Col·lectius - Jordi Aguelo Mas\nCàrrecs i responsabilitats\nConferències i visites comentades\nProjectes de recerca >\nCongressos, jornades i taules rodones\nAnuaris, dossiers i informatius\nRessenyes i altres escrits\nActuacions sobre el Patrimoni Cultural\nArqueologia al Monestir\nGrup d'Estudis Locals\nGriu. Arqueologia i patrimoni\nProjectes de recerca col·lectius\nProyecto La Bastida és un projecte dirigit pels doctors i professors de la Universitat Autònoma de Barcelona Vicente Lull, Rafa Micó, Roberto Risch i Cristina Rihuete, tots ells integrants del Grup de Recerca Arqueoecologia Social Mediterrània (ASOME). Aquest projecte s'articula al voltant del jaciment de La Bastida (Totana, Regió de Múrcia) i en ell s'integra la recerca, la musealització i la divulgació d'aquest jaciment argàric. El projecte es desenvolupà inicialment entre els anys 2009 i 2012 però ha tingut continuitat més enllà d'aquest darrer any i, s'ha ampliat la recerca a d'altres jaciments argàrics de la Regió de Múrcia, concretament a La Tira del Lienzo, localitzat també a Totana, i La Almoloya, a Pliego.\nHe estat participant en el Proyecto La Bastida, primer en el marc del projecte "Excavación, investigación y musealización del yacimiento argárico de La Bastida (Totana, Murcia)" els anys 2011 i 2012 i, posteriorment, als anys 2014 i 2015, en els treballs realitzats gràcies als convenis signats amb la Fundación Volskwagen i l'empresa CEFUSA, havent format part de l'equip de recerca en els tres jaciments estudiats pel Proyecto La Bastida, és a dir a La Bastida i La Tira del Lienzo, ambdós al municipi de Totana, i a La Almoloya, al municipi de Pliego .\nExcavación, investigación y musealización del yacimiento argárico de La Bastida (Totana, Murcia)\nPromotor del projecte\nGrup d'Arqueoecologia Social Mediterrània (ASOME) de la Universitat Autònoma de Barcelona\nVicente Lull Santiago (UAB)\nProyecto cuatrienal del Gobierno de la Región de Murcia\nGobierno de la Región de Murcia - Consejería de Cultura y Turismo\nNúmero de projecte\nBORM nº 57 de 10 de marzo de 2009, resolución 3986\nArqueología digital - Proyecto La Bastida\nTres són els propòsits fixats en el marc d'aquest projecte. El primer està relacionat amb l'excavació i l'estudi sistemàtic del jaciment argàric de La Bastida (Múrcia), que inclou el desenvolupament d'excavacions arqueològiques extensives i anàlisis especialitzades de les troballes procedents de les intervencions passades i actuals. En un segon àmbit d'actuació es pretén preservar el patrimoni arqueològic a través de la formació i la sensibilització de la població. Aquesta tasca didàctica i divulgativa es farà a partir del futur museu monogràfic del jaciment des del qual s'oferiran visites guiades per l'excavació i els laboratoris i es faran pràctiques de laboratori per a escolars i estudiants en procés de formació. En tercer lloc i paral·lelament a la constitució del centre museístic, s'establiran les bases per a la creació d'un centre internacional de referència per a l'estudi de la prehistòria i l'arqueologia mediterrànies que funcionarà com a espai de convergència de professionals i especialistes en diferents ciències auxiliars.\nMaterials i comerç en el món antic\nInstrumentum domesticum. Materials i comerç en el món antic és la línia de recerca de l'Institut Català d'Arqueologia Clàssica (ICAC) on es troba associat el projecte "Marques i terrisseries d'àmfores a Catalunya", realitzat entre l'1 de gener del 2008 i el 31 de desembre del 2009, el qual té com investigadors responsables a Cèsar Carreras (ICAC-UOC) i Josep Guitart (ICAC-UAB). Aquest projecte s’emmarca en el programa internacional «Corpus des Timbres amphoriques», patrocinat per la Unió Acadèmica Internacional i promogut a Catalunya per l’Institut d’Estudis Catalans.\nAquest projecte s’emmarca en el programa internacional «Corpus des Timbres amphoriques», patrocinat per la Unió Acadèmica Internacional i promogut a Catalunya per l’Institut d’Estudis Catalans. Donada la complexitat de la interpretació de les marques locals de Barcino i la importància de les seves terrisseries, juntament amb la publicació del catàleg de marques seguint els estàndards de publicació de l’esmentat Corpus, s’hi incorporaran diverses anàlisis complementàries per tal de contextualitzar les troballes, distingir les produccions locals de les importacions i afegir estudis transversals com poden ser la toponímia, l’arqueometria i el paleoambient. \nTítol del projecte\nMarques i terrisseries d'àmfores a Catalunya (Barcino) - Instrumentum domesticum. Materials i comerç en el món antic\nCèsar Carreras (ICAC-UOC) i Josep Guitart (ICAC-UAB)\nPrograma internacional «Corpus des Timbres amphoriques»\nUnió Acadèmica Internacional / Institut d’Estudis Catalans


Més compromís per aturar el maltractament a les persones grans\nAmb motiu del Dia Mundial de la Presa de Consciència de l’Abús i el Maltractament de les Persones Grans (15 de juny), des d’Accent Social, entitat local que ofereix serveis socials de proximitat, hem volgut reivindicar un major compromís per part de la societat i les autoritats per aturar el maltractament a les persones grans.\nSeguint la trajectòria des de la nostra creació -durant la qual hem centrat els esforços en la prevenció, la detecció i la intervenció de situacions de maltractament-, hem intervingut aquest matí en la presentació del moviment “El bon tracte ens fa grans” celebrada al Palau Macaya de Barcelona.\nConformada per 70 entitats de tota Catalunya, la plataforma té l’objectiu de denunciar aquesta situació social, així com donar visibilitat al problema i proposar possibles solucions a través d’accions conjuntes d’àmbit normatiu, de sensibilització i comunicatiu.\nUNA PROBLEMÀTICA ACUSADA\nEl maltractament a persones grans és un problema ocult que sovint es produeix dins el propi nucli familiar provocant, alhora, una possible situació de desemparament.\nEn l’actualitat es calcula que més de 1.200 milions de persones en tot el món superen la franja dels 60 anys d’edat i entre un 4% i un 6% d’aquest col·lectiu ha patit alguna forma d’abús o maltractament relacionada amb l’edatisme, la discriminació per raó d’edat, que ja s’ha situat com a la tercera causa de discriminació després del racisme i el sexisme.\nUna problemàtica social que es presenta de moltes formes diferents i es manifesta tant a l’àmbit físic, psicològic, sexual o econòmic, com per negligència o disfunció institucional.\n“Malgrat pugui semblar una fita senzilla, afavorir el bon tracte en la vida quotidiana requereix d’un compromís ampli i consensuat i d’un un canvi de mirada significatiu. Per això, considerem que és absolutament necessari fomentar un marc de treball en xarxa que compti amb la representació de totes les parts implicades en la cura de les persones grans per tal de prendre mesures que puguin donar resposta a una situació que afecta de manera molt directa a la nostra societat”, ha assegurat José Antonio Mur, delegat de serveis d’Accent Social.\nAixí, la prevenció, la detecció i la intervenció es postulen com a fites fonamentals per abordar aquesta problemàtica, però també són necessàries mesures especialitzades en l’àmbit jurídic que puguin millorar el marc legal i donar cobertura amb nous recursos i treball en xarxa.\nDes del nostre compromís per la millora de la qualitat de vida de les persones, Accent Social hem posat en marxa al llarg de la nostra trajectòria una sèrie de mecanismes i eines pròpies per combatre les situacions de risc de persones grans i en situacions de vulnerabilitat.\nUn dels més representatius és el protocol de Detecció de Situacions de Risc (DSR), que estableix mecanismes de detecció i intervenció en circumstàncies d’altra complexitat, proporcionant els indicadors i la formació complementària per prevenir situacions susceptibles de maltractament.\nAixí mateix, impulsem les “xerrades amb Accent” per fomentar la sensibilització entre persones usuàries, entorn cuidador i comunitat.\nEn paral·lel, des d’Accent Social també establim línies de col·laboració directes amb tots els actors implicats en situacions de maltractament, com els serveis socials bàsics, les forces de seguretat i els municipis en els quals desenvolupem la nostra activitat, per tal d’afavorir la creació i implementació de protocols contra el maltractament, així com guies de bon tracte.\nUna jornada com el Dia Mundial de la Presa de Consciència de l’Abús i el Maltractament de les Persones Grans evidencia la necessitat, com a societat, de fer un pas endavant i assumir un compromís ferm davant un estigma com el maltractament i la vulneració de drets de les persones grans.\nFomentar l’autonomia, potenciar les capacitats, incloure en la societat, apoderar i crear relacions de qualitat com iguals són el camí per aconseguir una societat més respectuosa amb les persones grans.\nAccent Social som una entitat local lligada al territori català que treballem per millorar la qualitat de vida de les persones del seu entorn, acompanyant-les en el seu procés vital amb la màxima atenció i flexibilitat respecte les seves necessitats individuals, aplicant sempre la innovació al servei del benestar. Gràcies a un equip format per més de 2.500 persones, donem servei a més de 10.000 persones cada any.


L’associació ‘Tarragona 1800′ neix per a recrear les convulsions del període napoleònic a Tarragona | TARRAGONA 21\tSubscriu RSS\n25 abr 2012\tL’associació ‘Tarragona 1800′ neix per a recrear les convulsions del període napoleònic a Tarragona\nD'esquerra a dreta: el president de l'associació, Elies Torres, i el secretari, Francesc Tovar.\nLa commemoració duta a terme l’any passat del dos-cents aniversari del setge de Tarragona per tropes napoleòniques ha servit de revulsiu per la creació d’una associació de recreació històrica. Amb trenta membres aconseguits gràcies al boca-orella en poc més de dos mesos que paguen 20 euros l’any de quota, ‘Tarragona 1800′ ha presentat aquest dimecres en societat els seus dos caps visibles: el president de l’entitat, Elies Torres, i l’encarregat dels grups de reconstrucció, Francesc Tovar. Lligats al món de la indústria cultural, la seva intenció és “donar a conèixer no només els fets vinculats al setge, sinó anar més enllà la vida dels ciutadans de Tarragona i del seu antic corregiment a cavall dels segles XVIII i XIX. Una època de transició de súbdis a ciutadans” gràcies a l’impacte de la Revolució francesa i de les guerres napoleòniques, segons explicava Tovar. Tot plegat abastaria un període de 60 anys perquè no es vol deixar enrere el procés de recuperació econòmic de Tarragona de mitjans del segle dinou gràcies a l’empenta del Port.\nLa pretensió és nodrir-se de personal per engegar dos grups de reconstrucció històrica a curt termini, les Milícies Urbanes de Tarragona (participada per aristòcrates i comerciants i que va fer funcions de policia local durant la batalla amb els imperials) i el Regiment de Voluntaris de Tarragona, que tot i estar encara en període d’uniformar-se ja han estat convidats a participar en els actes de commemoració de la batalla del Bruc, de la Constitució de Cadis i del setge de Girona. Per més endavant està previst mobilitzar el regiment de Tiradors de Tarragona (1810), integrat al seu dia per ciutadas dels 180 pobles i localitats del corregiment del qual Tarragona n’era cap i casal. No és, tanmateix, una associació centrada en temàtica militar. “Volem conèixer com era la via quotidiana de totes les classes socials, el dia a dia de botiguers, músics o artistes”, exclamava Torres\nFer rodar el nom de Tarragona\nEl mirall és ‘Tarraco Viva’, és clar. Però són conscients que la idea tot just “està a les beceroles”. Per això, el primer objectiu és “treballar intensament per aconseguir que el màxim nombre d’organismes públics, associacions i empreses, així com les principals poblacions de l’antic Corregiment, vulguin col·laborar en el projecte i ens donin el seu suport”. La finalitat es crear una marca que “permeti exportar el nom de Tarragona creant productes propis com, per exemple, muntant exposicions temàtiques de temàtiques seleccionades com la dels estris dels cirurgians l’any 1800″, puntualitzava Torres.\nCom que corren mals temps per la lírica, en paraules d’un Tovar realista i que no rebutja cap moneda per a la causa amb l’excepció del dracma grec, les expectatives es limiten ara com ara en anar a pams. Per això han començat posicionant-se en les xarxes socials amb la posada en marxa d’una plana web (www.tarragona1800.com) on es pot trobar tota la informació referida a l’associació, com fer-se soci i tot un ventall d’articles històrics i enllaços sobre entitats amb les que col·labora el projecte.


Nom: ESCOLA PÚBLICA DE MARATA\nAdreça: Prop de l'església parroquial\nLocalització: Franqueses del Vallès, les - Marata (Vallès Oriental)\nEdifici de planta baixa rectangular. A la base hi ha un sòcol de paredat i al seu damunt es situen les grans finestres rectangulars de les cares laterals. Al damunt de cada obertura hi ha un fals arc sobreposat, fet de totxo vist, que té només funció decorativa. Hi ha una franja horitzontal que dóna la volta a tot l'edifici i només s'interromp, aquest està fet amb els angles dels totxos fent una vent de dent de serra. L'edifici està cobert amb teulada a doble vessant, a la façana presenta un carener que combina línees horitzontals amb el triangle de la doble vessant. Davant la porta d'entrada hi ha un porxo limitat lateralment per dos pilars i cobert a tres vessants.\nEdifici de planta baixa rectangular. A la base hi ha un sòcol de paredat i al seu damunt es situen les grans finestres rectangulars de les cares laterals. Al damunt de cada obertura hi ha un fals arc sobreposat, fet de totxo vist, que té només funció decorativa. Hi ha una franja horitzontal que dóna la volta a tot l'edifici i només s'interromp, aquest està fet amb els angles dels totxos fent una vent de dent de serra. L'edifici està cobert amb teulada a doble vessant, a la façana presenta un carener que combina línees horitzontals amb el triangle de la doble vessant. Davant la porta d'entr...\nLes escoles es van construir l'any 1932 sota la direcció de l'arquitecte Manuel Raspall. Aquestes escoles tenen una gran similitud amb les Llerona, del mateix arquitecte i repeteix els mateixos elements decoratius. Actualment, ambdues, estan en desús. Bohigas ha establert un subperíode dins el modernisme de Raspall, que ell anomena "barroquisme acadèmic" situat entre els anys 1921-1934. Pren aquest nom perquè pensa que Raspall retorna a formes barroc popular d'ornamentació plana, trets que es repeteixen en aquesta obra. És per aquesta raó que pensen que és més apropiat denominar l'obra com Bohigas i no com a modernisme. Les escoles es van construir l'any 1932 sota la direcció de l'arquitecte Manuel Raspall. Aquestes escoles tenen una gran similitud amb les Llerona, del mateix arquitecte i repeteix els mateixos elements decoratius. Actualment, ambdues, estan en desús. Bohigas ha establert un subperíode dins el modernisme de Raspall, que ell anomena "barroquisme acadèmic" situat entre els anys 1921-1934. Pren aquest nom perquè pensa que Raspall retorna a formes barroc popular d'ornamentació plana, trets que es repeteixen en aquesta obra. És per aquesta raó que pensen que és més apropiat denominar l'obra com Boh...


Ioga?... No tinc temps! - Satya Centre de ioga\nEl que ets avui és el resultat del que vas fer ahir, el que seràs demà serà el resultat del que facis avui.\nTens cotxe? Si és el cas, segur que quan vas a posar carburant tens ben present si necessita benzina o bé gasoli. Saps que portar-lo massa alt de revolucions pot espatllar el motor i ho respectes. I també tens present l’estat dels pneumàtics, dels frens,… tot plegat per tal que el teu cotxe estigui en bon estat i pugui donar-te un bon servei.\nFas el mateix amb el teu cos i la teva ment? Menges allò que necessita el teu cos? Exercites la teva musculatura de forma adient? Tens en compte i respectes les teves articulacions? Alliberes tensió acumulada? Dones descans a la teva ment?\nSovint tenim molt clar com hem de tractar aquelles coses que posseïm per tal d’allargar la seva vida i garantir el seu bon funcionament. Però, tot i que sembli un contrasentit, moltes vegades ens oblidem del nostre cos i la nostra ment que, per altra banda, ens han d’acompanyar al llarg de tota la vida.\nEl ritme accelerat del dia a dia posa una exigència elevada sobre el cos i la ment i tendim a pensar que sempre estaran a punt per allò que els hi vulguem demanar. Però cos i ment es desgasten, i molt especialment, si els hi exigim en excés i no els hi donem allò que necessiten per mantenir-se en bon estat.\nCada cop és més habitual patir mal d’esquena, tensió muscular, dolors articulars, males digestions, tensió emocional, dispersió mental, manca d’energia i vitalitat, indicadors de que no estem fent un ús equilibrat del cos i la ment.\nSovint ens deixem arrossegar per les coses que identifiquem com urgents, i que ens omplen el dia a dia. I deixem de banda les coses que realment són importants, pensant que ja trobarem el moment més endavant. Tenir cura de tu potser ara mateix no és urgent, però de ben segur que és important, i molt.\nEt convido a reflexionar del tracte que li dones al teu cos i a la teva ment i de si els hi dones els espais d’activitat i de descans que necessiten. Tens espais per tu? T’escoltes i et sents? És bona idea tenir cura d’un mateix abans que sigui urgent fer-ho.


Amics de Déu > Humilitat > Punt 108\nRes d’ això no passa, quan l’ànima viu aquesta realitat sobrenatural de la seva filiació divina. Si Déu està de part nostra, qui se’ns posarà en contra? (Rom VIII, 31) Que s’entristeixin els qui s’obstinen a no reconèixer-se fills de Déu, ho he anat dient sempre.\nPer acabar, descobrim en la litúrgia d’avui dues peticions que han de sortir com sagetes, de la nostra boca i del nostre cor: concediu-nos, Senyor Totpoderós, que acomplint sempre els divins misteris meresquem d’acostar-nos als dons celestials (Postcomunió de la Missa). I, us preguem, Senyor, que ens concediu de servir-vos constantment segons la vostra voluntat (Oració Super populum). Servir, servir, fills meus, això fa per a nosaltres; ésser criats de tothom, per tal que els nostres dies el poble fidel augmenti en mèrits i en nombre (Oració Super populum).


Ajuntament de Canet de Mar - Pugen els casos positius a Canet de Mar entre el col·lectiu no vacunat\nPugen els casos positius a Canet de Mar entre el col·lectiu no vacunat\nDavant la tendència a l´alça de contagis arreu del país, subratllem la importància de seguir complint amb les mesures i restriccions indicades des del PROCICAT\nPUBLICAT Dijous, 01.07.2021\nL’Ajuntament de Canet de Mar demana responsabilitat i precaució a la ciutadania davant l’augment de casos positius de COVID-19 que s’han detectat en els darrers dies al nostre municipi. Principalment, aquests positius s’han detectat entre el col·lectiu encara no vacunat.\nEl Centre d’Atenció Primària de Canet ha informat a l’Àrea de Sanitat de l’Ajuntament que en els darrers dies ha augmentat considerablement el nombre de casos positius detectats al nostre municipi. Els responsables del CAP alerten de l’alta capacitat contagiosa de la variant Delta.\nDavant la tendència a l’alça de contagis arreu del país, subratllem la importància de seguir complint amb les mesures i restriccions indicades des del PROCICAT per tal d’evitar la propagació del virus.\nTot i la recent flexibilització d’algunes mesures, l’Ajuntament recomana seguir fent ús de la mascareta sempre i recordem que aquesta segueix sent obligatòria a l’exterior sempre que no es pugui mantenir la distància mínima d’1,5 metres entre persones i en els casos següents:\nTambé es recomana no fer reunions i trobades socials de més de 10 persones no convivents.\nPer tal de tallar les cadenes de contagi és molt important que les persones positives i els seus contactes segueixin les indicacions sanitàries i compleixin amb la quarantena que indica el Departament de Salut.


EL CULLEROT FESTUC: 2010\nAquest Nadal és molt especial i màgic per nosaltres, ja que és el primer que passem amb el Jan. :)\nUs volem desitjar de tot cor unes molt bones festes i que l'any 2011 es cumpleixin tots els vostres desitjos!\nPublicat per El cullerot Festuc a 9:24 38 comentaris\nPublicat per El cullerot Festuc a 19:34 32 comentaris\nEl diumenge vam celebrar l'aniversari del Riqui amb un dinar a casa els seus pares. De postres vaig fer aquest pastís de xocolata i formatge de la Trota.\nEstà boníssim ja que no és gens empalagós i al ser fresquet entra molt bé després d'un dinar copiós.\nUn pastís a tenir en compte per les festes que s'acosten, ja que és fàcil, molt bo i es pot fer amb antelació.\nI ja veieu quin ajudant més guapo tenia el Riqui per bufar les espelmes!!! El Jan està preciós! :) I és la joguina dels seus cosins... Llàstima que encara no pogui menjar pastís...xq amb lo tragoncete que està fet, segur que li encantaria!!! :)\n10 cc de cointreau\nReservar una mica de llet per desfer els sobres de cuajada.\nPosar a bullir la nata, la resta de la llet i el sucre.\nAfegir la xocolata a trossos fins que es desfaci i el formatge.\nAfegir el cointreau i la cuajada disolta amb la llet.\nDeixar bullir uns 3 minuts. Retirar del foc.\nPosar la base en un motlle desmotllable. Abocar la preparació anterior i deixar refredar. Guardar a la nevera.\nDecorar amb fideus de xocolata o cacao en pols.\nFONT: Food&Cook i Auro.\nPublicat per El cullerot Festuc a 20:41 25 comentaris\nPublicat per El cullerot Festuc a 10:56 18 comentaris\nPublicat per El cullerot Festuc a 20:53 20 comentaris\nPublicat per El cullerot Festuc a 10:21 15 comentaris\nPublicat per El cullerot Festuc a 22:10 35 comentaris\nPublicat per El cullerot Festuc a 19:57 23 comentaris\nPublicat per El cullerot Festuc a 20:45 34 comentaris


Una mirada laica a la vida monàstica - Arquebisbat de Barcelona\nUna mirada laica a la vida monàstica\nEntrevista a Anna Almuni, delegada de Pastoral Seglar de l’Arquebisbat\nLa delegada de Pastoral Seglar de l’Arquebisbat de Barcelona, Anna Almuni, afirma que “els monestirs aporten horitzó amb criteri, esperança, presència; són comunitats que incideixen en la vida cultural i social dels nostres pobles, ajudant a la seva transformació vers una societat més humana, més justa”. Almuni, membre de la Institució Teresiana, va impartir la ponència “Una mirada monàstica des del món laïcal”, en la darrera jornada monàstica celebrada a Montserrat per cloure l’Any de la Misericòrdia.\nCom es veu la vida monàstica des del laïcat?\nÉs un referent molt clar dins l’Església. És el testimoni d’homes i de dones que s’han trobat amb Déu, fent palès que la pregària, l’escolta de la Paraula configura les persones. Els monestirs són espais eclesials on es fa creïble que la fe és una experiència comunitària; són comunitats vives. Són espais on pouar aigua fresca per al creient i per al no-creient.\nQuè poden aportar els monestirs?\nAcollida, des del que cadascuna de les persones que s’hi apropa necessita. Acompanyament, mestratge en la vida, en la recerca de Déu, en la pregària, en el discerniment en el camí personal i també de grup. Són espais privilegiats de primer anunci, des de l’acollida i l’acompanyament personal, per donar resposta a tantes preguntes que creients i no-creients es formulen avui.\nCom valora l’Any de la Misericòrdia?\nHa estat un impuls col·lectiu en profunditat a les persones i a les comunitats. Crec que s’han fet molts esforços d’aprofundiment des de la reflexió i la conversió. M’atreviria a dir que pot ser l’inici d’un procés eclesial nou. Avui, comunitats i col·lectius d’Església estan, pràcticament tots, involucrats en projectes de solidaritat i de sensibilitat social. Aquest any ha ajudat a donar-hi sentit des de la fe.\nEntrevista realitzada per Òscar Bardají i Martín per al Full Dominical del proper 4 de desembre.


Blogg de Notas: d’octubre 2008\nNota de Prensa Definitiva\nL’Alternativa Baix Gaià respon les declaracions de Santamaria\nL’alcalde sortint va afirmar al ple de la moció de censura que agraïa el suport de l’ABG.\nEl passat dissabte onze d’octubre de 2008, a la Pobla de Montornès, es va aprovar la moció de censura presentada per Convergència i Unió amb el recolzament de dos regidors d’ AM-PM. En el seu discurs, el ja ex-alcalde Sr. Santamaria, va agrair la presència i el suport de diferents autoritats, tant del PSC com de ERC, així com el d’Alternativa Baix Gaià.\nL’Alternativa vol desmentir aquestes declaracions ja que com a col·lectiu mai hem donat suport al Sr. Santamaria i el seu equip. D’entre les seves decisions l’ABG ha valorat positivament aquelles que són positives per a La Pobla i ha criticat les que no ho són. El Sr. Santamaria no havia parlat formalment amb ABG de La Pobla de Montornès en cap moment. Tampoc l’Alternativa s’ha adreçat a ell per mostrar el seu suport.\nL’ABG no pot donar suport a un alcalde que, davant d’una moció presentada pel seu propi partit en contra de la proposta europea de les 65 hores setmanals, digui que “Hem de entendre que s’ha de treballar més de quaranta hores a la setmana, que s’ha fet tota la vida”. L’ABG no pot donar suport a un alcalde que davant de les pèrdues d’aigua del nou dipòsit digués que “el paleta ja fa el que bonament pot i al cap i a la fi aviat ens connectarem a l’Ebre” en lloc de posar en marxa tots els procediments legals per solucionar-ho.\nL’Alternativa creu que al fins ara alcalde i al seu equip de govern els ha mancat capacitat de diàleg i maduresa política, dins i fora del seu partit, i que no és un argument responsable dir que no han pogut fer res “perquè l’oposició sempre votava en contra”.\nAlternativa Baix Gaià no va estar present en aquest Ple per donar suport al senyor Santamaria. Hi va ser per a denunciar la falta d’ètica dels partits polítics a l’hora de fer-se amb el poder, pactant fins i tot amb persones que han aconseguit les seves actes de regidors sota les sigles d’un partit en el qual ja no militen. El senyor Borràs no ha volgut mantenir-se a l’oposició que és el que van decidir les urnes. Ha preferit pactar amb dos ex-militants d’AM-PM per tornar a ser Alcalde.\nL’ABG creu que és imprescindible que els partits polítics deixin de pactar amb trànsfugues.\nEn aquest sentit, l’ABG ha redactat un document de compromís que signaran totes aquelles persones que es presentin a les eleccions municipals en contra del transfuguisme.\nMontserrat García Bares\nPortaveu ABG-EPM de la Pobla de Montornès\nPublicado por TonyG. a les 17:01 |\nEl passat dissabte, 11 d’Octubre, a la Pobla de Montornès, es va aprovar la moció de censura presentada per CIU amb el recolzament de dos regidors presuntament trànsfugues del actual govern de AM-PM. En el seu discurs, el ja ex-alcalde Sr. Santamaria, va agrair la presencia de diferents autoritats, tant del PSC com de ERC, així com el suport d’altres formacions com Alternativa Baix Gaia.\nHem de dir,amb tota rotunditat, que aquet últim punt es completament FALS. El Sr. Santamaria no havia parlat amb ABG de La Pobla de Montornès en cap moment, ni nal tros ens varem adreçar amb ell per mostra’ls-hi cap mena de suport. La nostra formació no podrà donar suport mai a un alcalde que davant la moció presentada en contra de la proposta europea de les 65 hores setmanals en contesti “ Heu de comprendre que s’ha de treballar mes hores, tota la vida s’ha fet així”, que davant de les queixes davant el tall d’aigua del passat 22 de Juny ens digui “ Es que els de Barcelona han vingut i s’han posat a regar”, o que davant de les pèrdues d’aigua del nou dipòsit ens digui “que el paleta ja fa el que bonament pot i al cap i a la fi aviat ens connectarem a l’ Ebre” en contes de posar en marxa tots els procediments legals per sol ventar-ho. Creiem que a ell i al seu equip de govern els hi ha mancat capacitat de diàleg i maduresa política, dintre i fora del seu partit. No creiem que siguin arguments responsables dir que no han pogut fer res “perquè l’oposició sempre votava en contra”.\nABG no estava en aquet Ple per donar suport al senyor Santamaria, mes aviat per denunciar la falta d’ètica d’alguns partits a l’hora de fer-se amb el poder, arribant a ell a qualsevol preu, pactant amb trànsfugues que han aconseguit les seves actes de regidor amb unes altres sigles com es el cas. ABG també ha patit aquesta lacra moderna del transfuguisme, havent perdut una alcaldia per aquesta causa. Es per això que hem redactat un document de compromís que signaran tots aquells que es presentin a les eleccions municipals, tot i no tenir força legal, creiem que té tota la força ètica i moral que es mereix la població.\nPublicado por TonyG. a les 18:49 | Temes: La Pobla\n11 d'OCTUBRE: PRESENTACIÓ DEL LLIBRE "EL BAIX GAIÀ AL SEGLE XX" A TORREDEMBARRA


About: Emirat de Kontagora\nL'emirat de Kontagora fou un estat històric i avui dia un emirat tradicional de Nigèria, a l'estat de Níger, al nord-oest de Nigèria, a la riba sud del riu Kontagora. La capital és la ciutat de Kontagora.\nL'emirat de Kontagora fou un estat històric i avui dia un emirat tradicional de Nigèria, a l'estat de Níger, al nord-oest de Nigèria, a la riba sud del riu Kontagora. La capital és la ciutat de Kontagora. Umaru Nagwamatse, un aventurer fulani al servei del califat de Sokoto (299 quilòmetres al nord), va ser nomenat Sarkin sudan ("rei dels negres") en 1859 per Ahmadu Zaruku, musulmi Sarkin de Sokoto ("comandant dels fidels"). Umaru després va conquistar una regió majorment habitada pel poble no musulmà dels kamberi o kamberri, i va fundar la ciutat de Kontagora (de kwantâ gora- "depositar les carabasses") com la seu del seu regne el 1864, i es va establir com el primer emir de Kontagora. Al llarg del seu govern, que va durar fins al 1876, va ampliar l'emirat per les conquestes dels pobles kamuku, kamberri, dakarki (dakarawa), dukawa, yauri, nupes i gbari (gwari) i les poblacions de Bosso, Paiko, Kuta, Guni, Alawa, Gusoro, Galadima Kogo, Kafinkoro i Wushishi; a més va capturar milers d'esclaus. Va morir a Mamba al districte d'Auna, on encara es conserva la seva tomba i el va succeir el seu fill gran Abubakar Modibo que va regnar quatre anys. En el primer regnat (1880-1901) del seu germà, l'emir Ibrahim Nagwamatse, igualment Sarkin sudan, Kontagora va tornar a ser coneguda per les batudes d'esclaus que van despoblar severament la regió i van deixar nombroses ciutats emmurallades en ruïnes, moltes de les quals són encara visibles (tot i un programa de re-assentament patrocinat pel govern britànic que va durar de 1949 a 1957); tenia un poblat d'acumulació d'esclaus que anava entre el riu Níger i l'àrea de Zuru. La captura per d'Ibrahim el 1899 de la ciutat de Birnin Gwari (158 quilòmetres al nord-est) que pertanyia a Zaria, va obligar a l'emir de Zaria a buscar la protecció dels britànics, un moviment que va suposar el pas del primer gran emirat fulani sota control britànic. Després que Ibrahim va amenaçar l'estació britànica de Jebba, 158 km al sud-sud-oest, el 1900, les forces britàniques van ocupar la ciutat de Kontagora (1901) i van deposar a l'emir que es va refugiar a Maska Kaya a Katsina i després a Zaria. Tot i que se'l va reinstal·lar com emir (sarkin sudan) el 1903, el seu territori, que s'havia incorporat com a província de Kontagora, i els seus poders, es van reduir considerablement. Quan la província es va dividir el 1925, l'emirat es va convertir en una divisió separada de la província del Níger; Ibrahim va morir el 1828 i el va succeir el seu fill gran Mallam Umaru Maidubu mort el 1961, tenint com a successor a Mu'azu Ibrahim; l'emirat de Kontagora es va incorporar a l'estat North-Western el 1967. Mu'azu Ibrahim va morir el juliol de 1974 i fou proclamat Alhaji Saidu Namaska, nascut el 1937; des de 1976 l'emirat va passar a formar part de l'estat de Níger on forma un territori de 13.219 milles quadrades (34.237 quilòmetres quadrats) on es troben també els dominis de dos caps tributaris: el cap de Wushish i el cap de Kagara. (ca)\nL'emirat de Kontagora fou un estat històric i avui dia un emirat tradicional de Nigèria, a l'estat de Níger, al nord-oest de Nigèria, a la riba sud del riu Kontagora. La capital és la ciutat de Kontagora. (ca)\nEmirat de Kontagora (ca)


Sessió de tancament per compartir reflexions i experiències – Identitats i Miralls :: blog\nSessió de tancament per compartir reflexions i experiències\nLa quarta edició de Identitats i Miralls va tenir la seva darrera trobada el dimecres 3 de maig. En una jornada d’avaluació que iniciava a les 15h, alumnes i professores van tornar al punt de partida. Aquesta vegada, però, per realitzar el tancament del projecte.\nL’acollida a l’última sessió va iniciar amb l’avaluació per equips. Les parelles van presentar un article final que recollia les conclusions i posava de manifest les millors experiències per a cada participant. Un espai que va servir per compartir i intercanviar sensacions, per regalar a la resta de companyes les vivències de cada grup.\nLa sessió va continuar amb l’avaluació més teòrica. En aquesta ocasió, es va fer una revisió dels textos que les parelles han anat publicant al bloc al llarg del projecte. D’aquests es van destacar els punts forts dels articles i els aspectes que podrien reforçar-se.\nCom a tancament, les alumnes van realitzar una avaluació més personal. De manera individual, van participar en una dinàmica que permetia aportar allò que s’enduien com a aprenentatge i coneixement adquirit i allò altre que les havia deixat inquietes i amb la motivació de descobrir-ne més.\nAl llarg d’aquesta darrera sessió de Identitats i Miralls, les participants van enregistrar les seves reflexions i sensacions a través d’un vídeo testimoni que aviat podreu visualitzar.\nA més, l’equip de Comunicació de la Universitat de Barcelona va estar present durant una part de la sessió per conèixer i gravar a algunes de les alumnes i professores, apropant-se així a la realitat del projecte.\nEl desemparament de La Mina


Tenim un pla - capítol 10 - Tenim un pla\nTenim un pla - capítol 10\nAvui, a "Tenim un pla", el director de "Barcelona nit d'estiu", Dani de la Orden, roda un espot per l'Inout Hostel amb The Mamzelles; Toni Albà ajuda Peusek a deshinibir-se, i Castelló Estilistes organitza una desfilada al millor restaurant del món, el Celler de Can Roca.\nL'Eva no s'atura, i, amb la nova Perruqueria Castelló en marxa, segueix el seu pla d'acció. Avui és la cap de maquillatge i perruqueria en una desfilada de moda al Celler de Can Roca.\nL'Inout passa a ser per uns dies un plató de cinema. Dani de la Orden i el seu equip es preparen per rodar l'anunci de l'alberg, amb la col·laboració de The Mamzelles i la participació dels treballadors del "hostel".\nDesprés de molt patir, CMB completa la seva transformació en Weisse Hügel, i per fi inaugurem la botiga-museu de les millors guitarres del món. A més, en Manel i la Charo, com els va aconsellar Joan Jubert, segueixen loquidant estoc i miren de subhastar peces de cert valor, com un saxo.\nI avui convertim Peusek en una fàbrica d'idees. Deixem de banda els sobres, i amb l'ajuda de Toni Albà provem de trobar el guió ideal per a un vídeo viral per penjar a les xarxes socials. Ho aconseguirem?\nReproduir. Tenim un pla - capítol 12\nTenim un pla - capítol 12\nReproduir. Tenim un pla - capítol 11\nTenim un pla - capítol 11\nReproduir. Tenim un pla - capítol 9\nTenim un pla - capítol 9\nReproduir. Tenim un pla - capítol 8\nTenim un pla - capítol 8\nReproduir. Errejón anuncia que deixa l'escó al Congrés per centrar-se en la candidatura de Més Madrid\nTelenotícies migdia Errejón anuncia que deixa l'escó al Congrés per centrar-se en la candidatura de Més Madrid\nReproduir. La vaga de taxis s'endureix\nTelenotícies migdia La vaga de taxis s'endureix\nReproduir. Crisi dels citricultors ebrencs per l'acord comercial amb Sud-àfrica\nTelenotícies migdia Crisi dels citricultors ebrencs per l'acord comercial amb Sud-àfrica


Nou suport públic a Antonio David Flores: «En condicions normals...»\n🚨 El Procicat fa oficial la pròrroga de les restriccions vigents fins al 9 d'abril\nEl periodista Rubén Arranz assegura que Rocío Carrasco s'ha aprofitat de la història per guanyar diners\nper Adrián Álvarez 25/03/2021 13:15h\nEls mitjans de comunicació s'han fet ressò de la polèmica d'Antonio David Flores i Rocío Carrasco. De fet, ha cridat l'atenció que Mediaset hagi decidit trencar el seu contracte amb Antonio David i vetar-li l'entrada a qualsevol dels seus platós de televisió. Ara bé, el periodista Rubén ha volgut defensar-lo i posar en dubte la versió de Rocío Carrasco.\nEl periodista apunta que molts tertulians defensen a Rocío perquè s'ha mostrat totalment enfonsada, però assegura que ningú sap si realment diu la veritat. A més, recorda que en el seu dia la llei no va actuar contra l'exagent de la guàrdia civil, tot i que sí que va fer-ho per un delicte de malversació de cabals públics.\nÉs més, Arranz assegura que el linxament públic es deu al fet que l'estat de dret s'ha debilitat i els temps han canviat, ja que actualment els encarregats de dirigir l'opinió pública necessiten donar-li oxigen a les seves masses. El periodista manifesta que són els mateixos que en el seu dia van ser «capaços de defensar a Juana Rivas».\nEl periodista Rubén Arranz carrega contra Mediaset\n«Per això, algunes nits podem veure a Telecinco a un grup de nois i noies que la seva capacitat neuronal només dona per enrotllar-se entre ells de forma indiscriminada i intentar evitar la incontinència mentre romanen desperts. De vegades, fracassen en alguna de les seves missions. Per a segons quines ments, és complicat fer dues coses alhora», escriu Rubén Arranz.\nPer si no n'hi hagués prou, el periodista ha carregat contra Mediaset per haver acomiadat a Antonio David: «La jugada és rodona: gràcies a aquest programa, Rocío Carrasco i Mediaset augmentaran els seus ingressos; i les feministes del Govern tindran un gest de complicitat amb una cadena que presumeix de 'valors liles' per haver donat cabuda al testimoni d'una dona que diu haver estat maltractada», continua en la seva reflexió.\nRubén lamenta que algú s'aprofiti de la mediatització de la història per guanyar diners. «Ha cobrat molts diners per explicar la seva història. I la televisió ha negociat el programa i farà negoci amb això. I ha acomiadat al seu exmarit sense proves, només pel seu testimoni i malgrat que la justícia no li va donar la raó», assegura Rubén Arranz.\nFinalment conclou que el cas d'Antonio David no serà l'últim, sinó que molts altres es veuran sotmesos a «l'aniquilació social a mans de la nova secta». És més, el periodista té molt clar que l'actual crisi econòmica no ajuda en aquesta situació.\nAntonio David Flores deixa clara la seva veritat en la història amb Rocío Carrasco\nGloria Camila respon a Rocío Carrasco amb una imatge inèdita que portarà cua


Els individus procedien de diverses localitats i, entre ells, es trobaven dos menors d'edat\nLa Policia Local d'Alboraia ha denunciat a un grup de 10 joves procedents de diverses localitats que es trobaven fumant haixix en la zona de l'Ermita dels Peixets. Els fets s'han produït després que diversos agents sorprengueren els individus durant el seu habitual patrullatge pel terme municipal per garantir el correcte compliment de les normes de desescalada.\nConcretament, els joves han sigut denunciats per la llei de protecció de seguretat ciutadana relacionada amb el consum d'estupefaents en la via pública i per saltar-se la franja horària decretada sense justificació. L'autoritat de seguretat ha aprehés la droga i els efectes per al seu consum i ha comunicat els fets als progenitors de dos d'ells, al ser menors d'edat.\nLa Policia Local d'Alboraia suma ja més de 292 denúncies a particulars des que s'iniciara l'Estat d'Alarma el 15 de març per incompliment de les mesures decretades. També ha alçat 11 actes a locals oberts al públic i ha detingut a un individu per desobediència durant aquests dos últims mesos.


En directe: Marta Felip renuncia a l'alcaldia de Figueres - Diari de Girona\nEn directe: Marta Felip renuncia a l'alcaldia de Figueres\nLa sessió extraordinària ha formalitzat la seva dimissió al càrrec en el segon intent, després que l'oposició tombés el primer ple\n14.11.2018 | 19:06\nMarta Felip s'ha acomiadat aquesta tarda de l'alcaldia de Figueres després de vuit anys al govern de la ciutat, set dels quals com alcaldessa. Felip se'n va amb la "satisfacció d'una enorme feina feta", però admetent també els "fracassos" del seu mandat (en referència al frau elèctric del sector oest i les ocupacions d'habitatges).\nEn el ple extraordinari iniciat a les set de la tarda s'ha donat compte de la seva renúncia presentada el dimecres 31 d'octubre. Felip ha elogiat la tasca dels regidors de govern, però no n'han sortit tan ben parats els grups de l'oposició després que la ja exalcaldessa qualifiqués el darrer mandat de "campanya electoral".\nMarta Felip va anunciar la intenció de deixar l'alcaldia el passat mes de juny, en ser nomenada secretària general d'Empresa i Coneixement de la Generalitat. Des d'aleshores han passat cinc mesos.\nLa previsió és que Jordi Masquef, segon tinent d'alcalde i cap de llista del PDeCAT a les eleccions del 2019, es converteixi en el nou alcalde de Figueres. El ple d'investidura està convocat a les vuit del vespre. No s'espera que cap regidor aconsegueixi els 11 vots de la majoria i Masquef seria alcalde per la via automàtica.\nFinalment, Felip ha pogut fer efectiva la seva dimissió en el segon intent, després que l'oposició tombés la urgència de la sessió convocada el dilluns passat 5 de novembre. Els deu regidors d'ERC, la CUP, PSC i Compromís van votar-hi negativament i es va haver de suspendre la sessió. Els grups van tombar els plans del govern i el relleu on es va poder celebrar el dijous 8 de novembre, tal com havien previst.


Temporada sense premi de l'esport vilafranquí | lafura.cat\nEn futbol de Segona Territorial, el duel Òdena-Fundació At. Vilafranca, finalment es decantà pels de l'Anoia, ja que va prevaldre el recurs que ja esmentàrem i que fou ratificat pel comitè disciplinari de la FCF. Ambdós equips no fallaren la darrera jornada, Vista Alegre 0 – Òdena 4 i St. Pau d'Ordal 1 – Fundació At. Vilafranca 4; així les coses, la classificació ha quedat amb empat a dalt de tot, amb 86 punts cadascú, però el goal-average particular afavorí els anoiencs.\nDavant una nova temporada caldrà estar atents a la normativa, que sens dubte ha de canviar, quant a funcions entre el FC Vilafranca i la Fundació. Respecte a la vessant futbolística, és clar que el degà vilafranquí no en té cap benefici esportiu. Caldrà esbrinar i que es confirmin punts i contres perquè el que se suposa que ha de ser un treball de pedrera pugui originar algun fruit. Enguany ha estat manifesta la reticència en fer possible la captació de nous valors, tant per un costat com per un altre.\nLa història ens diu que mai no arribaren a combregar junts els dos màxims representants futboleros de Vilafranca, però ara no és el cas. Que es barregi al degà, amb reminiscències de l'Atlètic Vilafranca que algú encara els anomena “chiquilineros” resta fora de lloc. El FC Vilafranca optà per la Fundació renunciant a futbol base propi, l'Atlètic Vilafranca renuncià a l'equip sènior en pro del futbol base i, posteriorment, es creà la Fundació per tal d'anar junts; el resultat fins ara és que ni uns ni altres saben on van.\nPel que fa als altres clubs de futbol de la comarca, cal donar una nota positiva, ja que si bé hi hagut diversos descensos en la categoria regional, és prioritari valorar la trajectòria del Sant Pere Molanta (3r a 2a T), la del Moja (3r a 1a T) i La Múnia (7è a 1a T), així com el Sant Pere Molanta (3r a 2a T), que juntament amb el Riudebitlles i La Granada (7è i 8è respectivament) han conclòs dignament el torneig. Altra cosa ha estat per al Sant Pau d'Ordal, Mediona, Monjos i Les Cabanyes, que han quedat dins els sis llocs de descens.


20 anys d’Imola: El cap de setmana que va canviar la Fórmula 1 de veritat – Fórmula 1 en Català\nPublicat 28 d'abril de 2014 Actualitzat 14 de febrer de 2021 per F1 en CatalàCategories:General\nLa marca que va deixar l’FW16 al Tamburello.\nLa Fórmula 1 sempre ha estat un esport de canvis. Cada quatre o cinc anys, ja sigui per evitar el domini d’una marca concreta o per les demandes canviants dels automòbils del carrer, la normativa ha canviat. Els circuits i equips van i venen, i els pilots, al capdavall, també.\nPotser la percepció dels pilots és el que més ha canviat. Els grans sempre han sigut grans, però no va ser fins que Bernie Ecclestone va transformar la Fórmula 1 en un espectacle global que els grans pilots han passat a ser superestrelles, dels esportistes més ben pagats i reconeguts a nivell mundial.\nAmb aquest canvi d’estatus de l’esport, amb les curses retransmeses en directe a desenes de països, el món va adonar-se de tot, de les coses bones i de les dolentes, fins a arribar a l’actualitat on podem saber fins i tot de quin color són els calçotets d’un pilot.\nTota aquesta introducció ve a justificar la importància d’Imola 1994. Molts pilots varen morir abans del 30 d’abril i l’1 de maig d’ara fa vint anys. Pilots importantíssims com Jochen Rindt o Gilles Villeneuve, i d’altres no tant coneguts, com Riccardo Paletti, que era l’últim pilot caigut en un cap de setmana de gran premi, el 1982 al Canadà. Elio de Angelis va morir el 1986 a Paul Ricard, però eren uns entrenaments privats. Fet i fet, feia 12 anys que no moria un pilot davant de les càmeres, i potser al pàdoc s’havia instaurat una sensació de que ja es feia prou per la seguretat.\nEls costats dels cockpits de 1994 eren molt baixos, a l’alçada de l’espatlla.\nNo vull aquí desmerèixer el treball de persones com el president de la FISA de llavors, el francès Jean-Marie Balestre, que tenia molts defectes però va introduir els primers crash-test als monoplaces de Fórmula 1. Ni molt menys la feina del professor Sid Watkins, la persona que probablement ha fet més per la seguretat a Europa que cap altre.\nPerò Imola 1994 va ser un desastre. Davant de les càmeres vam veure com moria l’estrella més gran de l’esport, Ayrton Senna, així com Roland Ratzenberger, que iniciava la seva estada a la Fórmula 1. També vam veure a Rubens Barrichello amb el braç penjat, a quatre mecànics de Ferrari i Lotus amb lesions i també a nou espectadors que van haver de ser atesos.\nPràcticament totes les coses que no s’havien fet per millorar la seguretat van ocasionar problemes, i podem relacionar tots els accidents que van passat en aquell gran premi amb les millores que s’han anat introduïnt.\nAl circuit Enzo e Dino Ferrari vam aprendre que les parets de formigó, per molt que fossin en una corba que es podia prendre fàcilment a fons, havien d’estar protegides per 3 i 4 files de pneumàtics. Que s’havien d’evitar els pianos que fessin enlairar els monoplaces com avions. Que s’havia de trobar un sistema per evitar que les rodes poguessin sortir volant cap als espectadors, i mirar d’evitar que hi hagués tanta gent al pit-lane. Que els cascs dels pilots havien de suportar més força i que els costats de l’habitacle havien de ser més alts. Els pilots van aprendre també que havien de tornar-se a unir per la seva pròpia seguretat. I tantes mesures i canvis als circuits que han aconseguit que no hagi mort cap més pilot des d’aquell dia.\nLes morts de Senna i Ratzenberger van ser fets gravíssims i mai sabrem a quines alçades podrien haver arribat els dos pilots, però el que si és cert es que les seves morts no van ser en va. Així com als anys 50 i 60 semblava normal que de tant en tant morís algun pilot al volant d’un Fórmula 1, avui en dia sabem que els pilots actuals han sobreviscut grans accidents no ja salvant la vida, si no gairebé sense lesions, gràcies a les millores que es van introduir des del maig de 1994.\nVull, per acabar, recordar els incidents que van ocórrer aquell cap de setmana. Fer reflexionar a tots, vells i joves, que el que avui sembla normal abans podia ser mortal, i que la cursa per la seguretat mai s’atura:\n-Divendres 29 d’abril: Rubens Barrichello pren la Variante Bassa massa ràpid i surt volant per sobre el piano, impactant a la part alta de la barrera de pneumàtics. El Jordan-Hart es clava al terra i dóna una volta de campana. Barrichello va quedar inconscient, es va trencar el nas i lesionar el braç.\nBarrichello rodolant pels aires el divendres.\n-Dissabte 30 d’abril: El Simtek-Ford de Roland Ratzenberger perd una part de l’aleró davanter i quan arriba a la corba Tosa surt recte contra un mur sense protecció a 314 quilòmetres per hora. El pilot mor a l’hospital poc després.\nEl Simtek, irreconeixible després de l’accident.\n-Diumenge 1 de maig: A la graella, JJ Lehto cala el seu Benetton-Ford i Pedro Lamy impacta fortament amb el seu Lotus-Ford. Els pilots surten il·lesos però rodes i parts dels cotxes surten volant cap al públic. Nou espectadors han de ser atesos amb lesions lleus.\nLamy i Lehto després de l’impacte a la graella.\nSurt el Safety Car i a la volta 6, a Ayrton Senna se li trenca la direcció del seu Williams-Renault mentre pren la corba del Tamburello a 306 quilòmetres per hora. Senna redueix fins a 211 abans d’impactar contra el mur sense protecció. El pilot mor quatre hores més tard degut a que una peça de la suspensió el colpeja fortament al cap.\nMés tard, el Minardi-Ford de Michele Alboreto perd una roda de darrere al pit-lane. Dos mecànics de Lotus i dos de Ferrari han de ser atesos a l’hospital.\nEl Williams danyat. Noti’s el volant i la columna de direcció a terra.\nEtiquetat1994Ayrton SennaImolaJJ LehtoOpinióPedro LamyRoland RatzenbergerRubens Barrichello


Història-KOSMOS Home Textile Co., Ltd.\nLa seva posició actual: Inici>Sobre Nosaltres>història\nJintian Textile (Nantong) Co., Ltd fundada el 2006.\nJintian textile (nantong) co., Ltd fundada el 2006. El mateix any, Jintian es va convertir en un proveïdor d’or d’Alibaba.\nEn els propers dos anys, Jintian va construir un terme de disseny innovador i un sistema operatiu de mercat independent. Els productes del conjunt de roba de llit de puntes de brodat reben molta apreciació per part dels clients.\nEl 2009, Jintian va assistir a la fira més gran del món: la Fira de Canton. Jintian ha tingut millor èxit a la fira.\nJintian va registrar la marca KOSMOS a la Xina i als Estats Units el 2010. Aleshores, KOSMOS va ser famosa per la roba de llit de puntes de brodat d’alta qualitat que es va establir al mercat ultramarí i loacal.\nSegons la invitació del client, Jintian va assistir a l'exposició tèxtil de la llar de Dubai. Amb l’estil únic i l’alta qualitat, els productes de Jintian van dominar els llits de puntes de brodat de l’Orient Mitjà.\nEl 2017, KOSMOS va anar amb Jintian a la millor fira tèxtil del món: Frankfurt Heimtextil. Jintian va obrir la porta del mercat europen.\nEl 2020, a causa del COVID-19, KOSMOS va provar i celebrar amb èxit la Fira de Cantó en línia per primera vegada. Mostrem els nostres patrons més recents als clients a través d'Internet.


A partir dels cartons dibuixats pels tallers artístics, l'art de fer vitralls consistia, a l'edat mitjana i fins al segle XX en la realització d'un gran nombre de trossos de vidre que són tintats o tenyits de color en la seva massa i realçats amb traços de grisalla per ser finalment units amb tires de plom que delimiten les figures i aïllen els diferents colors per mantenir el seu valor. La massa de vidre plena de bombolles i impureses actua sobre la llum trencant-la en mil raigs de color. La pròpia tècnica, per no esborrar les figures amb la irradiació dels finestrals, imposa una composició plena en un espai sense profunditat, amb un dibuix precís i riquesa de color.\nDurant el període gòtic, l'art dels vitralls esdevé l'art hegemònic del color i del dibuix, pren les funcions simbòliques-docents de la pintura mural amb els seus complets programes iconografics que fan convergir a la major part dels tallers i centres artístics europeus, principalment de França, en el dibuix dels cartrons que és el pas previ de la realització d'un vitrall.\nEls modernistes van reprendre l’art del vitrall a la seva arquitectura. Sovint la seva temàtica és floral i paisatgística.\nNosaltres hem volgut convertir algunes finestres i portes de l’escola amb vitralls modernistes.\nHem observat els grans vitralls de les catedrals gòtiques i dels modernistes amb renom. Hem pogut veure com es realitza un vitrall i ens hem posat en marxa.\nNosaltres no hem fet servir ni vidre, ni plom. Sobre un paper hem dibuixat les flors. Després hem els hi hem donat color sobre un full de plàstic amb retoladors permanents. Finalment les hem repassat amb retolador negre emulant el plom que unia els diferents trossos de vidre.\nPodreu contemplar els nostres vitralls en els finestrals i portes dels passadissos de l’edifici de Ponent.


Espanya no escolta Mas ! directe!cat\nPolítica Última actualització Dijous, 13 de setembre de 2012 11:10 h\nMalgrat la transcendència de la conferència de Mas a Madrid, on hi assisteixen habitualment membres destacats del Govern espanyol, avui li han fet el buit\nEl president de al Generalitat, Artur Mas, ha fet aquest matí una conferència esmorzar, al Fòrum Europa on ha deixat clar que Catalunya és una nació que necessita un estat, i que després de 30 anys d’intents frustrants d’encaixar amb Espanya s’ha vist que l’estat espanyol no serveix. El president ha parlat de fatiga mútua entre Catalunya i Espanya i ha alertat Espanya que minimitzar la manifestació de la Diada seria un gravíssim error. Mas s’ha esforçat en donar una lliçó de democràcia, que d’entrada ha caigut en sac buit, vista la reacció de la delegada del Govern espanyol a Madrid -màxima representant del Govern espanyol a la conferència- que ha sentenciat que: Catalunya és Espanya.\nArtur Mas, Fòrum Europa, president de catalunya\nEl president ha iniciat la conferència expressant la fatiga mútua que, al seu entendre, pateix Catalunya i Espanya i ha parlat des 35 anys de frustració de Catalunya per canviar un estat que ha pagat la col·laboració de Catalunya amb invasions competencials permanents, estatuts sempre a la baixa i amb passada de ribot, dèficit fiscal constant del 8% del PIB esforç inversor sempre per sota de la població i incompliments en pagar el deute, a més de la manca de sensibilitat i un menysteniment preocupant d’un poble, d’una nació que té 1000 anys d’història i encara és ben viu.\nEl president, ha advertit aquest dijous des de Madrid que seria un "gravíssim error" minimitzar la manifestació de l'Onze de Setembre i creure que és una "febre d'estiu passatgera". La manifestació de la Diada seria comparable a que 9 milions d’espanyols haguessin sortit al , ha dit Mas i ha recordat que s’identifica amb el clam d ela manifestació i el reconeix com a mandat, perquè un mandat del carrer i la població no es pot ignorar.\nEl president també ha recordat que una majoria dels catalans se senten nació i que aquesta singularitat, juntament amb el tracte que Catalunya ha rebut per part de l'Estat en els últims trenta-cinc anys, ha decantat la balança. Per aquest motiu ha recordat que Catalunya necessita estructures d'Estat per desenvolupar el seu potencial i créixer.\nResoldre el conflicte dins el marc europeu\nCatalunya és una nació i si Espanya ho entén es podran resoldre les coses, sinó, haurem de resoldre-les dins el marc europeu, ha dit Mas, i s’ha referit ales paraules de Durao Barrosso que va afirmar que “el futur d’Europa és el dels estats que representen nacions”.\nMas ha assegurat que, Malgrat no haver-hi precedents de secessió a Europa, aquesta ha de pensar com adaptat normativament la realitat a la realitat canviant, i ha recordat que Catalunya té una vocació Europea que té més de 1.200 anys d’història i és l’únic territori de l’estat espanyol que formava part de la marca hispànica, la resta era una altra cosa, “la nostra vocació europea està en l’ADN de Catalunya, és mil·lenària”, ha dit.\nLa paraula democràcia ha estat reiterativa durant tot el discurs del president. En resposta a una pregunta sobre si creu que s’ha de consultar a tota Espanya sobre el futur de Catalunya Mas ha respost que les consultes s’han de fer on hi ha sobirania i el que seria normal seria consultar-ho als catalans, i si Espanya considera que Catalunya és una província, i la seva cultura mil·lenària folklore, no ens entendrem mai, ha reblat.\nEn resposta a una pregunta que feia referència a la possible suspensió de l’autonomia a Catalunya per part de l’Estat espanyol a través d ela via constitucional, Mas ha respost que “aniquilar el sentiment de nació d’un poble aplicant un article fred d ela constitució no durà enlloc” és millor dialogar per cercar solucions.\nSobre la possibilitat d’una Espanya federal, Mas ha dit, ras i curt, que Espanya no s’ho creu i que el senat és l’exemple d’una cambra no territorial, d’una cambra de segona lectura.\n16 de setembre de 2012, 03.12 h\nI en Mas ens deixa en ridícul amb el seu joc electoralista i covard, vol tenir a tothom ben lligat i no trigara en quedar-se amb la corda trencada a les mans de tant tibar-la.\nNo puc entendre aquells que estan tant admirats de l'home aquest, a veure que coi fa el dijous, de moment a cYu han deixat clar que es seguirà parlant de pacte fiscal i de hisenda publica, jo ja n'estic ben tip de conveniència i unió, sempre demanant coses anti constitucionals, ara també demanarà que des de ecsp... Llegir més\n15 de setembre de 2012, 01.06 h\nArtur Mas ja no fa POR a ningu a MADRID , Saben que ara LLADRA Molt pero que no mossega mai al seu AMO de MADRID al contrari es el més fidel Politic Català que sempre te i tindra consevol President Espanyol . Saben que sempre poden conta amb el i en tots els de C.I.U. Per porta Espanya endavant i catalunya enrere\n15 de setembre de 2012, 00.26 h\nDoncs crec que en Mas va a més.\n14 de setembre de 2012, 23.25 h\nMas, a que collons as anat a fotre a madrid? el teu lloc estaba encapçalant la manifestació. Con que vo vagis mes el pallaso i proclama lo que et demane el poble. At conexeim no posis problemes a la Independencia.\n14 de setembre de 2012, 21.01 h\nÉs que no hi ha res a escoltar.\n14 de setembre de 2012, 16.35 h\nCatalunya independent, estat propi, europeu. No cal buscar més sinònims. No cal perdre el temps, diners i el futur amb aquella colla de Madrid. El problema el tenen ells, sense Catalunya no són res, no poden ni pagar el que deuen!\n14 de setembre de 2012, 13.29 h\n#25 Estic d'acord. declaració unilateral d'independencia i que es deixin de referendums que l'altre vegade ens van omplir el pais de segadors i ara ens el omplirian de votans pro unitat espanyola.\n14 de setembre de 2012, 12.15 h\nEstic totalment d'acord amb tu,ahir de cada tres frases,una era :quizas no lo hemos echo bien,\nno nos explicamos bien..........sempre demanant perdo,en Mas es CiU, i CiU tots sabem el que es.\nSom el poble,que hem d'apretar, i en Mas,si conve el farem saltar,els partits politics actuals,ens\nliaran un altre vegada.\n"DECLARACIO UNILATERAL D'INDEPENDENCIA"\n14 de setembre de 2012, 10.09 h\nTots coneixeu la metàfora del bou i el carro, i que finalment el carro a passat davant del bou. Doncs bé, això és el mateix que està passant a l'ara idolatrat Hble. Mas. Hem de tenir clar que, si no hagués estat per l'ACN(Assemblea Nacional Català), aquest tan Hble. Mas, hagués anat i estat jugant cada dia al tenis de dobles, amb els seus amics peperos, els de Catalunya i els de can madrit. En acabat el partit, se'n haguessin anat a dutxar i posteriorment fer junts l'aperitiu. Ara, el c... Llegir més\n14 de setembre de 2012, 09.17 h\nEspanya mai ha escoltat ningú i així els va, sempre tant ufana i tant superba, ara ni tan sols escolta Europa que li diu que de eix central de tren res de res, i ells caparruts en preferir el corredor central al del mediterrani.\nJa ho sabem que els fa por, s'ha d'entendre que mai han treballat i ara sense Catalunya hauran de posar-s-hi, i si no hi estas acostumat costa molt.


Vittoria Mastik`One Original Blanc comprar i ofertes a Bikeinn\nDescripció Vittoria Mastik`One Original\nEl Mastik original encara està disponible per a aquells que vulguin quedar-se a la "escola antiga". Aquest Mastik d'alta qualitat ha demostrat ser fiable i ha establert un estàndard de la indústria durant molts anys. ;Original Mastik One és apte per a llantes de carboni i d'aliatge i s'adapta a una pràctica horitzontal de tall per a mecànics o atletes greus amb una estabilitat plena de rodes tubulars. Disponible en tubs de 30 g i 250 g d'estany. Normalment, 30 grams són suficients per enganxar un o dos pneumàtics. La llauna de 250 grams hauria de ser un cola suficient per a 12 pneumàtics tubulars.\nFórmula tradicional de Vittorias\nEmbalatge clàssic ple de patrimoni professional Vittorias\nDescobreix Vittoria Mastik`One Original en estoc i al millor preu. Visita bikeinn, la teva botiga online de material de ciclisme, i aconsegueix les millors ofertes sense sortir de casa. Et garantim el pagament totalment segur i enviament ràpid! Compra Vittoria Mastik`One Original ara mateix i completa el teu equipament. Gaudeix de l’esport i les teves activitats diàries al màxim!\nCaracterístiques Vittoria Mastik`One Original\nTecnologias Vittoria Mastik`One Original


Biocatàlisi Tema 4  | Biocatàlisi (UAB) | Unybook\nBiocatàlisi Tema 4 (2015)\nBiocatàlisi Tema 4\n1 INTRODUCCIÓ: QUÈ SÓN ELS ENZIMS? 2 CLASSIFICACIÓ I NOMENCLATURA DELS ENZIMS.\n3 CINÈTICA ENZIMÀTICA (I).\n4 CINÈTICA ENZIMÀTICA (II).\n4.1 INTRODUCCIÓ La cinètica s’ocupa d’analitzar els enzims des del punt de vista de la seva activitat. Quan determinem aquest paràmetre, a més, podem obtenir informació d’altres aspectes de l’enzim. Per exemple: un canvi en les condicions de la reacció sobre un enzim em pot donar informació sobre el seu mecanisme. Escollim com a variable el pH, i veiem que hi ha una zona de l’escala de pH en que l’activitat de l’enzim és màxima (pH òptim).\nEn aquest rang de valors, el pH em defineix el millor estat d’ionització dels aminoàcids per a la catàlisi.\nTanmateix, cal dir que no sempre les dades cinètiques representen un mecanisme. Si els valors cinètics s’ajusten al mecanisme proposat, això ens indica que és possible que es dóni. Si no s’ajusten el mecanisme es descarta. Llavors ens caldrà fer més aproximacions estructurals i cinètiques per comprovar que realment el mecanisme s’ajusta al funcionament de l’enzim.\nEl model més simple d’anàlisi és l’anàlisi de la reacció S → P, tot i que no per això és la reacció més freqüent.\nL’equació de Micaelis-Menten explica matemàticament el comportament dels enzims que catalitzen aquest tipus de reaccions. Tanmateix, la que s’utilitza és la de Briggs-Haldane que té unes petites variacions que s’ajusten més al comportament general dels enzims.\nL’ordre d’una reacció ens diu el nombre de molècules que han de xocar simultàniament perquè la reacció es produeixi. En aquest cas tenim una reacció de primer ordre A→B. La velocitat d’una reacció de cinètica de primer ordre la definim com la formació de producte en el temps o bé la disminució de substrat en el temps, tot això multiplicat per una constant experimental (k).\nLes reaccions de segon ordre depenen de la concentració de dos substrats, dues molècules, que poden ser iguals o diferents. Dins d’aquestes podem trobar les reaccions de pseudo-primer ordre, com són les reaccions d’hidròlisi en solució aquosa. El canvi de concentració d’aigua respecte tota la quantitat que hi ha en l’entorn és tan petit que considerem que l’efecte de la reacció sobre la concentració d’aigua és despreciable; per tant la velocitat de la reacció només depèn de la concentració de substrat hidrolitzat.\nTambé són importants les reaccions d’ordre 0, on la velocitat és igual a una constant. Es dóna en una reacció de primer ordre, a concentracions molt altres de substrat, un cop superada la primera fase de creixement exponencial (que és d’ordre 1).\nEs sabia que treballant a concentracions de substrat més grans que de producte en analitzar a diferents concentracions de S la velocitat inicial, s’obté una gràfica que s’ajusta a una corba hiperbòlica. Les deduccions de Micaelis-Menten i Briggs-Haldane tenen com a objectiu obtenir una explicació matemàtica que ens permeti determinar els paràmetres cinètics de la reacció i que s’ajusti als resultats experimentals de la gràfica.\nEl mínim que sempre hem de considerar com a procés intermig és el procés de formació del complex ES. Un cop format, però, aquest s’ha de transformar altre cop (a E+P). Aquesta és l’etapa limitant del procés. La constant de l’equació d’aquesta etapa és la k2. En molts casos, k2 és la kcat de la reacció.\nEn funció de la concentració de substrat tenim diferents tipus de reacció. Quan tenim concentracio de S alta, l’enzim estarà al màxim possible unit amb S, formant el complex ES. En aquestes condicions la velocitat és independent de S, i la reacció és d’ordre 0. Considerem que tot l’enzim E està formant complex ES. Si, per contra, les concentracions de substrat són molt baixes, la velocitat de la reacció dependrà de forma directament proporcional a S.\n4.2 SUPÒSITS DE L’EQUACIÓ DE MICAELIS-MENTEN. MODEL DE L’EQUILIBRI RÀPID.\nL’equació va ser deduïda el 1913. Es basa en què en la primera etapa del procés, la de formació del complex ES, es dóna de forma molt ràpida i per tant la k de formació i dissociació d’aquest complex és la que tenim en compte. L’etapa transformació del complex ES en E+P no es té en compte.\n1 La concentració de substrat inicial és molt més gran que la concentració d’enzim inicial [So>Eo].\n2 No hi ha formació de producte. [P]=0 3 E+S ↔ ES es forma i es desfà instantàniament i l’equilibri es manté en tota la reacció.\n4 L’etapa ES → E+P sempre és molt més lenta que la de dissociació d’ ES → E+S. Aquest és el punt feble de l’equació de Micaelis, doncs hi ha molts enzims que no compleixen aquest supòsit.\nEl què volem és tenir una expressió que ens permeti quantificar els paràmetres cinètics de la reacció (constants) a partir d’informació que puc saber de la reacció. No tenim mètodes per saber la concentració de complex enzim-substrat al medi [ES]. Per això he d’arribar a una expressió que es pugui expressar en termes de concentració d’enzim i substrat per separat.\nIgualo l’equació de velocitat de formació del complex ES i l’equació de la velocitat de dissociació. Si la hipòtesi es basa en què l’equilibri ràpid manté constant ES puc fer aquesta aproximació matemàtica. Al final arribaré a una expressió que em diu la constant de dissociació d’ES (Ks): és el quocient de les dues constants de velocitat de les equacions que he igualat.\nPer altra banda, sabem que la concentració d’enzim total en un moment donat de la reacció és la concentració d’enzim inicial menys l’enzim que està complexat. Substitueixo en l’expressió de Ks i obtinc: Reordenem l’expressió i arribem a una nova fórmula: expressió de la concentració de substrat [S] en funció de la concentració d’enzim inicial [Eo]. Tots dos són paràmetres que conec. Substitueixo [ES] i finalment obtinc l’expressió de la velocitat inicial.\nAquesta última expressió en funció de la concentració de substrat que tingui pot tenir varis significats: Si [S] és molt gran, tot ES=Eo. En aquestes condicions, tindrem la velocitat màxima de la reacció.\nFinalment arribem a l’expressió deduïda per Micaelis-Menten.\n4.3 APROXIMACIÓ DE BRIGGS-HALDANE. MODEL DE L’ESTAT ESTACIONARI.\nPerò com ja hem dit, no tots els enzims compleixen el quart supòsit. Hi ha una aproximació feta per BriggsHaldane que apliquen el principi de l’estat estacionari a l’equació de Micaelis-Menten. Ells introdueixen el supòsit que durant un temps de reacció més o menys llarg, el què es manté constant en el temps és la concentració de complex [ES], però aquest pot anar de la mateixa manera cap a formar E+P o bé E+S. Aleshores aquí sí que cal considerar la Ks.\nQuè és l’estat estacionari (steady-state)? La reacció té un temps inicial que s’anomena estadi pre-estacionari que dura milisegons/microsegons.\nAquest és el temps de reacció en el qual [ES] augmenta. A mesura que augmentem el temps de la reacció veiem que aquest increment de la concentració va tendint a 0. Això és degut a que es va formant a mesura que es desfà, amb la qual cosa la concentració de complex es manté constant.\nEn un principi tot és igual que per a la deducció de l’equació de Micaelis-Menten, però en aquest cas introduïm que el canvi d’[ES] en el temps depèn de la formació i també de la dissociació, considerant que pot anar tant cap a E+S com cap a E+P.\nL’eliminació d’ES indrodueix la k2 o kcat.\nReajustant l’equació obtenim Km, la constant de Micaelis-Menten. En el numerador hi ha les constants que participen en l’eliminació d’ES, i en el denominador hi ha la constant de la formació d’aquest. Tot això ens porta a una expressió en la qual ES, que no sé, l’expresso en termes que sí que puc saber.\nEl model de l’equilibri ràpid és un cas particular del model de Briggs-Holdane.\nAquells enzims que ho compleixen, Km=Ks.\nQuan estem a una concentració de substrat molt petita, aleshores la velocitat depèn només de [So]. En aquestes condicions la reacció és d’ordre 1.\nLa velocitat inicial que tinc en aquella S que té el mateix valor que la Km és la meitat de la velocitat màxima.\n4.4 INFORMACIÓ CONTINGUDA EN LA GRÀFICA DE VELOCITAT INICIAL EN FUNCIÓ DE S.\n1 Quan tenim una concentració de S petita, la reacció és d’ordre 1.\n2 Quan la concentració de substrat és igual a la Km, la velocitat de la reacció és la meitat de la velocitat màxima.\n3 A concentració de S gran, la velocitat de la reacció és màxima i és reacció és d’ordre 0.\n4.5 REACCIONS ENZIMÀTIQUES AMB MÉS D’UN COMPLEX INTERMEDIARI ENZIM-SUBSTRAT.\nEn les dues deduccions que hem vist es complia que sempre es formava el complex ES, i que aquesta era una etapa clau per a la reacció. Però assumiem el model més simple, és a dir, el que passa directament d’ES a E+P.\nPerò sabem que en realitat en una reacció enzimàtica hi ha més intermediaris. El complex ES, abans de dissociar-se, esdevé el complex EP. En termes químics, hauriem de dir que totes les reaccions enzimàtiques tenen com a mínim aquesta etapa. L’objectiu de veure la deducció de Micaelis-Menten amb aquest nou intermediari és que, segons el mecanisme de la reacció, podem variar les constants macroscòpiques d’aquesta. En aquest cas, quines constants s’introdueixen al sistema i com poden afectar a les constants macroscòpiques? Els supòsits són: 1 No tenim producte, només substrat, i estem a condicions de velocitat inicial. Per tant la reacció és pràcticament irreversible.\n2 La concentració d’ES i d’EP és constant durant el que dura la reacció. La velocitat en que es formen aquests complexos és igual a la velocitat a la que desapareixen.\n3 La velocitat de formació de producte és igual a la velocitat de desaparició d’EP, i la velocitat de formació i desaparició d’ES i EP és la mateixa.\n4 Desenvolupem l’expressió i arribem en un punt en què podem expressar-la en termes de concentració d’enzim. Ho fem amb el principi de conservació de la matèria.\n5 Desenvolupem i dividim tota l’expressió entre k2+k3.\n6 Observem que la Km ens queda modificada per el valor del quocient de les constants k2 i k3. Aquesta Km modificada l’anomenem Km app.\n7 Substituïm la Kapp en l’expressió i la posem en funció de la concentració de complex ES 8 Sabem que la velocitat de la reacció de formació de producte és directament proporcional a k2*[ES]. Aïllo i substitueixo a l’expressió que tenia.\n9 La kcat ens queda modificada, igual que la Km, per les constants k2 i k3. La gràfica, igual que l’anterior, té la mateixa forma que la d’una hipèrbole rectangular.\nEn general, les constants macroscòpiques que modifiquem són la Km (que esdevé Km app) i la kcat.\nAmbdues queden multiplicades per el factor k3/k2+k3. Les constants modificades sempre seran més petites que les constants simples, perquè el denominador sempre serà més gran que el numerador i donarà un valor inferior a 1.\nSi la k2 és molt més petita que k3, aleshores es pot despreciar i kcat=k2 i Km app=Km.\nBiocatàlisi - Biocatàlisi tema 6 (2015) Apunte\nBiocatàlisi - Biocatàlisi tema 7 (2015) Apunte\nBiocatàlisi - Biocatàlisi Tema 2 (2015) Apunte\nBiocatàlisi - Biocatàlisi Tema 3 (2015) Apunte\nBiocatàlisi - Biocatàlisi Tema 5 (2015) Apunte


Propietats de la xia - Entrenosotros | Consum - Entrenosotros | Consum\nEt contem les principals propietats i beneficis de la xia, una llavor procedent d’Amèrica Llatina. Descobrix com la pots utilitzar per a cuinar i cuidar la salut.\nQuè és la xia?\nLa xia o sàlvia hispànica és una planta originària d’Amèrica Central. És una de les espècies vegetals amb més concentració d’àcid gras omega 3 que es coneixen. Es cultiva per a aprofitar-ne les llavors, que s’utilitzen com a aliment. Xia és una paraula d’origen maia que significa ‘força’. Tant els maies com els asteques incloïen este llavors en la seua dieta. El cultiu d’esta planta va ser desplaçat pels cereals que van dur els espanyols durant la colonització i la xia va desaparéixer fins que fa uns anys es va recuperar, i en l’actualitat forma part de la dieta de moltes persones preocupades per la seua salut.\nLa versatilitat que té en la cuina i la gran riquesa nutricional l’han convertida en un dels aliments de moda els últims anys.\nTipus de llavors de xia\nHi ha llavors de xia blanques i negres. Les dos són una varietat de la sàlvia hispànica. Nutricionalment són pràcticament idèntiques i només es diferencien pel color.\nValor nutricional de la xia\n100 grams de llavors de xia contenen 5 grams de carbohidrats, 21 grams de proteïnes i 24 grams d’àcids grassos insaturats.\nPrincipals beneficis de la xia\n1. L’alta concentració de mucílags, un tipus de fibra soluble que creix en contacte amb l’aigua, fa que les llavors de xia multipliquen per deu la mida en el tracte digestiu. Gràcies a l’alt contingut que té de fibra, la xia aporta sensació de sacietat. A més, ajuda a regular el trànsit intestinal.\n2. L’omega 3 contribuïx al bon funcionament del cor.\n3. La xia posseïx una alta concentració de fenols, uns antioxidants que frenen l’activitat dels radicals lliures. Això ajuda a previndre l’envelliment prematur de la pell.\n4. Consumir llavors de xia ajuda a cuidar els ossos, ja que de 30 grams de xia s’obté el 20% de la quantitat de calci recomanada, un mineral indispensable per a mantindre la massa i estructura òssia.\nCom pots incorporar llavors de xia a la dieta\nLa quantitat de xia recomanada al dia és de 25 grams, dos cullerades soperes, aproximadament. Les llavors de xia tenen un gust lleuger d’anou. Es pot incorporar a quasi qualsevol plat, des de sopes fins a ensalades, guisats, purés, batuts… encara que molta gent les pren per a desdejunar. Una manera molt senzilla de consumir estes llavors en la primera menjada del dia és tirant-ne una cullerada en els cereals o en un iogurt. També es poden afegir a la massa de les magdalenes, al bescuit o al pa abans de coure’ls al forn.


La candidatura afí a l'independentisme vol marcar el pas de Catalunya en Comú\nLa candidatura afí a l’independentisme vol marcar el pas de Catalunya en Comú\nEls comuns voten la renovació dels càrrecs interns, amb dues candidatures que volen influir sobre l'oficial de Domènech i Colau\nLa diputada d'En Comú Podem al congrés Sònia Farré i el regidor del Comú de Lleida Sergi Talamonte encapçalen la candidatura Desbordem.\nEls comuns van començar ahir la renovació interna dels càrrecs, en una votació que durarà fins dilluns. Tres candidatures opten a les primàries de l’executiva i als altres òrgans de direcció: Construïm en Comú –encapçalada per Ada Colau i Xavier Domènech–, Comuns Federalistes i el sector més proper a l’independentisme, Desbordem.\nLa diputada d’En Comú Podem al congrés espanyol Sònia Farré i el regidor del Comú de Lleida Sergi Talamonte són dues de les cares visibles del moviment. Desbordem va defensar que Catalunya en Comú havia d’implicar-se en el referèndum del primer d’octubre i durant la campanya del 21-D va publicar un manifest en què defensava la constitució d’una ‘República catalana social, feminista, democràtica i ambientalment justa’ i l’obertura d’un procés constituent. Uns principis que també comparteix el partit, segons que expliquen, en els seus idearis fundacionals.\n‘Vam decidir de presentar una llista perquè volíem marcar uns objectius clars i que s’obrís un debat estratègic intern. No és una candidatura a la contra de ningú, però tenim la voluntat que hi hagi una executiva més diversa’, explica Farré. ‘Els partits tendeixen a pivotar els seus debats sobre la tasca a la institució, però per a canviar les coses necessitem la mobilització al carrer i els moviments socials’, afegeix. Desbordem confia a superar el llindar del 10% dels vots i aconseguir, com a mínim, tres llocs a l’executiva, formada per trenta persones.\nTalamonte posa l’èmfasi en la importància d’aquestes primàries. ‘És un moment crucial per a veure com cristal·litza Catalunya en Comú. O bé serem un partit estructurat com els tradicionals o bé desbordem i ens convertim en una estructura àmplia i permeable, en un partit-moviment.’ En aquest sentit, defensen que el municipalisme ha de ser un eix dels comuns i que cal reivindicar el model de les candidatures del 2015, ‘àmplies, transversals i permeables, capaces d’integrar persones no vinculades a organitzacions polítiques’.\nSuport a l’1-O\nA mesura que s’acostava el referèndum del primer d’octubre, Catalunya en Comú va anar tensant-se. El debat intern sobre la participació dels comuns al referèndum era molt viu, i Desbordem va proposar d’implicar-s’hi. No obstant això, al final van decidir d’entendre’l com una mobilització i no tenir un paper proactiu. ‘L’1-O és un moment clau. La població s’autoorganitza i el moviment social sobrepassa les institucions. Si s’hagués fet com preveia la Generalitat, hauria estat un desastre’, diu Talamonte.\nLa candidatura Desbordem reivindica la mobilització d’aquell dia i el canvi que representa per a la societat catalana. ‘En fem una lectura clara: hi ha una voluntat de canvi i de procés constituent. Fem costat a això. Però creiem que no va obrir la porta a una independència unilateral, el referèndum no va tenir prou garanties’, argumenta. ‘Es va entendre el primer d’octubre com el final del procés, i hauria de ser el començament. Es parlava de passar de la llei a la llei i s’ha vist que això no era viable’, afegeix Farré.\nSobre les crítiques als comuns per la tebiesa en la denúncia de la repressió de l’estat espanyol contra l’independentisme, diuen que els dolen. ‘Crec que no són justes. A Catalunya en Comú hi ha diversitat, amb gent a favor i en contra de la independència. Crec que hem estat contundents condemnant la repressió i el 155 des del principi, i molts comuns vam participar en l’1-O’, diu Farré.\nA més de la defensa del primer d’octubre, Desbordem va publicar un manifest favorable a la República durant la campanya del 21-D. ‘Defensem un procés republicà per a posar fi al llegat del dictador, que té forma de monarquia’, comenta Talamonte. ‘L’ideari fundacional de Catalunya en Comú inclou un horitzó confederal compatible amb la independència, perquè inclou el dret d’autodeterminació’, afegeix Farré. Amb tot, refusen que els etiquetin com la candidatura independentista dels comuns: ‘No fem bandera de la qüestió nacional, en fem del municipalisme, de la participació democràtica i de l’empoderament des de baix. I del dret de decidir’, comenten.\nTambé fan una crítica als partits independentistes. ‘El problema és que tenen una crisi estratègica de com avançar en el procés. Crec que és important que redefineixin l’estratègia i que parlem d’altres qüestions’, diu Farré. Talamonte afegeix que cal recuperar la pantalla del debat polític i fugir del binarisme dels blocs. Reivindica que Catalunya en Comú és l’únic partit on hi ha diversitat en l’eix nacional, i que cal cercar solucions parlant de tot. Tot i que el govern espanyol tanca la porta a un referèndum acordat, defensen que cal treballar per canviar aquest posicionament.\n‘Recuperar la il·lusió’\nCreuen que hi ha hagut una certa desmobilització després d’haver entrat a les institucions les anomenades ‘forces del canvi’, arran de les eleccions municipals del 2015. ‘Volem recuperar la il·lusió de la gent, la participació i la mobilització al carrer’, explica Talamonte. Reivindiquen la vigència del 15-M, però reconeixen que falten espais de debat dins de Catalunya en Comú perquè el partit està en procés d’organitzar-se internament.\n‘No hi ha suficient estructura. Es desplega ara, i això ha generat mancances democràtiques l’últim any. La nova direcció s’ha d’encarregar de crear els espais de debat intern’, explica Farré. En aquest sentit, no creuen que el partit s’hagi jerarquitzat, però sí que adverteixen del perill de convertir-se en una estructura monolítica semblant als partits polítics tradicionals.\nPer últim, creuen que cal continuar defensat el referèndum com a desllorigador de la crisi entre Catalunya i Espanya. ‘Hem d’aconseguir fer-nos-ho nostre i explicar bé la nostra posició. La crítica constant i la fiscalització del binarisme no permet el debat de matisos’, rebla Farré. El 7 de juliol se sabrà si Desbordem entra a l’executiva de Catalunya en Comú, que probablement estarà dirigida per Domènech i Colau.


El federalista que cau simpàtic | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nEL PROCÉS ÉS UNA GRAN TERTÚLIA / 5\nEl federalista que cau simpàtic\nXavier Sardà forma part del circ i és estimat per la Catalunya institucional\nBarcelona 26 GEN 2015 - 23:42\tCET\nXavier Sardà a La Sexta.\nXavier Sardà és un progre pragmàtic. No és el tipus de progre que t’inunda el correu de peticions de Change.org per salvar l’Àrtic o per reconèixer els drets dels sahrauís. És periodista, és empresari i és showman. Ha fet tots els papers de l’auca, potser per això defensa els tòpics de l’esquerra com qui endrapa per inèrcia un dònut de camí a la feina. És un dels pocs gegants mediàtics que s’ha mantingut fidel al federalisme en un moment en què ser federalista és com cantar Sergio Dalma en un bar de heavys. Sardà és hiperactiu i ho utilitza per portar-se bé amb tot l’espectre ideològic català. És el federalista que cau simpàtic a la Catalunya del procés.\nA les tertúlies de RAC1 és conciliador. Fa de contrapunt simpàtic de l’independentisme militant de Pilar Rahola o del conservadorisme de Màrius Carol. També assumeix el paper de comediant, improvisant acudits per rebaixar la gravetat del debat. Sigui en castellà a les tertúlies de La Sexta i d’Onda Cero, o en català a RAC1, Sardà parla amb veu engolada. Sovint s’atura per buscar la paraula que podria ser més elevada, expressions de construccions que a vegades acaben sent massa recargolades. A les tertúlies espanyoles el seu paper és el del català moderat. Al setembre, al programa Al rojo vivo de La Sexta, Sardà es definia així: “Sóc inequívocament del que s’anomena a la meva terra, no sense comicitat, tercera via, amb vocació que Espanya algun dia sigui federal. I això per a un pare és una vergonya: ‘Papà, sóc federalista'. 'Nen, no ho diguis!’”. El presentador, Antonio García, li va respondre: “Però si jo t’he vist el dia de la Diada dient que ets federalista. I la gent t’abraçava”.\nZapatero i Navarro\nSardà cau bé, potser perquè sap per quin canal cal transmetre cada missatge. A la ràdio conté la seva loquacitat, res a veure amb el seu programa d’entrevistes que emet BTV. Per El pla Sardà desfilen personatges de primer ordre, però ells no són l’estrella, ho és ell. En això són idèntics amb la seva nèmesi televisiva, Ferran Monegal: el programa comença i acaba en la personalitat d’ambdós. És memorable el xoc que el juny del 2012 van mantenir tots dos a Telemonegal. Crónicas marcianas, que era la mina de Monegal per fer les seves anàlisis sobre la televisió sensacionalista, sembla alta cultura comparat amb el que circula actualment per Tele-5.\nD’El Pla Sardà va ser especialment clarificadora l’entrevista amb José Luis Rodríguez Zapatero l’octubre passat. Sardà renyava i trepitjava sistemàticament les explicacions de l’expresident. Aquestes confiances amb un líder socialista tenen un precedent el 2013, quan el mateix Sardà va confirmar que Pere Navarro l’havia sondejat per ser candidat del PSC a l’Ajuntament de Barcelona. Sardà ho va esbombar amb un punt foteta, com qui està per damunt de les ocurrències d’un polític.\nAdaptar-se a la Corposecessió\nLa munició de gran calibre la reserva Sardà per als seus articles de la contraportada d’El Periódico. Al seu darrer article, per exemple, defineix el procés així: “Gairebé nou mesos més no, per favor. Seran nou mesos més de la Corposecessió impartint doctrina. Gairebé nou mesos més d'informatius ensinistramonogràfics sobre estructures d'Estat. Nou mesos més de les persistents teresines anant, venint, fent, exigint i portant”. A Rac-1 no llueix aquest contundència, potser perquè l’audiència és diferent; tampoc ho fa a La Sexta, potser perquè ja hi ha d’altres personatges que estomaquen l’independentisme més durament que ell.\nMalgrat definir el procés com un calvari de dogmatisme, Sardà forma part del circ i és estimat per la Catalunya institucional. Manté una relació de molts anys amb un neoalmogàver tan destacat com Josep Maria Mainat; ha passat pel programa d’El convidat i va tenir una intervenció estel·lar a la sèrie El crac de Joel Joan en la qual hi va participar perquè se’n riguessin d’ell: “Que foscos són els federalistes, hòstia”, diu Joan. Aquesta escena d’El Crac i el personatge de Sardà, tot en ell, em recorden els anys quan els independentistes eren quatre gats i eren ells els qui entomaven les conyetes. Hi ha d’altres que s’esveren i que se senten víctimes dels nous temps; Sardà s’hi ha adaptat.


família – Página 2 – Una finestra oberta\nAquest cap de setmana, que arriba el fred, us proposem un pla cultural a Barcelona. Aquest dissabte i diumenge són les últimes actuacions de l’obra de teatre “El llibre de la Selva” que ha tingut molt d’èxit entre grans i petits. És un conte musical per a nens, que dura només 60 minuts, i ens explica … More El llibre de la selva: teatre en família\nDeja un comentario El llibre de la selva: teatre en família\nLa majoria de nosaltres fem servir els smartphones des de l’any 2010. Pareu-vos a pensar: des que teniu un telèfon intel·ligent, us noteu una miqueta menys pacients? Us costa estar en un sopar amb la vostra parella sense consultar el mòbil? Us costa estar a la parada de l’autobús sense treure el mòbil per consultar … More El mòbil ens està allunyant dels nostres fills?\nDeja un comentario El mòbil ens està allunyant dels nostres fills?\nViure el Nadal amb ulls d’infant\nEl Nadal és un temps màgic per als nens (i per a molts pares): temps d’il·lusió, d’estar junts, de compartir amb família, de fer i rebre regals (sense deixar-nos emportar pel consumisme) i sobretodo és temps per acompanyar al Nen Jesús que vol tornar a néixer a les nostres llars. Amb aquest article volem donar-vos … More Viure el Nadal amb ulls d’infant\nDeja un comentario Viure el Nadal amb ulls d’infant


Com fer un arbre de Nadal de fusta\nCom que ja estem al desembre, ens ha semblat el moment oportú per per explicar com fer un arbre de Nadal de fusta. Són perfectes per decorar qualsevol racó de la nostra llar creant una decoració original i alternativa al construir el nostre propi arbre. Els materials i eines que necessitarem per crear l’arbre de Nadal de fusta seran: llistons de fusta, tacs quadrats de fusta, taules per a base i vareta metàl·lica. També opcionalment vernís o pintura (per donar-li l’acabat que vulguem). Pel que fa a eines necessitarem: serra amb fulla de fusta, màquina de fregar i trepant (amb broca de pala).\nEls passos que has de seguir són:\nEns caldrà diversos llistons de fusta, tacs quadrats per separar cada llistó i unes taules que facin de base. D’altra banda, necessitarem també una vareta que ens permeti unir tots els materials anteriors, d’un llarg similar a l’altura que vulguem per al nostre arbre.\nAmb la serra, tallem els llistons que configuraran el nostre arbre. En total seran 25 peces de major a menor amb mesures des de 10 fins a 70 cm. Per a la base tallarem i servir tres taules quadrades de mesures 40×40 cm.\nFarem un forat amb ajuda del trepant en el centre de cada taula i llistó, per després poder passar la vareta. D’aquesta manera, podrem anar movent cada un dels llistons fins a trobar la forma desitjada. Col·loquem a la base (taula) 04:00 adhesius de feltre per protegir i aïllar del sòl.\nL’arbre de Nadal aquesta gairebé acabat. Només ens queda decorar-lo amb figures, boles, llums, garlandes…\nA més, també tenim l’opció de pintar o barnissar la fusta. Tenim clar el nostre estil i tendència, llavors podem decorar el nostre arbre de Nadal amb els guarniments en fusta que vam preparar l’any passat. Trobareu les instruccions aquí: Com fer guarniments de Nadal amb fusta\nTambé tenim la possibilitat de fer servir els mateixos materials i eines i crear diferents models d’arbres de Nadal…


Luiz Inácio Lula da Silva - Any 2003 - Articles\nEn el seu primer any de mandat, el nou president del Brasil, Lula da Silva, va esdevenir una de les figures polítiques de l’any, afermant la credibilitat del seu govern davant de la comunitat financera internacional i fent guanyar protagonisme per a la gran majoria d’economies emergents del món, entre les quals el Brasil ocupava un lloc preeminent.\nLuiz Inácio Lula da Silva va néixer el 27 d’octubre del 1945 a Garanhuns, a l’Estat de Pernambuco, al si d’una família molt pobra. La mare de Lula es va separar del seu pare quan tenia set anys, i van haver de marxar juntament amb els seus set germans cap a São Paulo, cercant una vida millor.\nAls onze anys va començar a treballar pels carrers de la ciutat netejant sabates o venent qualsevol cosa, mentre que al vespre anava a estudiar primària a una escola nocturna. El 1961, amb només setze anys, va entrar a treballar a la fàbrica Industrias Villares, on va començar les seves relacions amb els sindicats. Amb l’arribada de la dictadura dels militars el 1964, que van enderrocar el president João Goulart, Lula es va comprometre directament amb la lluita política.\nEl 1978 va ser elegit president del Sindicat de Metal·lúrgics i, aquell mateix any, va ingressar a la presó acusat d’haver impulsat la primera vaga obrera a la regió de São Paulo, el pulmó econòmic del Brasil. El 1980 va fundar el Partit dels Treballadors del Brasil amb el suport d’intel·lectuals d’esquerra i de sectors eclesiàstics de base, la primera acció del qual va ser organitzar la vaga general més llarga de la història de l’Estat de São Paulo, que va durar 41 dies i va comprometre 270.000 treballadors.\nEl 1983, amb altres sindicalistes, va crear la Central Única de Treballadors (CUT) i el 1986 va obtenir un escó a la Cambra de Diputats federals, des d’on va poder participar en l’Assemblea Constituent, que va convocar les primeres eleccions lliures a la presidència de la República en 29 anys. Aleshores va començar la carrera política pròpiament dita de Lula, ja que la seva condició de diputat li va permetre donar-se a conèixer a tot el país i intervenir en la vida pública, cosa que li va facilitar l’accés als mitjans de comunicació.\nLa força de les seves conviccions i el predicament creixent que tenia entre els treballadors el van animar a presentar-se a les eleccions presidencials en diverses ocasions sense èxit (el 1989 contra Fernando Cóllor de Mello, el 1994 contra Fernando Henrique Cardoso i el 1998 de nou contra aquest últim), però cada cop va crear una expectativa més gran de victòria, que es va confirmar definitivament el 2002.


COMENÇA EL PROJECTE ERASMUS KA2 MM50+ – Probens\nEntre els dies 9 i 11 de novembre té lloc a Lodz (Polònia) la primera reunió d’aquest projecte, que té per objectiu l’intercanvi d’experiències i bones pràctiques entre educadors-formadors que treballen amb persones majors de 50 anys, sobre diferents metodologies per a motivar la seva participació en l’aprenentatge al llarg de la vida, a través de l’educació no-formal.\nEl producte final del projecte serà un documental que reculli algunes experiències d’educadors i participants.\nL’organització coordinadora del projectes és BOIE (Polònia). Els altres socis són Participatie in Diversiteit (Holanda) i Probens (Barcelona). El projecte tindrà una durada de 16 mesos, fins el 31 de gener de 2019.\nLa propera reunió tindrà lloc a Barcelona entre el 24-27 de gener de 2018.\nPor Jordi|2017-11-16T08:43:09+01:0010 noviembre, 2017|Sin categoría|Comentarios desactivados en COMENÇA EL PROJECTE ERASMUS KA2 MM50+


100 granges de porcí nominades als Porc d’Or 2019\n100 granges de porcí nominades als Porc d’Or 20...\n100 granges de 18 províncies i 7 comunitats autònomes sumen 138 nominacions per aconseguir una de les 48 estatuetes Porc d’Or.\nPer comunitats: Aragó compta amb 44 nominacions; Catalunya amb 37, Navarra amb 17, Galícia amb 15, Castella i Lleó amb 8, Castella-La Manxa amb 4, i la Rioja amb 2.\nA més, dues granges d’Osca, una de Barcelona i una altra d’Ourense lluiten pel màxim guardó, el Porc d’Or Especial amb Diamant.\nEl Porc d’Or Especial del MAPA se’l disputen quatre granges d’Àvila, Burgos, Pontevedra i Saragossa.\nBurgos, Lleida o Pontevedra s’alçarà amb el Porc d’Or Especial Zoetis a la Innovació.\nLa XXVI edició dels prestigiosos premis a l’excel·lència en la producció porcina tindrà lloc a Osca el 29 de novembre\nL’Institut de Recerca i Tecnologia Agroalimentàries (IRTA) ha donat a conèixer les granges de porcí que opten a ser seleccionades com les millors de l’any 2019 en la XXVI edició dels prestigiosos premis Porc d’Or a la excel·lència en la producció porcina, que tindrà lloc a Osca el 29 de novembre. En total, 100 granges, pertanyents a 18 províncies i set comunitats autònomes, opten amb 138 nominacions als 48 guardons Porc d’Or.\nUna edició més, els premis organitzats per l’IRTA tenen el suport de Zoetis, i de la Interprofessional del Porcí de Capa Blanca (Interporc) com a coorganitzador. Aquest any els Porc d’Or compten també amb l’impuls local de l’empresa Agropal, a més d’altres empreses del sector patrocinadores i col·laboradores.\nEl rànquing de l’excel·lència porcina\nLa comunitat autònoma que aglutina més nominacions és un any més Aragó amb un total de 44: vint granges d’Osca amb 26 nominacions; tretze granges de Saragossa amb 17 nominacions; i una granja de Terol suma una nominació més. A continuació, es troba Catalunya amb 37 nominacions: 24 per quinze granges de Barcelona; 7 per a cinc granges de Girona; 5 per a cinc granges de Lleida i una per a una granja de Tarragona. El segueix Navarra amb 17 nominacions. I molt a prop hi ha Galícia que suma quinze en total: dotze per a vuit granges d’Ourense; 2 per a dues granges de la Corunya i una per a una granja de Pontevedra.\nTanquen la classificació Castella i Lleó amb vuit nominacions (quatre per quatre granges segovianes, dues per a una granja zamorana, i una per a una granja d’Àvila i de Burgos); Castella-La Manxa amb quatre (tres per a una granja de Toledo i una per a una granja d’Albacete) i la Rioja amb dos (per a una sola granja).\nEn total 97 granges que opten amb 127 nominacions, 45 estatuetes Porc d’Or d’or, plata i bronze en funció de tres criteris productius i classificades en cinc categories per el seu cens.\nTres premis especials: Diamant, MAPA i Innovació\nA més d’aquestes 45 estatuetes, es lliuren tres premis especials: Porc d’Or de Diamant, Porc d’Or del MAPA a “Sanitat, Benestar Animal i Medi Ambient” i Porc d’Or Zoetis a la Innovació, que reconeixen especialment les característiques de eficiència productiva en general, aspectes de benestar animal i sostenibilitat, i la innovació en la producció porcina, respectivament.\nEn el cas del primer, el Porc d’Or de Diamant, el màxim guardó d’aquests premis, s’han seleccionat quatre granges: Peculo – Agropecuaria del Isávena, de l’empresa Mazana Piensos Compuestos, a Capella (Osca); la granja Laguarres – Agropecuària del Isàvena, de la mateixa empresa, situada a Laguarres (Osca); la granja Gulfar, de l’empresa Coren, a A Peroxa (Orense); i Granja Sant Martí, d’Pinsos Grau S.A., a Sant Martí de Centelles (Barcelona).\nPer la seva banda, el guardó del Ministeri d’Agricultura es concedirà a una de les següents granges: Granja Romaniega, de l’empresa Agrocesa Vall Companys Grup, a Caleruega (Burgos); la granja Grangenia, d’Agropecuaria la Serrota S.L. – Uvesa, en Ferrer de Suso (Àvila); la granja Urieta Lázaro, de Pinsos Costa, a Lécera (Saragossa); i la granja Cruces, de l’empresa Nutrimentos Deza S.A. NUDESA, localitzada a Vila de Creus (Pontevedra).\nPel que fa al premi especial Porc d’Or Zoetis a la Innovació, hi ha tres granges seleccionades: novament la granja Creus, a Pontevedra, la Granja Romaniega, a Burgos, i la Granja Coagra, de l’empresa de mateix nom, situada a Almenar (Lleida).\nEls premis Porc d’Or es concedeixen a les granges que remeten periòdicament les seves dades al BDporc (Banc de Dades de Referència del Porcí Espanyol), atenent als criteris de Longevitat (LG), Taxa de Parts (TP) i Productivitat Numèrica (PN ). Les granges aspirants pertanyen a cinc diferents categories en funció del cens a la granja (1a fins a 200 truges, 2a de 201 a 500 truges, 3a de 501 a 1.000 truges, 4a de 1.001 a 2.000 truges i 5a més de 2.001 truges). Es nominen vuit granges per cada criteri en cada categoria, el que resulta en un total de 120 nominacions. En el cas dels premiats, se’ls farà entrega d’una estatueta d’or, de plata i de bronze al primer, segon i tercer classificat, respectivament, per a cada criteri i categoria, sumant el total dels 45 premis.\nA aquests 45 guardons cal afegir els tres premis especials que ressalten característiques destacades de les granges, com les seves mesures de benestar animal, sostenibilitat, innovació i eficiència. Aquests premis són: el Porc d’Or de Diamant; el Porc d’Or del MAPA a “Sanitat, Benestar Animal i Medi Ambient”; i el Porc d’Or Zoetis a la Innovació.\nEl jurat encarregat de determinar què explotacions estan nominades als premis i quins seran guardonades està compost per personalitats de reconegut prestigi en la indústria porcina, la investigació ramadera i l’administració.