Avís legal | L. González Catalán S.A.\nL’ús d’aquest lloc web, www.lgcsa.com, implica l’acceptació d’aquests termes. Si no està d’acord amb ells, li preguem que no utilitzi aquest lloc web.\nEl present Avís Legal regula l’ús del lloc web www.lgcsa.com sent el seu titular L. González Catalán S.A. amb CIF A08414880.\nIdentitat del Responsable: L. González Catalán S.A.\nCorreu electrònic: info@lgcsa.com\nDirecció: Barcelona, 35-37 08120 La Llagosta Barcelona\nL. González Catalán S.A. està constituïda en relació a la protecció de dades d’acord amb els requisits de la legislació vigent:\nEn compliment del que disposa el Reglament Europeo 2016/679 de Protecció de Dades de Caràcter Personal, RGPD, i la Llei Orgànica 3/2018, LOPD-GDD L. González Catalán S.A. , l’informa que les dades de caràcter personal que ens proporcioni a l’emplenar el formulari de la secció Contacte, es recolliran a les nostres bases de dades sent responsable L. González Catalán S.A.\nPodrà exercir els seus drets d’accés, rectificació, portabilitat i supressió de les seves dades i les de limitació i oposició al seu tractament en els termes i en les condicions que preveu la normativa legal vigent, dirigint-se per escrit a L. González Catalán S.A. situada a Barcelona, 35-37, La Llagosta, 08120, Barcelona, o si ho prefereix amb un e-mail a info@lgcsa.com.\nDe conformitat amb l’article 32 del RGPD i amb el marc normatiu general de protecció de dades, L. González Catalán S.A. ha adoptat les mesures de seguretat, tècniques, organitzatives i de control proactiu necessàries. Tot això, en funció de l’anàlisi prèvia del risc de les operacions de tractament realitzades.\nL. González Catalán S.A. es compromet a portar un registre de les activitats de tractament tal com es disposa en l’article 30.2 del RGPD.\nLi demanem que comuniqui immediatament a L. González Catalán S.A. qualsevol modificació de les seves dades de caràcter personal perquè la informació que contenen els nostres fitxers estigui sempre actualitzada i no contingui errors.\nAixí mateix, amb l’acceptació d’aquest Avís Legal reconeix que la informació i les dades personals recollides són exactes i veraces. La recollida de les seves dades de caràcter personal es realitza amb la finalitat de prestar els serveis sol·licitats i remetre-li informació sobre l’entitat o ofertes comercials d’altres productes i serveis, avisos i, en general, informació de L. González Catalán S.A. que pugui ser del seu interès . De conformitat amb el que preveu la normativa actual vigent, en omplir qualsevol dels formularis que apareixen a la nostra pàgina web, dona el seu consentiment perquè les seves dades siguin tractades, amb la finalitat de dirigir informació, sempre en l’àmbit de les funcions legítimes de cedent i cessionari.\nTambé autoritza a L. González Catalán S.A. perquè puguin remetre-li comunicacions comercials a través del correu electrònic o de qualsevol altre mitjà de comunicació electrònica equivalent. Les autoritzacions per a l’enviament d’informació comercial, cessió de dades i enviament de comunicacions comercials per mitjans electrònics seran revocables, en qualsevol moment, mitjançant comunicació escrita dirigida a L. González Catalán S.A. a l’adreça abans esmentada, en la qual haurà d’indicar les següents dades per la seva identificació: nom i adreça.\nL. González Catalán S.A. es compromet a tractar de manera absolutament confidencial les seves dades de caràcter personal i a utilitzar-només per a les finalitats indicades.\nL. González Catalán S.A. informa que procedirà a tractar les dades de manera lícita, lleial, transparent, adequada, pertinent, limitada, exacta i actualitzada. És per això que L. González Catalán S.A. es compromet a adoptar totes les mesures raonables perquè aquests es suprimeixin o rectifiquin sense dilació quan siguin inexactes.\nAixí mateix, l’informem que L. González Catalán S.A. té implantades les mesures tècniques i organitzatives necessàries per garantir la seguretat de les seves dades de caràcter personal i evitar la seva alteració, pèrdua i tractament i / o accés no autoritzat, tenint en compte l’estat de la tecnologia, la naturalesa de les dades emmagatzemades i els riscos, provinents de l’acció humana o del medi físic i natural, a què estan exposats.\nPer al cas d’existir enllaços amb diferents llocs web, L. González Catalán S.A., no es farà responsable del seu contingut al mancar de control sobre els mateixos.\nL’usuari quan accedeix al lloc web, ho fa pel seu propi compte i risc. L. González Catalán S.A. no garanteix ni la rapidesa, ni la interrupció, ni l’absència de virus en el lloc web. Així mateix, el titular del lloc web, els col·laboradors, els seus socis, empleats i representants tampoc podran ser considerats responsables per qualsevol dany derivat de la utilització d’aquest lloc web, ni per qualsevol actuació realitzada sobre la base de la informació que en ell es facilita.\nL. González Catalán S.A. es reserva el dret a realitzar les modificacions que consideri oportunes, sense avís previ, en el contingut del seu lloc web. Tant pel que fa als continguts de la pàgina web, com en les condicions d’ús de la mateixa. Aquestes modificacions podran realitzar-se a través del seu lloc web per qualsevol forma admissible en dret i seran d’obligat compliment durant el temps en què es trobin publicades en la web i fins que no siguin modificades vàlidament per altres posteriors.\nEn L. González Catalán S.A. pot ser que s’esmentin de forma indirecta i a nivell informatiu alguns termes i logotips, que constitueixen marques registrades pels seus respectius propietaris, no fent-nos responsable de la utilització inadequada que poguessin fer terceres persones respecte a aquestes marques.\nLa utilització d’aquesta pàgina Web li atribueix la condició d’usuari de la mateixa. Es recomana a l’usuari que llegeixi atentament i detingudament les condicions i instruccions publicades cada vegada que accedeixi a aquesta pàgina web, atès que l’accés implica la seva lectura i acceptació. Mitjançant l’accés i ús a www.lgcsa.com o qualsevol de les seves pàgines i subdominis, l’usuari manifesta el seu acord de forma expressa, plena i sense reserves a les condicions i instruccions publicades en l’avís legal en el moment de l’accés sense perjudici de l’aplicació de la corresponent normativa d’obligat compliment legal segons el cas.\nEl lloc web de L. González Catalán S.A. proporciona gran diversitat d’informació, serveis i dades. L’usuari assumeix la seva responsabilitat en l’ús correcte de la pàgina web. Aquesta responsabilitat s’estendrà a:\nLa veracitat i licitud de les informacions aportades per l’usuari en els formularis facilitats per L. González Catalán S.A. per a l’accés a determinats continguts o serveis oferts pel web.\nL’ús de la informació, serveis i dades ofertes per L. González Catalán S.A. contràriament a allò disposat per les presents condicions, la Llei, la moral, els bons costums o l’ordre públic, o que de qualsevol altre forma pugui suposar lesió dels drets de tercers o de la mateixa funcionament del lloc web.\nQualsevol utilització diferent de l’autoritzada està expressament prohibida, quedant L. González Catalán S.A. facultat per denegar o retirar l’accés i ús de la Web, en qualsevol moment, i sense previ avís, a aquells usuaris que incompleixin aquestes condicions generals.\nEl lloc web, incloent a títol enunciatiu però no limitatiu la seva programació, edició, compilació i altres elements necessaris per al seu funcionament, els dissenys, logotips, text i/o gràfics, són propietat de L. González Catalán S.A. o si escau disposa de llicència o autorització expressa per part dels autors.\nEls dissenys, logotips, text i/o gràfics aliens a L. González Catalán S.A. i que poguessin aparèixer en el lloc web, pertanyen als seus respectius propietaris, sent ells mateixos responsables de qualsevol possible controvèrsia que pogués suscitar respecte a aquests. En tot cas L. González Catalán S.A. compta amb l’autorització expressa i prèvia per part dels mateixos. L. González Catalán S.A. reconeix a favor dels seus titulars els corresponents drets de propietat intel·lectual, no implicant el seu sol esment o aparició en el lloc web l’existència de drets o responsabilitat alguna de prestador sobre els mateixos, com tampoc respatller, patrocini o recomanació per aquest.\nL’usuari pot utilitzar el material que aparegui en aquest lloc web per al seu ús personal i privat, quedant prohibit el seu ús amb fins comercials. L. González Catalán S.A. vetllarà pel compliment de les anteriors condicions, com per la deguda utilització dels continguts presentats a les seves pàgines web, exercitant totes les accions civils i penals que li correspondran en el caos d’infracció o incompliment d’aquests drets per part de l’usuari.\nLes presents condicions d’ús es regeixen per la legislació espanyola, sent competents els Jutjats i Tribunals de la ciutat de L. González Catalán S.A. per a conèixer qualsevol qüestió que es susciti sobre la interpretació, aplicació i compliment de les mateixes. Els usuaris, per virtut de la seva acceptació a les condicions generals recollides en aquest Avís Legal, renuncien expressament a qualsevol fur que, per aplicació de la Llei d’Enjudiciament Civil vigent, pugui correspondre.\nL. González Catalán S.A. es reserva, així mateix, la facultat de presentar les accions civils o penals que consideri oportunes per la utilització indeguda del seu lloc web i continguts, o per l’incompliment de les presents condicions.\nLa relació entre l’usuari i el prestador es regirà per la normativa vigent i d’aplicació en el territori espanyol. De sorgir qualsevol controvèrsia les parts podran sotmetre els seus conflictes a arbitratge o acudir a la jurisdicció ordinària complint amb les normes sobre jurisdicció i competència al respecte. L. González Catalán S.A. té el seu domicili a Barcelona, Espanya.\nLes dades de caràcter personal que ens has facilitat de forma voluntària seran incorporades a un fitxer de què és titular L. González Catalán S.A. que s’utilitzarà per gestionar la teva subscripció al nostre butlletí a través del que et mantindrem informat dels productes, novetats, serveis i esdeveniments de L. González Catalán S.A. amb domicili a Barcelona, 35-37, 08120, La Llagosta, Barcelona i e-mail info@lgcsa.com, així com la gestió de la seva inscripció i participació en sortejos, concursos o esdeveniments que sol·liciti participar.\nLa base legal per al tractament de les seves dades per la finalitat de poder informar per via electrònica sobre els productes, novetats, sortejos, serveis, esdeveniments i promocions de L. González Catalán S.A. així com la gestió de la seva inscripció i participació a sortejos, concursos o esdeveniments que sol·liciti, és l’aportació del consentiment. El consentiment serà vàlid fins que decideixi revocar-lo.\nQualsevol persona té dret a obtenir confirmació sobre si en L. González Catalán S.A. estem tractant dades personals que els concerneixin o no.\nCom a responsable de l’arxiu, l’empresa es compromet a respectar la confidencialitat de la informació de caràcter personal. Per exercitar els teus drets d’accés, rectificació, cancel·lació i oposició hauràs de remetre una comunicació des del compte de correu electrònic que vas utilitzar per tramitar l’alta a info@lgcsa.com amb l’assumpte BAIXA. Tramitar la subscripció a la butlleta presumeix el teu consentiment per a tractar les dades en els termes indicats.\nCerts continguts de la website de L. González Catalán S.A. contenen la possibilitat de contractació per Internet. L’ús dels mateixos requerirà la lectura i acceptació obligatòria de les condicions generals de contractació establertes a l’efecte per L. González Catalán S.A.\nResponsable del tractament: L. González Catalán S.A.\nDrets: per exercir els drets d’accés, rectificació, portabilitat i supressió de les seves dades i les de limitació i oposició al seu tractament reconeguts per la normativa, pot enviar un correu a info@lgcsa.com.\nPer a més informació sobre aquest tractament i com exercir els seus drets pot consultar la nostra política completa de protecció de dades en: http:// www.lgcsa.com.\n08120 La Llagosta Barcelona ( Spain)


Un fluix inici de 2021 amb només sis punts sumats de 18 possibles - Diari de Girona\nUn fluix inici de 2021 amb només sis punts sumats de 18 possibles\nc.r. girona 19.02.2021 | 01:37\nUn fluix inici de 2021 amb només sis punts sumats de 18 possibles Diari de Girona\nNo ha començat amb gaire bon peu el Girona aquest 2021. Aquest any natural només ha aconseguit una victòria, la que sumava el passat mes de gener contra l'Espanyol a Montilivi gràcies a un gol del davanter Pablo Moreno. Són sis punts de 18 possibles, el que converteix el seu en el cinquè pitjor promig de tota la categoria en aquest mateix espai de temps. Idèntic del que comptabilitzen l'Oviedo, Lugo i Cartagena. Un xic millor que els cinc punts de Màlaga i UD Logronyès, els quatre de l'Alcorcón i els tres del Castelló (el proper rival, diumenge a l'estadi).\nAl triomf al derbi se li han de sumar fins a tres empats contra el Sabadell (0-0), Ponferradina (1-1) i Mirandés (3-3), així com també les derrotes al camp del Mallorca (1-0) i a Montilivi davant el Leganés (0-2), dos dels aspirants a lluitar per l'ascens de categoria.\nEls números giren l'esquena al Girona.\nSumar a Montilivi és més necessari que mai per escalar llocs a la Lliga.\nEl Girona-Lugo, fixat pel dissabte 13 de març.


Valoriza i l’IMSP signen un nou contracte de gestió de la Residència i Centre de dia per a gent gran Domènech i Montaner\nEn data 30 d’abril l’IMSP i l’empresa Valoriza Serveis a la Dependència, S.L, han signat un nou contracte per a la gestió de la Residència i Centre de dia per a gent gran Domènech i Montaner.\nLa residència Domènech i Montaner ofereix serveis d'acolliment residencial i d'assistència integral a les activitats de la vida diària per a 80 persones grans amb dependències. La residència té com a objectius principals facilitar un entorn substitutori de la llar, adequat i adaptat a les necessitats d'assistència, i afavorir la recuperació i el manteniment del màxim grau d'autonomia personal i social.\nEl centre de dia ofereix un servei d'acolliment diürn i d'assistència a les activitats de la vida diària per a 24 persones grans amb dependències. Aquests serveis es presten com a servei integrat en els espais assistencials generals i en el programa funcional d'activitats diürnes de la residència. El centre de dia té com a objectius principals facilitar un entorn compensatori a la llar, adequat i adaptat a les necessitats d'assistència; afavorir la recuperació i el manteniment del màxim grau d'autonomia personal i social; fer possible l'acceptació de la persona amb discapacitat en el seu entorn sociofamiliar i proporcionar suport a les famílies que tenen cura de les persones grans.\nValoriza Serveis a la Dependència forma part del grup empresarial Sacyr. Presta serveis de teleassistència, ajuda a domicili, centres de dia per a majors i d'atenció especialitzada, i serveis residencials a persones majors dependents i persones amb diversos tipus d'incapacitat.\nEl termini d’execució del contracte és de dos anys amb possibilitat de prorrogar dos any més. L’import d’adjudicació pels dos anys de contracte és de 3.440.601,08 €.


Perill: sobredosi d'inauguracions per les municipals a la vista (Àlex Gutiérrez)\nPerill: sobredosi d'inauguracions per les municipals a la vista\n'Ahora Granada' narrava la posada en marxa d'un equipament de primer ordre\n2 min. Barcelona 14/11/2018 13:57\n260x366 Perill: sobredosi d'inauguracions per les municipals a la vista Perill: sobredosi d'inauguracions per les municipals a la vista\n"L'educació és un dels pilars fonamentals a la nostra ciutat i qualsevol col·legi o centre educatiu tindrà sempre el suport de l'Ajuntament". Són paraules de l'alcalde de Maracena, Noel López, en el pompós acte d'inauguració que recollia el digital ' Ahora Granada'. Per la solemnitat de les seves paraules, hom podria sospitar que el batlle està tallant la cinta d'una nova escola, o d'una reforma integral de les aules. No és el cas. L'objecte inaugurat és un tobogan del pati. Un tobogan groc, concretament, d'un metre d'alçada aproximadament –des de la rampa fins a terra– i del qual "es beneficiaran uns 150 nens". El mitjà acompanyava la peça d'una fotografia on es pot veure l'alcalde i personal del centre, en perfecta formació al costat de la petita rampa groga, com qui presenta un accelerador de partícules. Jo ja entenc que si no pots inaugurar una estació de l'AVE, t'hagis de conformar amb un tobogan nan. Però potser els mitjans hauríem de posar el llistó una mica més amunt. El cas és de fa un parell d'anys, però ara que s'atansen eleccions municipals, caldrà estar alerta i exigir als polítics que, si volen foto, s'estirin més. No sé, un parell de gronxadors, una pista de bàsquet...\nEl 'Gisborne Herald' ha tingut els seus cinc minuts de glòria gràcies a una petita confusió. Res, en comptes de consignar la mort de Stan Lee, creador d'inoblidables superherois, va anunciar en primera pàgina el decés de Spike Lee, cineasta i activista en favor de la comunitat negra. La foto, com a mínim, l'encertaven.\n540x306 Perill: sobredosi d'inauguracions per les municipals a la vista Perill: sobredosi d'inauguracions per les municipals a la vista\nJa que avui és un dia lleuger, els deixo amb postres dobles. Perquè jo no em sé decidir entre "José Manuel Parada i el seu pianista de 'Cine de barrio' fan les paus després de 18 anys en un bingo" o "La Comunitat Valenciana prohibirà la incineració de persones amb obesitat mòrbida" (tots dos vistos en diversos mitjans).


Fer classe | Bones pràctiques (o no tan bones) de les classes de llengua i literatura\nSalvador Espriu al Turó de Roquetes\nTreballar els neologismes\nLa teoria del prototipus. Etiquetes?\nDibuixar la sintaxi\nDossier de poesia medieval\nLa frustració de la Naïma de no poder tornar enrere i no poder canviar certes coses que li han succeït i que ella mateixa ha fet que succeïren és el teló de fons d’aquesta breu novel·la. El cel de Noto, a Siracusa, mirat des del Street View de Google és només un rastre llunyà de la idealització que la Naïma ha fet al llarg dels anys d’un temps que ha anat endolcint a força d’injectar sucre a la memòria i que conserva per no deslligar-se definitivament de la difícil relació amb l’Èric. La memòria és en l’obra de Marta Carincero un esborrany constant de gargots punyents on els personatges entren i surten per mirar de trobar explicacions a les seves misèries quotidianes. L’autora farà evolucionar els personatges de manera que aprendran a gestionar la memòria per poder sobreviure a ells mateixos:\nAmb els anys, certes veritats que no haguessis acceptat sota tortura passen a integrar el catàleg d’històries que ja pots sentir explicar.\nAquesta novel·la gira sobre dos eixos narratius diferents però molt semblants. El primer, i segons trobe el principal per la seva carrega discursiva i reflexiva, és la història de la Naïma, una dona jove, carregada d’una nena a qui va voler adoptar ella sola i que ara ha de tornar a Barcelona per a assistir a les últimes alenades d’un pare del qual s’havia separat en la infantesa. Allà haurà de sacsejar de nou la memòria i enfrontar-se als prejudicis i a les pors que havien fet odiar son pare. Més encara, la veritat del pare farà trontollar la seva identitat i la construcció familiar que havia anat idealitzant amb la mare i l’àvia.\nPer una altra banda, Carnicero escriu el fatal clímax de la relació dels pares de la Naïma en l’època actual, el Marcel i la Júlia. Es tracta d’un aspre retrat d’una parella de modernets del barri de Gràcia, tots dos intel·lectualoides, que busquen en l’adopció l’al·licient que han perdut amb els anys. Però allò que havia de convertir-se en l’esclavó definitiu cap a la felicitat, es tornarà la llosa mortal de la relació. L’adopció esdevé en la novel·la un espai de cavil·lació a partir de les experiències de la Júila i la Naïma en tant que mares i de la Naïma en tant que filla.\nUn fill no pot estar pendent d’estimar algú que s’estima abans a ell mateix i s’empara en les pròpies mancances per excusar absències injustificables.\nCrec que és per respecte que la mare ha omès sempre aquesta part de la història: no pots explicar a un fill que no has parit que t’hauria agradat sentir-lo a dintre perquè corres el perill que no t’entengui, que pensi que menystens el lligam que us uneix en favor d’un vincle que suposes més íntim.\nTot esclatarà quan els somnis del Marcel i la Júlia es veuen afectats per la gestió de les coses d’anar per casa i el Marcel troba aixopluc en una apassionada relació amb una mestra del centre on treballa. La Júlia entrarà en una espiral de desconfiança creixent incapaç de controlar. La fidelitat i la concepció de les relacions modernes és en aquesta novel·la unes constants fonts de discussió i aprofundiment. L’autora palesa de forma genial i subtil una realitat crua i humanitzadora de les relacions que han bastit el seu futur a base de demanar-li massa coses a la vida. El Marcel i la Júlia s’erigeixen com dos paradigmes de les contradiccions humanes a partir de les quals s’arriba a empatitzar tot i els pecats fatals que cometran tots dos.\nUn altre eix temàtic sobre el que reflexiona l’autora és el del temor a la veritat. La recerca de la veritat és en els personatges un vici inabastable que els conduiran a la quasi autodestrucció. Tot i les sospites, a pesar dels presagis i de l’horror que els pot causar arribar fins al fons de la qüestió, tant la Naïma com la Júlia travessen un aspre desert de dubtes i malastrugança per albirar l’evidència.\nLa veritat, va descobrir, no alleuja la situació ni la fa més digerible, només l’evidencia i t’obliga a mirar-la a la cara; s’instal·la al sofà com un parent incòmode i et força a reescriure totes les rutines.\nLa novel·la està escrita amb un llenguatge literari àgil i magníficament construït. No hi ha la necessitat en cap moment de retornar a l’inici del paràgraf per reprendre el fil, i això és d’agrair. Més encara, Marta Carnicero acoloreix el seu estil lleuger amb petits fragments de gran bellesa i d’una elaboració d’orfebreria. Les comparacions i les metàfores se succeeixen, sobretot en la veu de la Naïma que és quan l’autora deixa anar més el flux de consciència.\nCamines a poc a poc, com arrossegant un vel de núvia trista\nAmb una certa pràctica vaig aprendre a veure-les venir com un cel encapotat que s’acosta de lluny\nI al costat d’aquestes pinzellades encara trobem sentències d’un nivell que s’acosta a l’aforisme per la carrega assertiva i punyent de les seves declamacions:\nSi Pavlov s’hagués topat amb mi hauria arraconat tots els seus gossos, n’estic convençuda: la ment humana sembla més propesnsa a les absurditats que la de cap altre animal; si és així, segur que és molt més divertida d’estudiar.\nDe vegades les tortures més simples són les més cruels.\nSovint ens estimem, i fins i tot ens permetem de fer-nos mal, com si tinguéssim carta blanca per rectificar, tot el temps del món per aspirar a la felicitat i cap pressa per aconseguir-la, mentre arribi.\nEl tractament dels temes, el bastiment de la història, els personatges, el llenguatge i alguns suggeriments culinaris, musicals i literaris implícits fan d’El cel segons Goolge una declaració d’intencions molt seriosa i un estil personalíssim que esperem trobar en les properes entregues.\nAquesta entrada es va publicar a Actualitat, llibres a 7 de Juliol de 2016 per Sergi Barceló.\nEn tots els departaments de llengües de tots els instituts sempre arriba el moment que toca discutir sobre com s’ha d’enfoncar la lectura perquè els joves no acaben avorrint les lectures i perquè en puguen gaudir. Fins i tot, els instituts ja compten amb el que anomenen Pla d’impuls a la lectura (PIL) o Pla lector, un conjunt d’estratègies i metodologies que busquen potenciar la lectura en els alumnes. És a dir, la cosa preocupa.\nA mi m’agradaria parlar d’alguns temes que trobe importants a l’hora d’encarar aquesta qüestió. En primer lloc, i encara que semble obvi, el professorat ha de saber llegir. Això què vol dir? Vol dir que ha de saber encaminar els joves lectors en unes lectures que els engresquen, però també vol dir ensenyar a llegir de veritat, en veu alta, perquè la lectura no només siga una trama argumental, sinó un plaer per a les oïdes gràcies a la bellesa de les llengües. Per a això, és important triar unes bones lectures per a ser llegides a l’aula conjuntament. Tot i que són ells els que han de llegir, recomane que siga el professor qui comence la lectura diària perquè els alumnes troben una pauta: el to, el volum, el punt de vista, etc. Després, cadascú li dóna el seu color personal. A llegir també s’aprén escoltant, i qui millor que el professor per a fer de model lector?\nLes lectures que els departaments recomanen (o en el pitjor dels casos, obliguen) de vegades no s’ajusten als interessos dels alumnes. Crec que les lectures que cada any es proposen han de seleccionar-se en funció de cada grup d’alumnes i tenint en compte aspectes com l’actualitat dels temes que es tracten (això no vol dir que haja de ser actual), la proximitat de la realitat social a la qual pertanyen els alumnes, els continguts que es puguen treballar en altres matèries, la possibilitat de generar treballs interdisciplinars sobre alguna efemèride, etc. Aquestes lectures, al meu parer, s’haurien de posar en un llistat de forma que l’alumnat puga remenar i triar en cada trimestre quina obra vol llegir. A més, sempre s’ha d’estar a temps a rebutjar una lectura que no es gaudeix i anar a per aquella que de veritat arribe a l’ànima de l’alumne. I per descomptat, no ens hauríem d’oblidar d’inserir en aquests llistats els clàssics; no trobarem cap altra garantia millor que un bon clàssic.\nDintre d’aquest llistat d’obres seleccionades segons uns criteris encara hauríem de contemplar la necessitat d’obrir el catàleg a gèneres textuals diferents. Quasi sempre ens oblidem de la poesia i del teatre i es tendeix a limitar-se a la novel·la. Error! Si no animem els alumnes a gaudir d’aquests gèneres estem condemnant-los a perdre’s molts plaers que més tard podran gaudir als teatres, per exemple.\nHi ha una altra cosa important a l’hora d’encarar aquests maldecaps: l’avaluació. Tota la programació de l’assignatura sembla que vaja encaminada a avaluar l’aprenentatge dels continguts, però com s’avalua una lectura? Abans de tot, s’ha de fer una distinció entre detectar que s’ha llegit una obra i avaluar l’experiència lectora. Són coses molt diferents. Però totes dues es poden fer de moltes maneres sense la necessitat de recórrer als exàmens o als tests. De fet, crec que fins i tot es pot fer alhora.\nPer a treballar les lectures de forma periòdica a l’aula no cal fer-ho d’una mateixa obra. Es pot preparar una sessió per a parlar sobre el punt de vista de l’obra pel que fa als tòpics literaris universals. Per exemple, es pot plantejar una primera part de la sessió per a preparar un text sobre com en les obres que llegeixen els alumnes es concep la relació amorosa entre els protagonistes. Quin és el paper de la dona?\nTot seguit, es posa en comú en petits grups d’alumnes que estan llegint obres diferents i es genera una tertúlia literària al voltant de cada obra. La sessió ha aprofitat per a reflexionar sobre l’obra que estan llegint des de moltes perspectives i s’ha treballat l’expressió escrita i oral. El text pot aprofitar per a treballar l’expressió escrita i alguns continguts gramaticals del programa. El debat pot aprofitar per a treballar l’expressió oral mitjançant rúbriques coavaluatives.\nA banda d’aquesta petita proposta, les lectures poden donar peu a treballs col·laboratius més pretensiosos, com els ja famosos Booktrailers, curts, les entrevistes fictícies als seus autors, la representació teatral d’un fragment o altres projectes de caire interdisciplinar.\nAl remat, com que llegir és un acte llibertari de l’individu, no entaforem la lectura en unes propostes limitades. Fem de l’aula una biblioteca on l’alumne tinga la llibertat de llegir el que desitge. Segur que així l’experiència lectora serà més rica i animarà els alumnes a continuar treballant l’obra des d’altres vessants. Ho agrairan.\nAquesta entrada va ser publicada a Literatura i etiquetada lectura, llegir el 4 de Juliol de 2016 per Sergi Barceló.\nSempre m’he trobat amb la dificultat de fer entendre als alumnes què és això d’un complement verbal. N’hi ha molts i moltes vegades es perden amb la nomeclatura dels lingüístics. És normal, ni se’ls explica què són ni per què són.\nA mi m’ha anat molt bé un experiment que em van proposar els amics Anna i Andreu. Es tracta de demanar als alumnes que en un full en blanc dibuixen uns quants verbs: Comprar, Trencar, Dormir, Pensar.\nDesprés d’uns segons mirant-se les cares uns als altres, agafen el llapis i comencen l’operació. En uns minuts el resultat els sorpén. Algun voluntari surt a la pissarra i explica el seu dibuix: Algú compra alguna cosa (a algú) (en algun lloc); algú trenca alguna cosa amb algun instrument; algú dorm; algú pensa en algú. Després dels dibuixos els explique que els elements dibuixats són la xarxa argumental del verb, és a dir, els arguments. Aquells elements que són prescindibles són els adjunts, o com ho coneixen tradicionalment, complements circumstancials.\nAquesta activitat la tornem a repetir després de la correcció d’un exercici d’expressió escrita. Porte a classe alguns textos on hi ha oracions amb pleonasmes o algunes en què manquen arguments perquè l’oració tinga sentit. Aleshores, els torne a demanar que dibuixen el verb subratllat i prenguen decisions.\nVa molt bé perquè aprenen a centrar-se en el verb com a nucli sintàctic de l’oració i del text a partir del qual s’organitza tota la informació. El significat del verb proporciona la xarxa argumental necessària.\nTambé és molt útil per a encetar debats sobre la diversitat semàntica d’algun verb, com el verb trencar. Alguns van dibuixar el típic ninot trencant un objecte; però d’altres van dibuixar un ninotet amb el cor trencat. Fantàstica oportunitat per a parlar, de nou, del prototipus i de com tot es relativitza al significat del verb.\nAquesta entrada va ser publicada a Llengua i etiquetada sintaxi el 4 de Juliol de 2016 per Sergi Barceló.\nQuan a 4t d’ESO s’intenta parlar de sintaxi, cal fer un exercici extra per a esborrar totes les idees preconcebudes que s’han anat fent al llarg de l’ESO. Idees que s’han hanat formant per una concepció de la gramàtica ancorada en la teoria i molt poc enfocada en la realització natural de la llengua. Ja ho haureu escoltat moltes vegades, la sintaxi a l’ESO és una pèrdua de temps! La sintaxi no serveix per a res!\nPer exemple, quan un alumne té davant el mot “demà” de seguida l’associa a l’etiqueta CCT (Complement Circumstancial de Temps). De la mateixa manera, quan es troba amb “verd” fa la mateixa operació: CC de mode. Al llarg de l’ESO ha passat moltes hores etiquetant elements i encabint-los en caixonets que no acaben d’entendre. En un altra entrada parlarem dels complements circumstancials i els adjunts.\nAixí, en una oració com Van estar parlant de tu, es tendeix a identificar la persona lèxica tu amb el subjecte, perquè des de petits han escoltat que el subjecte és la persona de l’oració. Però ja sabem que no és ben bé així. La riquesa de la llengua la fa complexa i extraordinària. L’objectiu no és etiquetar ni encaixonar-la, sinó conèixer com es construeix i entendre que la disposició dels elements té a veure amb el significat.\nPer a dismitificar aquelles concepcions estanques, m’ha agradat enguany portar a classe un text ben conegut. Kant i l’ornitorinc, d’Umberto Eco, on es pregunta què hagués fet Marco Polo si en comptes d’un rinoceront hagués vist un ornitorinc. Com l’hauria classificat? La teoria del prototipus ens aprofita per classificar la realitat a partir dels trets identificatius del prototipus. Així, quan es demana que dibuixen una fruita, la gran majoria acaben dibuixant una poma, quan es demana que escriguen un un subjecte, tots acaben per escriure un ésser animat davant del verb i dels complements. Què passa quan es troben en oracións com aquesta: La convenció determinarà els punts de vista dels delegats; Ens trucava sense parar.\nEl text va molt bé per a començar a parlar de la sintaxi com quelcom relatiu i pràctic que té a veure amb el significat del text i no tant amb un esquema arbori. A partir d’aquesta classe i d’algun debat acarnissat, tot és més senzill. Això sí, proposar un canvi de mentalitat sempre és difícil i no sempre és benvingut per tothom. Al capdavall, fer safatetes és tan fàcil!\nAquesta entrada es va publicar a Llengua, Noves tecnologies a 4 de Juliol de 2016 per Sergi Barceló.\nEls llibres de text acostumen a tractar els neologismes com un aspecte teòric de la llengua que s’ha d’estudiar a partir de les definicions arquetípiques. S’ho ventilen donant alguns exemples, i lliçó feta. Però s’obliden que l’exclusiva dels neologismes no la tenen els teòrics, sinó que cadascú de nosaltres hem fet alguna vegada a la vida de neòleg. Per això, aquest tema s’ha de portar al vessant pràctic i oferir una visió real de les problemàtiques i les controvèrsies que es generen al voltant dels serveis de terminologia, com en el cas del Termcat, a l’hora d’incorporar i generar mots al nostre vocabulari.\nLa meua proposta arrenca amb el visionat del vídeo amb què el TERMCAT explica les seves funcions. Després, es genera una petita roda de preguntes al voltant del que s’ha vist i es construeix una definició pròpia del que podria ser un servei de terminologia.\nA continuació és interessant preguntar per què és important aquest servei, i fins i tot, si és útil. Aquest debat és molt fructífer perquè normalment és el primer cop que l’alumnat es planteja aquest tema. Per exemple, se’ls proposa que discutisquen sobre l’avinentesa d’adaptar o adoptar mots anglesos hardware, running o selfie. És bo saber què en pensen.\nFinalment, es passen les activitats que trobareu penjades. Són activitats que pretenen posar l’alumnat en el paper del terminòleg i fer que s’adonen de la complexitat que té sovint aquest treball. Segur que després d’aquestes activitats i de dues sessions parlant del tema no caldrà fer-los obrir el llibre de text per a estudiar la lliçó.\nAquesta entrada va ser publicada a Llengua i etiquetada neologismes, terminologia el 21 de febrer de 2016 per Sergi Barceló.\nFeu clic a la imatge per visualitzar el Prezi\nUs presente un nou projecte didàctic que tot just hem començat a l’institut. És una mena de treball final d’un curset sobre l’us dels dispositius mòbils a l’aula que vaig fer fa poc. El resultat final és la consecució d’una creació plàstica que done compte, mitjançant la tecnologia de la realitat augmentada, de l’experiència lectora d’una obra literària.\nEn aquest cas concret, l’obra literària és El pont dels jueus, de Marti Gironell. Tot i que aquesta obra no és una fita literària ni un bon referent del que hauria de ser la bona literatura, es tracta de la literatura “obligatòria” que en aquest moment tenen al programa de l’assignatura -parlaré en algun moment sobre les lectures obligatòries. Per descomptat, es pot triar (i és desitjable) triar una altra obra. De fet, aquest treball es pot fer a partir de l’experiència viscuda al teatre, al cinema o al circ. Cadascú que trie.\nEls punts positius són la capacitat interdisciplinar del projecte, l’atenció a les intel·ligències múltiples, l’organització per tasques del projecte, l’avaluació mitjançant rúbriques coavaluatives i autoavaluatives i la possibilitat de compartir el resultat final no només amb la comunitat educativa del centre, sinó fora de l’àmbit acadèmic.\nEspere que l’aprofiteu i que l’esmeneu tan com vulgueu.\nAquesta entrada va ser publicada a Literatura, Noves tecnologies i etiquetada lectura, mòbil, projectes didàctics, realitat augmentada el 21 de febrer de 2016 per Sergi Barceló.\nAquesta entrada va ser publicada a Actualitat i etiquetada lectura el 26 d'Agost de 2015 per Sergi Barceló.\nFollow Fer classe on WordPress.com\nView sergibarc’s profile on Facebook\nView @sergibarc’s profile on Twitter\nView sergibarc’s profile on Instagram


El PDECat emplaça Sánchez a esgotar la legislatura amb Podem i els independentistes | | Blog BanderaCatalana.cat | Notícies Actualitat Catalunya Estelada\nEl PDECat ha reunit aquest dilluns el comitè nacional a les portes de la votació al Congrés dels Diputats sobre la tramitació dels pressupostos generals de l’Estat. Davant la filtració des de la Moncloa del 14 d’abril com a hipotètica data per a unes eleccions anticipades a l’Estat, el president de la formació, David Bonvehí, ha assegurat que no se senten “pressionats”. “Tots som conscients que és un govern dèbil, només tindria recorregut si hagués abordat el conflicte Catalunya-Espanya i li haguéssim donat suport”, ha apuntat en roda de premsa des de la seu del PDECat a Sarrià.\n“Si opta per convocar eleccions, no li podem dir res. No depèn de nosaltres. No ens sentim pressionats. Sí que ens hi sentim per complir amb el que ens hem compromès amb la ciutadania: votar de forma definitiva i bona governança”, ha assenyalat. “La millor solució per a ells seria un executiu de Sánchez amb els demòcrates espanyols -Podem- i els independentistes, i així acabar una legislatura a mitjans del 2020. Si no ho vol abordar, no tenim res més a dir”, ha indicat.\n“No ens aixecarem de la taula de negociació fins dimecres, que és quan expira el termini. Estem atents per veure si el PSOE canvia d’opinió”, ha assenyalat Bonvehí, que ha insistit en la negociació bilateral passi el que passi amb els comptes. “Si el PSOE vol tramitar els pressupostos, haurà de canviar les propostes”, ha indicat.\nEn aquest sentit, el dirigent independentista ha demanat “concretar” la negociació canalitzada la setmana passada per tractar les “funcions” de les meses de diàleg, inclosa una taula de partits supervisada per un relator. A això s’hi hauria de sumar\nBonvehí ha demanat un judici “just” de cara al procés que arrenca demà dimarts al Tribunal Suprem. “No hi ha delicte”, ha apuntat el president de la formació, que serà a partir de les nou del matí a les portes del tribunal i després entrarà a la sala al costat de la vicepresidenta del PDECat i diputada al Congrés, Míriam Nogueras.\nEl comitè nacional ha seguit preparant les eleccions municipals. La setmana que ve s’aprovarà l’equip de campanya, que rebrà com a primer encàrrec preparar la convenció del dia 23 de febrer. S’hi presentaran un bon nombre de candidats -amb màxima expectació sobre quina serà la llista a Barcelona- i, amb tota probabilitat, s’aprovarà un manifest amb les línies mestres de la campanya.


Lloc de sortida: San Chuan de Plan Plan (Sobrarb, Aragó, Espanya)\nDistància: 34,20 quilòmetres\nSan Chuan de Plan 00:00 00:00 0,0\nVirgen Blanca 00:55 00:55 9,6\nBiadós 00:20 01:15 11,3\nRefugio d'es Plans 00:20 01:35 12,9\nPlans de l'Abet 01:10 02:45 19,6\nSan Chuan de Plan 01:15 04:00 34,2\nAvui pedalarem per la part superior de la vall de Chistau amb la intenció d'arribar fins a Biadós, un bonic racó on s'acaba la pista als peus mateix del massís del Posets, el qual s'alça imponent amb les seves crestes rocoses que s'aixequen fins els 3.375 m. Només arribar aquí i contemplar el paisatge justifica l'excursió, ja que contemplem la gran muntanya enmig d'uns extensos prats intensament verds tacats per petites bordes que es feien servir tradicionalment per guardar ferratge per a l'hivern. Per damunt de les bordes també hi ha un refugi guardat on podem fer una pausa si ens cal. Per tornar prendrem una pista menys concorreguda que puja fins als plans de l'Abet, unes pastures alpines des d'on gaudirem d'extenses panoràmiques de la regió.\nEl punt de sortida de la ruta és el poble de San Chuan de Plan, l'últim poble abans de trobar la pista que recorre de la part superior de la vall. Val a dir que nosaltres vam sortir una mica més amunt, ja a la pista, per un tema de comoditat pel fet d'anar amb el gos. En tot cas tant el track com la ruta estan explicats des del poble. Des de San Chuan cal seguir la carretera amunt durant un quilòmetre, i deixar-la enmig d'un revolt de 180º. La carretera gira i puja fins a Chistén, però nosaltres prenem la pista indicada que continua per la vall del riu Cinqueta. Aquí comença una llarga pista, estreta però en bon estat i en pujada moderada. El primer tram és força encaixonat, i en diversos punts tenim el riu ben a prop. Passem per la vora d'algunes bordes, actualment en desús, excepte alguna arreglada com a segona residència. Trobem diversos cotxes que també pugen per la pista, ja que és un lloc força concorregut.\nLa pista va seguint el GR-19, i avança en sentit nord en paral·lel al riu Cinqueta. Passat el Puen del Hospital la vall s'obre i entrem en un tram pla i ample, amb zones de pastura. Creuem el Plan del Mallo i més endavant Es Plans de San Choan, una extensa zona oberta molt bonica, ampla i alhora envoltada per muntanyes ben altes. Precisament just al davant contemplem una estampa magnífica del Posets, rocós i nevat a la capçalera. Creuem aquest tram plàcid, agradable i panoràmic i arribem a l'alçada de l'ermita de la Virgen Blanca i el càmping del Forcallo. Aquí s'acaba el tram planer i la pista gira i s'enfila fort per un tram boscós. Fem un revolt marcat, on descartem la pista que pujaria cap al refugi lliure de Tabernés, i fem una última pujada força dreta que ens condueix a les portes de Biadós. Uns metres més endavant la pista s'aplana i veiem just al davant els prats inclinats amb les bordes de Biadós. Portem 11 quilòmetres.\nUna mica per sobre de la pista hi ha el refugi guardat de Biadós, un bon punt de partida per a interessants activiats com pujar el Posets o el Bachimala. Per sota hi tenim una zona de prats inclinats amb un reguitzell de petites bordes que formen una postal magnífica gràcies també a la presència del vessant oest del Posets, abrupte i retallat. Ens aturem uns moments a contemplar aquest magnífic espectacle d'alta muntanya. Precisament a la primavera la imatge és encara més bonica, amb els prats intensament verds, neu a la part alta de les muntanyes i una llum clara i viva. Al cap d'una estoneta de contemplar, gaudir i fer algunes fotos tornem enrere per la mateixa pista fins al peu del càmping. Deixem aquí la pista i creuem el riu Cinqueta per un pont de vianants. Continuem a l'altra banda per un bonic camí dins del bosc que entronca amb una pist planera que continua al costat del refugi lliure d'Es Plans.\nPassem pel costat de la petita cabana i seguim planejant per una pista molt agradable dins del bosc. Creuem diversos torrents laterals, i ens alcem una mica sobre el riu Cinqueta. En algun punt poden contemplar el riu a sota i un bonic paisatge per damunt. La pista que seguim sembla tornar gairebé en paral·lel a la que hem seguit d'anada, però pel vessant oposat del riu. Però just per damunt del Plan del Mallo gira a l'esquerra i comença a pujar fort. Aquí s'inicia la pujada més intensa del dia. Pugem cap a l'oest per una pista molt tranquil·la, aquesta sense a penes trànsit, que va guanyant alçada per dins d'un bosc al sector occidental de la vall. Pugem fort i guanyem vistes de la vall i els cims que l'envolten.\nDesprés d'una bona estona pujant per una pista secundària amb trams de fort pendent, arribem als plans de l'Abet. Estem en una zona relativament estreta però llarga i força plana al voltant dels 1.880 m. La pista avança cap al sud i creua aquests plans allargats durant gairebé 2 km. És una zona paisatgísticament molt interessant que ens permet contemplar alguns dels gegants de la zona, com el Bachimala que tenim a l'esquena, la punta Suelza que tenim a llevant, i el massís de Cotiella enfront. Tot un plaer planejar gairebé a 1.900 metres contemplant un paisatge tan magnífic. Els plans s'acaben a la cabana de la Espina, d'ús ramader. La pista però continua i comença a baixar. Durant molta estona continuarem baixant per la pista que segueix avançant cap al sud fins que gira uns quants quilòmetres més avall.\nEls últims quilòmetres de descens per la pista són una mica llargs, especialment perquè anem amb al gos i a velocitat molt moderada. En condicions normals aquest tram seria molt ràpid tot i que són uns quants quilòmetres. Al final la pista gira i s'encara cap a la vall. Un últim tram de descens per pista bona fins entrar al San Choan. Aquí tanquem una ruta ben interessant amb una pujada per la pista encaixonada de la capçalera de la vall de Chistau fins a Biadós, on obrim una fantàstica visió cap al Posets. Després pujarem cap als plans de l'Abet que ens regalen altres perspectives d'una zona farcida de cims de més de 3.000 metres. Una ruta fàcil per pistes en bon estat on l'objectiu és gaudir d'un magnífic paisatge d'alta muntanya.


Cs exigeix a Barceló que faça efectiu el traspàs voluntari del personal dels consorcis a la Conselleria de Sanitat\nEl grup parlamentari Ciutadans (Cs) en Les Corts Valencianes ha exigit a la consellera de Sanitat, Ana Barceló, que faça efectiu el traspàs voluntari del personal dels consorcis provincials per a passar a formar part de la pròpia Conselleria.\nSegons ha afirmat el diputat Juan Córdoba, “tots els grups parlamentaris van aprovar aquesta proposta perquè es formalitzara la estatutarizació del personal, plantejada a través d'una esmena de Cs als pressupostos autonòmics de 2019, la qual cosa, a priori, indica un compromís del Consell amb el personal sanitari que, ara com ara, no s'ha materialitzat en res”.\nTal com ha explicat el portaveu de Sanitat de Cs, “el personal dels consorcis porta molt temps esperant la possibilitat d'integrar-se en la Conselleria, mantenint la seua categoria i titulació corresponents”. “Barceló ha de fixar una data per a aquest canvi, i explicar als valencians amb quins recursos i pressupost compta per a fer-ho efectiu”, ha afegit.\n“El Consell té l'obligació d'impulsar l'estabilitat dels professionals sanitaris i contribuir a reduir la temporalitat laboral”, ha afegit Córdoba, qui ha insistit que “Cs estarà vigilant perquè el Govern valencià no solament aprove iniciatives d'altres grups per a després arxivar-les, sinó que les faça efectives”.


«No estem sols» arriba al Cabanyal - Levante-EMV\n«No estem sols» arriba al Cabanyal\nLa mobilització dels veïns per preservar el barri és un dels eixos del documental, gravat el 2014 en València, Madrid, Barcelona, Gijón i Sevilla - El gran wyoming i el director pere joan ventura seran dissabte al teatre el musical\nlevante-emv | valència 03.11.2015 | 04:15\nEl dissabte es projectarà a València per primera vegada No estem sols, la pel·lícula que documenta la força què els moviments socials van prendre pels carrers i places de tota Espanya per protestar en contra dels retalls, els desnonaments, les privatitzacions o la corrupció. I ho farà al Teatre El Musical del Cabanyal-Canyamelar, un barri que és protagonista del documental, perquè la mobilització del veïnat en contra del pla d´ampliació de l´avinguda de Blasco Ibáñez és un dels eixos narratius de la pel·lícula.\nNo estem sols es va gravar al 2014 en València, Barcelona, Madrid, Sevilla i Gijón. A l´estrena del dissabte en València assistiran el director Pere Joan Ventura i el coproductor José Miguel Monzón, El Gran Wyoming. Ells dos, acompanyats de veïns del Cabanyal-Canyamelar que participen en la pel·lícula, mantindran després un col·loqui amb els assistents.\nEl documental s´estrena a València només un dia després de la gala inaugural amb què Teatre El Musical comença una nova etapa d´activitat. L´accés a la projecció i al col·loqui seran gratuïts amb el sistema d´entrada inversa; és a dir, que es podrà pagar l´entrada en acabar la projecció com una manera de col·laborar amb el projecte No estem sols. La reserva de butaques es podrà fer des de la pàgina web del Teatre El Musical i s´ha limitat a dos per persona per raons d´espai.\nNo estem sols es va estrenar enguany a la secció oficial del Festival de Cinema de Sant Sebastià. El seu director, Pere Joan Ventura, va començar a gravar als carrers els moviments de protesta sorgits després del 15-M i va decidir fer una pel·lícula per dibuixar un mapa de l´activisme social que omplia els carrers amb moviments de protesta i aliances ciutadanes. El director va obtindre un premi Goya en 2003 per El efecto Iguazú i té una llarga trajectòria de cinema documental i de compromís social. Pere Portabella i El Gran Wyoming són els productors de la pel·lícula.\nEl Gran Wyoming s´ha involucrat personalment en el projecte de No estem sols, on ha posat la lletra al tema musical del documental, que canta amb el seu grup Los insolventes. De l´experiència de gravar el documental va sorgir el llibre No estamos solos.


El boom de les zones lliures - Agrocultura\nPublicat el 18 Juliol, 2008 Seccions:TRANSGÈNICS\nAlba Gros, periodista. Amb la col•laboració de la Plataforma Transgènics Fora!\nMentre que des de la Unió Europea no sembla que s’hagi de frenar la introducció de productes alimentaris modificats genèticament, cada vegada més regions i municipis es declaren zona lliure de transgènics. A Catalunya, Ripoll, Rubí i Valls han fet declaracions en aquest sentit, i també el Consell Insular de Menorca, Astúries i el País Basc. En el següent article desgranem fins on arriben aquestes mostres de rebuig als OGMs, com ens hi podem sumar, i on podem trobar suport\nLa primera zona lliure de transgènics a Europa va ser la regió de la Toscana italiana, que ja el 1999 va redactar una llei prohibint els OGMs, quan encara no existia regulació europea. En aquell moment encara manava una moratòria a nivell europeu que es va aixecar l’any 2004, permetent l’aprovació, la comercialització i la producció de noves varietats.\nRomania i l’Estat espanyol són els únics països europeus on hi ha conreus transgènics comercials. Cal dir que el govern del Partit Popular va tenir una política molt liberal respecte la seva aprovació. Malgrat aquest cultiu tan estès, o potser per culpa d’això, hi ha hagut pocs casos en l’àmbit estatal de territoris que es sumessin a altres iniciatives europees de zones declarades lliures de transgènics. El 2004, la Junta General d’Astúries va aprovar una proposta no de llei, feta per un grup parlamentari, on es demanava al govern asturià que no autoritzés el cultiu de transgènics a la regió. Més recentment, Menorca també ha fet una declaració posicionant-se i ha entrat a formar part, com Euskadi en el seu moment, de la Xarxa de Regions Lliures de Transgènics.\nAquesta xarxa agrupa territoris d’arreu del món i actualment ja compta amb 78 regions, 86 províncies i 3.400 municipis, només a Europa. Les dades ja mostren la disparitat de les situacions i dels àmbits de les decisions. A Suïssa, la població ha escollit a través d’un referèndum una moratòria fins el 2010 per autoritzar el conreu d’OGMs, però no s’ha mostrat contrari a la seva comercialització. Grècia ha acabat incloent tot el territori a partir d’anar-hi sumant regions, mentre que a Àustria la majoria, però no totes les províncies, s’han declarat lliures. Com a referència comuna es pot dir que és un moviment que implica sectors molt amplis que van des dels estudiants a les mestresses de casa, pagesos o ecologistes. Annaïs Sastre de la PTF! explica que “en general aquesta declaració ha anat associada a la intenció de preservar l’agricultura local, és a dir, la conservació de les varietats autòctones, els productes locals de qualitat, la preservació del paisatge, la protecció de l’agricultura ecològica… defensant el principi de precaució en un intent de garantir una producció lliure d’OGMs”.\nEl panorama més proper\nA Catalunya, el sindicat Unió de Pagesos, l’associació Assemblea Pagesa i nombroses ONGs i grups ecologistes reclamen al govern que aposti per a una agricultura sense transgènics, però mentrestant el tripartit ha anunciat diverses vegades l’aprovació d’un Decret de coexistència amb distàncies de seguretat demostradament insuficients i sense contemplar mesures econòmiques compensatòries per als agricultors que pateixin contaminació en els seus camps. En aquest sentit, ja s’han conegut casos en producció convencional i també en ecològica . El cas més escandalós ha succeït a l’Alt Empordà (Girona), on el percentatge de contaminació per transgènia segons les anàlisis del Consell Català de la Producció Agrària Ecològica ha estat del 12,6%.\nFins al moment, només Ripoll, Rubí i Valls s’han declarat municipis amb voluntat de romandre lliures de transgènics. A les terres catalanes, el cultiu de blat de moro modificat genèticament arriba al 42% sobre el total produït d’aquest cultiu.\nA l’illa de Menorca, el cultiu del blat d’indi, tal i com s’anomena al blat de moro o panís, no arriba al 2% respecte a la superfície total declarada de farratge i cereals: el 2005 van ser 260 hectàrees i cap d’elles fou sembrada amb varietat transgènica segons les informacions de què disposava el Consell Insular. El passat mes de novembre aquest òrgan de govern va aprovar la declaració per entrar a formar part de la Xarxa Europea de Zones Lliures de Transgènics i va fer una petició a la Unió Europea on es reclamava “el democràtic dret dels governs locals, insulars i regionals a decidir si els Organismes Genèticament Modificats poden o no ser cultivats en les seves àrees”. Conscients que la Declaració ara com ara és només política i no pot impedir legalment el cultiu dels OGM, el Consell Insular ha pres el compromís d’informar la pagesia i cooperatives sobre els perills i riscos dels cultius transgènics.\nA Mallorca, en canvi, la situació no és la mateixa. Esporles és l’únic municipi mallorquí que s’ha declarat zona lliure. Tot i que hi ha un conglomerat de grups socials que treballen per sensibilitzar la població dels risc associat a les varietats transgèniques, el Consell Insular no ha mogut fitxa, i just a principis d’abril una plataforma d’entitats ecologistes, pagesos i consumidors ha presentat públicament un manifest en què es demana la declaració de totes les Balears com a territori lliure.\nAl País Valencià, el panís també és un cultiu molt minoritari però tot i així es treballa en experimentació en diferents organismes, segons ens aclareix Enric Navarro, productor ecològic valencià : “El més destacat és l’Institut de Biologia Molecular en Plantes, depenent del CSIC i de la Universitat Politècnica”. De moment, no hi ha cap municipi ni comarca manifestament lliure de transgènics.\nA nivell estatal, l’associació ecologista Amigos de la Tierra llançava l’any passat la campanya per fomentar la creació de zones lliures. Al seu web s’hi pot trobar informació àmplia sobre la seqüència de la introducció dels transgènics, una carta per demanar a la Unió Europea el dret dels territoris a declarar-se sense OGMs, una guia per tirar endavant una campanya a nivell local on es proposen accions i es dóna informació de tipus jurídic, i enllaços. Fins i tot hi ha una llista de distribució per mantenir-se al corrent i en contacte amb altres iniciatives que apunten el mateix objectiu: espanalibreomg-subscribe@yahoogroups.com\nA Catalunya, és la Plataforma Transgènics Fora! el grup —no està establert com a associació formalment— que més brega ha mogut i mou a l’entorn del conreu i l’ús d’aliments transgènics. Aquesta primavera estan promovent una campanya pròpia per a la declaració real i vinculant de municipis lliures a partir d’iniciatives de grups locals, entitats o persones particulars. L’Annaïs explica que “l’objectiu principal és obrir un debat entorn els OGMs mitjançant la implicació de la societat civil i la conscienciació i mobilització dels grups de consumidors/es i productors/es. La idea és que un grup local s’apropiï i adapti la campanya a la seva zona, el•labori una estratègia a seguir i emprengui mesures, accions o realitzi propostes per incidir sobre els diferents sectors del municipi” que per exemple poden ser escoles, hospitals, comerços i cooperatives agrícoles. Un cop hi hagi una feina prèvia feta i s’hagi aconseguit suport dins el municipi o barri, es pot anar a l’Ajuntament amb una proposta de moció i una llista d’entitats o grups que recolzin la campanya.\nPer tal de facilitar el procés, la Plataforma ha editat un dossier informatiu que serveix de guia i suport a les persones o grups que engeguin les campanyes locals. És bàsic, per començar, aconseguir informació de la zona com per exemple: quina superfície conreada de transgènics hi ha, quines cooperatives estan comercialitzant-ne, si n’arriba d’importat per a fàbriques de pinso, i si aquest va a parar a granges dels voltants que al mateix temps comercialitzen els derivats d’aquests animals o la seva carn a través de marques o carnisseries locals. Altres accions poden ser l’educació dels regidors de l’Ajuntament i la posterior presentació d’una moció, un cop ja s’ha aconseguit el seu suport; l’organització de xerrades a col•lectius claus implicats en restauració col•lectiva; i les sessions informatives a pagesos, elaboradors, transformadors i comerciants.\nEl que busca la PTF! amb la campanya va més enllà d’una declaració d’intencions. Tot i ser conscients que aquests posicionaments “representen una eina de pressió sobre la Comissió Europea, així com un senyal d’organització interna, conscienciació i intenció d’aturar l’entrada massiva dels OGM a Europa”, es pretén que les declaracions siguin vinculants. És a dir, que els governs locals adoptin mesures per tal que la seva declaració tingui efectes pràctics, que es poden aplicar en la política alimentària dels seus serveis, la prohibició de sembrar transgènics en terres que pugui donar en lloguer, o l’establiment d’abocadors especials per a camps de transgènics experimentals.\nAmb la llei a la mà, encara és molt difícil prohibir l’ús de varietats d’OGM aprovades si no és emparant-se en l’article 19 de la Directiva 2001/18/CE sobre el seu alliberament intencional en el medi ambient, segons han estudiat els equips jurídics d’Amics de la Terra d’Anglaterra, Gal•les, i Irlanda del Nord. Així, la legislació estableix que cada Estat Membre té la possibilitat d’oposar-se a l’autorització del comerç i/o cultiu d’un nou event aprovat a la Comissió Europea o bé d’introduir condicions restrictives en cas que decideixi aprovar-lo. Una de les possibles condicions és el de la protecció de certs “entorns o àrees geogràfiques particulars”. D’aquesta manera, els governs municipals poden considerar el seu territori com a “àrea geogràfica particular” per demanar a la Comissió el bloqueig d’una varietat transgènica construïda amb un event particular. Cada event nou requereix d’una nova sol•licitud per prohibir-lo just en el termini que obre la CE per rebre alegacions per part de cada país. De moment, cap territori dins l’Estat ha seguit aquests passos i no està clar que puguin servir de res, ja que la província austríaca d’Upper va crear una llei sota la premissa de la garantia ambiental, que el Parlament Europeu va vetar. David Sánchez, d’Amigos de la Tierra resumeix molt clarament la situació: “Es tracta d’una batalla entre la Comissió Europea i les regions, municipis i zones que s’estan declarant per reivindicar el seu dret a plantejar aquestes prohibicions i restriccions”.\nEncara que es pugui arribar a establir una limitació per a la comercialització i/o cultiu de transgènics basant-se en l’article 19, el que és cert és que hi ha prou ocultisme per fer-ho difícil a la pràctica. Els pagesos no sempre reconeixen una varietat transgènica quan van a comprar llavor, perquè en alguns casos en lloc d’anunciar llavors modificades genèticament, es parla de resistència a plagues o de “tecnologia Bt”. A més, les cooperatives i els pagesos reben una forta influència comercial de les companyies comercialitzadores a través d’accions com sembres públiques de camps de demostració amb dinar pagat inclòs. La carn procedent d’animals alimentats amb blat de moro transgènic no s’etiqueta amb aquesta informació i, per tant, el consumidor final no pot escollir. Per la seva part, el comerciant ha de seguir el camí de la traçabilitat per poder triar el proveïdor que li garanteixi uns aliments lliures d’OGM, ja que avui per avui els protocols establerts en aquest sentit no són complerts .\nEn la conferència d’aquest abril “Coexistència entre cultius OGM i cultius convencionals: llibertat d’elecció”, la Comissió Europea i la Presidència austríaca han d’examinar l’estat de les diferents legislacions que s’estan preparant i debatent sobre la qüestió . El fet que Àustria sigui un dels països amb més territori amb vocació de ser lliure de transgènics, obre una petita esperança respecte els acords de la reunió. Caldrà veure si són suficients com perquè el dret a l’elecció de cada estat, nació, comarca o municipi es pugui garantir des d’un punt de vista legal i tècnic.\nA més del blat de moro, és legal algun altre cultiu transgènic?\nA l’Estat espanyol només es pot conrear blat de moro transgènic, però es pot comercialitzar soja transgènica importada de països productors com els Estats Units i Argentina.\nHi ha cultius experimentals a Catalunya?\nNo només hi ha cultius experimentals sinó també demostratius i comercials.\nQuines són les varietats de panís comercial que contenen transgènic?\nN’hi ha moltes. Alguns noms: Alicant BT, Aristis BT, Bacila, Bolsa, Campero, Cuartal BT, DK 513, DKC 4442YG, DKC 5784YG, DKC 6041YG, DKC 6550, DKC 6575, Elgina, Foggia, Gambier BT, Helen BT, Jaral, Levina, Novelis, Olimpica, PR 32 R 43, PR 32 W 04, PR32 P 76, PR 33 P 67, PR 34 N 44, PR 36 R 11, Protect, Riglos BT, SF 1035 T, SF 1036 T, SF 1112 T.\nPer què alguns pagesos sembren blat de moro transgènic?\nLes modificacions genètiques que contenen aquestes varietats donen al blat de moro una propietat insecticida contra el taladre, que és una plaga cíclica que arriba cada cinc o set anys i que perfora la canya debilitant-la fins a tombar-la. Aleshores no es poden emprar les collitadores i l’única solució és collir a mà, cosa que no es fa en finques grans. Alguns pagesos escullen els transgènics per oblidar-se del taladre, d’altres per mimetisme o desconeixement. De totes formes, alguns estudis conclouen que la producció amb transgènics no és superior.\nEl panís transgènic cultivat als nostres camps arriba a la cadena alimentària?\nSí, i ho fa per diverses vies. Una d’elles és a través dels productes de procedència animal, ja que el blat de moro s’utilitza per a produir pinso, sobretot per a gallines i pollastres, i fer ensitjat per a bovins. L’altra és directament a través de productes per a alimentació humana, especialment en alimentació infantil i bolleria.\nFont: Associació de Naturalistes de Girona i Dossier per la campanya de zones lliures de transgènics. Plataforma Transgènics Fora!, 2006\nPer informar-vos o començar una campanya, podeu contactar amb Plataforma Transgènics Fora! a transgenicsfora@moviments.net.\n1. Vegeu Agro-cultura núm. 24 i la secció “notes” d’aquest número.\n2. FERRER, Xavier. Situación de los organismos genéticamente modificados en Cataluña. Marco regulador. Departament d’Agricultura Ramaderia i Pesca : Generalitat de Catalunya. A: Dossier per a la campanya de zones lliures de transgènics. Plataforma Transgènics Fora!, 2006\n3. Val la pena no confondre amb Enric Navarro Rosell, productor ecològic de l’Alt Empordà que va patir la contaminació transgènica del seu blat de moro.\n4. L’event és la modificació genètica que s’introdueix en determinada varietat vegetal. Diferents varietats poden tenir el mateix event i rebre noms comercials diferents.\n5. La llei només obliga a etiquetar els productes que continguin més d’un 0,9% d’OGM.\n6. En el moment de tancar l’edició encara no s’ha celebrat\nEl moviment de les zones lliures ha aplegat des de pagesos, ecologistes a estudiants o mestresses de casa\nLa CE deixa molt poc marge per crear espais sense OGM i hi està clarament en contra\nEl pagès i les cooperatives reben una forta influència comercial de companyies i comercialitzadores


Les famílies dels agents rurals assassinats a Lleida es querellen contra onze càrrecs d'Agricultura – Actualitat Penal\nLes famílies dels dos agents rurals assassinats al Segrià i l’Agrupació d’Agents Rurals de CCOO s’han querellat contra onze càrrecs del Departament d’Agricultura, als que consideren coautors d’un delicte contra la seguretat dels treballadors i un delicte d’homicidi imprudent. Els sindicalistes consideren que tot i no tenir dol sí que van incomplir les responsabilitats que recaia sobre ells a l’hora de posar en marxa mesures de seguretat per protegir els agents.\nLes querelles que es van presentar aquest dilluns als Jutjats de Lleida van dirigides contra el secretari general del Departament; la directora general de Montes; el sotsdirector General del Cos d’Agents Rurals (CAR) i el seu Inspector cap, entre d’altres. Ambdues querelles, una com a acusació particular i l’altra popular, en els mateixos termes consideren els demandats “coautors principals en tots dos delictes, per ser obligats legalment a facilitar protocols, equips i altres mesures de prevenció de riscos laborals per a la seguretat i salut dels agents”. Es basa aquesta querella criminal en la idea que si les víctimes haguessin tingut mesures de protecció adequades, el fet no hauria succeït.\nS’afirma a la querella que en 22 ocasions anteriors, des del 1986, agents del cos havien estat encanonats amb armes de foc. La regulació, desfasada i obsoleta -segons els actuants- comporta uns riscos laborals inadequats pels membres d’aquest cos. Segons els sindicalistes era una qüestió de temps que passés una desgràcia.\nAgents de la Policia Nacional han detingut set persones en el marc de la segona fase d’una operació contra la falsificació de moneda. Els arrestats compraven diners falsos a través de la darknet en una […segueix llegint]


poma i pera: CUENTA ATRÁS\nÉs que hi ha molta gent que té poca feina i es posa on no la demanen!!\nI molts ànims per la tornada a la feina! Com tot suposo que té coses positives i negatives!\nLa meva germana també va tenir els nens a la incubadora i s'ho va passar fatal... A més la pobra tenia una nena a casa a la que casi no podia veure pq es passava el dia a l'hospital! Pobret fes-li molts mimitos...\ni ànims amb la reincorporació!!!\nMolts ànims per la reincorporació guapa!!!!!


Diari del capellà: Pel juliol, treu-te la roba al vol\nPel juliol, treu-te la roba al vol\ndissabte, 14 / juliol / 2012\nAl migdia, a Sant Martí, hi batejo en Pep. Em saluda l’Albert Ciurana, comissari de la demarcació dels minyons escoltes que ha participat a la celebració.\nA Bonmatí hi recullo una caixeta de prunes de l’hort. En tindré per uns quants dies.\nAl vespre hi ha la presentació de ANGLÈS PER LA INDEPENDÈNCIA als jardins de Can Cendra. Déu n’hi do! Si el moviment independentista més o menys funciona igual als altres pobles, ja podem estar contents.\nRecullo reflexions en veu alta:\nL'Ausàs ha estat detingut i acusat d’estraperlo. Ara pla! Un italià diria: tanti! Però, del cas PRETÒRIA, ¿ja ningú en parla? ¿Com és que s'ha esfumat tot aquest rebombori on hi estaven embolicats polítics destacats dels grans partits de Catalunya? I ja veiem com va anant el cas PALAU que, en paraules del mateix jutge, es va fonent enmig de corriols que s’endinsen en les boires administratives i bancàries.\nEn Xavier Trias, sembla que s’ha queixat de que li rebaixen el sou d'alcalde de Barcelona: quina manera d’ensenyar ses orelles!\nEls sindicats convoquen manifestacions de protesta pel dijous vinent. ¿Voleu dir que no seria millor convocar una nova manifestació de tots els catalans per LA INDEPENDÈNCIA? Això si, una manifestació demanant la independència, però sense els polítics, únicament la societat civil. Si després de dos anys de la gran manifestació demanant la independència, l'única cosa que els preocupa és el pacte fiscal, ja podem plegar.\nI ara, què em diuen què li passa a la família de la Letizia? Jean Charles de Bourbon, tens mala peça al teler!\ndiumenge, 15 / juliol / 2012\nAhir, a Bonmatí, van fer d’escolans en Rodrigo i l’Ariadna. En Josep M. va posar-hi la banda sonora. En Joan i la Tarsi van proclamar les lectures.\nA Anglès, a la missa vespertina, no hi havia escolans. La Pepi va vetllar per tenir lectors: en Manel, la Mercè i la Conxita. En Pedro va posar-hi la banda musical. A les nou, ha estat en Pepet qui ha vetllat perquè tot anés bé: la Carla, d’escolà; en Joan, la Carme i el mateix Pepet, de lectors; i la banda sonora, en Pedro. Al migdia ha animat la celebració la Maria, que també ha fet de lectora juntament amb en Joan i en Josep; i els escolans han estat la Núria i en David.\nEl dia l’he centrat a Sant Martí. A més de la missa parroquial (quina delícia celebrar-la in facie ecclesiae) i de la visita als malalts (avui només la Maria), cap a les dues he participat al dinar de la colla que provenen de Sant Martí però viuen fóra del poble. Ha estat a Can Valls. El dinar el van iniciar els anys 90 els religiosos i religioses nascuts al poble que viuen a diversos llocs:\nen aquell moment eren unes 10 i ara són mitja dotzena.\nHi hem participat 63 comensals. A l’esquerra hi tenia la germana Montserrat de Cal Curt i, a la dreta, hi tenia Mn. Rosendo Roca, de Can Font, rector de Massanet. També hi ha originaris de Can Rajoler, Can Fuster, Can Soldat, Can Jan, el Cassot, Casa Nova d’en Feliu, Ginestries, Can Font, Can Baró, Can Mariano, Can Tona, Can Pujades, Can Ramonàs, l’Hostal de Baix, Can Grau, Can Sabater, Can Parés, Can Gepa... Quins noms tan entranyables!\nAmb la germana Montserrat parlem de les religioses Concepcionistes. Van ser les primeres religioses que es van instal·lar a Palafrugell per atendre l’Hospital dels Pobres. Però només hi van perdurar uns tres anys i, tot seguit, van suplir-les les Carmelites Vedrunes. De fet, a Palafrugell, van deixar-hi únicament vestigis documentals. També parlem de la seva estada a Guinea i a Veneçuela. Ara s’està a Mataró.\nParlem també de les contraccions lingüístiques que es fan de forma natural amb els noms de sants: santa Bàrbara per santa Barba, sant Guerau per sant Grau, sant Simplici per sant Simplí, sant Martirià per sant Martrià...\nRecullo una dita que no és gaire afalagadora per la veïna ciutat de Santa Coloma de Farners: “A Santa Coloma de Farners, si no tens diners, no hi vagis més”.\nAmb la bona companyia, parlant i rient, també hi posem un bon serviment: aperitiu variat amb freds i calents, uns peus de porc a la brasa i un sorbet de llimona. De plat fort, altres han preferit xai a la brasa, magret d’ànec, sèpia, bacallà, lluç... I el dimoni que estossegui i, si pot ser, que s’ennuegui i s’afogui, tal com deia la mare. I feina a fer la digestió.\nDilluns, 16 / juliol / 2012\nEncara volta alguna broma pel cel, però es presenta el dia calorós.\nEns notifiquen els nomenaments que s’han efectuat a la diòcesi. El més proper és el d’en Ramon Oller que, a més de ser el rector de La Cellera, també ho serà d’Amer (i de Sant Climent). El telefono per parlar-ne i també en parlo amb algun altre company.\nDino amb la Carme, en Josep i la Nuri celebrant la M. de D. del Carme. Porto a la meva cunyada un braser que era d’en Cels, el seu germà. En Joan l’ha ben netejat. Ara fa goig. És un braser de llautó, petitó, dels que s’acostumaven a posar en una taula camilla per tenir els peus calents. Les varius en quedaven ben servides.\nA la tarda, amb en Josep, anem a la impremta on imprimeixen el programa de la Festa del Terme. Amb la Sílvia, anem fent els retocs pertinents. També parlem de l’artista Lluís Vilà.\ndimarts, 17 / juliol / 2012\nNo es veu cap núvol i el cel es blau i brillant. Feia dies que no es veia l’atmosfera tan neta i tan serena. De bon matí, l’aire és fresc i el termòmetre no puja dels 17º.\nCap a les 11 vaig cap a Cadaquès. Passant per l’autopista, vaig bé. Però la carretera s’embossa entre Figueres i Roses. Al darrer trajecte, fins la carretera del Pení, es posa al davant un camionet amb una barcassa. I es fa una gran cua. Arribo a Cadaquès cap a la una del migdia.\nA la rectoria saludo la mare d’en Jaume (la Rosa), la Montse i en Modest, el matrimoni que ajuden en Jaume. I vaig cap a l’església on hi trobo el primer grup de companys. Mirem les darreres reformes de l’església: el terra, el presbiteri, l’altar major avançant la gran llosa antiga de l’altar que, al meu entendre, conté una inscripció medieval mig esborrada. Val a dir que tot ha quedat molt bé, com no podia ser d’altra manera.\nA la mateixa rectoria, hi dinem. La Montse és bona cuinera i els plats estan ben preparats i ben presentats. Som en Jaume, en Josep M., en Joan, l’altre Joan, en Pere, en Miquel Àngel, en Benet, en Ramon, l’altre Pere i jo.\nParlem dels canvis, de la situació social, de companys malalts... No surt el tema del jacuzzi ni el tema dels majordoms, però en surten d’altres tan o més pintorescs o sucosos, sense deixar de comentar les limitacions de l’aixovar litúrgic de la catedral ni dels silenci dels bisbes davant la greu crisi que afecta a tanta gent (sembla que hi ha algunes servituds lligades a la JMJ i al cardenal Rouco).\nRetorno tranquil·lament per les carreteres nacionals: mal senyalitzades, entrebancs a cada pas... No esta pas pensades per circular-hi sinó per desviar la circulació cap el negoci de l’autopista. Arribo a la doma poc desprès de les nou, tanco els portals de l’església, pujo cap al pis.\nSanta Marina: per molts anys, mare!\nVaig a comprar un xic de manduca per dinar. Amb la calor, prefereixo fer un bon esmorzar i un dinar més lleuger. Amb tot, alguna cosa em cal menjar. Pel face, ajudo un noi que ha de preparar el dinar pels de casa seva. Li comento com fer una amanida barrejada de verdura bullida (patata i mongeta tendra) i de verdura crua (tomata, enciam, cogombre, bitxo...). Espero que li surti bé i que no ho hagin de llençat tot a les escombraries: suposo que ja m’ho comentarà.\nPreparo els escrits que cal publicar a la revista L’AMIC de Bonmatí (que es reparteix l’agost) i al programa de les Gales d’Anglès. L’esquema és el mateix: al cap de gairebé un any de la meva estada aquí, agrair l’acolliment que m’ha fet la gent i valorar el treball que tantes persones fan en bé de les nostres parròquies.\nA primera hora de la tarda la Concepció i la M. Àngels venen a saludar-me. Em porten unes quantes postals per la col·lecció de postals marianes. En dec tenir cap a 4mil. Quan era a Calella (Maresme), la Lluïsa Blanquer (a. c. s.) me les va ordenar. Ara caldria fer-ho de nou perquè pràcticament s’ha doblat i, també, inventariar-les. Em penso que aquesta col·lecció vaig començar-la cap el 1973 i en tinc d’arreu. També tinc alguna altra col·lecció amb més o menys peces: aiguabeneiteres, pintures dels llocs on he estat, quatre xapes...\nAbans de la missa em telefona l’Enric. La seva mare ha caigut i s’ha trencat el fèmur. Després de la missa vaig cap a Girona a visitar-la i li porto Nostramo. Si bé està un xic nerviosa, està bé, i es va lamentant del mal moment que ha tingut. Quan la deixem es posa a llegir la novel·la de Sarah Lark LA CANCIÓN DE LOS MAORÍS.\nAmb l’Enric anem a prendre alguna cosa a El Pati Verd tot comentant la situació actual i diverses anècdotes dignes d’una revista del cor o, millor encara, de El Jueves: la família real, els embolics de faldilles que hi ha al poble com un autèntic sainet ... Arribo a la doma cap a la una.\ndijous, 19 / juliol / 2012\nL’Arxiu Municipal de Banyoles i la Generalitat ha netejat digitalitzat la música gravada del Pare Mariver, Mn. Josep M. Verdura Torrent (Calella, 1923-Camós, 1996). Es mereixen una felicitació! Mn. Verdura era bon amic del anglesenc Manel Pont amb qui col·laborà diverses vegades.\nLlegeixo les notícies que fan referència al relleu de Mn. Ignasi Forcano i tot l’enrenou que ha generat. Anglès ja sap de què va això, i jo, també. tothom sap que ningú escolta. I tothom es va convencent de que ningú escolta.\nRedacto el full, enllesteixo els articles pel programa de les Gales i per l’Amic...\nEl dinar que va preparar dimecres aquell noi, es veu que va sortir molt bé, és a dir, no es va llençar a les escombraries sinó que s’aprofità tot i no en quedà res.\ndivendres, 20 / juliol / 2012\nEl pensament, vulgui o no, va cap a Palafrugell: és santa Margarita, la festa major.\nQuan trec el nas a l’hort, m’adono que ha quedat engegat el motor de la cisterna i ha anat traient aigua tota la nit. Tot ha quedat ben regat i amarat d’aigua. Dit d’una altra manera, la cisterna ha quedat buida del tot. Ara, fins i tot hi podria baixar jo. En tot cas, els maldecaps podrien ser per sortir-ne. A veure si trobo algú que vulgui ajudar-m’hi.\nVaig comprar un braçalet per repel·lir els mosquits. Me’l poso abans de sortir a l’hort a collir un parell de tomates. Quan sóc al pis, haig de gratar arreu. Els mosquits s’han ben divertit amb mi, per molt que portés el braçalet. Ja dic jo que n’hauria de portar un a cada canell, un a cada turmell i un al coll, com els gossos. I encara veuríem si me’n sortiria.\nVaig a comprar. El poble es veu tranquil. Per telèfon, parlo amb en Ramon Oller i amb en Josep Casellas. És ben curiós que el delegat de turisme el treguin d’una parròquia turística i el situïn a una parròquia d’un barri de Girona. En canvi, a tot un doble doctorat en periodisme, el van apartar de la proximitat amb Girona (on es genera i s’intercanvia molta informació) i se’l destinà a un poble de la costa. Sembla que hi ha altres contradiccions.\nAl vespre, abans i després de la missa, faig una passejada voltant el nucli antic. Sempre em faig la mateixa reflexió: el nucli antic d’Anglès és molt interessant, és miri d’on sigui, però no fem lluir res. La façana que queda damunt de la variant de Girona i del molí, amb tot de cases que podrien ser tan o més maqués que les cases del riu Onyar o del costat de l’Arno; els carrerons de l’interior que estan cada vegada més deshabitats...\nPublicat per el mossèn a 19:18\nPer santa Magdalena, l'avellana és plena\nPer sant Cristòfor, banys de mar!\nEl juliol és l'amo del sol


Bones festes | El bloc de l'Escola Rosa Oriol Anguera\n← La festa de l’Escola Verda; un èxit\nPropera Jornada Verda el 9 de març! →\nFa pocs dies començàvem el nou curs i gairebé, sense adonar-nos, el primer trimestre s’ està acabant.\nEns adonem després de fer els concerts de Nadal, del tràfec que suposa la preparació d’ un esdeveniment tan especial per nosaltres i dels nervis que tots tenim, professors i alumnes, perquè tot vagi rodat.\nI com passa a la natura, després de la tempesta , ve la calma i és en aquest moment que mirem al nostre voltant i respirem profundament: Perquè tot el que teníem programat s’ ha pogut portar a terme.\nPer això, la nostra felicitació vol ser un reflex de la nostra feina. Aquest ninots de neu, són el treball realitzat per uns nens i nenes de P-4 que acompanyats per les seves mestres han estat capaços de crear un treball ple de sensibilitat, harmonia i espontaneïtat i és amb aquesta imatge, que us volem desitjar unes BONES FESTES i una entrada al nou any 2012 plena de moments agradables i de molts somriures com els dels nostres ninots de neu. Somriures sincers plens de felicitat , harmonia i joia.


En aquest llibre hi trobaràs una mica de tot el que s'ha de saber sobre sexe sense haver de posar la marca a la casella "penetració". Suposo que ja saps què vull dir, no? No cal que te'n faci un dibuix, em sembla... Per. sí que n'he fet molts altres, de dibuixos, i molt més interessants. He treballat molt perquè puguis explorar la teva sexualitat i la de la teva parella: de dalt a baix, per davant i per darrere. I encara que consideris que ja ets a nivell «pro», m'agradaria pensar que et descobriré nous mètodes per donar plaer a les persones que et facin companyia... al llit. Me n'he fet un tip, de cardar, per trobar les millors tècniques per fer el ditet, perfeccionar la llepada, sacsar-la millor i, en fi, totes aquestes coses... La idea és anar al teu ritme i que vagis variant tots aquests dolços plaers en solitari, en companyia o en multitud, sigui quin sigui el gènere que et defineixi, l'orientació sexual o el color de la pell; tant si encara et mames el dit (i no una altra cosa) com si ets un petit sàtir o una nimf.mana assedegada; o ni una cosa ni l'altra. Que quedi clar: aquest llibre està pensat per a TOTHOM (I TOTADONA! ;-) ). En fi, tothom a qui agradi... el pit i cuixa o la botifarra amb bolets


Joaquim Albertí SA i Costa Food Group ajuden a impulsar la venda de xoriço espanyol - Diari de Girona\nEl Consorci del Xoriço, que inclou les empreses gironines, etiqueta més d'un milió de quilos amb aquesta distinció\nJoaquim Albertí SA i Costa Food Group ajuden a impulsar la venda de xoriço espanyol Diari de Girona\nEl Consorci del Xoriço Espanyol, associació voluntària que agrupa companyies del sector carni espanyol, va tancar el primer semestre de 2019 amb més d'un milió de quilos etiquetats amb el segell del CChE. Aquesta producció coincideix amb l'entrada aquest any de dues empreses gironines: Joaquim Albertí SA de Campllong (la Selva / Carsodo), i Costa Food Group (entre els quals hi ha la gironina Casademont).\nL'associació espera superar al tancament del 2019 els 2,3 milions de quilograms etiquetats, superant la xifra de l'any passat, que va ser de 2,23 milions de quilograms de producte etiquetat.\nEl Consorci del Xoriço Espanyol continua amb la promoció del producte en mercats internacionals avalant «la qualitat i valors de la marca: tradició, autenticitat i origen».\nA més, per cinquè any consecutiu, l'associació afirma que ICEX Espanya Exportació i Inversions segueix confiant en el Consorci del Xoriço Espanyol per representar aquest producte en els mercats exteriors i s'ha tancat de nou un Pla Sectorial en col·laboració amb aquesta entitat.\nCom en l'any anterior, els principals països on s'ha exportat xoriço etiquetat sota el segell del Consorci del Xoriço Espanyol són Regne Unit, França, Alemanya, Canadà i Bèlgica.\nSegons el Consorci del Xoriço Espanyol, l'evolució de les exportacions en aquests països pel que fa a etapes anteriors segueix reflectint creixement constant, i es consolida així el valor dels productes i el d'hàbits de compra dels consumidors europeus.


Els Mossos detenen una dotzena de manifestants a Barcelona i Girona\tEls Mossos detenen una dotzena de manifestants a Barcelona i Girona\nAntonio Baños: ‘No seran les eleccions, que ens trauran de l’atzucac polític’\nAntonio Baños, en una imatge d'arxiu (Foto: Albert Salamé)\nAntonio Baños (1967) és periodista, membre del secretariat nacional de l’Assemblea Nacional Catalana (ANC) i una de les persones que segueix més, i de més a prop, l’actualitat política, la qual ha viscut un nou trasbals amb la inhabilitació del president català, Quim Torra. En aquesta entrevista feta dimecres, el senyor Baños ens parla de l’aniversari del Primer d’Octubre, ahir que en va fer tres anys; de la inhabilitació del president Quim Torra, ell que el coneix bé; del paper que poden tenir les organitzacions civils com l’ANC, ell que és membre del secretariat; i del punt en què es troba el seu cas judicial.\nAntonio Baños, en una imatge d’arxiu (Fotografia: Albert Salamé).\n—L’entrevista sortirà publicada l’endemà del Primer d’Octubre. Enguany el govern no ho celebra.\n—El Primer d’Octubre hauria de ser el dia de la Victòria. Com el 9 de Maig a la Unió Soviètica. Però encara no hem guanyat. Celebrar una cosa que encara no és una victòria… Més que celebrar, o commemorar, hem de recordar el Primer d’Octubre, perquè és la guia central del moviment d’alliberament nacional català. És quan el poble s’autodetermina, pren la decisió. És el dia que poble i institucions van a l’una. És el dia més important dels que hem viscut els darrers vint anys. La commemoració, tret que siguin del mateix nivell (desobedient, insurreccional, autodeterminista), no ho sé… Formalitzar en excés la nostàlgia i la malenconia, al final, debilita. Quan guanyem ja farem una desfilada. Però encara tenim feina. De què serveix un govern que faci molta memòria del Primer d’Octubre si l’endemà, 2 d’octubre, obeeix?\n—Valoreu-me la presidència del president Quim Torra, si us plau.\n—Més enllà del tracte personal, que el tinc, crec que és una persona honesta, independentista de pedra picada, i el primer polític des de la restauració que no ha volgut tenir carrera política. I no la té. Només això el posa en una situació molt peculiar, que ens descol·loca, i el descol·loca. Les últimes vegades que hi he parlat, crec que s’acosta molt a l’uomo qualunque, la persona normal i corrent. Torra ha viscut un punt d’astorament de veure com funcionen les institucions i els partits per dins. I per acabar, ell sempre ho ha dit: jo em vaig preparar per anar a la presó. Hi estava disposat. De fet, més disposat que no pas quedar-se amb aquesta inhabilitació quasi administrativa que ha tingut. No vull parlar per ell, que ja el vau entrevistar, però la sensació és d’algú que és independentista i que veu que hi ha molts entrebancs. A Torra el resumeix millor que no ho pugui fer jo el discurs que va fer dilluns: l’autonomia és el límit. Si utilitzes l’autonomia com a eina, arribes on hem arribat.\n—Fins ara es creia que l’autonomia era el trampolí per a arribar a la independència. Ell diu que no, que és un fre.\n—Hi estic d’acord, en el sentit que l’autonomia és una gran quantitat de càrrecs, com el lletrat major del parlament, el senyor Mur, que vetllen per mantenir els límits de l’autonomia marcats per la constitució espanyola i l’acatament a l’ordre constitucional espanyol. Desobeir significa ficar-se en un perjudici jurídic i personal, i no tots els funcionaris de la Generalitat són independentistes. La idea de la llei a la llei que ens van intentar de vendre el 2017 no pot ser, perquè no només han de desobeir els polítics, també la gent no electa de la institució. Això ve a dir Torra, i crec que té raó. A la vegada, la Generalitat, i la seva autonomia, ens ha donat escola, TV3, organització territorial, com comenta Eduard Voltas, i també és el discurs d’ERC. Entenc què diuen. Però sabent que des d’aquí no es pot anar més enllà. No hi ha un grau més. L’autonomia no és trampolí. Com es passa de l’autonomia a la república, és el que hem de trobar.\n—Quines coses creieu que el president Torra podria haver fet millor?\n—Anar més per lliure. Li ha faltat creure’s que era lliure. Ho era. La Generalitat són tres potes: parlament, govern i presidència. La presidència és una institució pròpia, a banda del parlament i el govern. Tenia joc. I ja entenc que es devia als equilibris dels partits dins el govern, que estaven dividits en dos. I això justifica que hagi provat de moderar-se. Però a mi m’hauria agradat un Torra més presidencialista, més deixat anar. En segon lloc, Mossos. I ja ho explicava ell. Si ets el president i et costa tant canviar Mossos, vol dir que el problema és gros. Ell només ha pogut introduir-hi canvis, com posar Miquel Sàmper i deixa fora Buch i Brauli Duart els darrers quinze dies. La qüestió de les acusacions i personacions amb manifestants no s’ha solucionat. La qüestió policial ha estat el gran problema. I quan dic Mossos, dic Brimo i Arro, sobretot.\nLluís Llach, Antonio Baños i Sílvia Bel pengen una pancarta per la llibertat d’expressió al Palau de la Generalitat el 27 de setembre de 2019 (Fotografia: Albert Salamé)\n—Veure caure tants presidents de la Generalitat (Puigdemont, Torra, etc.) farà que l’independentisme posi l’èmfasi fora?\n—Jo sempre he pensat que l’independentisme era bípede, que tenia dues potes: institucional i organitzacions civils. Partidista i poble organitzat. Hi ha hagut anys que la iniciativa va ser de l’ANC i Òmnium. El 2017 va ser de les institucions i dels partits. Hem anat passant la iniciativa d’una banda a una altra. I ara la iniciativa de les institucions i els partits s’ha esgotat. Qui governi la Generalitat després de les eleccions no podrà fer gairebé res més del que s’ha fet ara. Ara hem de carregar les piles a les organitzacions civils i el poble organitzat. O un exili ben musculat, que el Consell de la República s’ha de repensar i té mancances de funcionament, però és una aposta imprescindible. Crec que l’ANC, Òmnium, els CDR, el Consell per la República, s’han de reestructurar per a les coses que vindran. I ara el pes tornarà al carrer. Fins que la gent no es reorganitzi i imagini els objectius tàctics i estratègics, no avançarem. El període institucional s’ha acabat. Des de palau no es pot avançar cap a la República. Només es pot gestionar l’autonomia. I això té molta importància. Però arriba on arriba. L’avantguarda del moviment independentista el 2017 la tenia el parlament. Doncs ara al president de la Generalitat no el deixen ni ser diputat. No hem aconseguit que Junqueras, la persona més votada, sigui eurodiputat. Els límits institucionals han quedat clars. Ara hem de passar a reorganitzar el carrer.\n—L’ANC ha de consultar les bases si es mobilitza? La Generalitat està tocada. I l’ANC? La reestructuració que dieu costarà de fer?\n—Els estats reprimeixen perquè la repressió funciona. Estem tots molt despistats. La repressió és l’eina més eficaç que tenen. La repressió espanyola ha funcionat. 2.800 encausats. Si et posen multes de 50.000 euros, potser no t’acovardeixen, però t’inutilitzen per dos anys. Dilluns va ser paradigmàtic: van anar contra el president de la Generalitat, contra un pallasso, i contra Tamara Carrasco. Un whatsapp, un nas de pallasso i una pancarta. Aquests tres anys, el canvi d’objectius ha estat evident, i s’ha centrat en l’antirepressió. S’havia de fer, i tant l’ANC com Òmnium ho han fet. Però ara hem de superar el període antirepressiu perquè, si no, entrem en bucle. El nou secretariat nacional de l’ANC té dos mesos, i estem d’acord que hem de refer l’organització, el discurs i la mirada. Però no es pot fer d’un dia per a l’altre. Tenim molt de construït, però s’ha de reorientar. Organitzar les forces.\n—Una organització clandestina. I no ho direm en una entrevista. Però potser s’haurà de fer, com l’entrada d’urnes el Primer d’Octubre?\n—Ja estem tots en una semiclandestinitat. Des del moment que deixem els mòbils fora quan ens reunim, tots tenim la consciència, com va denunciar la presidenta Paluzie, que som espiats. Quan guàrdia civils entren a casa i encanonen un xaval, ja t’obliguen a estar en tensió. Un dels bàndols està reprimit, vigilat i castrat en opinions i moviments. Això és un combat. Nosaltres no hem de fer la independència. L’hem de guanyar. No és igual. No es tracta de fer, de construir, sinó de guanyar. El combat hi és. Part del replantejament és entendre que Espanya no afluixarà. ‘No s’atreviran.’ ‘Europa ens mira.’ Això són mites de l’any 2017 que ara no serveixen.\n—Com més malament, millor. La inhabilitació de Torra donarà vots a l’independentisme?\n—Confio que la victòria independentista serà certa, i que la possible majoria de vots pot ser per sobre del 50%, també per desmobilització unionista. Es pot donar la ficció de superar el 50%, i creure que els vots han pujat. I no. Mirem l’abstenció. Per tant, aquell dia tots a votar. Només faltaria. Però no seran les eleccions, que ens trauran de l’atzucac polític. Ni ens donarà les noves idees i enfocaments, que no sé d’on sortiran. De la gent que era a l’aeroport? A Urquinaona? L’exili i les noves generacions de la mà?\n—Antonio Baños, optimista?\n—Jo no milito a Bankia i les causes en les quals crec acostumen a estar derrotades: llibertat del poble palestí, anticapitalisme. Un ja ho sap, que això no és fàcil. Però la militància ha de ser sempre optimista. Hi ha un sector molt derrotista que en una guerra és nefast: hem perdut, som unes merdes, ens mereixem tot el que ens passa. Tot aquest discurs és estèril. Has d’entendre les debilitats. I reorganitzar, rearmar, construir. I això és feina, perquè la gent fa deu anys que hi és, i estan cansats. Però l’independentisme ha eixamplat la base quan ha estat optimista, de futur, i descarat. Plantes cara al rei, als jutges i a Lesmes. No pots ser un derrotista, perquè ells no pararan. Han absolt els 47 lladres de Bankia. No és l’independentisme i prou. És l’anticapitalisme. Si ells no afluixen, tu no tens dret d’afluixar.\n—Per acabar, com està el vostre cas judicial?\n—Vaig declarar fa poc i vaig dir que jo, al Tribunal Suprem, no m’havia negat pas a declarar al tribunal sinó a Vox. I ara han de decidir si m’envien a judici. Els meus advocats pensen que hi aniré, perquè ens vam rebotar amb el gran cap. El Tribunal Suprem. La multa, de 1.500 o 2.500, ja la vam pagar, la mateixa tarda teníem 40.000 euros que havia donat la gent. Alerta Solidària també els fa servir per a altres casos, com el 23-S o el de l’Adri. Va estar molt bé. D’aquí a un any ens citaran, suposem, en un jutjat de Madrid. I aleshores veurem què passa.


Més de 5.000 persones visiten l'exposició de Playmobil en el seu primer cap de setmana oberta al públic | Periódic local L' Opinió de Torrent\nEls visitants van poder comprar figures en el mercat de col·leccionisme que es repetirà l'últim cap de setmana de l'any.\nMés de 5.000 persones han visitat ja l'exposició de Playmobil del Antic Mercat de Torrent, durant els primers dies des de la seua obertura dijous passat. El primer cap de setmana s'ha saldat amb milers de visitants arribats tant de Torrent com d'altres localitats que han gaudit dels catorze diorames que formen la mostra, la més gran la Comunitat Valenciana. “Per a la ciutat de Torrent és un orgull i també una responsabilitat acollir aquesta exposició que atrau tantes persones de tot arreu; hem rebut cridades de tota la província, i també de fora, des de Conca o Barcelona, interessant-se pels horaris per a vindre a visitar la mostra de AESCLICK”, ha assenyalat la regidora de Cultura, Susi Ferrer. Al llarg d'aquesta setmana molts centres educatius i col·lectius de la ciutat han organitzat una visita guiada per a conéixer tots els detalls dels clics.\nAquest cap de setmana també es va instal·lar en l'Antic Mercat un mercat de col·leccionisme amb punts de venda en els quals es podrien adquirir els regals per a aquestes festes o trobar figures exclusives. Un mercat ambulant que es repetirà l'últim cap de setmana de l'any, el dissabte 29 i diumenge 30 de desembre.\nEls milers de visitants, xiquets i majors, gaudeixen dels escenaris de la terra mitjana i el llunyà oest, entre altres temàtiques. L'exposició compta, a més, amb un espai dedicat a les festes i tradicions locals. Els diorames, alguns amb centenars de figures, recreen la festa de Sant Blai, on no mancada la figura del sant i les xicotetes clavariesses; i les desfilades de moros i cristians. No falten els músics, les esquadres ni les banderes de les filaes i comparses a la Torre.\nL'exposició pot visitar-se en el següent horari: de dilluns a dissabte de 9 a 14 h; diumenge de 10 a 13 h; dimarts, divendres i dissabte de 17 a 20 h. A més, la mostra estarà oberta en horari de vesprada el diumenge 16 i 23, dimecres 26, dijous 27, dimecres 2 i dijous 3. El dia 25 de desembre, 1 i 6 de gener romandrà tancat. I el 5 estarà oberta només al matí. Els grups, col·legis i associacions poden concertar la seua visita enviant un correu electrònic a visitestorrent@torrent.es


[Reunió de veïns, ahir, al pavelló de Platja d'Aro. Foto: Diari de Girona.]\nA Platja d'Aro, la paciència s'ha esgotat. Malauradament, en aquest municipi, com en altres localitats de la Costa Brava, ja tenen una certa experiència a l'hora d'entomar condicions meteorològiques adverses. Recordo les inundacions l'any 2005 i la llevantada del 2008, que van causar nombrosos desperfectes i també víctimes mortals. Quant a la nevada, a l'estrès climàtic, s'hi suma la manca d'informació, la sensació d'abandó, la crisi econòmica, la deixadesa del Govern i la poca diligència de la companyia elèctrica.\nEns en sortirem, com sempre, però no serà fàcil.\nD'acord que qui governa no té culpa que nevi d'aquesta manera, però sí que estan obligats a informar i estar al costat dels municipis. La sensació d'abandonament està del tot justificada.\n13 de març de 2010 a les 11:56\nHi hagut molta gent en situació de risc que ha estat completament desprotegida, tots els sistemes d'emergència han fracassat de manera estrepitosa. Han començat el "porta a porta" quan ja tothom s'havia buscat la vida per subsistir com bonament podia. I encara tenen els nassos d'aprofitar l'avinentesa per tornar a treure del calaix el debat de la MAT. S'ha de tenir un cinisme a prova de bomba...\n14 de març de 2010 a les 11:51


Marges · qui som\nMarges | Taller d'arquitectura\nSóc arquitecte per l'ETSAB (Barcelona) i la KADK (Copenhagen). Estic col·legiat des del 2020, i exerceixo la professió en col·laboració amb diferents professionals. Tinc formació i experiència en estructures de fusta i en disseny paramètric.\nCrec en una arquitectura atemporal, per això rebutjo les modes. Treballo cada projecte amb tota la cura i intensitat per convertir-lo en un resultat únic.\nRecullo alguns dels meus projectes d'investigació a jaumemercader.com.\nEntenc l'arquitectura com un acte de responsabilitat envers els clients, però també l'entorn. Les nostres construccions sovint segueixen existint quan ja no hi som. Per això és vital pensar l'arquitectura no només en present, sinó en futur: així podem allargar la vida de les nostres obres, fer-les útils i atractives per temps futurs. A la pràctica, això es tradueix en sensibilitat a l'hora d'escollir materials i solucions, posar la sostenibilitat al centre i garantir que fins a l'últim detall d'un projecte seguirà satisfent els seus promotors al cap de molts anys.\nVivim en una època on l'omnipresència de l'escassetat ja es comença a manifestar. Ara més que mai, és a les nostres mans la responsabilitat d'habitar el món d'una manera més sostenible. Podem aconseguir-ho si repensem la manera com construïm: prioritzant materials naturals, reduïnt l'ús d'aigua en les nostres obres i projectant edificis que durin molt temps.