fet creure, a través d’expressions, de que qui és violent és perquè és un covard, o qui exerceix un maltracte també és covard. A la vegada també han assenyalat la por com la causant de violència estructural, com per exemple el racisme. En aquest cas en molts escrits, o en xarxes socials, s’assenyala la por com la causant de la reacció islamòfoba de culpar a les persones musulmanes per l’atemptat. Fent això es desvi totalment l’atencó de que són les idees prèvies a la por les que ens condueixen a un lloc o un altre; és el racisme i els nostres privilegis blancs els que fan que davant d’una acció com la del passat 17 d’agost reaccionem amb islamofòbia. Ja érem islamòfobes abans. O ens pensem que les persones ens convertim en racistes simplement perquè tenim por? La por s’utilitza com a ecusa per fer creure que el nostre racisme no és un racisme ‘real’ sinó un odi fundat.\nEl fet de que s’utilitzi com a responsable de tota violència estructural també es pot observar en com el ropi sufix ‘fóbia’, que orginalment significava ‘por’, ha acabat transforntmant-se en també un sinònim d’odi i utilitzant-se per senyalar aquestes violències: homofòbia, transfòbia, gordofòbia, i un llarg etcètera. Una vegada més, s’esborren les ideologies que hi ha al darrera d’aquestes violències i a la vegada s’estigmatitzen a moltes persones que som diagnosticades amb fóbies, o amb trastorns i a totes aquelles amb un funcionament diferent del que s’estipula que ha de ser ‘normal’.\nEstic molt cansada de que instrumentalitzin les meves pors per desviar l’atenció del veritable problema: el sistema (patriarcal, racista, colonial, capitalista). Precisament totes aquestes estructues, que són les que provoquen moltes de les violències que hem de viure cada dia, són les que estigmatitzen la por (a part de provocar-la) i posen a la ‘valentia’ en un pedestal. I sí que és cert que el sistema s’aprofita de les nostres emocions, però no només ho fa amb la por, també ho fa amb la ‘valentia’, o manipulant cap a on hem de dedicar els nostres afectes o amors. El problema és que la por a moltes ens fa menys útils o ‘capacitades’ per un sistema que ens vol productives, i per això molestem.\nJo tinc por. Tinc por de la violència policial que vivim en els nostres carrers, manifestacions, en els desallotjaments, i que violenta cada dia a persones que són travessades pel racisme o per qualsevols altra estructura que també vulnerabilitza. Tinc por a tornar sola de nit pel carrer, ja que he viscut més d’una vegada agressions sexuals. Tinc por de sortir de l’armari en molts entorns. La por en molts casos m’ha ensenyat a protegir-me, a cuidar-me, a dir davant de situacions de violència ‘prou’. No vull cridar que no tinc por. No sóc valenta, ni vull ser-ho, ni vull haver-ho de ser.\nPosted in capacitisme, estructures de poder, per wuwei (natàlia) Tagged atemptat, capacitisme, capitalisme, colonialisme, fóbies, instrumentalització, masculinitat, por, racisme, sistema, valentia Leave a comment


Restaurants i bars AluaSoul Menorca (Només adults) a Menorca\nEl nostre restaurant principal per esmorzar, dinar i sopar. No deixis de provar la gran varietat de plats adaptats a tots els gustos i necessitats.\nNo hi ha res millor que relaxar-se al costat de la piscina mentre sents la brisa del mar a la cara i gaudeixes d'un bon àpat. Oferim una gran varietat d'opcions per dinar i sopar.\n* Kentia Sea Club Menorca no és un servei exclusiu Adults Only, per la qual ...\nUna xerrada relaxant amb una copa a la mà i la millor companyia no té preu. Gaudeix d'una beguda freda o calenta a l’Aqua Lobby Bar en qualsevol moment del dia i crea records inoblidables.\nBar Music Lounge\nUna copa i una bona conversa amb vistes precioses al Mediterrani. No t'ho pensis més. Vine a gaudir d'aquesta increïble experiència al nostre Bar Music Lounge.\nMy Favourite Club Lounge\nÉs el saló exclusiu pels clients de My Favourite Club, on podràs fer el check-in i check-out privat. També serveix l’esmorzar, aperitius, cafè, te i begudes que podràs gaudir durant tota la teva estada.


Autoregulació de la impulsivitat i del comportament - NOÛS\nLa impulsivitat constitueix un dels trets de personalitat més predominants de la nostra societat. A nivell general, el podem definir com la predisposició a actuar o reaccionar de forma ràpida, espontània o inesperada davant d'estímuls o situacions externes o internes (del propi individu) sense existir una reflexió prèvia sobre les possibles conseqüències dels comportaments adoptats.\nCaracterístiques que l’acompanyen són: l’aparició de l'acte abans que la reflexió, la dificultat per inhibir conductes i anticipar les seves possibles conseqüències, i una baixa tolerància a l'estrès. Tot això conflueix en un dèficit d'autocontrol, la qual cosa fa que algunes persones siguin definides com imprudents, inconscients, poc reflexives, arriscades o fins i tot irresponsables.\nEl mètode Feuerstein proporciona a les persones impulsives, les eines per aprendre a pensar abans d’actuar, a ser el artífexs del seu propi autocontrol i descobrir les seves estratègies per autoregular el propi comportament.


La justícia de l'eutanàsia - Revista Saó\nEl Repunt 55\nA tots ens passarà el mateix, que ens morirem. Encara que algú no ho vulga, a tots ens arribarà l’hora de dir adéu, que uns la preferiran curta i sense patir; altres que els agafe dormint i sense adonar-se’n; els creients voldran estar en gràcia de Déu; els epicuris, com sabem que amb la mort s’acaba tot, no voldrem res; els budistes voldran reencarnar-se en un animalet… Uns i altres sols coincidim que ningú vol morir patint. De fet, una de les feines dels metges i sanitaris és ajudar perquè això siga possible. A més de la mort real, la que tots haurem de passar quan petem i en la qual tindrem més o menys participació, hi ha la mort metafòrica, que pot ser tan poètica com morir d’amor, que diuen les parelles; o la mort mística com la de santa Teresa del vivo sin vivir en mi y tan alta vida espero, que muero porque no muero; o la mort sexual d’ai, que em mates, que em muir, li diu ella, espera, espera i ens morim els dos a l’hora, li diu ell… Fins ací tot molt positiu i raonable. Però, què passa si la persona que viu vol deixar de fer-ho ja, per la via més ràpida? Hi ha dues vies: el suïcidi i l’eutanàsia.\nEn ambdós casos el qui vol deixar de viure invoca el seu dret a fer-ho, perquè la vida és seua i el seu cos també, però la societat li ho nega i també invoca uns drets sobre l’interfecte, creant-se uns conflictes legals de difícil solució, sobretot si interfereixen les religions, que s’arroguen la voluntat dels respectius déus als qui diuen representar. En el suïcidi, la persona perd l’interés per continuar vivint, vol deixar-ho estar i es pega un tret al cap; o està immers en un munt tan gran de problemes que no sap com solucionar, i vol fugir de manera definitiva servint-se d’un verí contundent; o està repassant la vida i no li troba gens d’interés, no té cap obligació envers ningú i s’hi considera absolutament sobrer i buit o fracassat i, per no molestar ningú, agafa una corda i apa… El suïcida creu que la seua vida i el seu cos són d’ell, possiblement que és l’única cosa que té com a certa, i hi posa el punt final. Un amic m’explicava, quan érem joves i ens obligaren a fer la mili, que el govern ens podia fer perdre la vida, enviant-nos a una guerra que no era nostra, sinó d’ells; o el govern ens podia treure la vida amb una condemna de mort injusta, com a Puig Antich; o podia permetre que tanta gent, la més pobra, passara fam i prenguera malalties definitives. Aleshores els americans estaven matant vietnamites per raons estratègiques i geopolítiques que els interessaven a ells… El meu amic es penjà. Un altre, ja jubilat i sol en el món, deixà de prendre les píndoles que els metges li insistien que prenguera cada nit perquè no se li aturara el cor; em va escriure dient-me el que havia decidit de fer i abans de poder contestar-li, tingué l’infart; un amic comú em comunicà que l’Agapet ja estava incinerat, com ell volia, i que discretament i en silenci havien deixat anar les cendres en el pomeral, on uns anys enrere Agapet havia deixat anar les dels seus pares; tot havia acabat i fins i tot les despeses del tanatori les havia deixades pagades i la gran casa de poble on havia viscut l’havia donada al poble.\nL’eutanàsia és ajudar a qui vol morir, perquè està sofrint enormement i no té cap possibilitat de servir-se de res per a aconseguir-ho, donada la seua situació d’invalidesa total, Aprovar, com els partits progressistes han fet al Congrés espanyol, que les persones que es troben en una situació de malaltia incurable i de patir-sofrir tant que prefereixen morir que no malviure, si els metges certifiquen que no es pot fer res per ell i aquest reclama deixar de viure, no se li ha d’impedir la mort voluntària, que li l’han de facilitar. Trobe tan humà i misericordiós fer el que demanen aquestes pobres persones, que em rebel·len i m’indignen els polítics conservadors i d’extrema dreta que s’han oposat a aprovar la llei.\nPrecisament són les ideologies més conservadores, retrògrades i religioses, les que s’oposen a la legalització tant del suïcidi com de l’eutanàsia, quan són ells els qui estan a favor d’enviar a la mort o deixar morir, els qui fugint de les guerres, la mort i la fam dels seus països, s’arrisquen a fugir a Europa, a salvar-se ells i llurs famílies. Precisament són els qui defensen els nazis que provocaren l’holocaust i la guerra mundial, amb la mort de milions de persones innocents; els qui defensen liquidar 26 milions d’espanyols antifranquistes; els qui defensen els cops militars d’extrema dreta de tot arreu; els trumpistes i bolsonaristes de tot el món. Precisament són els qui han dut el món a guerres santes en nom d’un qualsevol déu, o de la superioritat d’una raça o han cremat a la foguera els condemnats per heretgia, per bruixeria, o per ser uns lliurepensadors, o uns investigadors… Precisament són els conservadors… els qui s’oposen.\nNo és exactament que estiga escrivint les meues darreres voluntats, però no em desplauria si algú ho entén així; ben pensat, tothom hauríem de fer-ho, tal com va la cosa. La història que rememore als meus vora vuitanta anys i en plena pandèmia, ja no em permet plorar sinó abominar, de les injustícies patides durant la dictadura franquista, per la infància i la joventut que ens robaren, per les enormes misèries que hem vist i veiem que hi ha al món, per la mancança de possibilitats per a la joventut actual… Ben mirat, els infortunis que hem patit no són res en comparació a les dels jueus dels camps de concentració, ni a les dels esclaus de què s’han servit les potències al llarg de la història, ni als desapareguts als pogroms que s’han produït a la història i es produeixen encara a qualsevol racó del món, ni per les agressions bèl·liques que fan patir a la població civil… Que les coses vagen a canviar i se supere tant d’infortuni és el que ens pot quedar d’interés per a continuar vivint i sobretot l’esperança que les generacions que ens segueixen tindran més fortuna que nosaltres, perquè tindran més drets que nosaltres i perquè per això hem treballat al llarg de la nostra vida: per un futur millor que el passat que hem deixat enrere o deixarem. Inclús per veure com acaba o comença a acabar la térbola i confusa situació que hem hagut de viure i que encara estem vivint, ja pràcticament al final del camí. Esperarem, llegint diaris i veient la televisió… i condemnant amb tot el nostre cor la hipocresia dels poderosos, que ens han dut sistemàticament als caos…\nAcabe un poc més optimista del que es pot pensar, gràcies al fet que he escrit aquestes reflexions. I gràcies a l’aprovació de la llei de l’eutanàsia, perquè a partir d’ara qui vulga acabar en pau la dansa macabra de la seua vida, tindrà dret a fer-ho. La vida és de cadascú i no de ningú més; i per a milions de persones, la vida és l’única cosa que tenen i si pateixen de manera insofrible, físicament o moralment, si no tenen cap futur, ni cap dret, quin déu pot negar-los el dret a abandonar la batalla perduda? I en nom de quin déu, ni de quina llei inspirada en cap déu, una societat que no és capaç de fer res per un món millor per a tots, perquè els xiquets nasquen en un món millor i perquè hi visquen, pot condemnar ningú si diu: senyors déus i els seus representants, senyors legisladors, passen-s’ho bé, perquè jo ja no puc més i ho deixe estar.\nAls qui continuem, salut i república…


Gestalgar continua la renovació de la xarxa d'aigua potable amb ajuda de la Diputació | Valencia Extra\nGestalgar continua la renovació de la xarxa d'aigua potable amb ajuda de la Diputació\nEl municipi destinarà a aquesta obra els 59.000 del Pla d’Inversions Financerament Sostenibles als quals sumarà 51.000 euros procedents d’una ajuda directa de la institució\nL’Ajuntament de Gestalgar donarà enguany un nou impuls als treballs de renovació de la xarxa de proveïment d’aigua potable, gràcies al segon Pla d’Inversions Financerament Sostenibles impulsat per la Diputació de València. En concret, al municipi de Los Serranos li corresponen d’aquest segon PIFS un total de 59.109 euros, als quals podrà sumar 50.900 euros addicionals que la institució provincial li ha concedit per a poder completar el projecte elaborat pels tècnics municipals.\nFa ara 13 anys, Gestalgar va iniciar el procés de substitució progressiva d’una xarxa de proveïment que, segons explica el seu alcalde, Raúl Pardos, “data dels anys 60 i encara compta amb canonades de fibrociment”. Les actuacions, que s’han anat realitzant a mesura que el consistori anava comptant amb disponibilitat pressupostària, han permès que al llarg d’aquest temps s’anara renovant part d’aquest sistema, al mateix temps que es revisaven també les xarxes de sanejament i clavegueram i es reurbanitzaven els carrers i voreres afectades.\nPer al primer edil, l’objectiu fonamental de la intervenció sobre la xarxa d’aigua potable, a més de substituir la canalització, és “optimitzar els recursos hídrics del municipi, doncs encara que afortunadament no tenim problemes de proveïment, sí som conscients dels avantatges que suposa comptar amb una xarxa eficient”. En aquest sentit, les intervencions en la xarxa s’han aprofitat per a millorar el sistema de bombes, sectorizar la distribució i regular les pressions per a igualar-les en tot el terme.\nNo obstant açò, malgrat tot el realitzat, Pardos reconeix que “encara queda molt per fer”. “Es tracta d’un projecte molt ampli, que afecta a tot el casc urbà, i el cost del qual és excessivament elevat, per la qual cosa un municipi com Gestalgar no es pot plantejar realitzar-ho si no és per fases”, explica el primer edil.\nEn aquests 13 anys s’han destinat a aquests treballs al voltant de 700.000 euros, la qual cosa suposa una inversió mitjana de 53.800 euros per any. “Enguany, no obstant açò, gràcies a la doble aportació de la Diputació de València es podrà donar un important impuls a la renovació, sense que es vegen afectades altres necessitats, ja que l’ajuntament podrà escometre el projecte sense necessitat de recórrer, com fins ara, a altres fonts, com el PPOS”, ha destacat l’alcalde de Gestalgar.\nRespecte al Pla Provincial d’Obres i Serveis, Raúl Pardos ha aprofitat per a agrair el canvi de criteris aplicat per la Diputació de València. El municipi ha rebut enguany més de 100.000 euros en ajudes provincials, una quantitat que el consistori podrà utilitzar per a escometre altres actuacions, com per exemple la rehabilitació dels locals d’atenció pública i dels despatxos administratius en la casa consistorial i en l’agència de lectura, i la renovació de distribucions en els habitatges socials municipals.


ABP en el context dels ODS\nLa realització de projectes educatius indagadors contextualitzats és rellevant per a l’aprenentatge interdisciplinar a l'aula amb metodologies col·laboratives i d’acció. El curs té per objectiu conèixer la metodologia APB per dissenyar projectes globalitzats basats en els Objectius de Desenvolupament Sostenible de l’Agenda 2030 de Nacions Unides.\nTutor/a (amb edició) : Gemma Carreras Agon\nTutor/a (amb edició) : Francesc Domingo Rigol\nTutor/a (amb edició) : Laura Jiménez Martínez\nTutor/a (amb edició) : Mª Cristina Ribot Arnaez\nTutor/a (amb edició) : Gemma Turallas Fontseca\nCurs d'autoformació "Funcions executives, organització del temps i autoregulació"\nValorar la capacitat dels nostres alumnes per millorar l’autogestió del temps, ser conscients dels processos implicats en l’aprenentatge dels hàbits que ajuden a autogestionar-nos, dissenyar i crear recursos que els alumnes puguin emprar com a bastida per a construir aquests hàbits.\nConscients que els hàbits d'autogestió de temps i tasques estan involucrats en les possibilitats d'èxit educatiu, ens enfrontem a un nou context no presencial en què encara es fa més evident la necessitat de prendre bones decisions en relació a les responsabilitats de l'alumnat en el seu propi procés d'aprenentatge. La capacitat d'autoregulació i els processos implicats en la presa de decisions que fa possible aquesta autoregulació és sempre una necessitat de l'estudiant i una habilitat que ha d'anar entrenant i construint per mitjà de la pròpia experiència, la reflexió i la conversa amb els iguals i amb els seus mestres i família, però també a partir del coneixement d'aquests hàbits i l'entrenament i la metacognició que fan possible el seu domini.\n1. Desenvolupar estratègies d’autogestió del temps de l'alumnat.\n2. Comprendre les funcions executives per millorar els hàbits d’aprenentatge de l’alumnat.\n3. Dissenyar i crear recursos que es puguin usar com a bastida per construir hàbits d’autocontrol, organització del temps i autoregulació de l’aprenentatge.\nProfessorat: Servei d'Èxit Educatiu i Noves Oportunitats\nTutor/a (amb edició) : Jara Costa Duran\nTutor/a (amb edició) : Boris Mir Pons\nTutor/a (amb edició) : Marta Pujadó Morató\nCurs d'autoformació "El paper del feedback en l’aprenentatge"\nEl feedback pretén reduir la diferència entre on es troba l’alumne i on es busca que estigui, és a dir, entre els coneixement previs i els criteris d’èxit. En aquesta empresa, tan rellevant és com de conscients som els mestres del punt de partida dels alumnes, com el coneixement que tenen els alumnes dels criteris d’èxit. En un context no presencial la relació entre aquests dos elements és encara més invisible. Aquest curs ens apropa al compromís docent en conèixer on tenim l’alumne, fer-lo conscient dels criteris d’èxit i promoure l’autoregulació dels aprenentatges.\nValorar la necessitat de fer visibles els coneixements previs i donar valor al compromís docent en la cerca del punt de partida de cada alumne.\nEntendre els processos pels quals els alumnes poden apropiar-se dels criteris d'èxit de les tasques i reptes, i inclús construir-los amb el docent.\nEntendre els processos pels quals el feedback pot reforçar la motivació i el propòsit dels alumnes, ajudar a descobrir i fer visibles els criteris d'èxit i promoure l'autoregulació en el propi aprenentatge.\nTutor/a (amb edició) : M. Elena Ferreiro Nieto\nCurs d'autoformació "Fer créixer l’aprenentatge sòcio-emocional"\nComprendre, valorar i dissenyar contextos d’aprenentatge i tasques en línia que posin en valor les habilitats que es relacionen amb:\nLa pròpia identitat dels estudiants\nNosaltres mateixos com a individus, com a membres de la nostra comunitat, com a membres de la nostra societat\nLa nostra relació amb el món que habitem\nTutor/a (amb edició) : Juan Carlos Cassou Fernández\nTutor/a (amb edició) : Maribel Garcia Cotto\nTutor/a (amb edició) : Damià Perpinyà Boluña\nCurs Contextos d'aprenentatge per l'èxit educatiu\nEn temps de canvi i incertesa, les organitzacions més preparades per adaptar-se a aquests canvis són les que estan centrades en les persones i l’aprenentatge, les que aprenen a la mateixa velocitat a la que canvia el context. Aquest enfoc construeix una cultura relacional i organitzativa que promou la indagació, té en compte totes les persones i totes les veus, fa possible que creixi el sentiment de pertinença al centre educatiu i adapta i transforma els contextos d’aprenentatge per a l'èxit educatiu de tots. La indagació apreciativa i l’expertesa adaptativa esdevenen la cultura de col·laboració entre tota la comunitat educativa.\n-1- Donar valor a la cultura escolar centrada en la veu de tots els aprenents\n2- Conèixer eines d’indagació-acció que promouen la col·laboració en temps de canvi\n3-Crear contextos d’ aprenentatge que afavoreixin l’èxit educatiu de tothom\nCurs d'autoformació "L'orientació acadèmico-professional en línia"\nEl curs està basat en diversos recursos per a realitzar l’orientació educativa en línia. L’orientació educativa com a eix clau en les transicions educatives per a l’èxit educatiu de l’alumnat.\nObservacions: Es posarà èmfasi en adequacions que l’orientació educativa requereix en temps de confinament, amb recursos i eines telemàtiques per acompanyar l’alumnat a nivell personal, acadèmic i professional.\nAnalitzar el concepte de l’orientació educativa dins el marc d'una escola en transformació educativa i per a l’èxit educatiu de tot l’alumnat.\nDonar eines de suport als orientadors, tutors i docents per a la implementació de mesures per a la personalització de l’aprenentatge.\nTutor/a (amb edició) : Montserrat Milian Milian\nCurs d’autoformació “Introducció a Escoles com a organitzacions que aprenen”\nCurs basat en la revisió dels documents més rellevants de la recerca internacional en relació al concepte Escoles com a organitzacions que aprenen (“Schools as Learning Organizations, SLO"). Es tracta de documents que encara no han estat traduïts al Català. A més dels materials originals en Anglès, es presenten resums, esquemes i vídeos per introduir aquest enfoc, així com qüestions adreçades a repensar vectors fonamentals de la cultura escolar i les accions que cal prendre deliberadament per a assegurar la centralitat de l’aprenentatge de tots els agents, alumnat i professorat.\nCurs d’autoformació “Introducció a Entorns d’aprenentatge innovadors”\nEls “Entorns d’aprenentatge innovadors” són descrits pel document de l’OCDE “ILE, Innovative Learning Environments”.\nL’OCDE va publicar també un Manual per a Entorns d’aprenentatge innovadors amb l’objectiu d’orientar la pràctica i ajudar el professorat i els equips de professors a repensar el seu rol com a creadors de contextos d’aprenentatge altament inclusius, més que com a aplicadors de tasques o reproductors de coneixement. Aquest curs és una introducció als contextos d’aprenentatge innovadors, les seves característiques i possibilitats, i una aproximació a la creació de contextos d’aprenentatge que assegurin possibilitats d’èxit per a tots els aprenents.


Catalunya Nord per la Independència ja és una realitat - Indymedia Barcelona\nCatalunya Nord per la Independència ja és una realitat\nper llibertat.cat\t 25 gen 2012\nL'associació, referent de l'Assemblea Nacional Catalana (ANC) a la Catalunya Nord, ha celebrat la seva assemblea constituent aquest dilluns a Perpinyà\nCatalunya Nord per la Independència (http://www.catalunyanord.cat/)ja és, oficialment, una realitat. L'associació ha celebrat aquest dilluns la seva assemblea constituent a la seu del Casal Jaume Primer de Perpinyà a les vuit del vespre, d'on han sortit les onze persones formaran part del Consell d'Administració. La mesa de l'entitat serà escollida el proper dilluns.\nCatalunya Nord per la Independència està treballant en l'organització d'un acte el 25 de febrer a Perpinyà -en què hi participarà l'ANC- i un altre l'1 d'abril a Conflent.\nRe: Catalunya Nord per la Independència ja és una realitat\nper Sq\t 25 gen 2012\nPregunto jo. Això és indymedia Perpinyà o indymedia Barcelona? per que és que me la suda molt lo que facin a Catalunya nord, (que allà el 95% de la gent ho diu Rosselló/Roussillon, per cert...)\nAquesta gent té les mateixes possibilitats de aconseguir la independència que el Comunisme o l'Anarquia. I "ya que estamos"...\nTambé estic fart del spam de llibertat.cat\nSi la gent vol llegir coses de Catalunya Nord o lo que fa la CUP a l'ajuntament de X doncs que es vagin a llibertat.cat. Indymedia no está per això. Que 4 frikis o 400 facin un partit independentista no té res a veure amb els moviments socials de Barcelona (i rodalies). I sino que algú faci el indymedia PPCC\nper Qs\t 25 gen 2012\n1) ah, resulta que quan se'ns omple el portal de notícies de Madrid, de Grècia, País Basc, etc. ningú es queixa, i quan surt algo del propi país (a no sé que siguis del país de las 4 províncias del Pujolisme) no es pot posar (com si hi haguessin tantes notícies d ePerpinyà a més).\n2) Exactament, està lluny dels seus objectius. Però s'organitza per això, i és lícit. De fet ningú dels que participa a indymedia està massa més a prop tal i com dius d'assolir les seves fites, així que això tampoc els desacredita.\n3) No és llibertat.cat, sinó usuàries individuals que pengem notícies al nostre criteri (i ho continuarem fent tants cops com entenem que calgui). A tu potser no t'interessa el que passa a un municipi, a mi no m'interessa el comedor vegà de turno, i no per això em queixo. Cadascú li dóna l'ús que vol.\n4) Indy ppcc? d'acord, ves començant-la si vols. Mentrestant, mentre només hi hagi això, doncs és el que es farà servir.\nper ...\t 25 gen 2012\nFart de llibertat.cat, que no sé si aquesta pàgina no la veu ningú i per aixó ens la foten aquí, i de partidets polítics. De totas maneres, aixó deuria ser cosa dels moderadors.\nUna altre solució, seria fer dos columnes de publicació oberta: una per informació, convocatòries, concentracions...etc, i altre per propaganda de partidets i llibertat.cat.\nper Miquel\t 25 gen 2012\nI ja posats es podria fer una tercera columna on els capullos poguessin protestar per ximpleses sense molestar la resta de gent.\nAquí ja es veu com algú, el dia que van ensenyar a fotre's la llengua el cul devia estar malalt i no en va aprendre. I ara mira, va quedant com un imbècil allà per on passa.\nA la immensa majoria de gent ens interessa TOT el que es publica aquí, tret de les estupideses dels de sempre, que passaran els anys, canviaràs de ciutat, de cultura, de tot i sempre estan allà, tu, tocant els collons impertorbables i incansables. Quina raça! Són com un càstig original!\nper s\t 25 gen 2012\nLa solució a aquests ximplets és 1)ignorar-los 2)publicar el doble de notícies de llibertat.cat, aviam si amb sort els hi pilla algo i la palmen.\nper Surfeando el LLobregat\t 25 gen 2012\nPer que collons no podem pujar notícies de indymediabcn a llibertat(ja,ja,ja..).cat i els inútils d'allà si que poden omplir aquest lloc de notícies tan "rellevants" com la dels quatres iaios de la CatalunyaNord? Que no es mira la web ni el que escriu la notícia???\nQue fotin el camp els de naziódigital y els llibertins.cat!!!\nQue sou una colla de pessats: sempre preocupats de les banderetes als balcons dels ajuntaments, de que si la CUP es fa una palla amb la dreta o amb l'esquerra, de les matrícules dels cotxes... en fi, d'allò que anomeneu "lluita nacionà".\nper siisi\t 25 gen 2012\nesoooo, fiqueu-vos las vostra lluita institucional pel cul!!\nSOY DE ALLÁ, SOY DE AQUÍ, YO NO TENGO DNI!\nper A\t 26 gen 2012\nPer què els indepes no s'enfadin i no ens acusin de passar de les nacions "oprimides" (hauriem de veure quines i qui d'aquestes nacions està oprimit)i de ser uns malvats anarcoespanyols; proposo que els hi fem una columna pròpia a indymedia o crear l'indymedia PPCC. És per no ser sectari, com ells, que no deixen penjar notícies del moviment llibertari a les seves pàgines, com llibertat.cat o vilaweb. En canvi ells no en tenen prou i no paren de penjar-nos notícies sobre la seva lluita d'alliberament nacional.\nCom podeu reclamar Valencia, Balears i Catalunya Nord? Per que fa 300 anys era dels catalans??? Es com els jueus que a través de la seva "biblia" diuen que el territori palesti els pertany; despres de més de 2000 anys! Vosaltres aneu pel mateix camí.\ndeixeu-vos de tonteries!!\nUna cosa es defensar la llengua, la cultura, la historia, el territori. Una altre cosa es defensar l' estat autoritari i ultranacionalista que voleu imposar.\nA mi me la porta fluixa que l' empresari, banquer o politic sigui catala o español. Ens explotaran igual! Vec que la esquerra independentista gasta molts esforços en la independencia. Mes que intentar insertar-se en les lluites obreres.\nSigueu realistes; com a molt nomes Catalunya algun dia sera independent!\nLa millor independencia per a Catalunya i tots els pobles oprimits es la emancipació de les "clases populars". Es el comunisme llibertari! Aquesta es la verdadera independencia! I que cadascu es Federi com vulgui. No intenteu imposar!!!\nper ...\t 26 gen 2012\nTotalment d´acord amb A. Columna pròpia, o IMC PPCC.\nper cert...\t 26 gen 2012\nPer cada catala del nord independentista i socialment progresista hi ha deu catalans del nord que voten al Le Pen... Aixi que -apa!- aneu a 'fer pais' a Perpinya que se us amuntega la feina, bonics de la mamella!\nper bcn A\t 26 gen 2012\nno estic d'acord amb el que diuen alguns companys/es, crec que és sectari reservar indymedia només per l'espectre llibertari, o bé per aquells que es consideren anti-reformistes...\nIndymedia és de tothom que els indepes tinguin una web propia i els anarkos més intransigents es trobin que no hi ha una pàgina pensada 100% per ells, és clarament una mancança del moviment llibertari, el quals haurien de ser capaços de generar un mitjà propi i no voler apropiar-se d'indymedia que és una web front-populista i heterogènia de tota la vida.\nper Surfeando el Llobregat\t 26 gen 2012\nEl problema es que no hi ha un tràfic d'informació entre les dues bandes perque les pàgines com llibertat.cat, naziódigital... no son de publicació oberta. Ells "informen" unilateralment, sense dret a opinió ni resposta, mentres que a indybcn la publicació es oberta. Els indepes s'aprofiten d'una filosofia que ells mateixos neguen, això té un nom i és parasitar!! I se'ls ha dit un munt de vegades, però clar, tot sigui per la pàtria i la lluita nazional!!! Si han de publicar autoritariament ho faràn, el seu mesias quan baixi a la terra i alliberi al seu poble ja s'ho agrairà.\nMentres tant, que collons fan a indybcn??? Amb quin dret venen a reclamar allò que ells mateixos ens neguen?\nper Pere Codonyan\t 26 gen 2012\nEl de la bagba del mig es el meu gegmà, pagaula!


Valeriano Domínguez Bécquer - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nValeriano Domínguez Bécquer, (Sevilla, 15 de desembre de 1833 - Madrid, 23 de setembre de 1870) fou un pintor andalús, iniciador de l’escola sevillana romanticocostumista.\n(es) Valeriano Domínguez Bastida\n15 desembre 1833\n23 setembre 1870 (36 anys)\nFill del pintor José Domínguez Bécquer, nebot del també pintor Joaquín Domínguez Bécquer i germà del poeta Gustavo Adolfo Bécquer. Es va iniciar en la pintura de mà del seu pare, encara que també va tenir com a mestre Antonio Cabral Bejarano.\nTraslladat a Madrid, el seu germà li va obrir les portes dels ambients artístics de la capital del regne. L'any 1864 va rebre del Govern de la Nació l'encàrrec d'una sèrie de pintures que reflectissin les festes populars, els costums i els vestits típics de les diferents regions espanyoles i que van donar lloc a obres com El baile, Fiesta popular del Moncayo (Aragón) o Costumbres españolas de la província de Soria. No obstant això un canvi del Govern va suposar per al pintor abandonar el treball en veure suspesa la beca que tenia concedida per a la seva realització.\nVa treballar com a dibuixant i il·lustrador d'importants publicacions com "La Ilustración Española y Americana", "El Museo Universal" i "El Arte en España".\nDestacat retratista, va realitzar obres com El pintor carlista y su família i la seva obra més coneguda, el retrat del seu germà Gustavo Adolfo Bécquer, obra que va servir de model per a realitzar el bust del conjunt que homenatja al poeta en la Glorieta de Bécquer, dintre del Parc de María Luisa de Sevilla. També es va usar el retrat com a motiu en els bitllets de 100 pessetes utilitzats com a moneda de canvi durant la segona meitat del segle xx.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Valeriano Domínguez Bécquer\n↑ 1,0 1,1 «Valeriano Domínguez Bécquer». L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.\n↑ 2,0 2,1 2,2 «Domínguez Bécquer, Valeriano». Enciclopedia online. Museo Nacional del Prado. [Consulta: 4 febrer 2014].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Valeriano_Domínguez_Bécquer&oldid=25202985»\nDarrera modificació: 9 oct 2020 a les 23:19\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 9 oct 2020 a les 23:19.


Benvingut a Llenyes i Carbons del Vallès, S.L.\nLa present informació legal regula l'ús del servei del web http://www.carbonsvalles.cat que Llenyes i Carbons Vallès, S.L. posa a disposició dels usuaris d'Internet.\nLa utilització del web atribueix la condició d'usuari del Portal (en endavant, el 'Usuari') i implica l'acceptació plena i sense reserves de totes i cadascuna de les disposicions incloses en aquest Avís Legal en la versió publicada per Llenyes i Carbons Vallès , SL, en el moment mateix en què l'Usuari accedeixi al Portal. En conseqüència, l'Usuari ha de llegir atentament el present text en cadascuna de les ocasions en què es proposi utilitzar el Portal, ja que aquell pot patir modificacions.\nLlenyes i Carbons Vallès, S.L. és la societat titular del web http://www.carbonsvalles.cat així com del domini [domini web], entre d'altres.\nLlenyes i Carbons Vallès, S.L. declina qualsevol responsabilitat respecte a la informació que es trobi fora d'aquest web i no estigui gestionat directament pel nostre webmaster.\nLlenyes i Carbons Vallès, S.L. es reserva el dret a portar a terme el desenvolupament, modificació, exclusió o inclusió de textos o imatges en el desenvolupament de les seves pàgines web.\nEl Titular garanteix el compliment del que disposa el Reglament (UE) 2016/679 del Parlament Europeu i del Consell de 27 d'abril de 2016 relatiu a la protecció de les persones físiques pel que fa al tractament de dades personals ia la lliure circulació d'aquestes dades.\nQuan li siguin sol·licitats dades personals a través del present lloc web, l'Usuari els incorporarà voluntàriament, i serà degudament informat de la identitat del sol·licitant, les finalitats de la sol·licitud, legitimació per al tractament de les dades, així com de la possibilitat i procediment per exercir els seus drets d'acord amb el que disposa el Reglament (UE) 2016/679.\nL'Usuari garanteix que les dades personals facilitades són veraces i es fa responsable de comunicar a Llenyes i Carbons Vallès, S.L. qualsevol modificació de les mateixes amb l'objectiu de mantenir les dades actualitzades. Llenyes i Carbons Vallès, S.L. es reserva el dret a excloure dels serveis a tot Usuari que hagi facilitat dades falses, sense perjudici de les altres accions que procedeixin en Dret.\nL'emplenament de totes les dades sol·licitades és necessària per aconseguir l'èxit dels serveis posats a disposició de l'usuari en el present lloc web. De no facilitar totes les dades o ser aquests inexactes, Llenyes i Carbons Vallès, S.L. no garanteix que els serveis puguin prestar-se correctament o s'ajustin a les necessitats de l'Usuari.\nLlenyes i Carbons Vallès, S.L. es compromet a demanar les dades que siguin estrictament necessàries per dur a terme el servei demandat per l'Usuari en cada cas, sense els quals no seria possible gestionar la prestació. Així mateix Llenyes i Carbons Vallès, S.L. es compromet a complir amb el deure de secret i confidencialitat respecte de les dades personals proporcionades per l'Usuari d'acord amb la legislació aplicable.\nSi té alguna pregunta sobre la nostra Política de Privacitat, preguem que es posi en contacte amb nosaltres enviant un correu electrònic a [MAIL CLIENT] Així mateix, se l'informa de la possibilitat de posar en coneixement a l'Agència Espanyola de Protecció de Dades qualsevol incidència sobre el tractament de les seves dades. L'Agència Espanyola de Protecció de Dades té la funció de vetllar pel compliment de la legislació i controlar la seva aplicació. Pot posar-se en contacte amb l'Agència Espanyola de Protecció de Dades a través de l'adreça web.www.agpd.es o mitjançant el telèfon 912 66 35 17.\nTots els continguts del web (incloent, sense caràcter limitatiu: bases de dades, imatges, dibuixos, gràfics, arxius de text, àudio, vídeo i programari) són propietat de Llenyes i Carbons Vallès, S.L. i estan protegits per les normes nacionals o internacionals de propietat intel·lectual i industrial.\nLes marques, rètols, signes distintius o logotips d'Llenyes i Carbons Vallès, S.L. que apareixen al web són titularitat de la mateixa entitat i com a tal, estan degudament registrats.\nTots els textos, dibuixos gràfics, vídeos o suports d'àudio, propietat de Llenyes i Carbons Vallès, S.L. no podran ser objecte d'ulterior modificació, còpia, alteració, reproducció, adaptació o traducció per part de l'Usuari o de tercers sense l'expressa autorització per part de Llenyes i Carbons Vallès, S.L., llevat que s'indiqui el contrari.


Tokyo Revengers - Tadaima: anime en català, manga, el Japó i més!\n01 jul. 2021, 23:53\nEpisodis: 12 de ? (en emisió)\nBasat en: Manga (en publicació, van pel tom 20)\nGèneres: Acció, Drama, Escolar, Shounen, Supernatural\nMentre mirava les noticies, en Takemichi Hanagaki veu que la seva novia de la secundaria, la Hinata Tachibana, ha mort. La única noia que alguna vegada s'ha fixat en ell, ha estat assassinada per un grup criminal conegut com a la Banda Tokyo Manji. En Takemichi viu en un apartament vell amb fines parets, i a la seva feina, la seva cap 6 anys menor a ell el tracta com una merda. Per rematar l'assumpte, és més verge que l'oli d'oliva.\nEn la cúspide de la seva miserable vida, un dia és empès a les vies del tren just quan aquest està passant, però mig segon abans de ser acariciat suaument pel cuc de ferro, viatja dotze anys al passat, just a la seva època de secundaria, amb la missió de salvar la seva ex-novia d'una horrible mort.\nEl meu punt de vista (Breu però concís)\nComençarem dient que l'anime està molt bé, tant en tema d'animació com doblatge com historia, la qual és prou interessant. Els seus personatges són majoritariament husbandos, i quins husbandos cal dir, ja que tenen aquesta estètica macarra japonès old school (tipus Great Teacher Onizuka). Però deixant això de banda, és una sèrie la qual et fa patir a la par de gaudir, a vegades pecant de previsible en algunes parts, no obstant és prou bona com per deixar-te amb ganes de que surti el següent episodi.\nDesprés hi ha els protagonistes (a banda d'en Takemichi), en Mickey i en Ken, que són com best friendos roçant la homosexualitat (bromance a punt de menjada de tita mutua), sobre els quals gira l'arc argumental principal i agraït en part perquè en Takemichi és com un puto mal d'ous que no se'n va.\nMés endavant apareixen la resta d'amiguis dels macarrilles els quals també són husbandos (com no) i van agafant importància (no gaire) a mesura que anem avançant.\nOverall l'animú és molt entretingut i el recomano amb un 8/10. També recomano agafar paciència per a suportar el Takemichi, que cal i molt.\n24 ago. 2021, 05:19\nMe'l vaig començar a veure fa 3 dies perquè tothom en parlava i volia evitar qualsevol spoiler. La veritat és que m'ha agradat molt més del que em pensava, potser trobo una mica excessiu el "hype" que se li ha donat però sense cap dubte un dels anime en emisió més interessants.\nRecomano especialment donar-li un cop d'ull si us agrada el shouen.\n31 ago. 2021, 00:32\nM'agrada moltissim el segon ending.\nJo tampoc entenc el hype que te, mes habiat es un anime dolentillo(no per ser-ho deixa de ser entretingut, que ho es MOLTISSIM!!!)\n07 set. 2021, 10:11\nLa meva debilitat són les bandes japoneses d'aquella època així que evidentment estic living amb aquest anime, he intentat no portar-lo al dia per no sofrir haver d'esperar cada setmana per això no he anat comentant res. Fins i tot han aconseguit que el prota em caigui bé, en Takemichi es un llorón però igualment compleix bé la part de prota, una mica trist perquè té 26 anys i està rodejat de quinceañeros, se'ls hauria de menjar amb patates però bueno...\nLo únic que em rebenta és lo de sempre...\nEls putos viatges en el temps. Altre cop la mateixa història dels collons d'anar enrere per intentar canviar algo i sempre es torna a morir la Hina. Ignoro bastant la part dels viatges en el temps perquè em cabreja i em centro en la part pandilleros per disfrutar a full dels husbandos.\nDraken tremendo husbando\n16 set. 2021, 16:42\nM'he vist tot l'anime i m'he posat al dia amb el manga, la pitjor decisió de la meva vida. És una tortura constant.


Mor la passatgera d’un turisme en un xoc frontal a l’Empordà\nLa víctima anava al seient central posterior al terme d'Armentera\nLa passatgera posterior d’un turisme ha mort en un xoc frontal a la GIV-6303 a Armentera (Alt Empordà) registrat aquesta tarda. La víctima enfila fins a 132 les persones que han mort en accident de trànsit enguany a la xarxa viària interurbana de Catalunya.\nSegons informa el mateix Servei Català de Trànsit els Mossos d’Esquadra han rebut l’avís del sinistre quan passaven quatre minuts de tres quarts de quatre. Per causes que encara s’estan investigant, dos turismes han col·lidit frontalment. Com a conseqüència de l’accident, la passatgera posterior central d’un dels dos turismes ha mort.\nEn aquest vehicle, hi viatjaven quatre persones més, de les quals una ha resultat ferida greu i les altres tres, menys greus, totes traslladades a l’hospital Josep Trueta de Girona. Pel que fa a l’altre turisme, el conductor i únic ocupant ha resultat ferit greu i ha estat traslladat en helicòpter al mateix centre hospitalari.\nArran de la incidència, s’han activat cinc patrulles dels Mossos d’Esquadra, 6 dotacions dels Bombers de la Generalitat i tres ambulàncies i l’helicòpter medicalitzat del Sistema d’Emergències Mèdiques (SEM).La via ha quedat tallada en els dos sentits de la marxa. Els Mossos continuen fent les perquisicions per entendre com s’ha registrat el sinistre mortal.\nAmb aquesta víctima s’arriben als 132 morts en el balanç provisional d’enguany, només a quatre dies del final de 2022. Un any especialment cru a les carreteres sobretot pels motoristes, víctimes d’un de cada tres accident segons la mateixa estadística que manega el departament d’Interior. Trànsit demana precaució, sobretot en aquestes dates de força moviment en vies interurbanes i amb operacions de gran format com les operacions tornada i sortida per a les celebracions nadalenques.\nAccident accident de trànsit SCT


La Rulot - Muntatge d'escenaris so i llum per a concerts i actes\nMuntatge d’equips de so per a concerts, actes de petit format i grans esdeveniments. Amb un assessorament global i prefessional.\nSonorització tant d’interiors com exteriors. Sistema de so P.A i Line Array, monitoratge, megafonia, D.I, i tot alló que necessitis pel teu projecte.\nEquips d’il·luminació complets per a parlaments, concerts, i actes de petit i gran format.\nProjectors, enlluernadors, canons de seguiment, caps mòbils, estrobos i tot alló que sigui necessari per a dur a terme el teu projecte.\nMuntatge d’escenaris amb estructures modulars per a tot tipus de mides i alçades, amb les marques Sumescal i Layher.\nLloguer de taules i cadires. Cobertes per a escenaris, tant de gran format com per a petits actes de carrer.\nEmet el teu esdeveniment en directe, via streaming, incrementa la teva audiència, connecta amb el teu públic allà on estigui.\nBona senyal, àudio professional, realització multicàmera.\nQualsevol contingut ja sigui en viu o gravat.\nJordi Solana Dept. de Producció\nJordi Gomez Dept. de Producció\nEl més jove i curiós\nAmanda Vercher Dept. d'Administració\nEl somriure i recolzament de tots.\nIsabel Egea Dept. de Producció i Administració\nOptimista i Polifacética\nJose Lopez Responsable de Taller i Magatzem\nEl fanàtic de la fusta!\n93 278 81 02\nLes últimes novetats del nostre


«Torneu-nos la 'S'» - Diari de Girona\n«Torneu-nos la 'S'»\nL'Ajuntament de Sant Feliu de Guíxols fa una crida a les xarxes per aconseguir recuperar la lletra del logotip promocional instal·lada al Passeig\n02.02.2018 | 13:31\n«Torneu-nos la S» és la demanda que ha difós l'Ajuntament a les xarxes socials després que aquesta lletra desaparegués del logotip promocional instal·lat poc dies abans al Passeig.\nEl consistori havia preparat aquest element coincidint amb l'inici del Carnaval i tenia la intenció que les colles es fessin les fotos i servís com un element de promoció turística de la ciutat.\n"Ens feia molta il·lusió que les lletres amb el nom de la nostra ciutat estessin davant de mar i que tothom s'hi pogués fer fotos, compartir les selfies a les xarxes socials, i que tothom veiés quin mar tan espectacular tenim. Que les colles de Carnaval s'hi fessin les fotos del 2018. Que els turistes ens coneguessin per la bellesa de l'indret."\nAquesta ha estat la crida dels responsables municipals que atribueixen la desaparició a "una bretolada". I per aquest motiu, demanen que es torni la lletra que falta i apel·len als sentiments ganxons més arrelats per recuperar-la: "si teniu estima per la nostra població, si teniu interès en què el turisme vagi bé, la ciutat vagi endavant... ens torneu la lletra que falta. Ja la col.locarem de nou."\nCom si fos una entremaliadura de pati de col·legi, a les xarxes diuen que l'acte no tindrà conseqüències " no cal donar explicacions ni us les demanarem i que es pot tornar "si cal, de nit, sense ser vistos".\nLa crida acaba amb un clam desesperat: "Torneu-nos la S!!!"


Endesa instal·la proteccions per protegir les aus a una línia d'alta tensió del Baix Empordà - El Gerió Digital\nAquesta actuació millorarà la qualitat del subministrament de tretze municipis\nDijous, 19 de març de 2015 11:27h\nEndesa ha remodelat una línia d'alta tensió a 110 kV al Baix Empordà per protegir les aus que viuen o transiten en aquesta zona. Aquesta actuació també millora, de retruc, la qualitat del subministrament a 22.100 clients de tretze municipis de l'Alt i el Baix Empordà.\nLa intervenció s'ha fet en un tram de cinc quilòmetres. La companyia elèctrica ha instal·lat 24 dispositius antiposada, dos per suport. Es tracta d'uns elements de metacrilat de mig metre de llargada amb pues que eviten que els ocells s'hi posin.\nD'aquesta manera, es vol evitar que els animals morin electrificats en aquesta zona, molt transitada per bandades d'aus migratòries per la seva proximitat amb els aiguamolls de l'Empordà.\nAquests treballs han suposat una inversió de 15.000 euros, aportats per la companyia elèctrica Endesa. Una inversió que respon a la política mediambiental de protecció de la diversitat als territoris on opera. A més, aquesta iniciativa també suposarà una millora del subministrament dels clients de l'Escala, Viladamat, Albons, Bellcaire d'Empordà, Colomers, Fontanilles, Gualta, Jafre, la Tallada d'Empordà, Torroella de Montgrí, Ullà, Verges i Flaçà.


Hotel Il Rifugio Quarrata Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nHotel Il RifugioVia delle Ginestre 57, Quarrata, Quarrata, Itàlia, 51039 - Veure al mapaBé6,7Basada en4comentarisHotel Il RifugioVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 30 fotosPuntuació de la ubicació 5,0Veure al mapa5,0UbicacióParticularitats que li encantaranaire condicionat\nSobre l'allotjamentDescripcióSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Quarrata, no busqui més enllà de Hotel Il Rifugio. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Amb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Hotel Il Rifugio és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix restaurant, bar. L'ambient de Hotel Il Rifugio es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, escriptori, aparell de televisió, articles de tocador són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com jardí. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Hotel Il Rifugio és una selecció idònia per a la vostra estada a Quarrata.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsempolles d'aigua de cortesia Idiomes ParlatsEspanyolPortuguès Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantYou are advised to bring your own vehicle as the property is not serviced by public transport. Comentaris recents de clients


Messi decideix avui si torna el trident - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nMessi decideix avui si torna el trident\nContra el Celtic, Luis Enrique pot treure la seva davantera de gala si les molèsties de l'estrella no impedeixen que jugui\nagències | barcelona 13.09.2016 | 18:39\nMessi en el darrer partit de lliga, contra l´Alavés. EFE\nDesprés de la relliscada a la lliga davant de l'Alabès (1-2), el Barça ha d'afrontar aquest dimarts el seu primer matx europeu amb un adversari que ja és conegut d'altres ocasions i contra el qual va jugar en la pretemporada, el Celtic de Glasgow. Tot indica que Luis Enrique apostarà al màxim pel seu millor equip i, si pot, posarà en el camp el trident, sempre que Leo Messi tingui bones sensacions i la pubàlgia que té no el deixi a la banqueta.\nEl porter alemany Ter Stegen és un altre interrogant, baixa per molèsties musculars dissabte i que dilluns va completar tota la sessió preparatòria. Podria tornar a sortir en l'equip escollit, en el qual segur que hi serà Andrés Iniesta, lesionat en el genoll dret durant el matx d'anada de la Supercopa d'Espanya.\nHi haurà canvis en defensa, on les erràtiques actuacions per part d'Aleix Vidal i Javier Macherano els impediran continuar a l'equip. En aquest cas, seran Sergio Roberto i el francès Umtiti els que ocuparan els seus llocs. Al mig del camp, Sergio Busquets i el croat Rakitic seran els que faran costat a Iniesta.\nEl Celtic de Glasgow arriba en un bon moment al Camp Nou. Acaba de guanyar amb solvència el seu partit domèstic contra el Glasgow Rangers (5-1), en un partit en el qual el davanter francès Moussa Dembelé va destacar moltíssim en anotar un triplet. Als precedents de duels entre ambdós equips, en 6 de 10 partits ha guanyat el Barça, per dues victòries i dos empats. Leigh Griffiths és baixa per lesió.\nLuis Enrique i els errors\nL'entrenador del FC Barcelona va comentar respecte a la situació de l'equip després de perdre davant de l'Alabès que "està enfadat, una mica fastiguejat, però també amb moltes ganes de competir". Sobre la presència de Leo Messi a l'equip avui, va posar tot el focus damunt del jugador: "m'agradaria que jugués tots els minuts, però mana el seu estat físic, i dependrà de com es trobi per poder determinar els minuts que pot jugar". L'argentí té molèsties a causa de la pubàlgia que el va fer tornar abans d'hora dels compromisos amb la seva selecció.\nSobre la derrota encaixada amb l'Alabès, Luis Enrique va admetre que "m'agradaria no fallar mai, en cap partit. El que em toca a mi és millorar, identificar quins són els problemes, buscar una solució, i cal reconèixer que hi ha aspectes del futbol que no els pot controlar al cent per cent".\nQuant al Celtic, va declarar que espera un equip "molt semblant" al que ja es va vèncer (1-3) durant la pretemporada i va elogiar molt la idea de joc del tècnic del conjunt escocès: "jugar, associar-se i saber pressionar la sortida de la pilota. És un amant del bon futbol. Fa poc temps que és al Celtic però ja es veu el que vol el seu entrenador, com pretén que jugui".\nLuis Enrique no descarta que el seu rival aposti per una línia amb cinc defenses, com va fer l'Alabès dissabte, i va destacar que serà molt important que els jugadors del Barça "tinguin un dia fi i molt actiu per aconseguir superar totes les dificultats que trobarem".


El PSOE acusa Delgado de pagar falsos testimonis contra Nájera\nTitllen de «contraprestació» la contractació de la dona de Labanda\nP.A.M. | 19 octubre 2005\nL'Agrupació Socialista de Calvià qualifica de «gravíssim» el contingut de la informació publicada ahir per Diari de Balears en la qual es revelava que l'Ajuntament de Calvià, a través de l'empresa Oh! Neteja -de la qual l'empresa municipal Calvià 2000 té el cent per cent de les accions-, ha contractat l'esposa de Màxim Labanda: el testimoni que l'actual batle de Calvià, Carlos Delgado, es va treure de la mànega per reobrir una de les set querelles que va instigar contra l'anterior batlessa del municipi, Margarita Nájera, i que ja estava arxivada.\nEn opinió dels socialistes, aquest fet prova la denúncia que ja va fer en el seu dia el PSOE que el testimoni de Labanda era fals. «Ja advertírem de les especials característiques del personatge, exconvicte condemnat per intent de segrest. Era molt sorprenent que tot un batle confiàs en ell per reobrir a la desesperada un cas ja tancat», recorda Antoni Manchado, portaveu municipal socialista. Segons Manchado, la contractació de la dona de «l'exconvicte testimoni de Delgado» és la constatació d'una sospita.\nÉs per això que el PSOE de Calvià acusa directament Delgado d'haver contractat Montserrat García, com a presumpte pagament del seu supòsit fals testimoni per tal de reobrir la causa contra l'anterior batlessa de Calvià, Margarita Nájera. «Una cosa que desgraciadament va aconseguir i que va ser només una desesperada estratègia de Carlos Delgado per mantenir alguna querella viva davant de l'allau d'arxivaments».\nAixí mateix, els socialistes de Calvià afirmen que el sistemàtic arxivament judicial que s'està produint amb totes les querelles que l'actual batle de Calvià, Carlos Delgado, va interposar contra Margarita Nájera, demostra que «l'únic corrupte ha estat ell, que no va tenir cap escrúpol de fer malament ús del nostre sistema judicial per perseguir l'anterior batlessa del municipi, arribant fins i tot a entrar en el joc brut de pagar amb una feina la presentació de testimonis falsos, tal com s'ha demostrat ara». Finalment, el portaveu socialista de Calvià, Antoni Manchado, també es va mostrar ahir convençut que «Carlos Delgado pagarà políticament i judicialment el seu joc brut. Serà finalment recordat com aquell batle del municipi corrupte sense escrúpols que patí Calvià, aquell batle que posà en pràctica la seva falta d'escrúpols per ocupar el poder i beneficiar uns pocs amics seus».