Ahir va començar el judici per l'assassinat de Rosine Roig; un nen mossegat per un gos a Elna; l'aparcament de l'hospital de Perpinyà deixarà de ser gratuït, i els Dracs signen a tres jugadors de la seua pedrera i fan un repàs de la temporada de Thibaud Margalet.\n* Ahir va començar, al tribunal de Perpinyà, el judici per l’assassinat de Rosine Roig. El passat 16 de setembre del 2013, havia sigut segrestada quan sortia de treballar al museu de Ceret, i assassinada pel seu exmarit Ramon Cortès, que una vegada comès el crim es va presentar al comissariat de Perpinyà, on va confessar. Un any més tard, Sandrine Delporte, companya de Ramon Cortès , va ser detinguda i empresonada. El seu ADN havia estat identificat a les eines utilitzades per cometre el crim. Rosine Roig, tenia 45 anys i tres fills amb Ramon Cortès.\n* El passat dimecres a Elna, un nen de 7 anys va ser atacat per un gos, mentre jugava a la pilota amb altres nens al carrer. El gos havia saltat la tanca de casa seua. El propietari del gos, un Staffordshire Bull Terrier de 7 mesos, alertat pels crits dels nens, es va precipitar sobre el gos, a fin d’allunyar-lo del nen. Mossegat a la cara, al ventre, als braços i a les cames, el nen ha estat immediatament transportat a les urgències del centre hospitalari de Perpinyà, don va sortir al vespre. La gendarmeria d’Elna, es l’encarregada de dur a terme l’enquesta. El gos, classificat de 2a categoria ha estat posat en quarantena. La família del nen, ha dipositat una planta.\n* En declaracions a France Bleu Roussillon Vincent Rouvet, director de l’hospital de Perpinyà, va assegurar ahir divendres, que aviat l’aparcament de l’hospital de Perpinyà deixarà de ser gratuït. Com recordareu, aquest projecte s’havia rebutjat després de les crítiques fetes pels usuaris de l’hospital, però ara el director es desdiu i assegura que, d’aquí un any o any i mig deixarà de ser gratuït. Assegura que: ‘les tarifes seran ‘raonables’. Tot no és encara decidit, però hi hauria d’haver ‘ un forfet gratuït d’una hora o una hora i dos quarts. Llavors el preu serà d’un €uro /hora. Vincent Rouvet assegura que no es una qüestió financera. Es tracta de lluitar contra l’estacionament ‘salvatge’ i els ‘cotxes-ventoses’ que, aparquen, i continuen sense moure’s, diversos dies, i també contra les caravanes que aparquen a l’estiu.\n* Els Dracs anuncien la signatura de contracte de 3 jugadors . Es tracta d’Arthur Romano i Georgy Gambaro que han signat el seu primer contracte professional amb el club i d’ Alrix Da Costa, que ha renovat per dues temporades més. Aquí podeu llegir el comunicat oficial del club català.\nPer altre costat, i seguint amb el repàs de la temporada dels seus jugadors convocats per les seues seleccions per jugar la Copa del Mon de Nova Zelanda, avui fan un repàs de la temporada de Thibaud Margalet, tercera línia de 24 anys, que aquesta temporada ha jugat 19 partits de Super League i un de Copa contra Hull. Aquí podeu consultar les seues estadistíques, i també veure en vídeo un resum de la seua temporada.


Sóc un rodamón: A Cura: suport a la vaga de fam de Jubilats per Mallorca i en defensa de la llengua catalana\nA Cura: suport a la vaga de fam de Jubilats per Mallorca i en defensa de la llengua catalana\nSANTUARI DE CURA. Randa, Mallorca. 1 d’ABRIL de 2012\nActe de suport a la vaga de fam de Jubilats per Mallorca i en defensa de la llengua catalana.\nAmics que estimau la llengua i la terra, Siau benvinguts a Cura\nAvui som aquí, dalt d’aquest Puig des d’on es veu pràcticament tota Mallorca i les altres illes, perquè aquí hi va fer llargues estades en Ramon Llull, pare de la llengua catalana. Mallorca va ser el bressol del qui va ser un dels primers escriptors europeus que utilitzà una llengua neollatina, en el seu cas la llengua catalana, per tractar temes científics i va ser el creador del català literari.\nAvui som aquí per impregnar-nos del seu esperit que tanta falta ens fa en aquests moments que vivim.\nSom aquí, a CURA, dalt d’aquesta muntanya màgica, per fer el mateix que han fet moltes altres persones, venir a pensar, a meditar, a estructurar el pensament, a clarificar idees, a cercar la llum, a trobar la direcció que han de tenir les nostres accions, a carregar-nos de l’energia que es necessita per ser constant, perseverant, per aconseguir les fites que ens proposem durant el temps que durin les nostres accions.\nSom aquí a Cura, i celebram aquest acte reivindicatiu i de suport, per la gran càrrega simbòlica d’aquest espai, que el fa únic, no només pel seu lligam amb la figura de Llull, sinó perquè aquí també es va dur a terme la Reunió de l’Assemblea de Plataformes Unitàries Antifranquistes l’any 1976, que va ser prèvia a l’Assemblea Nacional de Catalunya i perquè enguany ,a més a més, és el 35è aniversari de la reunió de l’Assemblea Popular que en aquell moment va donar pas al que seria l’Estatut d’Autonomia, conegut com “L’Estatut de Cura”.\nSom aquí per fer suport a la vaga de fam dels Jubilats per Mallorca que tan dignament ha duit a terme en Jaume Bonet i que ara continua en Tomeu Amengual.\nSom aquí per penjar simbòlicament els llaços que la conselleria ha fet llevar dels centres, aquesta setmana, de tan mala manera.\nSom aquí per expressar l’agraïment als claustres, als consells escolars i als directors i directores d’escoles i instituts que tenen el coratge de posar el llaç i mantenir-lo amb la seguretat que actuen dins la legalitat. El llaç quadribarrat simbolitza el compromís de les diferents comunitats educatives amb la defensa de la llengua catalana.\nSom aquí com a mostra de suport cap a ells i per donar-los força.\nSom aquí per llegir aquest manifest i que s’escampi per l’aire de pobles, viles, fora viles i ciutats, que volem continuar sent qui som, evolucionar des de la nostra pròpia identitat, oberts als món i a la realitat del moment històric en què vivim.\nSom aquí per contribuir a la construcció d’un nou model econòmic i social que Europa i el món necessita. Pensam globalment i actuam localment. Aportam el nostre gra d’arena en la construcció d’un món millor. Demanam un canvi en les prioritats dels polítics que ens governen. S’han de posar els mercats al seu lloc. L’economia no ha de ser el centre de les nostres vides. Volem aturar l’especulació econòmica i el creixement dels beneficis sense límits. Volem feina per a tothom. Serveis públics de qualitat, educació, sanitat, serveis socials, cultura, i respecte i protecció real pels drets nacionals, culturals i lingüístics dels catalanoparlants.\nSom aquí perquè com diu un proverbi africà, ara que tantes persones d’aquest continent viuen entre nosaltres i hi són ben rebudes: “Molta gent petita, en llocs petits, fent coses petites, pot canviar el món”.\nPER QUÈ? QUÈ ENS HA DUIT FINS AQUÍ?\nEl Govern d’en José Ramon Bauzá, no ha assumit la seva responsabilitat institucional, prevista a l’Estatut d’Autonomia i a la Llei de Normalització Lingüística, de vetllar i treballar perquè la llengua dels formenterencs, eivissencs, menorquins i mallorquins assoleixi la plena igualtat amb l’altra llengua oficial, i d’ençà que és al govern ha posat en marxa accions per fer-la desaparèixer.\nDels tres pilars fonamentals per normalitzar-la, - els mitjans de comunicació, l’administració i l’ensenyament- ja ha fet intervencions als tres àmbits.\nHa tancat RTV de Mallorca que feia tota la seva programació en català i arribava a totes les illes.\nHa reduït la presència de la nostra llengua a la RTV pública autonòmica IB3.\nVol llevar el requisit de català als funcionaris per a l’accés i a la provisió de llocs de treball a l’administració local i autonòmica.\nVol posar en castellà els topònims de pobles, viles i ciutats de les illes.\nVol que l’administració i els polítics que ens representen usin la llengua que vulguin i no la pròpia.\nPretén fer una normativa que permeti als pares i mares girar l’esquena al projecte lingüístic dels centres.\nVol promocionar l’ús de l’ensenyament d’una tercera llengua, amb la intenció de desplaçar la llengua pròpia de l’espai que li correspon.\nVol fer retirar els llaços dels centres i anar al dictat d’un grupuscle extraparlamentari com és el Círculo Balear o el Instituto de Política Familiar.\nActua des de l’Autoritarisme. Recordem aquell concepte d’autoritat del professor que predicava la que era presidenta d’un sindicat i que ara és al Parlament de les illes Balears a la bancada del PP, ens fa veure clarament el que ens temíem: l’autoritat es converteix en autoritarisme. La directora general fa llevar els llaços dels centres argumentant que són banderes, desatenent la validesa dels arguments legals que li dóna el seu propi servei jurídic; el conseller amenaça amb un expedient als alumnes i professors que han participat en la filmació d’un vídeo a l’IES Marratxí en defensa de la llengua; el president José Ramon Bauzá, amenaça amb un expedient als seus diputats sinó voten el que ell diu.\nConsideram que hi ha indicis d’un possible maltractament institucional cap als drets que tenen les persones que formen part, segons la declaració universal dels drets lingüístics de la UNESCO, de la comunitat lingüística de les illes.\nI... ALGUNA COSA ES MOU\nDavant tot això alguna cosa es mou.\nDiferents associacions, entitats civils, organitzacions socials, sindicats i partits polítics de totes les illes, han alçat la veu per manifestar el seu desacord, posar seny i marcar un rumb de respecte i consens ja que han constatat que el govern del PP ha perdut el nord. Obra Cultural Balear, Acció Cultural de Menorca, Institut d’Estudis Eivissencs tots a la una. Ja no és només qüestió de llengua, és de discriminació de persones portadores d’uns drets nacionals, culturals i lingüístics.\nEl juliol de 2011 ja es feren les primeres passes per constituir l’Assemblea de mestres i professors en català Illes Balears. Poc a poc aquesta Assemblea s’ha consolidat i ara té representació a les quatre illes. Aquesta assemblea està permanentment connectada i ha consensuat un argumentari a favor de l’ensenyament del català i de l’escola inclusiva per a tothom.\nA principis del 2012 es posà en marxa la campanya “Enllaçats pel Català”. Aquesta campanya fou llançada pels coordinadors de Normalització Lingüística dels instituts de secundària de Mallorca i ha tingut molt bona acollida en els centres educatius i s’ha estès molt ràpidament per totes les illes. L’acció repressora de la conselleria, no ha estat ben vista als centres i ha donat ales a la campanya. Pares, mares, alumnes i docents hi donen suport.\n12.000 persones han fet al·legacions a la modificació de la llei de funció pública, gràcies a la iniciativa de Ciutadans per la Llengua i l’OCB.\nMoviment per la Llengua, nascut a Sa Pobla la revetlla de Sant Antoni d’enguany, s’ha escampat també arreu de les illes\nDia 1 de març els Jubilats per Mallorca decideixen començar una vaga de fam indefinida. Volen cridar l’atenció de persones que en principi i per les raons que siguin no tenen definit el seu posicionament sobre el tema de la llengua. Una acció no violenta i pacífica que pretén cridar també l’atenció dels polítics i els demana que, malgrat siguin del PP, votin en consciència.\nEl que passa a una part del territori afecta tota la globalitat del conjunt. El nostre territori dividit en comunitats autònomes diferents, amb una insularitat molt marcada, ha de mantenir la unió a tot el domini lingüístic. La llengua catalana és el llaç que ens uneix a tots. El que passa a un lloc és vital per a la bona salut de tot el territori i per a la nostra subsistència.\nÉs necessari, ara, que una part del territori pateix atacs, -per part del govern més radical que practica un nacionalisme espanyol excloent-, que els altres territoris ho sàpiguen, reaccionin i ens donin suport des de tots els seus racons. Ara hem de practicar la resistència, pacífica però activa, que no va en contra de ningú i que sap reclamar dignament els seus drets.\nDia 25 de març 50.000 persones vingudes de tota Mallorca i d’altres parts del territori surten al carrer i es planten davant el Consolat de la Mar, seu del Govern de les Illes Balears. Per tot això feim una ...\nCRIDA A L’EMPODERAMENT DE LA SOCIETAT CIVIL\n50.000 persones han sortit al carrer convocades per l’OCB i el Consell de la Societat Civil de Mallorca i moltes altres convocades per diferents entitats insulars a les Pitiüses i a Menorca. Totes aquestes persones han enviat un missatge molt clar al Govern de les Illes Balears i a la societat en general.\nAquestes veus han dit alguna cosa, han deixat un missatge que no se’n pot dur el vent o esvair-se en el no-res. Han deixat constància d’una voluntat. Han llançat un mandat que el govern ha decidit ignorar i que nosaltres, amics, avui aquí, recollim i no deixarem que caigui en terra.\nFeim una crida per demanar a tothom implicació, compromís, militància activa de totes les persones i els sectors de la societat civil, des de la resistència, la reafirmació del que som i volem continuar essent.\nFeim una crida a tota la ciutadania que, parli la llengua que parli, tengui la nacionalitat que tengui, faci pinya, se sumi a la defensa d’uns drets justs i legítims a favor de la llengua i la cultura pròpia de les illes, ara que uns polítics, -per molta majoria absoluta i silenciosa que els puguin haver donat les urnes- pretenen rompre el consens en matèria de normalització lingüística, tornar a les èpoques de la dictadura i canviar les lleis respectades per tots els partits polítics durant 30 anys. Treballam a favor de la cohesió social i pel respecte dels drets de TOTA la ciutadania. El que és bo per a uns, també és bo per als altres.\nI aquesta crida la feim fins que, al Parlament de les Illes Balears, no es tracti, es debati i es voti en consciència l’avantprojecte de modificació de la llei de funció pública que modifica també la llei de Normalització Lingüística.\nFeim una crida a observar tot el que passa a l’entorn de la llengua: l’atac del govern del PP a la llengua, ... però també us convidam a observar que passen moltes coses importants, interessants i maques com les 50.000 persones al carrer per defensar la llengua, com la xarxa de complicitats i accions, com el desvetllament de consciències, com la xarxa de solidaritat i de suport que ha generat la vaga de fam, com poder aprofitar tot això per millorar el nostre món, augmentar aquesta base social amb consciència de país que tant volem i necessitam... I encara ens queden tres anys i mig, en veurem de coses maques...! Perquè no podran davant un poble alegre, unit i combatiu con el nostre.\nAmb aquesta proposta oberta d’accions, volem demanar la implicació de la societat civil. Farem un esforç per fer sentir el nostre malestar i per la qual cosa tenim un termini molt concert en el temps. D’ara fins que, al Parlament de les Illes Balears, no es tracti, es debati i es pugui votar en consciència l’Avantprojecte de modificació de la llei de funció pública que modifica també la Llei de Normalització Lingüística, és el nostre moment d’actuar amb convicció i fermesa, és el moment de parlar clar. El país ens necessita!\n1. Dejunis de Cap de setmana, aquí al Santuari de Cura. Es tracta d’actes simbòlics per reforçar, amb la implicació de la societat civil, l’acció de Jubilats per Mallorca que ha decidit fer la vaga de fam de forma indefinida. Perquè no estan sols, perquè tots som em Jaume i tots som en Tomeu.\n2. Organització, des de la xarxa constituïda a les quatre illes, -que és l’Assemblea de Mestres i Professors en català-, actes, accions, propostes que puguin sorgir des de qualsevol lloc de la comunitat educativa de les illes i estendre-les cap a les altres. Aconseguir que a través de la coordinació entre les illes s’organitzin d’actes semblants i paral·lels que tenguin ressò a tot el territori lingüístic.\n3. La campanya Enllacats pel Català promoguda pels coordinadors de normalització lingüística dels instituts de secundària de Mallorca, ha estat molt ben rebuda per la comunitat educativa per la seva senzillesa i a l’hora per la seva força, i s’ha estès a tots els centres de les illes Balears. Volem aconseguir que la campanya Enllaçats pel Català traspassi el món educatiu i que la societat civil Enllaci els seus balcons i façanes. Que es percebi, es respiri, pels carrers el sentir de tota una societat. Per cada llaç que ens baixin dels centres educatius, n’hem de penjar deu a altres bandes.\n4. Així com s’ha Enllaçat la Universitat de les Illes Balears, en una acció exemplar que dóna llum, podem aconseguir que s’enllacin de manera visible, llocs emblemàtics com Cura, La Real , el Monestir de Lluc...\n5. La llengua catalana és el llaç que uneix tot el territori de parla catalana. Ara els llaços que surten des de Mallorca, -que va ser bressol d’en Ramon Llull, pare de la llengua catalana, i que també és el bressol del llaç-, han d’esdevenir el símbol del compromís de la defensa de la llengua catalana, dins i fora de les fronteres lingüístiques.\n6. Us demanam la vostra col·laboració i la vostra difusió així com que ens faceu arribar les propostes que considereu oportunes a catala@stei-i.org o al 619.78.38.84\nPer acabar volem fer presents, ara i aquí, les paraules que ahir ens deia el pare Josep Massot i Muntaner, Premi d’Honor de les Lletres Catalanes 2012: “S’ha acabat el temps d’aquells que neden i guarden la roba”.\nEn nom de l’STEI-i, l’Assemblea de mestres i professors en català, i de les entitats que li donen suport i són presents avui aquí l’OCB, el Moviment de renovació pedagògica de Mallorca, les Escoles Mallorquines, el Coordinador de la Campanya Enllaçats pel Català, el President dels Jubilats per Mallorca, el Professors del Departament de Filologia Catalana de la UIB, un representant de la Comunitat dels pares dels Sagrats Cors del Monestir de la Real... Us donam les gràcies per haver vengut i pel vostre compromís amb la llengua.\nM. Antònia Font i Gelabert. Secretària d’ensenyament públic de l’STEI-i. Professora de secundària i membre de l’Assemblea de Mestres i Professors en Català Illes Balears.\nMagdalena González i Crespí membre de l’Assemblea de Mestres i Professors en Català Illes Balears. Mestra de música i fundadora de l’Orquestra de Joves Intèrprets i del Cor Jove dels PPCC\nPublicat per Cecili Buele i Ramis a 2:36\nEtiquetes de comentaris: ENLLAÇATS, Enllaçats 2012


Condicions de privacitat – Roman Residence | Web Oficial | Hostals i pensions a Roma\nAquesta Política de privacitat s'aplica a www.romanresidence.com, que és propietat i està operat per Roman Residence. Aquesta Política de privacitat descriu com recopilem i fem servir la informació que deixes al nostre web (www.romanresidence.com), com ara les teves dades personals. A més, descriu les opcions que tens pel que fa a l'ús que fem de les teves dades personals i com pots accedir-hi i actualitzar-les.\nSi vols que es deixin de processar les teves dades d'acord amb el que s'estipula als propòsits C-F i no trobes cap opció per donar-te de baixa directament (com per exemple, a la configuració del teu compte), posa't en contacte amb romanresidenceinn@gmail.com .\nConfiem en tu per assegurar que les teves dades personals estan completes, són precises i estan actualitzades. Si hi ha cap imprecisió o canvi en les teves dades personals, cal que ens n'informis immediatament a romanresidenceinn@gmail.com . Gestionarem la teva petició d'acord amb la llei vigent.\nSi tens cap pregunta o queixa sobre com processem les teves dades personals o vols exercir els drets que es descriuen en aquest avís, pots posar-te en contacte amb nosaltres a: romanresidenceinn@gmail.com . També pots posar-te en contacte amb l'autoritat de protecció de dades local.


Nou sistema de bonificacions a l’EMMB | Escola Municipal de Música de Banyoles\nNou sistema de bonificacions a l’EMMB\n25/07/2017 / EMMB\nL’Ajuntament de Banyoles, com a titular del servei públic de l’Escola Municipal de Música de Banyoles, ha aprovat pel proper curs 2017-2018 un sistema de bonificacions per les quotes mensuals d’aquest servei. L’objectiu és ampliar el nombre de famílies perquè els seus fills/es puguin tenir l’oportunitat d’accedir a una formació musical, o bé facilitar aquest recurs a les que ja en gaudeixen però poden tenir l’opció de rebre aquests ajuts.\nA aquest nou sistema de bonificacions s’hi podrà acollir l’alumnat d’Iniciació fins a 4t de Nivell mitjà (6-16 anys), famílies empadronades a Banyoles i amb uns nivells de renda subjectes al que s’indica a les bases.\nLa sol·licitud es pot demanar a la Secretaria de l’EMMB o bé es pot descarregar a través de la Seu Electrònica de l’Ajuntament de Banyoles. Més informació aquí.\nAquest nou sistema d’ajuts de l’Ajuntament de Banyoles és una molt bona noticía. Confiem que suposi un incentiu més per facilitar l’accés a l’educació musical a un major nombre d’infants i joves de la nostra ciutat.\n← Refrescada del casal!\nEspectacle final del Casal d’Arts Escèniques QUE COMENCI! →


Cerca hotels a prop de Casa Loma\nMostra els 3 més populars Popular ara mateix a Toronto (ON) Més venut Locarno Hostel 287 Parliament Street Sheraton Centre Toronto Hotel 123 Queen Street West estàndard amb 1 llit doble reservada fa 5 hores, 25 minuts, 36 segons\nThe Only Backpacker's Inn 966 Danforth Avenue Llit a Dormitori Mixte de 8 Bed reservada fa 5 hores, 28 minuts, 16 segons\nThe Alexandra Hotel 77 Ryerson Avenue Habitació amb llit de matrimoni i llit individual reservada fa 7 hores, 44 segons\nToronto One Bedroom Suite Smoking reservada fa 9 hores, 30 minuts, 42 segons\nCasa Loma és un dels més reconeguts llocs de Toronto (ON) Agoda.com ofereix en exclusiva les tarifes més barates prop el popular Edificis famosos. Les opcions d'allotjaments a prop de Casa Loma varia enormement desde luxosos hotels a assequibles cases d'hostes. Usant el formunlari de reserves segures online d'Agoda.com per reservar hotels prop de llocs com Casa Loma és ràpid i senzill. Amb eines de recerca útils i ampla informació d'hotels,hotels a Toronto (ON) són fàcils de buscar. Més viatgers estan triant Agoda.com per reservar allotjament a prop de Casa Loma, amb uns 150,000 hotels per tot el món.\nHotels a prop de Casa Loma el més proper\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Toronto (ON), Rose Garden Bed and Breakfast és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. No és menys excepcional el fàcil accés que té l'hotel a les incontables atraccions i llocs d'interès de la ciutat com Dish Cooking Studio, Clínica Sutherland-Chan, Bloor Cinema. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Toronto (ON). Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, escriptori, despertador, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma a cada habitació. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com sauna, spa, massatge. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Rose Garden Bed and Breakfast és una selecció idònia per a la vostra estada a Toronto (ON).\nSituat a Old Town Toronto, A Suite Dreams Toronto B&B és el lloc perfecte per gaudir de Toronto (ON) i els seus voltants. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Per opcions de turisme i atraccions locals, no es necessita anar enfora ja que l'hotel gaudeix proximitat a Koreatown, Vintage Video, The Beguiling Books and Art. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Toronto (ON). Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, visites turístiques, conserge, lloguer de bicicletes. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara televisió de pantalla plana, banyera hidromassatge, aire condicionat, calefacció, servei de despertador per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com jardí. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de A Suite Dreams Toronto B&B la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Toronto (ON).\nEls millors hotels prop de Casa Loma


Puigdemont va rebutjar dos cops la petició dels Mossos d'aturar l'1-O - Empordà\nPuigdemont va rebutjar dos cops la petició dels Mossos d'aturar l'1-O\n?L'excap de Planificació de la policia catalana Emili Quevedo diu que l'expresident va respondre que tenia «un mandat avalat pels resultats electorals» ?«Junqueras va dir que no hi hauria cap tipus de resistència»\n12.03.2019 | 06:30\nEls Mossos van advertir dues vegades a l'expresident Carles Puigdemont que desconvoqués el referèndum davant possibles enfrontaments «pel clima de tensió» a Catalunya, però aquest es va negar escudat en un «mandat» popular, mentre que Oriol Junqueras els va assegurar que «no hi hauria cap tipus de resistència». Emili Quevedo, màxim encarregat del disseny de l'operatiu dels Mossos per a l'1-O, va comparèixer davant del Tribunal Suprem per corroborar el testimoni de Manel Castellví, un altre alt comandament de la policia autonòmica, a l'hora d'incriminar directament Puigdemont com el responsable de seguir endavant amb el referèndum, desoint les advertències de «problemes de seguretat» per a aquella jornada.\nHo van fer en sengles reunions el 26 i 28 d'agost del 2017 en les quals «òbviament», va dir, els Mossos els van traslladar la possibilitat de «xocs» i «enfrontaments» entre els concentrats i les forces de seguretat de l'Estat fent constar diverses vegades que la seva prioritat era complir l'ordre judicial d'impedir el referèndum.\nPerò la resposta de Puigdemont, la presència del qual en aquelles reunions deixava veure que «eren reunions gairebé sense precedents», va explicar Quevedo, va ser contundent: «Va dir que el Govern tenia un mandat per complir i que el complirien i tirarien endavant, perquè havia estat avalat pels resultats electorals».\nEn aquelles cites, va detallar, Forn va callar i Junqueras, que només va ser-hi en la del 28, «va dir que no hi hauria cap tipus de resistència» i que «quan els agents intervinguessin, la gent deixaria que pacíficament els cossos policials actuessin» per complir amb el mandat judicial de tancar col·legis i requisar les urnes.\n«És obvi que ells coneixien que una cosa i una altra era incompatible», va afegir Quevedo, qui va revelar que la policia catalana era conscient que hi havia «una possibilitat real» de no poder impedir l'1-O.\nI és per aquest motiu, va destacar, que era «molt important» comptar amb el suport dels 6.000 policies i guàrdies civils destinats l'1-O davant la necessitat que els agents tinguessin «una mínima capacitat dissuasòria». A diferència del que va indicar el Govern a la Junta de Seguretat del 28 de setembre, on va dir que els Mossos tenien capacitat suficient per impedir l'1-O, ahir Quevedo va reconèixer que donada «l'envergadura» del dispositiu policial, era «molt important i molt rellevant» comptar amb el «suport» de la Policia i la Guàrdia Civil.\nEl dispositiu dels Mossos, segons va precisar Quevedo, buscava tenir «com menys presència policial», amb «almenys dos o tres uniformats», però en «tots i cadascun dels centres».\nA banda de tancar el col·legi, cosa que «desafortunadament» només va passar en 24 ocasions a primera hora de la jornada, va dir, l'objectiu era obtenir una «informació veraç» del que passava.


Més valorat que tot el CAC 40, Apple es converteix en la primera capitalització global | Sublimis\nMés valorat que tot el CAC 40, Apple es converteix en la primera capitalització global\nApple va recuperar el títol de primera capitalització. El gegant del petroli Saudi Aramco li va agradar el passat mes de desembre, gràcies a la seva sortida a borsa. Però la crisi CVIV-19 va acompanyada d’una crisi del petroli, els darrers mesos han estat difícils per a Aramco saudita. D’altra banda, Apple es va beneficiar de la moda extraordinària per als valors tecnològics.\nDivendres, 31 de juliol, després de la publicació de resultats millors del que s’esperava, el curs d’Apple va saltar del 10, 47% a 425 dòlars. En una sessió, la seva capitalització va inflar de 169 mil milions de dòlars. El fabricant de l’iPhone val la pena 1.817 milions de dòlars, és a dir, més que el CAC 40 en conjunt (1.775 mil milions)! I alguns analistes estan considerant molt seriosament l’encreuament dels 2.000 mil milions. A finals de 2019, Apple va pesar 1.300 milions de dòlars.\nLa valoració de Amazon supera la de Microsoft\nEn comparació, el gegant d’oli saudita, la capitalització de la qual havia afectat els 2.000 milions de dòlars Poc després de la seva sortida a borsa, s’estancien a la borsa. Si pateix menys que les altres majors, el seu curs ha baixat un 6% des del començament de l’any. Valorat 1.760 milions de dòlars a la borsa, encara per davant, però potser més durant molt de temps – Amazon i Microsoft.\nL’especialista en comerç electrònic ha passat abans del grup informàtic (respectivament 1.585 i 1.550 milers) respectivament dòlars de capitalització de mercat). Aquest és l’altre trastorn d’aquesta setmana boja per a les estrelles de la tecnologia. Connectat al Grill del Congrés dimecres, GAFA ha publicat dijous de resultats trimestrals desafiant la crisi. Amazon Gold és, sens dubte, el dels quatre que beneficia la major part de la crisi i el confinament.\nA principis de l’any, la seva capitalització era inferior a 1.000 milions de dòlars. Microsoft encara estava colpejant amb Apple. Abans de la sortida a borsa d’Aramco Saudita, fins i tot va disputar el rang principal del món.\nAcció d’Apple Split\nImplicar per continuar atraient inversors individuals, Apple A, a més, va anunciar la divisió del seu títol en quatre . Una manera d’obtenir més accessible i agrair els “comerciants de robinhood”, inclòs el títol de la poma és una de les tos. Es multiplicarà el nombre d’accions i el valor de la unitat dividit per tant. El 24 d’agost, els accionistes d’Apple rebran tres accions addicionals per a cada acció. Què reduir el valor d’una acció a poc més de 100 dòlars.\nAquesta no és la primera vegada que el grup de Cupertino també procedeix. Ja ha liderat aquest tipus de funcionament el 1987, 2000, 2005 i 2014. La divisió del títol, que era comuna fins a principis dels anys 2000, en el moment de la bombolla d’Internet, avui dia es practica avui dia. L’acció d’Amazon, per exemple, és de 3.165 dòlars. El de l’alfabet a 1,488 dòlars. I la del fabricant de béns arrels NVR a 3.930. La fracció dels valors és menys interès que fa 20 anys. Alguns corredors com Charles Schwab proposen els seus clients per comprar fraccions de valors, de vegades des de $ 5.\nEls gegants de la tecnologia nord-americana desafien la crisi econòmica\nPrevious Post - Previous post: Bombardeig de Boston: Djokhar Tsarnaev S es confia en una lletra abans d Es deté\nNext Post - Next post: Recepta: amanida de cigrons i col flor


Les sexualitats lèsbica, bi i trans surten de l'armari al còmic\nLa normalització de la diversitat de gènere impulsa un bon grapat de noves historietes\nA 'Cappuccino Commotion', Rosa Navarro mostra dones que, com ella, trenquen els cànons heterosexuals\nBarcelona - Diumenge, 26/05/2019 | Actualitzada 27/05/2019 - 12:31\n"Vaig descobrir com de masculina era la meva identitat de gènere. Sense arribar a sentir-me home, tampoc em sentia dona. Em trobava en aquest lloc meravellós del gènere no binari". Així es manifesta la protagonista de ‘Cappuccino Commotion’ (Nórdica), alter ego de la seva autora, Rosa Navarro (Vilanova i la Geltrú, 1977), que va vèncer el pudor de mostrar les seves emocions íntimes davant "la necessitat" de portar al còmic una història de dones que, com ella, "viuen la seva sexualitat de manera diferent, trencant l’heteronormativitat i els cànons que ens han dit que hem de ser d’una determinada manera".\nEl 2006, la il·lustradora, que també treballa com a llibretera a Barcelona, ja desmitificava des de dins i amb humor els rols i tics de les lesbianes en els gags de ‘Salidas de emergencia’ (Odeonia; al costat de Gema Arquero), al que seguiria una segona entrega. Ara, Navarro ha recorregut a l’autoficció i, sense abandonar la frescor, ha buscat un registre més seriós que li permet parlar d’homosexualitat, del descobriment i acceptació de la identitat sexual, del pas de la infància a la maduresa, de la "recerca d’una estabilitat emocional que no arriba mai" o de tenir fills en una parella lesbiana. Temes i emocions extrapolables i universals, capaços de captar no només el lector amb sensibilitats LGTBI.\nPàgines de 'Cappuccino Commotion' / rosa navarro\nNavarro admet la inspiració d’una de les obres clau del còmic lèsbic, ‘Fun home’, en les vinyetes de les quals Alison Bechdel, també autora de‘Lo indispensable de unas lesbianas de cuidado’ (Reservoir Books), revelava el 2006 la seva sortida de l’armari i una complicada història familiar amb un pare homosexual reprimit. El lector veu ara un palpable repunt de còmics que tracten sense tabús sobre la identitat de gènere. A aquesta sortida de l’armari en la vinyeta contribueix un conjunt de factors banyats per l’eclosió de les reivindicacions feministes, considera Elisa McCausland, promotora del Col·lectiu d’Autores de Còmic i investigadora especialitzada en cultura popular i perspectiva de gènere: "Les editorials han detectat que hi ha un públic que les demanda, es dona un clima i un entorn de normalització de la diversitat sexual i de gènere en la societat, i ha crescut la visibilitat d’una nova generació, sobretot d’autores, molt compromeses, que traslladen el seu activisme a les seves obres".\nAixí, ‘Cappuccino Commotion’ coincideix en les llibreries amb altres recents històries autobiogràfiques en aquesta mateixa línia, com a ‘Doctora Laura, ¿Dígame?’ (Salamandra Graphic 2019), memòries gràfiques de la nord-americana Nicole J. Georges, o la premiada amb un Eisner ‘Piruetes’ (La Cúpula 2017), de Tillie Walden. D’aquesta jove de San Diego acaben d’editar-se els dos volums d’'En un rayo de sol’ (La Cúpula), la història d’un amor truncat entre dos joves en un món futur habitat només per dones. Comparteix també lloc a les lleixes amb la multipremiada ‘Lo que más me gustan son los monstruos’ (Reservoir Books 2018), on Emil Ferris inclou el lesbianisme de la seva petita protagonista entre els diversos temes que tracta; i amb novetats com ‘Fragmentos de feminidad’ (Oberon), on un dels set retrats de dones que dibuixa Olivier Pont explica la història d’una dona casada i amb fills que assumeix el seu amor per una altra dona; ‘Heathen’ (Astiberri), de Natasha Alterici, en què una guerrera vikinga és desterrada per besar una altra dona, o ‘Llamadme Nathan’ (Astiberri 2019), de Catherine Castro i Quentin Zuttion, obra de temàtica trans, basada en el cas real de Lucas, un menor amb físic de nena i identitat masculina que lluita per la reassignació de gènere.\nVinyeta de 'Llamadme Nathan' / CASTRO Y ZUTTION\nApunta a més l’activisme d’altres dibuixants com Carla Berrocal, creadora de‘Epigrafías’ (Libros de Autoengaño 2016), sobre la poeta lesbiana Nathalie Clifford Barney (1876-1972). Berrocal és una de les 10 autores compromeses amb el tema (entre elles, Teresa Castro, Susanna Martín, Miriam Persand i Xulia Vicente), que participen en el recent volum col·lectiu i gratuït ‘Viñetas de tortas y bollos. Cómics lésbicos desde dos orillas’. Descarregable en digital i impulsat per les oenagés Gehitu i Mugen Gainetik, amb la Diputació Foral de Gipuzkoa i l’Agència Basca de Cooperació, ofereix un retrat quotidià del lesbianisme en diferents realitats.\nVinyeta de 'Doctora Laura, ¿Dígame?' / Nicole J. Georges\nUn dels motius que va portar a Navarro a explicar la seva història va ser que trobava a faltar relats amb què identificar-se com a lesbiana i activista. El còmic gai compta amb autors de referència com Tom de Finlandia (1920-1991) i tres històrics de La Cúpula, Ralf König, Sebas Martín i Nazario (amb Anarcoma, su detective trans, rescatado en un integral) o amb noves memòries autobiogràfiques, com les d’Aitor Saraiba a ‘El hijo del legionario’ (Pepitas de Calabaza-Fulgencio Pimentel). Però al còmic lèsbic, tot i que la nord-americana Roberta Gregory (i el seu personatge Bitchy Bitch) és una de les pioneres des de l’‘underground’ dels 70, les que a Espanya han deixat empremta entre el públic generalista han sigut l’esmentada Bechdel o la francesa Julie Maroh, amb ‘El azul es un color cálido’ (Dibbuks), sobre un amor adolescent entre dues noies, gràcies a l’adaptació al cine com ‘La vida d’Adèle’ (Palma d’Or al festival de Cannes 2013).\nLa diversitat sexual, a què, recorda McCausland, s’han apuntat Disney, Marvel o DC (que el 2006 presentava per exemple a la Batwoman lesbiana Kate Kane, que ara encarnarà l’actriu Ruby Rose en una sèrie de The CW), també triomfa en èxits com la popular sèrie juvenil ‘Leñadoras’ (Sapristi), de Noelle Stevenson, Grace Ellis i Shannon Watters. Amb aquestes historietes han aconseguit dos premis Eisner i un Glaad (al millor còmic que retrata perfils de gènere gai, lèsbic, bisexual i transgènere) i arribarà al cine de la mà de 20th Century Fox. "Qüestiona els binarismes de gènere i, amb un prisma optimista i positiu, mostra un univers inclusiu", valora aquesta experta.\nVinyeta de l’antologia 'Viñetas de tortas y bollos’ / carla berrocal\nSón obres que ajuden a l’acceptació i normalització davant actituds intolerants de la ultradreta o alguns credos religiosos. Navarro és taxativa: "No hi ha tornada enrere. No poden dir-me que ja no estic casada o que el meu fill no és meu". "La meva mare –constata– volia una filla amb qui anar de compres, però després d’assimilar que jo era lesbiana es va fer tan activista que fins i tot va a manis del col·lectiu i a un 'casal’ de pares de gais i lesbianes". En una futura historieta ja estudia com "aprofundir en les relacions familiars i en com els pares accepten uns fills que se senten diferents”.\nEls silencis del nazisme, al còmic\nL'estigma de la malaltia mental, en còmic\nTemes: LGTBI Lesbianes Còmic Llibres


A mesura que les societats es desenvolupen augmenta la demanda de serveis que la ciutadania espera rebre de les administracions públiques. La intervenció de l’Estat en l’economia ha variat molt al llarg de la història i les regions. Així, el segle XIX es va caracteritzar pel desenvolupament del sistema de mercat (capitalista) amb la intervenció mínima dels estats, el segle XX es va caracteritzar per l’aparició, en alguns llocs del món, del sistema de planificació central en què l’Estat era el principal agent econòmic i prenia les decisions de producció. En l’actualitat, per a la majoria dels països occidentals, les decisions de producció les determina el mercat i l’Estat actua com a garant per a les parts en tant que fixa les normes per les quals aquests es regeixen. A més, l’Estat també intervé per mitigar els efectes negatius del sistema de mercat: les depressions econòmiques i la distribució desigual de la renda.\nLa intervenció econòmica de l’Estat ha estat justificada, des del punt de vista econòmic, per a casos en què aquesta intervenció fa assolir situacions més eficients als mercats. De fet, analitzant les actuacions econòmiques de les diferents administracions, trobem que entre els objectius d’aquesta actuació econòmica destaca l’intent d’incidir sobre diferents factors, principalment el creixement i l’estabilitat de l’economia i la distribució de la renda.\nPrincipalment, l’Estat pot incidir sobre els factors anteriors mitjançant el seu pressupost o mitjançant marcs normatius que afecten les variables anteriors. Pensem en algun exemple per a cada cas:\nJohn Maynard Keynes, considerat per molts el pare de la macroeconomia moderna, defensava la intervenció de l&\nPer incidir sobre el creixement des del punt de vista del pressupost, l’Estat subvenciona a les empreses els projectes de recerca, desenvolupament i innovació que duen a terme i que permetran que siguin més productives i més competitives a escala mundial, amb la qual cosa afectarà el creixement econòmic. En l’equivalent per als treballadors, l’Estat aporta recursos per a la formació dels treballadors, la qual cosa els farà ser més competitius i atraurà empreses a instal·lar-se al nostre entorn on puguin disposar d’aquest capital humà. Si ho mirem des del marc normatiu, l’Estat pot actuar per afavorir el creixement, per exemple, generant normativa que doni garanties a les inversions estrangeres al país. Això hauria de fer que hi hagués un increment de les inversions al nostre país i, en conseqüència, un creixement més gran.\nPer incidir sobre l’estabilitat econòmica, l’Estat durà a terme polítiques econòmiques expansives en moments de depressió econòmica i restrictives, en moments d’alt creixement econòmic. És a dir, quan l’economia produeixi per sota de les seves possibilitats, l’Estat assumirà part del paper de la demanda per tal de redreçar l’economia. Això ho aconseguirà elevant el nivell de despesa o reduint la càrrega fiscal sobre els contribuents per tal d’incentivar la demanda. Al contrari, quan l’economia va bé, l’Estat acumularà reserves en comptes d’incrementar la despesa per tal de no sobreescalfar l’economia en competir amb les famílies per la producció.\nLa incidència sobre la distribució de la riquesa és assolida per l’Estat mitjançant polítiques redistributives i polítiques socials. La justificació d’aquestes polítiques s’emmarca, entre altres motius, en la voluntat de les societats modernes que qualsevol persona disposi d’uns recursos i serveis mínims, que hi hagi una cohesió social que limiti el risc d’exclusió dels individus més desafavorits, que hi hagi una igualtat d’oportunitats per a totes les persones, etc. Un exemple de redistribució de la riquesa mitjançant el pressupost són les ajudes socials a persones amb pocs recursos, que provenen dels contribuents. També es podria considerar com a fet redistributiu la universalització de la sanitat o l’educació, que d’aquesta manera arribaria a capes de la població que difícilment es podrien permetre accedir a aquests serveis si fossin privats.\nMés enllà de les motivacions generals, veiem que la intervenció de l’Estat mitjançant la via dels seus ingressos o despeses també pot anar encaminada a la idea que els usuaris de determinats béns o serveis públics assumeixin part de la despesa que originen. En aquest sentit, les taxes per la utilització d’un servei públic en són un exemple clar, tot i que no l’únic.\nUn altre exemple són les situacions que es produeixen davant la presència d’externalitats. Dos exemples d’aquest cas són el consum de productes que poden ser nocius per a la salut, per exemple, el tabac, i les empreses que contaminen. En aquests casos, la situació en què les persones que lliurement prenen les decisions (de fumar o produir contaminant) no tenen en compte la despesa que comporten (augmenta la despesa pública en el sistema sanitari o augmenta la despesa per a la neteja de zones contaminades). En aquests casos, les administracions poden establir mecanismes que facin que l’usuari suporti el cost total de les seves decisions de producció o consum. Estem parlant de l’establiment de gravàmens especials que desincentivin la producció d’aquest cost.\nEl cas contrari es produeix davant l’aparició d’externalitats positives en què els agents econòmics produeixen menys del que seria òptim per a la societat com a conseqüència que no es beneficien de la totalitat del benefici que genera la seva decisió de produir. Un exemple d’aquest cas es produeix en el món de la recerca i el desenvolupament. Aquestes inversions generen efectes positius i creen llocs de treball o, simplement, generen coneixement que tercers poden aprofitar. Passa el mateix amb l’educació, que no solament genera benefici per a la persona que la rep, sinó també per a les persones que hi interactuaran al llarg de la seva vida. En aquests casos, l’Estat intervé econòmicament amb l’objectiu de potenciar aquestes inversions i aporta part del finançament.\nL’actuació de l’Estat com a agent econòmic mitjançant la seva dotació pressupostària es fa mitjançant una planificació de la despesa. Aquesta anirà enfocada a l’assoliment dels objectius fixats pel Govern. Tanmateix, l’aprovació dels pressupostos serà funció del poder legislatiu que exercirà, d’aquesta manera, un control sobre la planificació de la despesa.\nEls pressupostos són instruments de planificació de la despesa màxima que han d’efectuar les administracions, i també la previsió d’ingressos per a un període de temps determinat.\nCal tenir present que, en ser aprovats pel poder legislatiu, els pressupostos tenen rang de llei i representen una autorització formal de les cambres legislatives al poder executiu per efectuar la despesa planejada per aquest darrer.\nD’altra banda, també s’ha de dir que, en l’elaboració dels pressupostos, mentre que les despeses poden ser previstes d’una manera quantitativa i amb certa exactitud, els ingressos són exclusivament previsions en funció de com s’espera que evolucioni l’economia.\nQuan el Govern no aconsegueix prou suport per tirar endavant els pressupostos per a un període determinat, es veu forçat a prorrogar els pressupostos corresponents al període anterior.\nAixí veiem que, com fan les famílies, les administracions es poden haver d’ajustar al pressupost pactat i, fins i tot, renunciar a acomplir part dels seus objectius de despesa si no volen haver de fer modificacions pressupostàries.\nPel que fa a l’apartat d’ingressos, s’ha de tenir present que aquests, en dependre en gran manera de la renda dels agents econòmics (renda de les famílies i beneficis de les societats) i del consum i les inversions (impostos sobre el valor afegit, impostos especials o impostos de transmissions patrimonials en són exemples), si l’economia no evoluciona segons les previsions es poden veure reduïts o augmentats.\nExactament igual que succeeix amb els individus i les famílies, les administracions públiques es poden trobar amb períodes en què les necessitats financeres per fer front a la despesa siguin superiors als ingressos previstos. En aquest cas, direm que els comptes presenten dèficit pressupostari.\nEl dèficit pressupostari es produeix quan les despeses previstes que fa l’Administració superen els ingressos previstos.\nQuan l’Administració gasta més que el que ingressa passa exactament el mateix que si fos un individu qualsevol, és a dir, s’ha d’endeutar emetent deute públic.\nQuan les situacions de dèficit pressupostari es produeixen de manera reiterada en el temps, l’endeutament originat farà incrementar les despeses pels interessos que l’Administració haurà d’abonar als creditors amb la qual cosa pot comportar dificultats, si el deute és gran, per a l’assoliment d’equilibris pressupostaris futurs. A més, aquest fet empitjorarà els comptes de l’Estat ja que en endeutar-se més l’Estat haurà d’oferir més interessos perquè els inversors vulguin comprar aquest deute, amb la qual cosa es generaran més carregues financeres futures per al pagament dels interessos d’aquest deute.\nLletres del tresor i obligacions de l'Estat\nSón un instrument de deute que emet l’Estat per finançar la despesa pública que no s’aconsegueix finançar mitjançant els ingressos públics.\nLa controvèrsia del deute públic dels països poc desenvolupats\nSovint, els països poc desenvolupats tenen problemes per trobar finançament per a les seves despeses. Tanmateix, a partir de la segona meitat del segle XX van començar a arribar grans volums de finançament exterior.\nAquesta facilitat de finançament es fonamentava en dos supòsits: que aquests països seguirien una sendera de desenvolupament que en facilitaria el creixement econòmic i el retorn del deute, i que oferirien uns interessos més elevats que inversions alternatives.\nDavant l’èxit escàs en el desenvolupament d’aquests països i la impossibilitat d’elevar els ingressos públics molts estats s’han vist obligats a apujar els interessos oferts per tal d’atreure capitals. Aquest fet ha originat un cercle del qual és difícil sortir: en elevar la càrrega que s’ha de pagar en concepte d’interessos es fa més difícil tornar el deute o aconseguir pressupostos no deficitaris, amb la qual cosa difícilment es pot tornar el deute, tot i que any rere any es produeix un flux d’interessos dels països poc desenvolupats cap als desenvolupats. Aquest fet dificulta encara més el desenvolupament dels països més pobres, ja que perpetua l’estatus actual. En aquest context, han sortit moltes veus que demanen la condonació del deute dels països poc desenvolupats.\nEl superàvit pressupostari es produeix quan els ingressos previstos superen les despeses que s’han d’efectuar.\nEl superàvit pressupostari no és una situació gaire comú entre les administracions públiques dels diferents llocs del món. Tradicionalment, les situacions deficitàries han estat més comunes. Tanmateix, en constatar que aquestes podien esdevenir una rèmora per al desenvolupament del país aquests les han intentat reduir en la mesura del possible.\nLa tercera situació possible és la d’equilibri pressupostari que es produeix quan els ingressos previstos coincideixen amb la despesa planejada. A la figura es poden observar gràficament les representacions de les possible situacions com es poden trobar els pressupostos (dèficit, superàvit i equilibri pressupostari).\nFigura Situacions pressupostàries\nA la figura es pot analitzar l’evolució pressupostària de les administracions públiques espanyoles així com una comparativa entre els nivells de deute públic per a l’any 2010 de diferents estats.\nFigura Evolució de la situació pressupostària i comparativa del deute públic entre diferents estats\nA partir de l’anàlisi de la figura veiem que una evolució favorable dels comptes anuals de l’Administració ha permès reduir el deute públic en els darrers anys.\nEstructura dels pressupostos\nDe la mateixa manera que succeeix en qualsevol pressupost d’una empresa, els pressupostos de l’Administració s’estructuren entorn:\nde les despeses màximes aprovades, i\ndels ingressos previstos.\nEn la secció “Annexos” del material web d’aquest mòdul trobareu El cuaderno blanco dels PGE, on apareixen comentats.\nAra bé, dins aquests dos grans grups trobem també altres subgrups.\nLes despeses de l'Administració\nLes despeses de l’Administració es troben agrupades en despeses corrents i despeses de capital.\nLes despeses corrents són aquelles que contrau l’Administració pel fet d’oferir els seus serveis.\nAixí, per exemple, les despeses per pagar el personal que treballa per a l’Administració s’inclouen dins el grup de despeses corrents.\nLes despeses de capital són aquelles que efectuen les administracions públiques com a inversió, és a dir, amb un horitzó temporal més ampli.\nAlguns exemples de despeses de capital serien les inversions en infraestructures, les transferències de capital, etc.\nTanmateix, les despeses de l’Administració s’agrupen en capítols, que comprenen cadascun dels grans apartats de la despesa pública. Entre els diferents capítols de la despesa pública trobem:\ndespeses corrents en béns i serveis,\nfons de contingències i altres imprevistos,\nEn la figura es pot veure d’una manera gràfica el repartiment per capítols de la despesa pública en els pressupostos generals de l’Estat per a l’any 2011.\nEn l’anàlisi de la informació que aporta la figura podem observar que les principals partides que s’inclouen en els pressupostos són les de transferències corrents i les despeses de personal.\nFigura Assignació de la despesa als diferents capítols\nFont: Cuaderno Blanco (PGE, 2011)\nEls ingressos de l'Administració\nEls serveis que ofereix l’Administració pública es financen, bàsicament, mitjançant tributs; tanmateix, l’Administració també pot incrementar la seva partida d’ingressos mitjançant les transferències corrents, els ingressos patrimonials, l’alienació d’inversions reals i les transferències de capital.\nDe la mateixa manera que succeeix amb les despeses, els ingressos de l’Administració es poden classificar segons el capítol que ocupen dins els pressupostos. En la figura podem observar la distribució dels ingressos per capítols corresponents als pressupostos de l’any 2011.\nFigura Distribució dels ingressos de l’Estat\nFont: Cuaderno Blanco, (PGE, 2011)\nFormen els diferents capítols dels ingressos de l’Administració els següents:\nImpostos directes i cotitzacions socials.\nAlienacions d’inversions reals.\nAnalitzant els diferents capítols podem fer una classificació dels ingressos de l’Administració diferenciant els que són ingressos corrents i ingressos de capital en funció de si aquests ingressos tenen relació o no en tenen amb les inversions de l’Administració.\nDins els ingressos corrents trobem els tributs, les cotitzacions socials i les taxes, preus públics i contribucions especials. Per la banda dels ingressos de capital trobem els ingressos patrimonials, l’alienació d’inversions reals, les transferències de capitals, etc.\nEls tributs són les obligacions dineràries establertes per llei, la quantia de les quals es destina al manteniment de les càrregues públiques.\nEls tributs es poden classificar de diferents maneres. Una d’aquestes és la que marquen els capítols que els recullen dins els pressupostos de l’Administració, però també és freqüent veure’ls classificats segons els criteris que estableixen les quanties que han de pagar els diferents contribuents.\na)Classificació dels tributs en funció de la progressivitat\nSeguint aquesta segona classificació trobem que els impostos poden ser progressius, proporcionals o de suma fixa. La diferència entre cadascun d’ells es troba en com es fa el càlcul de l’import que cal pagar com a tribut:\nEls tributs proporcionals: són aquells en què la quota que cal pagar és el resultat d’aplicar el càlcul d’un percentatge sobre la base imposable, sense que aquest percentatge variï en la renda del subjecte passiu. Un exemple de tribut proporcional és l’impost sobre el valor afegit (IVA). A la taula teniu un exemple.\nTaula Exemple d’aplicació d’un tribut proporcional\n100 € 18% 18 €\n200 € 18% 36 €\n300 € 18% 54 €\nEls tributs progressius: són aquells que, en voler incidir en la distribució de la riquesa, apliquen tipus impositius més alts a les persones que tenen una renda més elevada. Un exemple n’és l’impost sobre la renda de les persones físiques (IRPF).A la taula teniu un exemple numèric.\nTaula Exemple d’aplicació d’un tribut progressiu\n100 € 8% 8 €\n200 € 16% 32 €\n300 € 24% 72 €\nEls tributs de suma fixa: són aquells en què cada contribuent ha d’aportar a l’Administració la mateixa quantitat independentment de la renda o de la quantitat de servei o producte rebut.\nb)Classificació dels tributs en funció del capítol dins el pressupost\nSeguint amb la classificació que fan els capítols dels impostos, entre els primers capítols podem trobar diferents tributs com els impostos (directes, indirectes i especials) o les taxes i les cotitzacions socials, que tot i no tenir la consideració de tribut s’inclouen dins el capítol I d’ingressos junt amb els impostos directes:\nEls impostos. Una de les principals característiques dels impostos és que no hi ha relació entre el fet imposable i la destinació dels fons recaptats. Així, per exemple, difícilment podem triar a què es destinaran els diners que es recapten per l’IVA o l’IRPF. Els impostos poden ser directes i indirectes:\nEls impostos directes: són els que recauen sobre la renda o la riquesa de les persones. Així, trobem l’impost sobre la renda de les persones físiques i el de patrimoni que graven la renda i la riquesa de les persones físiques o el de societats que grava la renda de les jurídiques.\nEls impostos indirectes: són els que graven fets independentment de les característiques de les persones que els originen i amb relació a determinades operacions de compravenda. Exemples d’aquest tipus d’impostos són l’impost sobre el valor afegit o l’impost de transmissions patrimonials. També s’hi inclouen els anomenats impostos especials, que recauen sobre l’alcohol i les begudes alcohòliques, l’impost sobre hidrocarburs, sobre el tabac, etc.\nInflació, l'impost que no es veu\nÉs habitual veure en els mitjans de comunicació notícies relacionades amb l’evolució dels preus (la inflació o evolució de l’IPC). Molts de nosaltres en veure aquest tipus de notícies valorem com ens afecta a les nostres butxaques, en tant que els preus dels productes que comprem s’encareixen, per la qual cosa, amb la mateixa renda monetària tenim menys poder adquisitiu (és a dir, amb els mateixos diners podem comprar menys productes).Si bé en aquests casos els perjudicats són tots aquells que no poden apujar els seus ingressos en la mateixa proporció que ho fan els preus, també hi ha beneficiats. Són els que tenen els ingressos vinculats als preus dels productes. Aquest és el cas de l’Administració, ja que una part dels seus ingressos és una proporció del preu de compra (impostos proporcionals); en aquest sentit, l’Administració no perd, ja que actualitza d’una manera immediata els seus ingressos als preus dels productes. A més, en impostos que són progressius (en què augmenta el percentatge d’impostos a partir de determinats volums d’ingressos) la no-actualització dels trams de renda fa que augmentin els impostos tot i que la renda real no augmenti. És a dir, si una persona té un salari de 100 monedes anuals i tant els preus com el seu salari augmenta un 4%, aquesta persona podrà comprar en principi els mateixos productes que l’any anterior (tindrà la mateixa capacitat adquisitiva), però per a Hisenda ara serà més ric i li cobraran un percentatge d’impostos més alt.\nLes taxes i preus públics i les contribucions especials. En aquests casos, la característica comuna és que hi ha una relació entre la realització d’un servei públic i la quantia aportada per l’individu. En el cas de les taxes i preus públics, els individus o contribuents aporten a l’Administració una certa quantitat dinerària pel fet d’utilitzar un servei. És el cas de les taxes d’escombraries, les taxes de servei de cementiri, taxes pel servei de clavegueram, etc. En el cas de les contribucions especials, veiem que el fet imposable és l’origen d’un benefici particular (que pot ser determinat per l’augment del valor dels seus béns) com a conseqüència d’una acció determinada de l’Administració. El contribuent, en aquest cas, en ser-ne un beneficiari clar, haurà de finançar part de l’actuació de l’Administració. Un exemple clar en seria l’arranjament d’un carrer o la cobertura d’una riera per convertir-la en una rambla. En aquests casos, els veïns veuen que les seves propietats guanyen valor i, com a contrapartida, l’Administració els exigeix que contribueixen al finançament de l’obra mitjançant les contribucions especials.\nEn la secció “Annexos” del web del mòdul podeu veure un article sobre inflació i impostos.\nLes cotitzacions socials. En aquest apartat, s’inclouen les aportacions que fan els agents econòmics (treballadors i empreses) al sistema de la Seguretat Social.\nSón ingressos que l’Administració rep d’altres organismes sense cap contrapartida. Un exemple, poden ser els diners que l’Estat rep de la Unió Europea per finançar determinats programes.\nEls ingressos patrimonials són els que procedeixen de l’explotació del patrimoni de l’Administració o de la seva activitat empresarial. Un exemple d’aquest tipus d’ingressos són els beneficis del Banc d’Espanya, el beneficis d’empreses públiques o els ingressos per arrendament de terres o edificis de titularitat pública.\nAquest capítol inclou els ingressos derivats de les desinversions de l’Estat. La venda de terrenys públics o edificis en serien exemples.\nSón recursos que rep l’Administració, per exemple, d’una altra administració amb la finalitat de finançar inversions. Un exemple en són les quantitats que pot rebre l’Estat de la Unió Europea per tal de finançar projectes d’infraestructures.\nEn aquest capítol, s’inclouen els ingressos de venda de deute que no sigui propi, i també del reintegrament de quantitats prestades per l’Administració.\nEn aquest capítol, s’inclouen els ingressos que provenen de l’emissió de deute públic.\nEl procés d'elaboració dels pressupostos\nEls pressupostos generals de l’Estat són elaborats pel Govern de manera anual, i els fa arribar a les Corts Generals per tal que els examinin, els esmenin i els aprovin. Això es fa de manera anual i la presentació d’aquests pressupostos a les Corts es duu a terme com a mínim tres mesos abans que acabi la vigència dels pressupostos en curs.\nDe la mateixa manera, en els altres nivells de l’Administració ens trobem amb situacions similars. Les assemblees legislatives són les que hauran d’aprovar els pressupostos. Així doncs, a Catalunya el Parlament és qui aprova els pressupostos de la Generalitat.\nSi el dia en què aquesta vigència finalitza no s’han aprovat els pressupostos nous es prorroguen els vigents fins a la data.\nEls pressupost marca una programació de la despesa. Tanmateix, si per unes circumstàncies determinades durant l’exercici en curs s’hagués d’augmentar una partida pressupostària o una reducció dels ingressos, el Govern ho podria fer mitjançant un projecte de llei.\nUn cop elaborats i aprovats els pressupostos cal que s’executin, és a dir, que al llarg del període de vigència d’aquests pressupostos es vagi efectuant la despesa que s’hi programa.\nD’altra banda, per evitar que els agents implicats en l’execució de la despesa puguin desviar diners cap a altres despeses diferents de les aprovades, hi ha mecanismes de control. Així doncs, apareixerà la figura del Tribunal de Comptes, encarregada de fiscalitzar el procés d’execució de la despesa perquè aquesta s’ajusti al pressupost i als procediments establerts per llei per a la seva execució.\nUna de les principals característiques del funcionament de l’Administració pública és la forma en què pot disposar dels recursos que recapta. Veiem\ncom el poder executiu no té plena llibertat per disposar de tot allò que es recapta, ja que passa el filtre del poder legislatiu, que autoritza la despesa, i el Tribunal de Comptes, que fiscalitza l’actuació de l’executiu en aquesta matèria. Així tot, el procés s’estructura en diferents fases amb la participació de diferents actors tal com es pot observar en la figura.\nFigura Fases del cicle pressupostari\nL’execució del pressupost és delimitada per la mateixa llei dels pressupostos. Així, podem dir que, un cop aprovats els pressupostos, la despesa s’haurà d’efectuar limitant-nos a les partides pressupostades, sense poder variar la finalitat a què es destinen els recursos i la quantitat assignada acada partida.\nAquest fet es deu al fet que és el Govern qui proposa el pressupost i l’ha d’executar, però qui l’autoritza és el poder legislatiu. D’aquesta manera, en principi, el poder executiu no pot fer una despesa superior a la pressupostada. Tanmateix, el cas contrari és plausible en la mesura que la despesa pressupostada és la despesa màxima que ha d’efectuar l’Administració. Així doncs, tot i haver-hi una despesa pressupostada, aquesta podria no ser executada finalment.\nEl procediment d’execució de la despesa també és normalitzat i inclou un seguit d’etapes també regulades (figura):\nProposta de despesa: és un acte intern de l’Administració en què declara la voluntat o el propòsit de realitzar una despesa.\nAutorització de despesa: és l’acte pel qual s’acorda efectuar una despesa a càrrec d’una partida pressupostada sense excedir el límit de la quantia pressupostada.\nDisposició de despesa: és l’acte pel qual s’acorda la realització concreta d’obres, la prestació de serveis o el subministrament.\nObligació: neix en convertir-se en creditors de l’Administració aquells que han dut a terme la prestació determinada que ha originat la despesa.\nOrdenació: el responsable expedeix l’ordre de pagament a la tresoreria de l’Administració.\nPagament material: s’efectua el pagament pels mitjans oportuns.\nFigura Etapes en l’execució de la despesa\nUn cop executat el pressupost, cal que es faci un control d’aquesta execució. Aquest control es duu a terme des de tres nivells:\nInternament. El poder executiu incorpora un òrgan interventor de l’Administració que revisa el procediment de despesa per acreditar que compleix la legalitat vigent. En el cas de la Generalitat, aquest organisme és la Intervenció General de l’Administració de la Generalitat; per a l’Estat, l’òrgan equivalent és la Intervenció General de l’Administració de l’Estat. Aquests òrgans són, per tant, dependents del poder executiu corresponent.\nExternament. Aquest control el fa un organisme independent del poder executiu. D’aquesta manera, trobem la Sindicatura de Comptes que exerceix aquesta activitat a escala catalana i el Tribunal de Comptes, a escala estatal. Tal com es recull en la Constitució, el Tribunal de Comptes és l’òrgan fiscalitzador suprem dels comptes i de la gestió econòmica de l’Estat i, alhora, del sector públic. Depèn directament de les Corts Generals i exerceix les seves funcions delegadament d’elles en l’examen i la comprovació dels comptes generals de l’Estat. Sobre la independència d’aquests tipus d’òrgans, la Constitució estableix que els membres del Tribunal de Comptes gaudiran de la mateixa independència i inamovibilitat que els jutges, i així mateix restaran sotmesos a les mateixes incompatibilitats.\nPolíticament. És el control que exerceix la cambra legislativa sobre l’execució dels pressupostos.\nEn tant que existeixen, les administracions autonòmiques i locals necessiten obtenir finançament per poder dur a terme les seves funcions. Tot i que la potestat per crear impostos correspon bàsicament a l’Estat, les administracions autonòmiques i locals disposen de tributs propis. A més, reben la transferència de la cessió parcial dels impostos que recapta l’Estat.\nRespecte del finançament de les comunitats autònomes hi ha dos models diferenciats dins l’Estat: el règim general i el règim de concert.\nEn el règim general, les administracions autonòmiques tenen com a recursos propis els tributs cedits total o parcialment per l’Estat, els impostos, taxes i contribucions especials propis, ingressos per multes i sancions, rendiments patrimonials, etc. A més, també es reben transferències de l’Estat com dels fons de compensació interterritorial.\nEl finançament de les comunitats autònomes és regulat per la Llei orgànica per al finançament de les comunitats autònomes (LOFCA).\nEn la secció “Annexos” del web d’aquest mòdul podeu trobar informació sobre el finançament autonòmic.\nTanmateix, cal dir que anar assimilant competències per part de les comunitats autònomes ha implicat que aquestes incrementessin les necessitats de finançament. Això ha comportat que es busquessin acords de finançament nous amb l’Estat.\nEl règim de concert\nEl règim de concert és el sistema de finançament autonòmic en el qual són les comunitats autònomes les que recapten els impostos i en cedeixen una part a l’Estat corresponent al pagament de les càrregues que corresponen de manera exclusiva a l’Estat, com poden ser les relacions exteriors, la defensa, etc.\nEn conseqüència, les autonomies que es troben sota el règim de concert (el País Basc i Navarra) tenen la facultat d’elaborar normes sobre impostos i de recaptar-los.\nEl cupo és la denominació que rep el pagament que fan les autonomies en règim de concert a l’Estat.\nAutonomia fiscal i competència\nLa capacitat de regular els impostos a les comunitats en règim de concert històricament els ha permès atreure empreses, i imposar tipus impositius més baixos. Un exemple n’ha estat, durant molts anys, els diferents tipus impositius que s’aplicaven a l’impost de societats, que era del 35% a escala estatal i del 30% a les comunitats forals.\nA més dels fons que reben d’administracions superiors, els ajuntaments recapten impostos municipals. Entre aquests destaquen:\nL’IBI (impost sobre béns immobles), que grava els propietaris d’aquests béns pel fet de tenir-ne la propietat.\nL’IAE (impost sobre activitats econòmiques), que grava determinades empreses que exerceixen la seva activitat dins la demarcació dels municipis.\nImpostos de circulació, que és la quota anual que paguen els propietaris de vehicles de tracció mecànica.\nIngressos per llicències d’obra, que és la quantitat abonada a l’ajuntament per la realització d’obres.\nLlicències de gual, que són els ingressos per les llicències concedides a particulars que els permet reservar una zona del carrer i vorera i impedeixen l’aparcament de vehicles per facilitar l’entrada i sortida als aparcaments dels edificis.\nEn la secció “Annexos” del web d’aquest mòdul podem trobar informació sobre el finançament local.\nLa forta desacceleració del mercat immobiliari a partir de mitjan 2007 va comportar també la davallada d’ingressos dels ajuntaments en concepte de llicències d’obra. Això es deu al fet que es va reduir el ritme espectacular de construcció que s’estava produint en els anys anteriors, període en el qual els ajuntaments havien vist incrementats els seus ingressos per aquest concepte d’una manera espectacular.\nA l’hora de fer la despesa, si això implica la participació de terceres persones -per exemple, empreses-, la veritat és que hi ha una sèrie de principis pels quals es regeix la selecció de l’entitat que proveirà l’Administració del servei o producte.\nAixí, per tal de limitar la possibilitat que s’utilitzi la proximitat a l’Administració per al benefici propi, alguns dels principis que regnen l’adjudicació a terceres persones per dur a terme l’activitat origen de la despesa són: l’interès col·lectiu per sobre el particular i la igualtat d’oportunitats per a tots els que volen ser contractats per l’Administració.\nLa normativa sobre contractació administrativa neix amb la finalitat de garantir que la contractació administrativa s’ajusta als principis de llibertat d’accés a les licitacions, publicitat i transparència dels procediments, i no discriminació i igualtat de tracte entre els candidats, i d’assegurar,…, una eficient utilització dels fons destinats a la realització d’obres, la adquisició de bens i la contractació de serveis salvaguardant la lliure competència i la selecció de l’oferta més avantatjosa.\nPrincipis que regeixen la contractació administrativa\nPer tal de garantir una igualtat d’oportunitat efectiva, l’Administració és obligada que les ofertes per fer contractacions segueixin els principis següents:\nPublicitat. Per la qual ha d’anunciar la intenció de contractar. Aquest anunci l’haurà de fer en el document oficial (BOE, DOGC) i en la premsa, si escau.\nConcurrència. Qualsevol empresa que ho vulgui i en compleixi els requisits pot optar a ser contractada.\nIgualtat i no-discriminació. Qualsevol empresa és tractada amb les mateixes oportunitats.\nEn aquest sentit, les administracions han d’efectuar processos de selecció que garanteixin aquests principis. Això s’aconsegueix utilitzant sistemes de selecció com:\nQuan l’Administració vol fer un contracte actuant com a tal, haurà d’ajustar-se a la normativa que existeix sobre contractació pública. En aquest sentit trobem diferents tipus de contractes administratius. Les principals tipologies de contracte administratiu són:\nEl contracte d’obres. Contracte que té per objecte la realització d’una obra, entenent per obra el resultat d’un conjunt de treballs de construcció o d’enginyeria civil, destinat a complir per si mateix una funció econòmica o tècnica, que tingui per objecte un bé immoble. N’és un exemple la construcció d’una escola pública.\nEl contracte de concessió d’obres públiques. Contracte que té per objecte la realització pel concessionari d’algunes obres, incloent-hi les de restauració i reparació de construccions existents, a més de la conservació i el manteniment dels elements construïts, i en què la contraprestació consisteix o bé únicament en el dret a explotar comercialment l’obra o bé en l’esmentat dret acompanyat del de percebre’n un preu. Una característica d’aquest tipus de contracte és que s’ha d’executar en tot cas a risc i ventura del contractista. Un exemple habitual és la construcció d’autopistes, en què l’empresa concessionària les construeix i les explota al llarg d’un període de temps.\nContracte de gestió de serveis públics. Contracte que s’esdevé quan l’Administració pública encarrega a una persona física o jurídica que desenvolupi un servei que correspondria realitzar a l’Administració pública.\nContracte de subministrament. Contracte que té per objecte l’adquisició, l’arrendament (amb o sense opció de compra) i l’arrendament financer de productes o béns mobles.\nContracte de servei. Contracte en què la part contractada realitza una activitat diferent del servei d’obra o subministrament.\nAltres contractes. Amb aquesta denominació s’integren els contractes de col·laboració entre el sector públic i el sector privat, els contractes mixtos i els contractes subjectes a regulació harmonitzada.


La vida entre llibres: de gener 2017\nRESSENYA: L'ASSASSINAT DE ROGER ACKROYD\nTítol: L'assassinat de Roger Ackroyd\nSinopsi: Si alguna cosa porta de corcoll la Caroline Sheppard és no saber la identitat del seu nou veí.\nPerquè la Caroline és la persona més ben informada de King's Abbot. Durant un any, no s'ha cansat de dir a qui la volgués escoltar que Ms. Ferrars va enverinar el seu marit i quan, finalment, la vídua s'ha suïcidat amb una sobredosi de somnífers, ho ha considerat la prova a la seva teoria. També és ben sabut que, un cop passat el dol, ella i Roger Ackroyd s'haurien casat. El que no sospita és que durant aquest any algú ha estat fent xantatge a Ms. Ferrars i que ella, desesperada, ho ha explicat a l'Ackroyd. Quan el troben mort amb una daga tunisiana clavada a l'esquena, però, és evident que el xantatgista sí que ho havia sabut. Massa incògnites per a la Caroline. Encara bo que el veí, un home de cap ovalat i bigoti immens que es dedica a cultivar carabassots, resulta ser el detectiu Hercule Poirot.\nTenia moltes ganes de llegir un llibre de novel·la detectivesca, ja que no en llegeixo sovint, de manera que em vaig dirigir a la biblioteca en busca d'algun de l'Agatha Christie, l'especialista en aquest gènere. No en coneixia el títol, tampoc no havia llegit cap de l'autora anglesa, però després d'aquesta lectura en llegiré molts més. L'assassinat de Roger Ackroyd a marcat un abans i un després en els meus gustos literaris.\nAquesta novel·la gira entorn l'assassinat d'en Roger Ackroyd un senyor d'alt poder que apareix mort amb una daga clavada a l'esquena. Tot i que el nombre de presumptes culpables és ampli, la policia decideix culpar un jove per concloure el cas, però serà un familiar de Mr Ackroyd qui demanarà ajuda al gran investigador Hercule Poirot.\nAmb aquesta fantàstica novel·la l'Agatha Christie ens deixa a les nostres mans un repte, descobrir l'assassí. El llibre està replet de pistes i personatges de manera que es molt fàcil ennuvolar la ment del lector. L'Hercule Poirot es fixa amb detalls que quan llegim no detectem com a importants i això és el que fa destacar una bona obra de misteri, el detectiu sap el mateix que el lector.\nEl final d'aquesta història és fantàstic i m'ha deixat bocabadada i descol·locada completament. És un final sorprenent que, tot i que ja fa uns dies que vaig acabar el llibre, continuo pensant en la novel·la.\nL'assassinat de Roger Ackroyd és un llibre que recomano moltíssim i que ha passat a ser un dels meus predilectes, si teniu l'oportunitat de llegir-lo, no la desaprofiteu!\nHeu llegit aquesta novel·la o alguna altra de l'Agatha Christie? Us agrada la novel·la negra?\nSinopsi: Ningú diria que en Leo i l'Aarón són germans. El primer és presumit i ambiciós; el segon, tímid i reservat. Però ambdós desitgen alguna cosa. Mentre que en Leo somia amb fer-se famós a tota costa, l'Aarón no deixa de pensar en com pot recuperar a la seva parella, qui, després de guanyar un concurs i convertir-se en una estrella mundial, s'ha tornat inaccessible.\nUn dia, tafanejant l'ordinador del seu germà, en Leo descobreix que l'Aarón té un talent impressionant per a la música, i que ha composat i gravat diversos temes que no tenen res a envejar als èxits més populars del moment. Sense pensar-s'ho dues vegades, en Leo decideix donar-los a conèixer per internet, i molt aviat, Play Serafin- el nom que li ha posat al canal de YouTube- es fa famós per tota la xarxa.\nQuè faríeu si quan us presenteu a casa de la vostra parella després d'un estiu sense poder parlar, us trobeu que s'ha convertit en una estrella mundial rodejada de càmeres de televisió? Això és el que li succeeix a l'Aarón al començament del llibre Play escrit per Javier Ruescas. Aquest fet marcarà un abans i un després en la vida d'aquest personatge.\nAquesta és la primera part de la trilogia Play, que gira al voltant de la fama, i com de difícil és tenir una vida tranquil·la sent una estrella.\nEls capítols d'aquest llibre estan narrats en primera persona pels dos personatges principals, en Leo i l'Aarón, donant el seu punt de vista diferent a diverses situacions que apareixen al llarg de la novel·la. No destaco únicament els personatges principals, el fet que els secundaris com la Dalila i l'Emma siguin complexes i no simples, ajuda a crear un ambient més complet i realista.\nFent referència a la lectura, aquesta és fàcil i, tot i que el llibre conté 506 pàgines, és àgil de llegir i no es fa pesat.\nPlay és un llibre sorprenent que t'atraurà pel seu realisme i, tot i que l'amor sigui un tema important en la novel·la, no se centra únicament en aquest, cosa que agraeixo de tot cor.\nHeu llegit Play? Creieu que ser famós es senzill?\nRESSENYA: JOC DE TRONS\nTítol: Cançó de gel i foc I: Joc de Trons\nSinopsi: Els estius s'allarguen durant dècades. L'hivern pot durar tota la vida. I la lluita pel Tron de Ferro ha començat. S'estén des del sud, on la calor engendra conspiracions, luxúria i intrigues, al vast i gèlid nord, on un mur de gel de set-cents peus d'alçada protegeix el regne de les forces de la foscor que es troben més enllà.\nEl joc de trons. Guanyaràs o moriràs.\nAquesta és la primera part de la saga escrita per l'autor George R. R. Martin Cançó de gel i foc, coneguda per la famosa sèrie de televisió de HBO.\nLa novel·la està ambientada en un món on les estacions no duren una època determina, els personatges es troben al final d'un llarg estiu i es preparen per un gèlid hivern. Basat en l'edat mitjana, està compost per set regnes governats per set famílies diferents que es van coneixent al llarg de la saga.\nJoc de trons està escrita en tercera persona i cada capítol està narrat des de vuit personatges diferents. Aquesta característica del llibre fa que s'estiguin duent a terme diverses trames alhora i que cada una d'aquestes quedi aturada durant aproximadament vuitanta pàgines, he de confessar que això sovint em desesperava.\nFent referència als personatges, George R.R.Martin, n'ha creat uns de molts complexes i diferents, de manera que empatitzes fàcilment amb ells.\nPer què hem de llegir Joc de Trons? Molt fàcil, és una novel·la molt completa, ja que engloba temes molt diversos i, tot i que he llegit crítiques diverses sobre la densitat i dificultat de la lectura, jo l'he trobat àgil de llegir i m'ha atrapat des de les primeres pàgines.\nSi sou fanàtics de la fantasia, no deixeu escapar l'oportunitat de llegir la saga Cançó de gel i foc, us sorprendrà.


FPDF - Acacha Wiki. Informàtica i telecomunicacions\nFPDF (S'ha redirigit des de: Php-fpdf)\n4 Documentació Crèdit de síntesi\n6 TroubleShooting. Resol·lució de problemes\n6.1 Fatal error: Cannot redeclare class FPDF in /usr/share/php/fpdf/fpdf.php on line 15\n6.2 Deprecated: Function set_magic_quotes_runtime() is deprecated in ... FPDF error: Some data has already been output to browser, can't send PDF file\n6.3 Suport unicode. Accents i altres caràcters\n6.4 Escriure còmodament allà on vulgues\n6.5 Mostrar una data en php en català\n6.6 Solució per a canal alfa dels formats de les imatges\n7 Exemple d'ús en aplicacions fetes a mida\n8 Code igniter\nHi ha un ServiceProvider per Laravel 5:\n$ sudo apt-get install php-fpdf\nLa carpeta més important és:\nFixeu-vos que tot el codi inclòs a la carpeta:\nés la carpeta per defecte dels includes (es configura a /etc/php5/apache2/php.ini).\nEl codi principal es troba al fitxer:\nI per tant per utilitzar FPDF només cal fer el següent include:\n$ dpkg -L php-fpdf\nLa podeu trobar online a:\nO també en local a la carpeta:\nPodeu consultar la documentació web a:\n$ firefox /usr/share/doc/php-fpdf/index.htm\nDocumentació Crèdit de síntesi\nPrimer que res, per poder provar el codi php hem de tindre instal·lat el Lamp-server:\nUn cop instal·lat, anem a /var/www/ i creem una carpeta per a les proves del FPDF.\nA un fitxer de prova, fiquem el següent codi:\nIMPORTANT: Si el fitxer fpdf.php l'hem descarregat d'alguna web, l'haurem de copiar al mateix directori on tenim el fitxer de prova i ficar només el nom del fitxer al require. Si, en canvi, em instal·lat el paquet php-fpdf, haurem d'escriure require('fpdf/fpdf.php');\nNOTA: L'utf8_decode cal ficar-lo davant de cada text per evitar els caràcters estranys\nAbans de provar-lo, confirmem que l'Apache estigui en funcionament:\nAra ja podem anar al navegador i escriure la següent URL:\nUn cop fets els tutorials fins al que necessitava jo per al crèdit, comencem amb les etiquetes de l'aplicació d'inventari. Aquí vaig tindre el problema amb l'ordre Cell(), ja que no aconseguia col·locar on volia el que volia imprimir. Va ser llavors quan vaig aprendre a utilitzar les ordres Text(), que em permet indicar les coordenades exactes del text a imprimir, i SetXY(), amb la que es pot definir les coordenades per a l'ordre següent. Al cap de uns quants dies de probes vaig aconseguir una etiqueta amb el format que es demanava. Seguint aquesta imatge:\nVaig aconseguir crear el pdf amb la meva etiqueta:\nAmb això acabat, vaig introduir el codi necessari per crear tantes con es vulgui de manera dinàmica i amb orientació a objectes (que, al no haver-ho fet mai, vaig tardar bastant en entendre-ho). Aquest és el resultat:\nCodi de les etiquetes\nI aquest el fitxer amb la classe i els atributs dels objectes:\nUn cop vaig acabar les etiquetes, vaig començar amb el informe de l'aplicació d'inventari. Aquest ja va ser més lleuger, ja que amb les etiquetes havia practicat el suficient per fer-lo sense consultar gaires comandes. El informe inicial que tenia que seguir era així:\nI aquest, el que jo vaig crear:\nCodi del informe\nCal remarcar que va ser amb els informes amb els que vaig practicar la programació orientada a objectes i que, un cop ho vaig entendre, ho vaig adaptar al fitxer d'etiquetes. Al ser els dos pdf per a la mateixa aplicació, els atributs dels objectes eren els mateixos i, per tant, compartien el fitxer inventory.inc\nL'horari ja forma part de la meva aportació a l'aplicació de Webfaltes. L'edició del format va ser simple després de haver fet les etiquetes i els informes, però quan Sergi Tur me va demanar que l'usuari pogués triar el nombre de dies que ha de tindre l'horari van començar els problemes. Les cel·les que formen la taula del horari les vaig fer en un primer moment amb un for simple i l'ordre Cell(), ja que em permet triar la mida de la cel·la i pintar els bordes. Però, al tindre que fer un horari amb dies dinàmics, vaig optar per fer les cel·les amb la comanda Line(), que em crea línies d'una coordenada marcada fins un altra; així només tenia que reduir la coordenada final per eliminar l'ultim dia i fer un horari que anés, per exemple, de dilluns a dijous. Aquesta part va ser fàcil, però per parametritzar al màxim, vaig crear 7 constants amb els noms dels dies (Dilluns, Dimarts, ...) i 7 constants amb les coordenades exactes per col·locar el nom del dia al centre de la cel·la. Aquestes ultimes constants són molt importants, ja que, com cada nom té una mida diferent i les cel·les tenen totes la mateixa mida, si augmentava les coordenades sumant-li un valor fixe, el nom quedava descentrat.\nEl horari que vaig utilitzar com a exemple era semblant a aquest:\nI jo vaig crear aquest:\nCodi del horari\nAquest és el fitxer d'atributs:\nCodi del timetable.inc\nFico un parell d'exemples de l'horari de dies dinàmics.\nHorari d'una setmana de 3 dies:\nHorari d'una setmana de 6 dies:\n--Erosbaixauli 15:50, 15 juny 2011 (UTC)\nSuport per modificar PDF ja existents:\nProblema de les pàgines en blanc, apareix a la web de FPDF (FAQ)\nFatal error: Cannot redeclare class FPDF in /usr/share/php/fpdf/fpdf.php on line 15\nCal buscar algun lloc on s'inclogui per segon cop FPDF. Es pot utilitzar els include_once.\nDeprecated: Function set_magic_quotes_runtime() is deprecated in ... FPDF error: Some data has already been output to browser, can't send PDF file\nVegeu també gosa-highshoolusers\nSi us dona el missatge:\nDeprecated: Function set_magic_quotes_runtime() is deprecated in /usr/share/php/fpdf/fpdf.php on line 1163 Deprecated: Function\nset_magic_quotes_runtime() is deprecated in /usr/share/php/fpdf/fpdf.php on line 1201 FPDF error: Some data has already been output to browser, can't\nNOTA: Una possible solució és desactivar el error_reporting de PHP o al menys no reportar els error de funcions deprecades.\nIMPORTANT: La versió 1.6 de FPDF té solucionat aquest problema. --acacha 19:02, 17 juny 2011 (UTC)} .file:///home/sergi/.cache/.fr-Ed3QEc/fpdf17/changelog.htm:\nRemoved some warning messages appearing with recent PHP versions.\nLa versió 1.53:\n$ dpkg -l | grep fpdf\nii  php-fpdf                              2:1.53.dfsg-6.1                                   PHP class to generate PDF files\nés incompatible amb les versions de PHP 5.3 o superiors.\nAquesta versió és la instal·lada a Ubuntu 10.10:\nIMPORTANT: A partir de la versió Ubuntu 11.04 la versió ja és superior a 1.6... http://packages.ubuntu.com/natty/php-fpdf\nUna possibilitat és instal·lar a mà FPDF o també es pot aplicar el següent pegat. Canviar les línies del fitxer /usr/share/php/fpdf/fpdf.php:\nSuport unicode. Accents i altres caràcters\nAl escriure un text amb accents, "ç" i altres caràcters semblants; ens apareixen caràcters estranys com aquests:\nPer evitar-ho, hem d'incloure un codi abans del text:\nEscriure còmodament allà on vulgues\nLa comanda per imprimir text més utilitzada es el Cell() però amb aquesta és complicat tria el lloc d'impresió. Per triar el lloc exacte, utilitzarem el Text(); al qual només cal indicar-li les coordenades i el text:\nSi el que volem és utilitzar una de les opcions específiques del Cell(), com els bordes, haurem d'utilitzar la comanda SetXY() per indicar la posició:\nMostrar una data en php en català\nEn codi php, per mostrar la data actual només cal utilitzar la comanda date():\necho date('M Y')\nPerò si volem la data en català em d'utilitzar dos comandes diferents: setlocale() i strftime().\nLa primera ens permet modificar el idioma del php i la segona, ens agafa el valor de la data actual. Per mostrar la data d'abans en català farem així:\nTot i que no hi han caràcters extranys, cal utilitzar el utf8_decode per poder-la mostrar. La comanda ucfirst() ens fica la primera lletra en majúscula, ja que el strftime() la retorna en minúscula.\nIMPORTANT: Cal torna el idioma al per defecte immediatament després d'emmagatzemar la data en l'idioma que volem; si no, no funcionarà\nSolució per a canal alfa dels formats de les imatges\nAl carregar alguna imatge que té activat el canal alfa, com les .png, segurament ens donarà el següent error:\nPer a poder mostrar la imatge hi ha que desactivar aquest canal amb la comanda convert del paquet imagemagick.\nFem un exemple:\nPodem comprovar que el canal alfa està activat amb la comanda file:\nLlavors, instal·lem el paquet:\nUn cop instal·lat, utilitzem la comanda convert per desactivar-lo. Aquesta comanda també serveix per canviar el format i la mida de les imatges.\n$ sudo convert 201011-406.png -background white -flatten +matte 201011-406_noalfa.png\nAra ja podem confirmar que ja no apareix el canal alfa:\n$ file 201011-406_noalfa.png\nPer més informació, consulteu el apartat de Imagemagick\nExemple d'ús en aplicacions fetes a mida\nTCPDF (successor de FPDF)\nWeb oficial del FPDF\nObtingut de «http://acacha.org/w/index.php?title=FPDF&oldid=189945»\nS'ha visitat aquesta pàgina 12707 vegades.\nDarrera modificació de la pàgina: 13 maig 2015 a les 11:16.


El conseller Calvet visita les drassanes Nicolau al port de la Ràpita - Ports de la Generalitat\nEl conseller Calvet visita les drassanes Nicolau al port de la Ràpita\nLes drassanes Nicolau són líders en la construcció de vaixells de pesca i aqüicultura a tot Catalunya i un referent per al sector pesquer dins de la indústria naval\nEl conseller de Territori i Sostenibilitat, Damià Calvet, acompanyat del gerent de Ports de la Generalitat, Joan Pere Gómez Comes, ha visitat aquest divendres les drassanes Nicolau al port de Sant Carles de la Ràpita (Montsià), juntament amb l’alcalde del municipi, Josep Caparrós. Ara fa tres mesos, aquesta empresa naval va reprendre la seva activitat de construcció d’embarcacions de pesca i aqüicultura, en un edifici situat al moll comercial del port, després de patir un incendi l’any 2018 que va destruir completament les seves naus.\nQuan va passar aquest incident, l’empresa naval necessitava noves instal·lacions per continuar treballant els contractes que tenien en marxa i corria perill de perdre’s. Finalment, va arribar a un acord amb Ports de la Generalitat per instal·lar la seva activitat dins del port i poder continuar treballant per atendre els seus clients.\nAixí, les drassanes Nicolau tenen una autorització administrativa per un termini de dotze mesos per desenvolupar l’activitat naval a les instal·lacions portuàries. Mentrestant, l’empresa naval ha de preparar un projecte d’adequació de la nau a la seva activitat, amb l’objectiu d’establir una concessió administrativa amb Ports de la Generalitat per aquesta nau que consolidi aquesta activitat naval al port de Sant Carles de la Ràpita.\nUn referent per al sector pesquer\nLes drassanes “Astilleros Nicolau” té més de cent anys d’experiència en la construcció de vaixells de pesca i aqüicultura. De fet, lidera la construcció de vaixells pesquers a tot Catalunya i és un referent de la indústria naval per al sector pesquer. Té una plantilla de sis treballadors que preveu doblar a partir de l’estiu. Actualment, les drassanes Nicolau construeixen una mitjana de 6 a 8 embarcacions a l’any, destinades a comunitats com ara, Illes Balears, Cantàbria i Comunitat valenciana, així com a l’exportació, principalment a l’Àfrica.\nL’any 1983, l’empresa naval va iniciar la construcció de vaixells amb una tecnologia de laminat amb fibra de vidre, que funciona al buit per injecció. D’ençà, les drassanes Nicolau s’han convertit en especialistes d’aquesta tècnica i fins a l’actualitat han construït 292 vaixells pesquers. Una tècnica que perfeccionaran aquest estiu amb la implantació de sistemes de producció amb maquinària robotitzada, impressores i fresadores 3D, per incrementar-ne la competitivitat, reduir el temps de producció, millorar la qualitat i fer un producte personalitzat per a cada client, esdevenint una empresa pionera a l’Estat en la tècnica de construcció de vaixells pesquers.\n10 de maig de 2019 Nota de premsa


Mas: 'Catalunya té dret a decidir la seva autonomia' - El Gerió Digital\nEl president de la Generalitat inaugura l'ampliació de la residència Els Roures de Sant Gregori\nDivendres, 8 de febrer de 2013 15:08h\nEl president Mas conversa amb una de les usuàries del centre Els Roures de Sant Gregori © ACN\nACN, Marina López, Xavier Pi / Gironès / sant gregori\nEl president del Govern, Artur Mas, ha assegurat aquest matí que Catalunya "té dret a decidir la seva autonomia, el seu màxim autogovern i el seu futur col·ectiu". Mas ha respost així a la intenció del govern espanyol de portar davant el Tribunal Constitucional la declaració de sobirania aprovada al Parlament.\nPel president, "no hi ha normes, ni lleis ni constitucions" que puguin impedir al poble de Catalunya expressar la seva voluntat sobiranista i ha defensat que es tracta d'un "dret que tothom hauria de protegir". Mas ha inaugurat aquest migdia l'ampliació de la residència Els Roures de Sant Gregori, amb una inversió de 3,8 MEUR, que dóna servei a 84 persones amb discapacitat intel·lectual.\nEl Consell de Ministres ha fet aquest divendres un pas més que pot fer que la declaració de sobirania aprovada al Parlament de Catalunya acabi en mans del Tribunal Constitucional (TC). La vicepresidenta del govern espanyol, Soraya Sáenz de Santamaria, ha anunciat que han rebut ja les conclusions de l'informe que havien encarregat a l'advocat de l'Estat i que, segons aquest, la declaració és inconstitucional. Per això, aconsella el govern espanyol a portar-la davant el TC. Malgrat tot, l'Estat farà un pas previ que consisteix en encarregar un informe al Consell d'Estat abans de presentar el recurs d'inconstitucionalitat.\nEl president del Govern, Artur Mas, ha respost a aquest anunci defensant que Catalunya "té dret a decidir la seva autonomia, el seu màxim autogovern i el seu futur col·lectiu". Segons Mas, davant aquest dret "no hi ha normes, ni lleis, ni constitucions, ni interpretacions possibles". El president considera que, enlloc d'atacar el dret a decidir dels pobles, "tothom l'hauria de protegir".\nMas ha fet aquestes declaracions durant la inauguració de l'ampliació i remodelació de la Residència Els Roures de Sant Gregori (Gironès), que incorpora un nou centre de dia per a persones amb discapacitat intel·lectual. "Igual que les persones tenen dret a la seva màxima autonomia, també els països han de tenir el dret a decidir", ha manifestat.\nUna remodelació de 3,8 MEUR\nLa Residència Els Roures dóna servei a 84 persones amb discapacitat intel·lectual, de les quals 72 hi viuen i les 12 restants s'hi desplacen diàriament per fer activitats durant el dia. Aquest centre, que es va posar en marxa el 1992, ha estat objecte d'una remodelació integral per modernitzar i millorar la distribució dels espais per tal de fer-la més confortable per als usuaris. A banda d'això, s'ha ampliat amb la construcció d'un nou centre de dia amb una sala d'hidroteràpia, una aula d'art teràpia, una altra per a cures persones i una aula de motricitat, entre d'altres.\nLes obres, que han durat pràcticament dos anys, han costat 3.774.072 euros que han aportat el Departament de Benestar Social i Família i l'Obra Social "la Caixa". El president del Govern, Artur Mas, ha visitat les instal·lacions d'aquest centre -que forma part del Consorci Sant Gregori que gestiona d'altres instal·lacions d'atenció a persones amb discapacitat- i ha estat l'encarregat d'inaugurar el nou centre de dia, de més quasi 2.000 metres quadrats.\nDurant el seu discurs, el president ha destacat que els treballadors del centre tenen "el doble mèrit" d'aconseguir una atenció "d'excel·lència" a persones amb discapacitat en moments com l'actual, quan hi ha una davallada de recursos públics. Mas també ha destacat que l'atenció a persones amb discapacitat fa de Catalunya un país "civilitzat". "Un país civilitzat no es mesura pels quilòmetres de carreteres o les telecomunicacions que té, sinó per la capacitat d'atendre bé els que més ho necessiten", ha manifestat el president del Govern en el seu discurs.