Guia de compra: iogurts: Iogurts: per a tots els gustos i necessitats [Pàg. 2 de 4] | Revista | EROSKI CONSUMER\nCom podem descobrir nova música a Internet?\nBittor Rodríguez, doctor en Ciència i Tecnologia dels aliments\nAndreu Farran-Codina, Investigador a l'INSA\nEntre pa i pa: mites\nDietes extremes, portar la salut al límit\nBuscar metge per Internet\nNadons d'alta demanda: com els reconeixem?\nViatges contractats per Internet\nMossegada d'un gos lligat en un recinte amb la porta oberta\nDeixa l'acadèmia d'idiomes a meitat de curs i li reclamen diverses mensualitats per incompliment de contracte\nGuia de compra: iogurts: Iogurts: per a tots els gustos i necessitats\nNo tots són iguals, l'àmplia gamma de iogurts que s'elaboren obliga a conèixer-ne les característiques nutricionals per triar els més adequats\nQuè ens aporten?\nEl nutrient clau del iogurt és el calci, que s'ha dissolt en l'àcid làctic i així és més absorbible pel nostre sistema digestiu. Un iogurt aporta, de mitjana, uns 170 mg d'aquest mineral. El 10% del calci consumit per part dels espanyols prové del iogurt o d'altres llets fermentades. D'entre altres aliments que aporten calci a la dieta dels espanyols destaquen la llet i els formatges madurs. Tot i això, l'alta aportació de sodi podria perjudicar el metabolisme ossi i s'hauria de moderar la ingesta de formatges. Malgrat això, alguns vegetals són tant o més rics en calci que els lactis: llavors de sèsam (150 mg per cada 100 g), fruites seques (entre 150 i 250 mg per 100 g), llegums (150 mg per 100 g) i verdures de fulla verda, de mitjana, 100 mg per cada 100 g. És clar, però, que és molt més fàcil incorporar un iogurt a la dieta que 100 g de llavors de sèsam. A més, s'ha de recordar que en relació amb el calci no sempre més és millor: un excés d'ingesta de calci no només no aporta beneficis, sinó que podria implicar alguns riscs. I és que un estudi elaborat per l'Agència Espanyola de Seguretat Alimentària i Nutrició en una mostra representativa de la població espanyola adulta conclou que, en general, les ingestes observades de calci superen les ingestes recomanades (800 mg al dia) per a la població espanyola.\nEl fòsfor i la riboflavina (o vitamina B2) del iogurt també són destacables. El primer participa en el manteniment d'ossos i dents i és poc deficitari entre els consumidors. Sí que hi ha certes mancances de riboflavina en la població que justifiquen parar atenció en aquesta vitamina, necessària per al manteniment del sistema nerviós, de la pell, dels glòbuls vermells i de la visió.\nLa fermentació que converteix la llet en iogurt és responsable de dos bacteris, Lactobacillus bulgaricus i Streptococcus thermophilus. Aquests bacteris es consideren probiòtics. Què significa això? Els probiòtics són organismes vius que quan s'administren en les quantitats adequades tenen efectes saludables en l'hoste, és a dir, en qui els pren. Probiòtics són també les llets fermentades que trobem al mercat al costat dels iogurts. Però segons la legislació vigent, no són iogurts. La diferència és que entre els seus ferments apareixen altres bacteris a part dels típics del iogurt: les llets fermentades per bifidobacteris (Bífidus), com Bifidobacterium bifidum Bifidobacterium longum i les llets fermentades probiòtiques, quan el procés es fa amb Lactobacillus casei o Lactobacillus acidophilus. En realitat, tots els iogurts són probiòtics perquè contenen microorganismes vius en el producte. Malgrat això, en l'àmbit comercial, es reserva el terme de probiòtic a les llets fermentades que contenen els lactobacils esmentats.\nSobre aquests productes (inclosos els iogurts) recauen nombrosos efectes beneficiosos i saludables: que si augmenten les defenses, milloren la flora intestinal, redueixen el colesterol... Però, quins estan reconeguts per l'EFSA (Autoritat Europea de Seguretat Alimentària), organisme encarregat d'aprovar les al.legacions de propietats saludables dels productes?\nÉs clar que la microflora intestinal sembla beneficiar-se de la ingesta de probiòtics, però les investigacions sobre el tema encara estan en desenvolupament. La idea de desplaçar els bacteris intestinals perjudicials i substituir-los per l'administració de bacteris "beneficiosos" com els del iogurt porta vigent més de 100 anys. L'última guia dietètica per als americans va assenyalar que no hi ha prou estudis per a emetre recomanacions dietètiques sobre probiòtics.\nL'EFSA ha aprovat una declaració de salut que estableix que el iogurt millora la digestió de la lactosa en persones amb intolerància a aquest component.\nEl missatge que les llets fermentades amb Lactobacillus casei reforcen les defenses ha fet furor en la societat actual. Segons l'evidència científica actual, a l'efecte dels beneficis sobre la salut i la protecció de les malalties, aquest tipus de producte és una llet fermentada més, equiparable a qualsevol llet fermentada o iogurt que hi ha al mercat. S'observen en la literatura científica estudis que associen el consum diari d'aquest tipus de llet fermentada a un risc més baix d'infeccions comunes com les respiratòries entre diversos col.lectius, tot i que part d'aquests estudis no són independents. De moment, l'EFSA no ha aprovat cap al.legació de propietats saludables de les llets fermentades i els iogurts sobre el sistema immunitari. Com a informació aclaridora, convé matisar que són diversos els estudis científics que conclouen que tant les llets fermentades amb bacteris específics com els iogurts convencionals poden augmentar les defenses, ja que augmenten la producció de citocines, components que formen part de la resposta immunitària.\nAl mercat hi ha llets fermentades que, a més, inclouen fitosterols i fitostanols, composts d'origen vegetal als quals en principi s'atribueix la propietat de reduir els nivells de colesterol. L'EFSA reconeix que una ingesta diària d'1,5 a 3,4 g d'esterols o estanols vegetals a partir d'aliments funcionals enriquits amb aquests (com les begudes làcties que de mitjana contenen 2 g d'aquests compostos) sol generar una disminució del colesterol d'entre el 7 i l'11,3%, després de 2 o 3 setmanes. Ara bé, convé recordar que el consum d'aquest tipus de productes enriquits s'ha de fer sempre en mesura justa, durant un temps limitat i amb assessorament dietètic i/o mèdic. Prendre'n més quantitat no aconsegueix una reducció més gran, i podria tenir conseqüències negatives per a la salut. De fet, aquests productes estan destinats en exclusiva a les persones que tinguin necessitat per salut de reduir la seva colesterolèmia. Els qui prenen medicaments només els han de consumir sota supervisió mèdica, i el mateix ocorre durant l'embaràs, la lactància i en nens petits.\nLlet contra iogurt\nContingut en 100 g\n63 57 36 39\n3,6 2,7 0,2 0,3\nGreix saturat (g)\n2,2 1,7 0,1 0,2\n113 136 116 140\n91 95 88 107\nVitamina B2 (riboflavina) (mg)\n<< Anar a l'anterior pàgina: Iogurts: per a tots els gustos i necessitats\nAnar a la següent pàgina: Mil i un iogurts (o gairebé) >>\n[Pàg. 1] Iogurts: per a tots els gustos i necessitats\n[Pàg. 2] Què ens aporten?\n[Pàg. 3] Mil i un iogurts (o gairebé)


Notícies – IES ANDREU SEMPERE\n8 de Juny de 2021 per PATRICIA PEREZ VALLES\nAquest matí hem gaudit amb alguns alumnes de 3r d’ESO d’una visita guiada pel nostre benvolgut cementeri. Una iniciativa molt encertada que agraïm a l’Ajuntament d’Alcoi. Curiositats històriques, personals i algunes d’anecdòtiques han il•lustrat un recorregut ben interessant per la part més antiga d’aquest. Hem aprés moltíssim però, sobretot, el que hem aconseguit és ser … Llegiu més Visita al cementeri\nEl divendres 4 de juny de 2021 vam rebre la visita de l’Equip d’Orientació Educativa i Psicopedagògica Específic de Dificultats d’Aprenentatge i TDA-H de la Regió de Múrcia format per Rosa Fenollar, directora de l’equip; Francisco Andrés Marín (Reco), PTSC de l’equip i Lidia Esparza, PT de l’equip. L’Equip d’Orientació Educativa, que està format per … Llegiu més Visita equip inclusió Múrcia\nDijous passat 27 de Maig vam tindre l’oportunitat de realitzar una visita al Racó amb el 4t curs d’ESO. Comencem l’activitat des de l’inici de la via verda, on ens trobem amb els guies i la resta d’alumnes que han decidit anar allí directament en lloc de passar per l’institut. Abans del camí que es … Llegiu més Excursió al Racó de Sant Bonaventura\nLa Història, és més que un joc, però amb els jocs s´aprén i a més a més es gaudeix. El nostre alumnat de 4t de l´ESO ha realitzat durant tot el 2n i 3r trimestre un Trivial Històric dels temes explicats a classe. Des del tauler, passant per les fitxes, els formatges, les preguntes, el … Llegiu més Trivial històric\nAquest tercer trimestre hem estat treballant dins del projecte Planeta Oroneta d’integració a través de l’art. El projecte, al qual treballen a més a més altres tres escoles; Horta Major, Romeral i Tomàs Llàcer, ha estat centrat en l’estudi dels ODS 7, 13, 14 i 15 (objectius de desenvolupament sostenible). Vam observar tots, com després … Llegiu més Planeta Oroneta\nDel Partidor al Molinar, l’alumnat de batxillerat de l’IES Andreu Sempere ha pogut descobrir l’origen industrial de la ciutat. Seguint els camins de l’aigua s’entén, millor que de cap altra manera, perquè la revolució industrial va arrelar amb força a casa nostra. En un entorn aparentment hostil, per inaccessible; lluny dels centres de poder i … Llegiu més Els camins de l’aigua\nFora de l’aula i al marge dels llibres també aprenem història. Si ens parem a escoltar amb deteniment, les pedres ens parlen. Les cases de dos claus ens expliquen les dures condicions de vida del proletariat alcoià de finals del XIX. Al Carrer Nofre Jordà podem sentir les assembles on milers de treballadores i treballadors, … Llegiu més El “Petrólio”\n27 de Maig de 2021 27 de Maig de 2021 per PATRICIA PEREZ VALLES\nDues alumnes de l’IES Andreu Sempere resulten guardonades als premis de creació literària en llengua catalana, Ficcions. Ahir dimarts 25 de maig es va celebrar, per videoconferència, l’acte de lliurament dels premis de creació literària Ficcions. Es tracta d’un concurs on hi poden participar joves de tots els territoris de parla catalana, des de 3r … Llegiu més Premis de Creació Literària en llengua catalana\nCategories Activitats, Dept_Valencià_Val, General, Notícies\n19 de Maig de 2021 19 de Maig de 2021 per PATRICIA PEREZ VALLES\nEl divendres 14 de maig vàrem fer una excursió al Barranc del Cint, activitat inclosa en el programa “Escola respira” del Departament de Medi Ambient de l’Ajuntament d’Alcoi. L’alumnat de 2n d’ESO, i part del seu professorat, va gaudir del passeig per aquest emblemàtic paratge guiat per Naïm i Gabriel que ens van explicar de … Llegiu més Excursió Barranc del Cint\n18 de Maig de 2021 18 de Maig de 2021 per PATRICIA PEREZ VALLES\nCategories Activitats, Dept_FPB_Arts_Val, General, Notícies


Maria Barbal, trenta anys convertida en un clàssic de les lletres catalanes | NacióDigital\nper Esteve Plantada , 22 de novembre de 2015 a les 19:00 |\nMaria Barbal, autora de «Pedra de tartera» | ACN\nTrenta anys enrere, quan es va publicar Pedra de tartera (1985), res no feia preveure que l'obra d'una aleshores desconeguda Maria Barbal (Tremp, 1949) estava cridada a marcar un punt d'inflexió en la literatura catalana. Però el fenomen va ser pràcticament immediat, ampliat pel ressò que els anys i els lectors han donat a un llibre que s'ha convertit en tot un clàssic indiscutible de les lletres del país.\nLa història de la Conxa, un dona del Pirineu emigrada a Barcelona i amb una vida marcada pels dies foscos de la guerra civil, ja és part del cor de milers de lectors. I, amb el temps, també ha esdevingut part del paisatge literari català, amb un llegat que ha traspassat fronteres –amb més de quinze traduccions a diferents llengües– i que ha rebut l'aclamació unànime de la crítica, així com el reconeixement de bona part dels companys de professió.\nPotser per aquest motiu, per evidenciar la profunda petja i mestratge que l'obra ha significat en la literatura recent, Columna publica una reedició de l'obra, reescrita i revisada per la mateixa autora, que es veu complementada amb un altre volum, Pedres a la tartera, un sentit homenatge de la professió. Al llibre hi han col·laborat cinquanta escriptors, traductors, crítics literaris i lectors –entre els quals Josep M. Benet i Jornet, Joaquim Carbó, Eva Piquer, Ramon Solsona o Albert Villaró–, uns noms que basteixen un pont entre aquella incipient autora i una obra que ha sabut ser perdurable.\nUna reedició amb canvis fets per la mateixa autora\nPortada de l'edició commemorativa del 30è aniversari de «Pedra de tartera» Foto: Columna\nLa nova versió, però, presenta canvis que no en modifiquen, en cap cas, l'essència de la història. En aquest sentit, Barbal ha ampliat la narració amb una nova escena i amb dos fragments, que tenen per objectiu aprofundir en el context i en la descripció dels personatges. Els canvis també milloren qüestions lèxiques, dialectalismes o estructures.\nMaria Barbal ha centrat el món literari de bona part de les seves primeres obres a l'univers rural del Pallars de la infantesa i adolescència, un entorn que ha sabut retratar sempre amb una perspectiva crítica. Després de Pedra de tartera, l'èxit ha continuat amb obres com Càmfora (1992, premis de la Crítica 1992, Crítica Serra d'Or 1993 i Nacional de Literatura 1993) o País íntim (2005, Premi Prudenci Bertrana).\nDestaca, entre els molts premis rebuts, la Creu de Sant Jordi amb què la Generalitat de Catalunya la va distingir l'any 2001. Entre tots els guardons que es puguin merèixer, però, Barbal ja té el més preuat: l'escalf del públic i el reconeixement del món editorial i dels companys de professió. I tot gràcies a una obra que, per mèrits propis, ja és un dels cims de la nostra literatura.\nCultura i Mitjans, literatura catalana, Columna, Maria Barbal, Pedra de tartera, reedició, literatura


Després de tot | Col·legi de Periodistes de Catalunya\nDesprés de dècades treballant, quatre periodistes jubilats reflexionen sobre la professió, des de la distància, a partir d'una dilatada trajectòria. Tots tres tenen una mirada pausada, crítica i exempta de pressions de cap tipus, fruit de la llibertat de la qual gaudeix el que ja no té cap lligam contractual. En aquest sentit, doncs, els consells als més joves o la mirada sobre debats actuals són totalment lliures i tenen el valor que atorga l'experiència.\nLa gironina Rosa Gil, que va treballar en premsa escrita, televisió i gabinets, destaca la capacitat de reinventar-se dels periodistes. Foto: Toni Vilches\nJosé Manuel Garzón (Berlanga, 1954) va cobrir el famós atracament a la seu del Banc Central de la plaça de Catalunya de Barcelona el maig del 1981. Fotoperiodista amb recursos, diu que tenia contactes en una discoteca d’allà mateix i que va aprofitar-los per saltar-se el cordó policial i poder posar la càmera gairebé a tocar de l’acció. També va ser al castell de Montjuïc una vegada que ETA va deixar-hi un paquet bomba: assegura que hi va arribar abans que la policia, que localitzà el paquet i que, quan finalment hi van fer cap els agents, va haver de cridar diverses vegades “soc periodista!”, tot aixecant i mostrant la càmera, per evitar un disgust. “Tinc moltes batalletes per explicar, si em poso a parlar de l’ofici”, diu. Es va jubilar aquest juliol.\nUn altre periodista que ja no exerceix és Josep Lluís Villa (Kasr al-Kabir, 1953), que fa seixanta anys que viu a Tortosa i ha fet gairebé de tot: de domador de cavalls, de cambrer, de poeta. Autodidacte “de la vella escola”, diu que va aprendre l’ofici de periodista “llegint i treballant”. Es va jubilar l’any passat, després de més de tres dècades sent, sobretot, un home de ràdio. “Era el meu somni d’adolescent. Quan vaig començar, tenia la sensació que em pagaven per jugar: locutar m’ha seduït sempre”. Ha estat director de les dues emissores d’Ona Catalana a Tortosa, membre dels serveis informatius de la SER i RNE, corresponsal d’El País i director del setmanari L’Ebre. I va fundar Imagina Ràdio. “L’única emissora privada de les Terres de l’Ebre”, puntualitza.\nDe Tortosa cap al nord. Amb vint-i-pocs anys, Rosa Gil (Girona, 1959) escrivia esporàdicament per al Diari de Girona, sobretot temes culturals, perquè era llicenciada en Història de l’Art. Un dia va sorgir una vacant i li van oferir un contracte fix. Era el 1987 i ella estava embarassada. Va dir que sí. I la van esperar (tan fàcil, i humà, que sembla). Sempre ha tingut un sou tan digne que n’ha pogut viure, afirma (tan fàcil que hauria de ser, també). Després van venir, entre altres, les feines de redactora al Nou Diari, i de reportera a la delegació de TVE a les comarques gironines. (Durant anys, a TVE, tant ella com els companys cobraven a tant la peça, subratlla. Seria tema per a un altre reportatge).\nEl principal combustible de Gil ha estat sempre la curiositat; les ganes de saber i d’entendre, i el compromís amb l’entorn. El periodisme, diu, és escoltar, tenir interès per tot allò que passa al teu voltant, analitzar-ho, mirar d’entendre-ho, i explicar-ho. La van prejubilar (i això, recalca, donaria també per a un altre reportatge) poc abans de fer seixanta anys, quan era directora del CaixaForum Girona. En un altre moment havia portat la Comunicació de Caixa Girona: els seus anys “fent de periodista a l’altre costat”.\nEl darrer cas és el de Josep Ramon Correal (Lleida, 1954), que es va jubilar el novembre de 2019. Era el director del Diari de Tarragona. També havia estat a La Mañana de Lleida (director) i El Correo Catalán (subdirector). Enyora “la part creativa” del periodisme d’opinió i d’anàlisi, i la seva columna diària. No enyora “gens ni mica” la part de gestió de recursos. “En aquest país, sempre hem hagut de fer periodisme amb una sabata i una espardenya: pocs mitjans, pressupostos mínims, feina mal pagada”, afirma. Precisament per això, aconsella canviar de feina si en algun moment creiem que no estem fent el que ens agrada. I fa un aclariment: “Els bons periodistes s’ho passen bomba”.\nConsells per als joves\nTambé, Josep Lluís Villa recomana als joves que es preparin per a una professió “dura i mal pagada”, amb “estrès, pressions i alguna mala cara”. “Que deixin l’ego de banda, sobretot si volen ser bons periodistes”, els aconsella. I, alhora, els assegura que hi haurà moments que tindran la sensació d’estar “tocant la història” amb les mans, de ser al lloc “on passen els fets importants”. I tot plegat, conclou, compensarà l’esforç. “Passió en estat pur”, resumeix.\nJosé Manuel Garzón, també dona un consell als que els agrada l’ofici. “T’hi has de llançar de cap, i mirar de viure el somni”, recomana. I cal tenir amics “fins i tot a l’infern”, matisa, perquè és “la manera d’anar trobant feines”. És el que ha fet ell tots aquests anys; i se n’ha sortit, diu, aplicant un còctel “d’imaginació, tenacitat, una mica de cervell i, sobretot, humilitat”. Garzón ha estat cap de Fotografia del Diario de Barcelona; reporter gràfic i, en alguns casos, redactor en revistes com Pronto, Garbo i Súper pop, entres altres, i ha col·laborat en una llarga llista d’agències i gabinets de premsa.\nRosa Gil també destaca dels periodistes la capacitat d’adaptació constant, de ser “camaleònics”, i també de fascinar-se. Ella, per exemple, ha treballat en diferents mitjans i llenguatges: premsa escrita, televisió, gabinets i fins i tot ha estat directora de l’Obra Social de Caixa Girona: “En aquesta gran capacitat per viure en el canvi i saber reinventar-nos és on rau un dels valors de la nostra professió”, diu.\nVilla defensa el periodisme local (“jo en dic ‘de la perifèria’”) perquè, tot i els inconvenients, es té més llibertat i sempre hi ha històries per descobrir. I reivindica el sentiment de la seva generació d’haver contribuït, quan començaven a treballar, “a un canvi social important, els anys de la Transició democràtica”. De fet, diu que en jubilar-se va tenir la sensació que deixava la professió en un moment també “fascinant”, més “incert i convuls”, encara que quan tot just s’hi posava, cosa que va li provocar “una certa melangia”. Però no ho enyora. A banda de poder dedicar més temps a la família i als amics, diu que ara escriu, recita, fa molt d’esport, cuida un hortet, escolta música, està permanentment informat i, de vegades, fins i tot gaudeix del fet d’avorrir-se. Quan passi la pandèmia, viatjarà.\nPel que fa a la crisi manifesta del sector en tots els sentits (fins i tot de credibilitat), Villa sosté que “el periodisme continua sent essencial: ens permet entendre millor el món, cosa que necessitem més que mai en tota la història”. Correal es refereix als diaris com “allò que passa, recollit en un document d’un cicle de 24 hores, que és el bioritme natural de la persona” i afirma que això no passarà mai de moda, que és una eina de la qual és “molt difícil” prescindir. “Hem vist l’anunci de la mort dels diaris quan va sortir la ràdio, quan va néixer la televisió i, ara, amb les xarxes socials”, conclou. Per Gil, no hi ha diferència entre el periodisme que es fa “avui” i el que es feia “abans”: sempre s’ha fet “bon i mal periodisme”, i la clau és saber-lo “destriar”.\nLes mentides de sempre\nParlant de la immediatesa a què ens condemnen les noves tecnologies i les xarxes socials, Gil diu que ella, tot plegat, ho veu com un bon grapat d’eines més, que, això sí, cal dominar i cal saber usar a favor nostre. Ja no podem concebre la professió sense la capacitat d’informar al minut, però la informació ha d’estar igualment ben elaborada i contrastada, opina. Garzón diu que l’agilitat i la velocitat no ens han de fer oblidar que cal continuar garbellant abans de publicar res. El que troba a faltar Villa són mitjans que apostin per “un ritme més pausat, una perspectiva més profunda, temps per pair les coses”. La immediatesa ens condemna a ser imprecisos, la tirania de l’audiència genera titulars grocs, i el periodisme de clics ens empobreix i “ens desacredita”. El format pot anar canviant, però hem de continuar sent seriosos. “Ètica a l’hora d’explicar què està passant, i la màxima independència possible”, resumeix Gil.\nDe les fake news Villa en diu “mentides”. Sempre n’hi ha hagut si bé, ara, sembla que qualificar-ho de fakes li dona més glamur, però són les notícies falses i les mentides de sempre, assegura. “El que passa és que ara tot és més copiós i va més ràpid i tot plegat podria tenir un preu molt elevat”, afegeix.\nGil, Correal, Villa i Garzón coincideixen també en una altra cosa: calia abans, i continua sent necessari ara, escoltar els més veterans. Siguin patums o companys més o menys anònims. La passió per l’ofici és una mena de testimoni que passa de mà en mà. O una flama que cal cuidar. I una altra constant: el periodisme és necessari perquè hi hagi democràcia, perquè la gent (tothom, el sufragi universal) estigui ben informada i pugui decidir per si mateixa. En paper o en format digital; a cop de piulada o de reportatge de llarg alè; al mòbil o a la televisió; amb podcasts o en directe a través d’un transistor. Com sigui, però cal periodisme i cal ètica de treball, cal comprendre i cal ajudar a comprendre.\nEn paraules de Villa: no refiar-se de les idees preconcebudes, relativitzar fins i tot les idees pròpies, i estar sempre receptius. Aquest ofici és sobretot “observar i escoltar”. I lluitar sempre per les llibertats. “Les de tots, que són les nostres”, conclou.


Al jove davanter del Barça l’han operat satisfactòriament de la lesió al menisc intern del genoll esquerre\nAnsu Fati es va lesionar aquest dissabte en el partit contra el Betis. // EFE - Enric Fontcuberta.\nActualitzada el 10-11-2020 09:04\nA Ansu Fati l’han operat aquest dilluns satisfactòriament de la lesió al menisc intern del genoll esquerre i el Barça comunica que el temps de baixa aproximat serà de quatre mesos. Això voldria dir que Ansu no tornaria a jugar fins al març, quan es disputa la tornada dels vuitens de final de la Champions. L’operació ha anat a càrrec del doctor Ramon Cugat, amb la supervisió dels serveis mèdics del club.\nEl jove davanter del Barça es va lesionar al partit contra el Betis d’aquest dissabte, en l’entrada de Mandi que va suposar el penal fallat per a Griezmann. Fati va continuar jugant durant un quart d’hora i a la mitja part el van substituir.\nAnsu Fati era un dels jugadors amb millor rendiment en aquest inici de temporada. Havia jugat deu partits i havia fet cinc gols i dues assistències. De fet, és el màxim golejador del Barça a la Lliga.


Ofertas de empleo: Educador/a Social Centro Abierto. Barcelona - Trabajos.com\nEducador/a Social Centro Abierto. Barcelona\nEducador/a - Director/a Casal D'estiuFundació Pere Tarres\nDes de la Fundació Pere Tarrés cerquem un/a Director/a de lleure educatiu per un casal d'estiu dirigit a un col.letiu d'infants en risc d??exclusió al Poble nou El casal es realitzarà del 26/06 al 31/08 de dilluns a divendres de 8h a 15h. Funcions: -Liderar la planificació de les activitats del casal d'estiu: definició ...\nMonitors/es Casal Infància En RiscFundació Pere Tarres\nDes de la Fundació Pere Tarréscerquem 2 monitors/es de lleureper un casal d'estiu aBarcelona amb infants en risc d'exclusió social. El casal es realitzarà del 25/06 al31/08 de dillunsa divendres de 8h a 15h. Les funcions de l'equip seran: -Definició conjuntament amb l'equip dels objectius educatius. -Programació ...\nAvaluadors/es De Projectes En PortuguésFundació Pere Tarres\nFundació Pere Tarrés cercacinc Avaluadors/es de projectes de l'àmbit d'intervenció social, que parlin Portugués. Els projectes que han d'avaluar estàn redactats en Portugu??s. En depend??ncia del Director/a de Projecte, les persones seleccionades hauràn de: -Avaluar projectes, tot seguint un protocol marcat de preguntes ...\nMonitor/a Casal Infància En RiscFundació Pere Tarres\nDes de la Fundació Pere Tarrés cerquem un/a monitor/a de lleure per un casal d'estiu a Montcada i Reixac amb infants en risc d'exclusió social. El casal es realitza del 25/06 al 20/07 de dillunsa divendres de 9h a 13:30h + una tarda a la setmana fins les 17h, amb incorporació immediata. Les funcions de l'equip seran: -Definició ...\nSubstituts/es Educadors/es Escoles BressolFundació Pere Tarres\nLa Fundació Pere Tarrés cerca Educadors/es per entrar a la borsa de substituts/es d’escoles bressol de cara el curs 2018-2019. Aquestes persones realitzaran les substitucions puntuals o més estables dels educadors/es de les diferents escoles que gestionem a diferents zones (Barcelona, Baix Llobregat, Vall??s Oriental, ...


Col·lecció de moments: Aigua\nJordi Dorca 7 d’agost de 2012 a les 15:35\nAnhels de pluja i de calma lenta en aquests sojorns d'estiu.\nCarme 8 d’agost de 2012 a les 11:41\nAnhels de pluja, ho dius molt bé!\nRafel 7 d’agost de 2012 a les 20:04\nUn fantàstic desig estiuenc. :)\nCarme 8 d’agost de 2012 a les 11:42\nI ben bé de vacances...\nM. Roser 7 d’agost de 2012 a les 21:55\nSempre és agradable gaudir de l'aigua quan la trobem a la natura...I aquesta setmana ens farà molta falta, perquè diuen que bé una altra onada de calor, ufff!\nDoncs a remullar-nos a l'aigua que més a prop tinguem! petonets!\njomateixa 8 d’agost de 2012 a les 9:26\nsona a felicitat.\nCarme 8 d’agost de 2012 a les 11:43\nAl menys s'intenta, jo mateixa! L'aigua sempre és una festa!\nAssumpta 8 d’agost de 2012 a les 13:26\nJo no sé nedar, ni m'agrada massa caminar sota la pluja... però m'agrada moltíssim sentir el soroll de l'aigua d'un riu, d'una font, de la mateixa pluja -si estic a cobert- És tan necessària!!\nCarme 8 d’agost de 2012 a les 16:09\nDes d'aquí on sóc, sento el soroll del riu, queda 5 pisos més avall, però se sent prou bé. Però caminant per les muntanyes se senten de ben a prop, fonts i rierols:\nI una nit va ploure força. també la vam sentir, sota teulada.\nElfreelang 8 d’agost de 2012 a les 14:22\na mi també m'agrada l'aigua ...de la dutxa, del jacuzzi, de la pluja que cau tranquil.la, de l'aigua de fontvella que m'entra a raig per la gola...\nCarme 8 d’agost de 2012 a les 16:10\nL'aigua de beure també la gaudeixo molt i molt... m'agrada beure aigua fresqueta a grans glops... un gran plaer!\nMarta 8 d’agost de 2012 a les 15:30\nM'agrada molt que l'aigua acompanyi els teus versos, com ens acompanya la nostra vida, la de tots, no sé si us agrada, però hi ha una cosa que m'agrada molt: sentir ploure, escoltar l'aigua com cau des de el llit ben tapadeta, i també la olor que deixa la terra, el camp després de ploure.L'aigua també dilueix el color dels teus dibuixos que m'agraden molt!!!! Feliç estiu Carme! i si pugeu per l'Empordà em trobareu a la biblioteca!!!\nCarme 8 d’agost de 2012 a les 16:12\nUna nit va ploure, i em va agradar molt sentir la pluja. Quan era petita vivia sota teulada... i m'hi vaig acostumar. :)\nCap a finals d'agost (cap al vint-i-cinc) pujarem, a veure si ens podem veure!!!\nBon agost, Marta!!!!\nsa lluna 10 d’agost de 2012 a les 1:24\nHauré de demanar el full de reclamacions a Blogger. Avui, quan si m´ha sortit el teu post de les nominacions, m´he assebentat que feia dies que no tenia posts teus.\nHo sento nina, no em surten al meu bloc!\nTan senzill com bell, preciós!


PREVISIONS DE L'OPEP\nLa demanda continua augmentant malgrat la pressió política per reduir les emissions contaminants derivades de combustibles fòssils\nL'Índia i la Xina són al capdavant dels països més consumidors\nDijous, 11/07/2019 - 16:42\nEl consum global de petroli creixerà el pròxim any l’1,14%, fins als 101,01 milions de barrils diaris (mbd), superant així per primera vegada la barrera dels 100 milions de barrils al dia, gràcies a l’impuls de la demanda d’economies emergents com l’Índia i la Xina, segons les estimacions de l’Organització de Països Exportadors de Petroli (OPEP). De l’increment anual previst d’1,14 mbd respecte del 2019, quan el consum global serà de 99,87 mbd, l’Organització per a la Cooperació i el Desenvolupament Econòmic (OCDE) serà responsable de 0,09 mbd, mentre que l’increment del consum al marge dels països més desenvolupats serà d’1,05 mbd. Malgrat les pressions polítiques per reduir el consum de combustibles fòssils al món, la demanda mundial continua augmentant.\nSegons els pronòstics del càrtel, la demanda de petroli dels EUA augmentarà el 0,7% el 2020, fins a 21,10 mbd, mentre que a Europa disminuirà un 0,21%, fins a 14,26 mbd. Per contra, el consum de cru creixerà un 3,54% l’any que ve a l’Índia, fins a 5,10 mbd, i el 2,45% a la Xina, fins a 13,38 mbd.\nNo obstant, l’OPEP adverteix en el seu informe que “nombrosos factors associats amb les projeccions de demanda per a 2020 podrien influir en el consum”, incloent l’evolució macroeconòmica dels principals països consumidors, l’impacte de substitució per gas natural i altres combustibles, la retirada de subsidis i l’efecte del retard o tancament de projectes de refinament i transports. En aquest sentit, el càrtel maneja una previsió de creixement de l’economia mundial del 3,2% el 2020, en línia amb l’expansió projectada per aquest any, amb un creixement dels EUA del 2,6% el 2019 i del 2% el 2020, mentre que a la zona euro el PIB creixerà un 1,2% aquest any i el pròxim.\nEn el cas de la Xina, el creixement del gegant asiàtic s’alentirà al 6% el 2020 des del 6,2% previst per al 2019, mentre que l’OPEP anticipa una expansió del 7% per a l’Índia, dues dècimes per sobre del creixement previst el 2019. “Malgrat la persistència de grans incerteses, els actuals pronòstics de creixement no assumeixen més riscos negatius, i, en particular, descarten una escalada de les tensions comercials”, assenyala l’OPEP. D’altra banda, quant a l’oferta de petroli, l’organització ha revisat a la baixa en 95.000 barrils diaris el seu pronòstic de subministrament el 2019 dels països aliens a l’OPEP, fins a 64,43 mbd, dels quals els EUA seran responsables de posar al mercat un total de 18,57 mbd, consolidant-se com el productor mundial més gran de cru.\nDe cara al 2020, el càrtel preveu que l’oferta de petroli pujarà el 3,79%, fins a 66,87 mbd, dels quals els EUA produiran 20,26 mbd. Segons les últimes estimacions de l’organització, la demanda de cru de l’OPEP baixarà el 2020 a 29,27 mbd, xifra que representa un descens d’uns 1,3 mbd respecte del 2019. De fet, el mes juny, la seva producció de cru va ser de 29,83 mbd, cosa que implica que, malgrat l’ajustament de 68.000 barrils respecte al maig, l’OPEP encara està bombant 560.000 barrils diaris més de la seva demanda estimada. “Davant de les incerteses que afecten el mercat petrolier mundial i en un esforç per evitar una acumulació desestabilitzadora als inventaris de petroli, els països de l’OPEP i els productors aliens a aquesta organització van acordar estendre els ajustaments voluntaris de producció fins al 31 de març del 2020, reafirmant el seu compromís de promoure i millorar l’estabilitat del mercat petrolier”, recorda el càrtel.


El cineasta Luis López Carrasco BEGIN AGAIN FILMS / EFE\nBarcelonaEl documental El año del descubrimiento, de Luis López Carrasco (Múrcia, 1981), és una pel·lícula important. Probablement sigui una de les més importants dels últims trenta anys en la mesura que forma i fons conflueixen per retratar un aspecte de la societat espanyola sovint oblidat, els efectes de la mala execució de la reconversió industrial dels anys 90 i com l'eco d'aquella realitat està present avui dia en un panorama de precarietat laboral. El documental recorda els enfrontaments a Cartagena entre la policia i els treballadors de fàbriques i drassanes amenaçades de tancament que van culminar amb l'incendi del Parlament murcià. Però aquest només és el punt de partida d'un documental, retrat coral i ric en complexitats, en què López Carrasco aplega diferents generacions de treballadors de Cartagena en un bar on uns parlen de les lluites passades i altres de les incerteses del present. El año del descubrimiento inaugura el 16 de novembre el Festival L'Alternativa de Barcelona, que aquest any només es podrà seguir en línia.\nEl año del descubrimiento és un autoretrat de la classe obrera fet sense condescendència.El año del descubrimiento\n¿El año del descubrimiento\nLa pel·lícula comença amb imatges confuses, com El futuro\n¿Et reconeixes en la tradició documental de la qual formen part el cinema polític d'Helena Lumbreras, el Joaquim Jordà de Numax presenta..., el Pere Portabella d'Numax presenta...El sopar\ncinema Documental El año del descubrimiento


L'obra pública assoleix els màxims de la dècada, però encara està lluny dels nivells precrisi\nL'Estat augmenta un 118% la licitació, però la quantitat és "insuficient" segons els contractistes\nEl president de la Cambra de Contractistes, Joaquim Llansó, ha fet aquest dimarts balanç del 2019. JORDI BATALLER / ACN\nBarcelonaL'obra pública va tancar el 2019 en els seus millors nivells de la dècada, amb les dades de licitació més elevades des del 2010, tant a Catalunya com en el conjunt d'Espanya. Però, tot i aquesta millora, els nivells de licitació encara estan lluny dels de precrisi i dels que haurien de ser si es té en compte el que hi inverteixen els principals estats europeus, segons explica el president de la Cambra de Contractistes d'Obres de Catalunya (CCOC), Joaquim Llansó.\nL'any 2019 es van licitar a Catalunya obres per valor de 1.947 milions d'euros, un 16,5% més que l'any anterior. És la xifra més elevada des de l'any 2010, quan es van licitar obres per valor de 3.541 milions d'euros, però la quantitat continua sent molt inferior als 8.064 milions d'euros de l'any 2008.\nA Espanya el 2019 es van licitar obres per valor de 18.545 milions d'euros l'any passat, un 11,8% més que l'any anterior, segons les dades de la patronal de la construcció, Seopan. També és la xifra més alta des del 2010, quan la licitació d'obra pública al conjunt de l'Estat va assolir els 26.209 milions d'euros.\nLlansó ha atribuït l'augment de la licitació el 2019 a un increment de la inversió de l'administració central, que partia de mínims, i de l'autonòmica, però considera que és "insuficient". L'import licitat per l'administració general de l'Estat va registrar un increment d'un 118% respecte a l'exercici del 2018, fins als 551 milions d'euros. Però, malgrat aquest augment, la licitació en infraestructures econòmiques i socials que rep actualment Catalunya està, segons Llansó, "molt per sota de la licitació mínima que li correspon" considerant la seva capacitat productiva i econòmica com a comunitat autònoma.\nLa licitació de la Generalitat va assolir els 519 milions d'euros, amb un augment del 46%, mentre que la licitació de les administracions locals –que aporten un 45% del total– va ser de 876 milions d'euros, un 18% menys que l'any anterior. Un descens que Joaquim Llansó va atribuir al cicle electoral, ja que hi va haver eleccions al maig, i normalment després dels comicis hi ha un descens de la licitació municipal.\nMalgrat l'increment de la licitació l'any passat, el president de la CCOC el considera "insuficient" perquè la licitació se situa molt per sota de la mitjana dels últims 20 anys, que és de 3.750 milions d'euros anuals, i del que correspondria a la mitjana dels principals estats europeus, que destinen a inversió en infraestructures un 2,2% del seu PIB de mitjana. Per a Catalunya, un 2,2% del PIB significaria una inversió global d'uns 5.400 milions d'euros anuals.\nEls principals organismes licitadors de l'Estat són Cilsa –participada en un 51,5% per l'Autoritat Portuària de Barcelona–, amb 114 milions d'euros; Adif-Alta Velocidad, amb 110 milions; la direcció general de Carreteres, amb 66 milions, i Aena, amb 46 milions.\nPel que fa a la Generalitat, la licitació aquest 2019 ha augmentat un 46%, amb un import total de 519 milions d’euros, el 27% del total. Destaquen com a principals organismes inversors Infraestructures de la Generalitat de Catalunya, amb 241 milions; Ferrocarrils de la Generalitat, amb 60 milions; Ports de la Generalitat, amb 46 milions, i l'Agència Catalana de l'Aigua, amb 40 milions.\nJoaquim Llansó també ha expressat la necessitat que tots els nivells de l'administració –estatal, Generalitat i ajuntaments– aprovin els seus pressupostos per al 2020 per poder fer front a noves inversions.\neconomia obra pública Cambra de Contractistes d'Obres de Catalunya


Cop de teatre! Els secrets d'onze anys explicant la Fórmula 1 a TV3 - Editorial Fonoll\nInici/Quaderns/Cop de teatre! Els secrets d’onze anys explicant la Fórmula 1 a TV3\nT’imagines que un dia t’ofereixen la possibilitat de pilotar un F1 però només tens unes hores per aprendre’n? T’ha passat mai d’entrar en un hotel i que, en arribar a l’habitació, t’adonis que és una casa de cites? Saps quina és l’altra gran habilitat de Fernando Alonso, a banda de ser un gran pilot? Com reaccionaries si t’atraquessin a punta de pistola al mig de São Paulo? I com ho faries per entrar en una luxosa festa del Gran Premi de Mònaco sense haver-hi estat convidat? A Cop de teatre! el periodista Francesc Latorre t’explica tot això i molt més a través d’una volta al món que et portarà a tots els països que visita el Mundial de Fórmula 1. L’autor et convida a fer aquest viatge després de seguir el Mundial durant onze temporades a TV3. 600 avions per anar d’una banda a l’altra i més de 200 Grans Premis donen molt de si.\nT’imagines que un dia t’ofereixen la possibilitat de pilotar un F1 però només tens unes hores per aprendre’n? T’ha passat mai d’entrar en un hotel i que, en arribar a l’habitació, t’adonis que és una casa de cites? Saps quina és l’altra gran habilitat de Fernando Alonso, a banda de ser un gran pilot? Com reaccionaries si t’atraquessin a punta de pistola al mig de São Paulo? I com ho faries per entrar en una luxosa festa del Gran Premi de Mònaco sense haver-hi estat convidat?\nA Cop de teatre! el periodista Francesc Latorre t’explica tot això i molt més a través d’una volta al món que et portarà a tots els països que visita el Mundial de Fórmula 1. L’autor et convida a fer aquest viatge després de seguir el Mundial durant onze temporades a TV3. 600 avions per anar d’una banda a l’altra i més de 200 Grans Premis donen molt de si.


Tricentenari – Poble-Sec per la independència\nI l'itinerari serà íntegrament pel Poble-sec! Com cada any, la vigília de la Diada farem la tradicional Marxa de Torxes, enguany serà la marxa del Tricentenari 1714-2014 i farà tot el recorregut pel Poble-sec. Per tant, Poble-sec per la Independència hi tindrà un paper destacat, tot i que és una marxa conjunta organitzada amb els barris de Sants i de Sant Antoni. Els actes començaran a les 8 h del vespre a la plaça dels Ocellets i la plaça del Setge. On hi haurà parades d'entitats col·laboradores per promoure les tasques que duen a terme al barri, entre elles la del PSxI. En què, si encara no la teniu, podreu comprar la samarreta per a la V. A banda de les parades, també hi haurà una parada on vendrem les torxes per a la marxa que valdran 2 €. La Marxa de Torxes començarà a 3/4 de 10 de...


Singular casa unifamiliar situada al peu del Tibidabo amb espectaculars vistes. | Sant Cugat Del Val\nV0054SQ - Singular casa unifamiliar situada al peu del Tibidabo amb espectaculars vistes.\nPeça única a la millor zona residencial de Valldoreix - (St. Cugat del Vallès).\nPreciosa joia arquitectònica de gairebé 1000 m2. construïts, distribuïts en dues plantes en parcel·la de més de 2.000 m2.\nCasa de lany 2006.\nDestaca la singularitat de lhabitatge principal de més de 400 m2. en una sola planta a peu de jardí. Difícilment es troba una peça de mida similar amb aquesta particularitat. La comoditat de viure sense escales amb accés directe a un jardí meravellós dissenyat per paisatgista R. Font.\nConstruïda en dues plantes de més 400 m2. cadascuna, és una casa molt còmoda on les dues plantes poden funcionar de manera independent.\nFantàstica distribució entre zona de dia i de nit. A la planta noble on trobem lhabitatge principal.\nLa primera planta té 6 habitacions:\n1 principal doble, en suite amb ampli i còmode vestidor amb fantàstiques vistes i accés directe a la zona enjardinada.\n3 habitacions més, una delles també tipus suite i dues dobles més que tenen cadascuna delles un bany privat en distribuïdor. Totes les habitacions són exteriors amb excel · lent lluminositat.\nEspectacular estudi / biblioteca.\nEnorme despatx independent.\nEn aquesta mateixa planta, tenim un fantàstic saló menjador amb preciosa llar de foc amb accés a lampli jardí. Al costat de la zona de dia també trobem lespectacular cuina de més de 50 m2.\nA la segona planta, també de més de 400 m2, trobem un altre saló amb una altra llar de foc, un celler i dues habitacions dobles en suite. En aquesta zona trobem una meravellosa celler per als amants del bon vi. La casa disposa duna sala polivalent de més de 100 m2 que dóna accés a la tranquil·la zona de la piscina. La zona de piscina té zona daigües independent.\nEl jardí de més de 2000 m2. està perfectament dissenyat per paisatgista i té diverses zones ben diferenciades. Arbres i flors variades - destacar la col·lecció de rosers anglesos- perfectament escollits per gaudir del jardí durant totes les estacions de lany. A la planta principal tenim un fantàstic porxo amb una excel·lent privacitat, i en la segona planta tenim la pista de Tennis / Pàdel / pista esportiva al costat de la zona de la piscina.\nCasa equipada amb tot luxe de detalls, aire condicionat, calefacció radial, munta càrregues amb connexió directa amb la zona de la cuina, domòtica, ascensor, materials daltíssima qualitat, tancaments de primeres marques amb vidres dobles de seguretat i acústics. La casa disposa de sistemes dalarmes amb càmeres de seguretat.\nTambé disposa dun hort ecològic per conrear els teus propis aliments.\nLa casa té garatge privat per a dos vehicles.\nM'agradaria rebre més informació sobre l'immoble amb referència V0054SQ


Issam Adwan, organitzador de Gazavision: "Israel utilitza la música per blanquejar els seus crims contra els palestins"\nÉs un dels organitzadors de Gazavision, un festival paral·lel per denunciar l'ocupació\nIssam Adwan (esquerra), organitzador de Gazavision. WE ARE NOT NUMBERS\nBarcelonaIssam A. Adwan, un activista de Gaza de 25 anys que es dedica a la promoció cultural, és un dels organitzadors de Gazavision, el festival alternatiu amb què els palestins de la franja han volgut denunciar la celebració a Israel del popular certamen de les radiotelevisions europees que demà se celebra a Tel Aviv. La iniciativa forma part de la campanya palestina i internacional del BDS (Boicot, Desinversions i Sancions a Israel).\nPer què s'oposen a la celebració d'Eurovisió a Israel?\nPerquè Israel està intentant blanquejar-se utilitzant la música, els esports... el que sigui per amagar que estan exterminant els palestins. Per blanquejar l'apartheid. Oposar-se a Israel no és un tema polític, és una qüestió d'humanitat: quan un artista participa en un concert a Israel ha de saber que estan utilitzant el seu art per normalitzar un estat que viola els drets humans i practica crims de guerra.\nPer què Gazavision?\nDes que es va saber que el festival se celebraria a Israel vam pensar en utilitzar la música per evitar aquest intent de normalització. No estem en contra d'Eurovisió: el que està en contra dels valors d'Eurovisió és l'Estat d'Israel. El que ningú no pot negar és que un artista palestí mai no podria participar en el concurs. El segon motiu és permetre als talents de Gaza expressar-se i mostrar que aquí també hi ha vida, una vida que va més enllà de les bombes i la guerra: el sistema d'apartheid israelià i el bloqueig de la franja de Gaza impedeixen als nostres talents sortir a fora. Ens diuen terroristes i amb aquestes polítiques ens deshumanitzen.\nCom funciona Gazavision?\nEl 20 d'abril vam anunciar el concurs a Facebook: els participants havien d'enviar un vídeo amb la seva actuació i el seu currículum. Volem mostrar que la música és també una forma de resistència a l'ocupació israeliana. Es van inscriure 42 cantants i en vam seleccionar 8. Lamentablement, dos d'ells s'han retirat per por a represàlies: temen que si apareixen al concurs no els donaran permís per sortir de Gaza a fer les seves actuacions. El concurs tira endavant amb els altres sis, i la gent pot votar el seu preferit per Facebook. El concurs es retransmetrà en directe a la mateixa hora que s'estigui celebrant el festival a Tel Aviv. I quan hagi passat el mes de Ramadà farem les actuacions en viu, aquí a Gaza.\nQuins són els resultats de la campanya internacional de boicot?\nS'han venut moltes menys entrades per a la gala del que les autoritats israelianes esperaven, i en alguns països molts artistes s'han posicionat.\nEstan satisfets pel fet que, al contrari del que pretenia el govern de Netanyahu, el festival no se celebri a Jerusalem sinó a Tel Aviv?\nÉs important, perquè les autoritats israelianes s'hi estan esforçant, després del trasllat de l'ambaixada nord-americana a Jerusalem a l'obtenir el reconeixement de la ciutat com a capital, cosa que no els està funcionant. Però per a nosaltres el problema és el mateix: que la gala se celebri en una ciutat on Israel va cometre una massacre amb els palestins el 1948. Que es faci a Tel Aviv no és un triomf: el triomf seria que se suspengués la gala.


Mostrant articles per etiqueta: bou - Nou Horta\nEl I Concurs de paella de fetge de bou de Meliana reuneix 20 restaurants de tot el territori valencià\nLa vicepresidenta de la Diputació, Maria Josep Amigó, ha inaugurat el I Concurs professional de paella de fetge de bou i postres del cacau del collaret, emmarcat dintre de la II Setmana Gastronòmica de Meliana ‘Menja’t Meliana’, i que va concloure amb gran afluència de visitants, amb un total de 20 restaurants de tot el territori valencià.\nAmigó durant la inauguració d’aquest primer certamen ha destacat que “es tracta d’una iniciativa molt bonica per donar a conéixer la paella de fetge de bou tan tradicional en alguns municipis de la comarca de l’Horta Nord, a la resta de la comarca, del País Valencià i també a la resta del món. A més de recuperar una tradició tan nostra i utilitzant productes típics de la nostra terra”.\nLa vicepresidenta durant la seua visita ha estat acompanyada per l’alcalde de Meliana, Josep Riera; per la regidora d’Agricultura, Roca, Fires i Mercat, Amparo Martí, i per altres membres de la corporació municipal, així com també pel diputat de Medi Ambient, Josep Bort. L’alcalde de Meliana ha manifestat la seua satisfacció per la gran acollida que va tenir la primera edició de ‘Menja’t Meliana’ i aquesta segona, i la bona acollida que està tenint aquest primer concurs “què és el que necessitàvem per rellançar el que és la nostra gastronomia més típica de l’Horta”.\nEl concurs s’ha realitzat a la Plaça Major de la localitat, amb un total de 20 restaurants participants en el concurs de paella de fetge de bou i de postres de cacau del collaret. Aquest certamen ha acollit restaurants de l’Alcúdia, El Palmar, Sueca, Nàquera, Serra, Torrent, Alginet, Massamagrell, Còrdova, Puçol, Tavernes Blanques, Xèrica, Alboraia, València i del mateix municipi de Meliana. El guanyador de la paella ha estat el restaurant Avinguda 2.0 de Massamagrell i, les guanyadores del postre La Despensa de Burjassot.\nA més la vicepresidenta de la Diputació, Maria Josep Amigó, ha manifestat que “l’ens provincial sempre està al costat dels seus pobles i ciutats, i de les tradicions que cal potenciar i que cal protegir en aquest cas la paella de fetge de bou que és part de la nostra cultura tradicional”. I ha continuat: “estic segura que aquest primer concurs tindrà moltes més edicions”.\nDes de l’organització han volgut agrair a tots i totes les participants “el seu compromís i la seua professionalitat per fer possible aquesta jornada i donar més rellevància als plats típics de Meliana”.


OMBRES I REFLEXOS I ALTRES SEMBLANTS. Curs a càrrec de Sylvia Kuchinow – Festival Internacional de Teatre de Teresetes 2022 - Titeresante\n16 mayo, 2022 – 19 mayo, 2022 todo el día Europe/Madrid Zona Horaria\nFestival de Teatre de Teresetes\nCom cada any, el Festival de Teatre de Teresetes de Mallorca, que es celebrará del 16 al 22 de maig de 2022 (veure aquí http://elasticnou.cat/festivalteresetes/ ), organitza un curs per a la formació dels titellaires i d’aquells interessats en conèixer els llenguatges del Teatre de Titelles, Visual i d’Objectes. En aquest cas la proposta del Festival de Teresetes és, del 16 al 19 de maig, un taller intensiu d’Ombres, Reflexos i Altres Semblants, a càrrec de l’ombrista, escenògrafa i gran il·luminadora Sylvia Kuxhinow. Es tracta d’una ocasió única per explorar la dramatúrgia de la llum de la mà d’una de les professionals més eminents en aquest camp. El taller es centrarà en el què és artístic, què pot expressar el material per tal de desenvolupar una idea, un text, una imatge, un somni, una música… Hi haurà exercicis a través de l’ombra, els reflexos, la música, la manipulació d’objectes per a la construcció d’un projecte en grup a partir del text de L. Carrol “Alícia, en el país de les meravelles”. El taller finalitzarà amb una presentació dins el marc de les Jornades Professionals del Festival Teresetes.\nImatge de l’obra ‘Canto jo i la muntanya balla’\nDades tècniques del taller:\nDies: dilluns 16, dimarts 17 i dimecres 18 de 10 a 14 h i de 15 a 18 h Dijous 19 de maig de 10 a 14 h LLOC: Teatre Municipal Catalina Valls. Palma de Mallorca PREU: 130 euros (Curs de 25 hores) SOCIS UNIMA: 110€ Material que han de portar els alumnes: Llanternes (halògenes, led).\n– La relació entre la tècnica, diferents emissors de llum; el que és artístic, la dramatúrgia de la llum; què expressa el material i què pot dir per desenvolupar una idea, un text, una imatge, un somni, una música… – Procés de l’elaboració de diferents maneres de donar llum a materials i poder expressar amb ombres i reflexos a través d’ells.\nConèixer els materials, la tècnica base (el teatre), l’observació i investigació del plantejament d’una idea per desenvolupar una creació. Hi haurà exercicis a través de l’ombra, els reflexos, la música, la manipulació d’objectes per a la construcció d’un projecte en grup. Cada material respon d’una manera diferent segons l’emissor de llum, segons l’angle d’incisió, la temperatura de color i segons el ritme amb el qual es treballa; i això, ho treballarem en el taller.\nFinalitat del taller:\nEls participants d’aquest taller treballaran el text de L. Carrol “Alícia, en el país de les meravelles”. Construiran una peça coral, un assaig obert, una investigació dels materials amb escenes elaborades individualment i/o per grups. Cada dia es posarà en comú el treball individual per enriquir al grup, a manera de notes, per tirar endavant el taller a presentar el dijous a la tarda.\nEscenògrafa i Il·luminadora @sylviakuchinow\nDiplomada en disseny d’interiors a l’escola d’arts i oficis i estudis a l’Institut del Teatre de Barcelona. Dissenys d’il·luminacions, escenografies, instal·lacions, exposicions, arquitectura, urbanisme i docència.\nIl·luminació ‘El Diablo Cohuelo’, cia. Rhum i Cia.\nEn teatre, dansa i música ha treballat amb Sol Picó, Magda Puyo, Jordi Casanovas, Vero Cendoya, Iván Morales, Joan Arqué, Guillem Albà, Marc Angelet, Cristina Clemente, Ramón Madaula, Marc Rosich, Rafel Duran, Oriol Broggi… En espectacles com “Canto jo i la muntanya balla”, “Sopar amb batalla”, “Malditas plumas”, “Alguns dies d’ahir”, “Encara hi ha algú al bosc”, “La dansa de la venjança”, “Ocaña, reina de las Ramblas”, “Assaig sobre la lucidesa”, “La calavera de Connemara”, “Electra”, “Bésame el cactus”, “Ilíada”… I en arquitectura i urbanisme, amb arquitectes com Oscar Tusquets, Bet Figueres, xnf arquitectes, Xavier Claramunt, Sílvia Farriol, Quim Larrea… Fent projectes d’il·luminació de paisatge, cova a Cangas d’Onís, el Far de Tossa de Mar, un castell a Jaén, façanes, aparadors, centres esportius, tendes i esdeveniments.\nIl·luminació a la Plaça Catalunya de Barcelona, ‘Tants Nadals’, 2021\nPremi Butaca 2021 al millor disseny d’il·luminació a “Canto jo i la muntanya balla”.


Qui Som – ACPAUH\nLa junta de l’ACPAUH, actualment està formada per vuit persones:\nJosep Maria Aragay Barbany – President\nVaig néixer a la Vila de Gràcia. Després de viure moltes experiències professionals que em permetien viure però no passar-m’ho massa bé, vaig aconseguir acabar la llicenciatura en Economia Política i Sociologia. Fa 30 anys vaig optar a una plaça com a professor a la Universitat de Barcelona, on hi he treballat com a professor i investigador en el camp de les Ciències Socials. Actualment estic jubilat. Enamorat de la Montse i de la vida, pare i avi. Home feliç, entre altres coses, gràcies a l’homeopatia, de la qual en faig ús des de fa 21 anys, molt satisfactòriament.\nElena Sagristà Mateo – Vicepresidenta\nVaig néixer a Barcelona, estic casada i tinc tres fills. Actualment estic jubilada. Sóc Doctora en Biologia i he estat professora de Citologia i Histologia a la Universitat de Barcelona. Fa més de 26 anys que a la meva família tenim com a metge una doctora homeòpata, que ens ha anat solucionant els problemes mèdics de manera satisfactòria. Només parlava de la utilitat de l’homeopatia quan algú proper tenia algun problema de salut. Però m’indigna la manera poc respectuosa com se n’ha parlat últimament. Vaig saber de la creació de l’ACPAUH i vaig pensar que col·laborant-hi podria fer alguna cosa per defensar i divulgar l’homeopatia.\nMaria Rosa Rodrigo Lázaro – Secretària\nVaig néixer a Sant Feliu i actualment estic jubilada. Vaig estudiar secretariat. Posteriorment vaig acabar l’educació secundària i vaig fer l’accés a la Universitat, on vaig començar els estudis a l’Escola d’Estudis Empresarials. He treballat fent correspondència francesa en una empresa privada, 15 anys com a funcionària en l’administració de la Generalitat de Catalunya, i en un despatx privat com a administrativa 15 anys més. Estic casada, tinc dos fills, dues filles, un net i dues netes. Vaig patir una asma “crònica” durant uns 14 anys, que l’homeopatia em va curar completament.\nMontse Daví Aragay- Tresorera\nVaig néixer a Barcelona. Considero que he tingut, i tinc, una vida plena i feliç: una família que estimo molt, unes amistats que m’acompanyen, i unes activitats molt diverses que m’agraden. Sóc mestra de primària i treballo al cicle superior d’una escola pública on m’ho passo molt bé amb l’alumnat. En general tinc bona salut i l’homeopatia, que utilitzo des de fa 10 anys, m’ajuda satisfactòriament a resoldre els problemes que van sorgint. La meva homeòpata, i això m’agrada, fa que em senti tractada de forma global, acompanyant-me en totes les qüestions que afecten el meu estat de salut.\n. Giovanni Toso – Vocal\nVaig néixer a Venècia i fa catorze anys que visc a Barcelona. Actualment sóc quiromassatgista i especialista en reflexologia podal. La meva relació amb l’homeopatia es remunta a l’any 2000. Des d’aquesta data, m’ha ajudat de forma del tot satisfactòria a solucionar els meus problemes de salut. Les persones tenim tot el dret a triar el tractament que millor ens sembli per gestionar la nostra salut, i avui dia cal que ens unim per defensar aquest dret tan bàsic que es troba amenaçat.\nMatías Marchese – Vocal\nVaig néixer a Campana, a l’Argentina. Sóc informàtic i apassionat de la mecànica i les manualitats. L’homeopatia sempre ha format part de la meva herència familiar: la meva germana Laura tenia greus problemes de salut i es va restablir gràcies a l’homeopatia. A partir d’un cert moment de la nostra infantesa, la meva mare va decidir que tots els germans ens tractaríem amb homeopatia i la nostra salut va millorar de manera espectacular. Visc a Barcelona des de l’any 2006, on he seguit gestionant la meva salut amb l’homeopatia, sempre de manera satisfactòria. He participat en la creació de l’ACPAUH per defensar el dret de cada persona a la lliure elecció del tractament que consideri més adequat.\nACPAUH 2019 – Tots els drets reservats


A SIDE tenim com objectiu donar una resposta àgil i personalitzada a les necessitats de cada client, segons les característiques del seu producte, garantint el millor us i comercialització dels envasos PET.\nTot allò que desenvolupem està dirigit a oferir la solució que millor s’ajusta i adapta a les seves necessitats, basant-nos sempre en la millor relació qualitat-preu, la màxima eficiència energètica en els nostres equips i un servei personalitzats per a les bufadores de PET, des dels inicis del projecte fins a la instal·lació dels equips.\nVolem formar part del teu equip. La nostra flexibilitat i la capacitat d’adaptació a les seves necessitats, afegint una especial atenció al client i a una dedicació exclusiva a cada projecte i sol·licitud, fan del servei de les bufadores de PET SIDE un aliat en la producció dels seus envasos plàstics. Compromís, serietat i atenció personalitzada són el que millor ens defineix.\nOferim sempre una solució d’alta qualitat, amb les màximes prestacions.\nAmb aquest objectiu, cada una de les nostres màquines bufadores està especialment dissenyada i els seus components rigorosament seleccionats i sotmesos a uns estrictes controls, per garantir els millors resultats en la fabricació d’envasos plàstics.\nSempre al servei de la productivitat, incorporem els últims avenços tecnològics en la fabricació d’envasos per garantir el més alt rendiment.\nAquest dinamisme permet, no tan sols donar resposta a les necessitats actuals en maquines bufadores si no també anticipar-nos avui a les necessitats futures del sector.


A vegades llegeixo....: de desembre 2018\nArgelagues de Gemma Ruiz\nComenço amb aquesta descripció de l’argelaga perquè trobo que és molt adient ja que existeix molta similitud entre aquest arbust i les protagonistes del llibre.\nDones que van viure una època i en unes condicions gens fàcils, però que malgrat els entrebancs i amb molt d’esforç (físic i personal) van aconseguir tirar endavant.\nGemma Ruiz ens endinsa al món de la indústria tèxtil, en aquest cas de Sabadell, a través de les vivències de les dones de la seva família, la besàvia, l’àvia i una tieta-àvia, explicades en el llenguatge popular de l’època i amb força anècdotes que fan, en algun moment, que et sentis dins de la història. Que pateixis, que t’il·lusionis, que vulguis lluitar, que t’enfadis amb les injustícies...\nSi teniu ganes de conèixer una part de la nostra història de primera mà, llegiu-lo. Us agradarà.\nM’ha semblat un bonic homenatge a la història familiar.\nPublicat per Avegadesllegeixo a 18:42 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: argelagues, gemma ruiz, Lectura2018, novel·la, proa, sabadell\nSegon llibre de la sèrie Fjällbacka i que m’ha agradat més que el primer.\nTot i que el començament m’ha costat una mica, la part final l’he llegit ràpid perquè la història fa un girs que m’han enganxat més.\nEls assassinats i la investigació són interessants i diferents, però els agents, en general, em semblen una mica incompetents, no sé si és per la narració o perquè realment es vol mostrar així. Vas llegint i tens la sensació que no resoldran mai el cas fins que s’alineen el astres i ho aconsegueixen. Ho veig una mica forçat.\nTambé he trobat a faltar més protagonisme de l’Erica que en aquest llibre es tracta com un personatge secundari.\nCom a resum diré que és un llibre entretingut però, com ja vaig dir també al primer, no es tracta d’una gran obra.\nPublicat per Avegadesllegeixo a 11:26 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Camilla Läckberg, Fjällbacka, Los gritos del passado, novela, novela negra, novel·la, novel·la negra


XAMA Xarxa d'Ambaixadores MigrAmbiental - Cehdaghana\nXAMA Xarxa d’Ambaixadores MigrAmbiental\nApostem per les empreses com a motor de canvicap a la millora de les capacitats en interculturalitat de la societat catalana\nAquesta aposta es materialitza en la XAMA o Xarxa d’Ambaixadores MigrAmbiental, una plataforma que reuneix, de manera simbiòtica a empreses, entitats de suport i persones migrades per millorar la inserció sociolaboral de persones migrades dins del sector de la sostenibilitat ambiental alhora que les empreses cobreixen feines amb perfils de qualitat i milloren els seus equips de treball.\nObjectius de la plataforma:\ncapacitar a equips de treball en resiliència i interculturalitat perquè siguin més efectius i creatius.\nla inserció sociolaboral de persones migrades en el món de la sostenibilitat ambiental.\nA les empreses compromeses amb la sostenibilitat els oferim:\nMillorar el funcionament dels seus equips de treball mitjançant adquisició de competències interculturals (empatia, resiliència, resolució de conflictes, relativisme cultural, conèixer els marcs dels altres).\nAcompanyament perquè les empreses tinguin accés àgil i efectiu a personal format per a suplir necessitats laborals.\nOportunitat de millorar el balanç social o millorar la responsabilitat social corporativa i aportant a l’economia del bé comú.\nServeis que oferim a les empreses:\nAccés a xarxes o borses de candidats de persones d’origen divers. Posem a aquestes empreses en contacte amb persones migrades amb ganes de treballar així com amb entitats de referència.\nTeambuilding intercultural: Acompanyem a empreses amb ganes de tenir un impacte socioambiental concret en la creació d’equips de treball creatius i amb capacitats interculturals mitjançant la realització de tallers de teambuilding sobre interculturalitat i resiliència.\nFacilitem la contractació de persones migrades mitjançant assessorament i acompanyament en l’àmbit jurídic-administratiu amb empreses petites i mitjanes.\nA les persones migrades els oferim:\nIntermediació amb empreses per a la inserció laboral.\nRevalorar les competències tècniques de les persones usuàries en els tallers que fa la xarxa\nAmpliar les competències transversals de les persones beneficiàries mitjançant derivacions i formacions\nDonar veu i amplificar les experiències de migració i resiliència de ciutadans i ciutadanes catalanes


Les entitats socials impulsen Llavors de Futur, un projecte que reconeix la tasca de Mossèn Josep Garriga\nAquesta setmana es compleix 1 any de la mort de Mossèn Josep Garriga, impulsor de nombroses entitats socials de la ciutat que treballen a favor de la inclusió i cohesió social\nUn grup d’entitats targarines, en col·laboració amb l’Ajuntament de Tàrrega,estan impulsant el projecte Llavors de Futur. La iniciativa pretén ser un reconeixement a la figura de Mossèn Josep Garriga, rector de la parròquia de Tàrrega durant 37 anys i impulsor de nombroses entitats socials de la ciutat que treballen a favor de la inclusió i cohesió social. Aquesta setmana es compleix just 1 any de la seva mort.\nEls principals objectius de Llavors de Futur són fomentar una actitud activa entre els joves per generar idees que donin resposta a necessitats reals de l’entorn; afavorir la cocreació, la creativitat, la curiositat, la responsabilitat i el treball en equip perquè els joves adquireixin les capacitats, els valors i leshabilitats pròpies de l’emprenedoria; difondre models socials alternatius per treballar conceptes com l’economia social i/o col·laborativa.\nLa jornada d’emprenedoria social jove està prevista que tingui lloc el pròxim mes de novembre a l’Ateneu de Tàrrega. En la mateixa jornada, es presentaran les bases de la 1r Concurs d’Idees Llavors de Futuri es convidarà a diversos joves perquè expliquin els seus projectes reals i siguin una font d’inspiració per a l’alumnat targarí.


3 min. Barcelona 09/05/2016 14:40\n651x366 La plataforma catalana Wallapop és un exemple de 'marketplace' C2C, de consumidor a consumidor La plataforma catalana Wallapop és un exemple de 'marketplace' C2C, de consumidor a consumidor\nWallapop vol començar a fer caixa. Per primera vegada des que està en funcionament, la plataforma de venda de productes de segona mà Wallapop contempla la possibilitat que els seus usuaris paguin per utilitzar el servei. Tot i que encara no està en actiu, Wallapop ja té a punt un nou servei per cobrar pels anuncis promocionats. Com ha avançat el mitjà especialitzat Genbeta i ha pogut confirmat a l'ARA un dels fundadors de Wallapop, Miguel Vicente, des del 2 de maig l'aplicació ha modificat els seus termes i condicions d'ús i ha afegit un servei que permet millorar la visibilitat dels anuncis per 1,99 euros. Fins ara, Wallapop ha estat una aplicació 100% gratuïta i, malgrat haver captat milions d'euros en inversió, no ha facturat ni un euro.\nEl servei s'ha anomenat "servei de visibilitat" i permet que els usuaris contractin aquesta opció de "preferència publicitària", tal com s'aclareix en els termes i condicions. Es tracta d'un servei addicional que els usuaris poden activar a canvi d'un pagament d' 1,99 euros per cada anunci que vulguin promocionar. Un cop subscrit aquest servei, l'anunci es col·locarà a les primeres posicions en el panell d'anuncis, "com si es tractés d'un de nou". Tal com s'aclareix en la mateixa aplicació, l'anunci es destacarà durant 24 hores respecte de la resta d'anuncis que no tinguin contractat el servei. "És una evolució natural en el model de negoci dels anuncis classificats i, de fet, molts usuaris ens ho havíen demanat", explica Vicente, que aclareix que aquest servei està en procés de prova. "Estem testant diferents serveis a l'atzar amb els nostres usuaris, que ho podran notar als propers mesos, però encara no està actiu per a tothom", apunta.


Color Pantone de l'Any 2014 - PANTONE Orquídia Radiant 18-3224 - ADIELL - Web&Design Solutions\nCom cada any per aquestes dates, Pantone anuncia el Color de l’Any, la referència mundial per al desenvolupament de productes i en les decisions de compra per a múltiples indústries, incloent el disseny gràfic, el disseny industrial i per descomptat el disseny de moda i per la llar.\nUn porpra fascinant, màgic, expressiu i exòtic. Així és el PANTONE Orquídia Radiant 18-3224, color Pantone per al 2014. El nou color Orquídia Radiant fomenta l’expansió de la creativitat i l’originalitat, una cosa cada vegada més valorat en la societat actual «El color Orquídia Radiant està compost d’una encantadora harmonia de colors fúcsia i tons porpra i rosa, que inspiren confiança i emanen una gran alegria, amor i salut. És un color porpra captivador, que t’atreu amb el seu seductor encant» , explica Leatrice Eiseman, directora executiva de Pantone Color Institute. «El color Orquídia Radiant – diu –està compost d’una encantadora harmonia de colors fúcsia i tons porpra i rosa, que inspiren confiança i emanen una gran alegria, amor i salut. És un color porpra captivador, que t’atreu amb el seu seductor encant».\nAmb la mirada atenta dels compradors, Orquídia Radiant impregnarà les passarel·les de les desfilades de moda de primavera 2014, i ja s’està obrint pas a la catifa vermella. Dins del disseny de moda, els modistes que apareixen a l’Informe de Color PANTONE per a la primavera 2014, incloent Emerson, de Jackie Fraser – Swan, Juicy Couture i Yoana Baraschi, estan incorporant en les seves col·leccions de primavera Orquídia Radiant, així com variacions de aquesta tonalitat perquè tant homes com dones ho llueixin a la roba i els accessoris l’any que ve. L’Orquídia Radiant i els seus matisos rosats s’associa a un aspecte saludable. Pel que fa a les combinacions possibles Pantone apunta els següents: els colors verd oliva com els verd caça. Així mateix, ofereix un bon mix quan es complementa amb turquesa, verd blavós i fins i tot amb lleugers grocs. De la mateixa manera, aquest color vibrant és un encert per donar-li vida als colors neutres, com el gris, beix i marró. Inspirador i audaç sense ser aclaparador, Orquídia Radiant aporta energia a gairebé qualsevol paleta de color i proporciona un element unificador per a diversos espais.\nSobre el Color del Any PANTONE\nEl procés de selecció del Color de l’Any és molt estricte i porta el seu temps. Cada any, per arribar a aquesta selecció, Pantone rastreja acurada i literalment el món per buscar les influències del color. Poden venir de la indústria de l’entreteniment i les pel·lícules que estan en producció, les col·leccions d’arts que viatgen per tot el món, els nous artistes rellevants, les destinacions turístiques populars i altres condicions socioeconòmiques. Les influències del color també poden emanar de la tecnologia, de la disponibilitat de noves textures i efectes que impacten al color, i fins i tot pròxims esdeveniments esportius que capten l’atenció de tot el món.\nEls colors d’anys passats són :\n· PANTONE 17-5641 Esmeralda (2013 )\n· PANTONE 17-1463 Mandarina Tango ( 2012 )\n· PANTONE 18-2120 Lligabosc ( 2011 )\n· PANTONE 15-5519 Turquesa ( 2010 )\n· PANTONE 14-0848 Mimosa ( 2009 )\n· PANTONE 18-3943 Blue Iris ( 2008 )\n· PANTONE 19-1557 Chili Pepper ( 2007 )\n· PANTONE 13-1106 Sand Dollar ( 2006 )\n· PANTONE 15-5217 Blue Turquoise ( 2005 )\n· PANTONE 17-1456 Tigerlily ( 2004 )\n· PANTONE 14-4811 Aqua Sky ( 2003 )\n· PANTONE 19-1664 True Xarxa ( 2002 )\n· PANTONE 17-2031 Fuchsia Rose ( 2001 )\n· PANTONE 15-4020 Cerulean ( 2000 )


L'estudi de l'Observatori Europeu de les Drogues diu que Barcelona és la ciutat d'Europa on es pren més cocaïna, però per què se'n consumeix més que a Londres, París, Amsterdam o Berlín?\nDirector del reportatge "Barcelona, vides en blanc".\n16/10/2020 - 15.58\nAlguna cosa no lliga. Com cada any, l'Observatori Europeu de les Drogues ha analitzat el consum de substàncies prohibides. L'estudi que acaben de publicar té un titular cridaner: "Barcelona és la ciutat d'Europa on es pren més cocaïna". Conclou que un de cada deu barcelonins d'entre 15 i 64 anys ha pres aquesta droga algun cop a la vida. Com que les dades provenen de l'anàlisi de les aigües residuals, sembla que no hi ha res a dir. Però ens sorprèn i volem aprofundir-hi. Per què corre més cocaïna pels carrers de Barcelona que a Londres, París, Amsterdam o Berlín?\n"Cada cop que Barcelona acull una fira o un congrés empresarial, la quantitat de residus de cocaïna a les clavegueres de la ciutat augmenta".\nA l'Institut de Diagnòstic Ambiental ho saben bé. Ens han obert les portes del laboratori perquè ho comprovem de primera mà. Cada cop que Barcelona acull una fira o un congrés empresarial, la quantitat de residus de cocaïna a les clavegueres de la ciutat augmenta. També els caps de setmana i a l'estiu, quan turistes de tot el món arriben sense aturador empesos pel desig de gresca a qualsevol preu.\nImatge del reportatge del "30 minuts" "Barcelona, vides en blanc"\nSom al centre de la ciutat. Venedors furtius de llaunes de cervesa i refrescos capten els passavolants per oferir-los cocaïna i altres drogues i estimulants. Els conviden a visitar pisos i locals propers a la Rambla, punts de trobada clandestins on comprar i consumir substàncies il·legals amb despreocupació. Els veïns n'estan farts. La droga degrada la vida del barri. Volem que ens ho expliquin davant la càmera, però s'hi resisteixen. Tenen por.\nNingú vol parlar. El veïnat hi té més a perdre que a guanyar, si protesta. Els promotors d'aquest negoci il·lícit no tenen miraments. I els consumidors? Què en traurien, d'aparèixer en pantalla i explicar-se? L'estigma del consum de drogues il·legals és tan gran que entrevistar-los a cara descoberta suposaria, probablement, comprometre'ls per sempre.\n"El Toni va arribar a prendre cinc grams de cocaïna cada dia. Malgastava nou mil euros al mes per calmar una addicció tan desbocada com exigent"\nPer sort, hem conegut en Toni Fusté. És empresari. Relata la seva experiència sense reserves i amb determinació. Va arribar a prendre cinc grams de cocaïna cada dia. Malgastava nou mil euros al mes per calmar una addicció tan desbocada com exigent. "Sis mesos d'eufòria, tres anys i mig d'infern", descriu. Fins que la fidelitat del seu millor amic i la tenacitat d'una teràpia estricta li van retornar la il·lusió de viure. Entrevistar-lo és una feina delicada, però ell s'hi posa bé. Les ganes d'explicar-se són més fortes que la vergonya. En el seu cas, el flirteig amb la cocaïna ha tingut un bon final. Vol que serveixi d'exemple.\n"No m'arriscaria si no sabés que a Barcelona ho tenim tot ben lligat", Charlie, traficant de drogues\nLa cocaïna que es pren a Barcelona en un any equival a 14 milions de dosis. És una droga cara: 60 euros per un sol gram. El comerç de substàncies il·legals mou tants diners que esquivar el control oficial pot ser senzill per a un narcotraficant. Tant com desfer-se d'un contrincant incòmode. "Tothom té un preu, només cal descobrir-lo i pagar-lo discretament", ens diu en Charlie, un traficant hàbil i agosarat que també s'ha avingut a respondre les nostres preguntes. Tones de cocaïna entren puntuals a la ciutat per la perícia d'aquest pare de família. "No m'arriscaria si no sabés que a Barcelona ho tenim tot ben lligat", aclareix des de l'anonimat inquietant d'un passamuntanyes desgastat.\nImatge de la ciutat de Barcelona\nEn Toni i en Charlie són dues cares de la mateixa veritat. La cocaïna atrapa. Fins al punt de jugar-se la llibertat o la vida per seguir-la empaitant. Passejar, anar al cinema, llegir un llibre o fer l'amor deixen de ser ocupacions interessants per als addictes. Res pot igualar el plaer d'una nova dosi de cocaïna. Aquest és un estimulant tan poderós que, tard o d'hora, governa la vida dels qui el prenen i hi acaba fent estralls.\n"La cocaïna és per tot arreu. Des dels narcopisos del Raval fins als despatxos de les multinacionals del 22@, el districte d'innovació i negocis de la ciutat"\nFent el reportatge hem comprovat que, en efecte, la cocaïna és per tot arreu. Des dels narcopisos del Raval fins als despatxos de les multinacionals del 22@, el districte d'innovació i negocis de la ciutat. La que va ser la droga dels rics ara ja no discrimina per condició social, edat ni gènere. Ens ho confirmen els testimonis impactants d'en Pep, la Núria o en Quim. Són la veu d'una idea que no convé menystenir: l'addicció pot fer malbé qualsevol vida.\nBarcelona té mala peça al teler. El mercat negre de la ciutat proveeix els consumidors de tanta cocaïna com demanen. Mentre els traficants es freguen les mans, polítics, metges i policies passen penes i treballs per mirar de frenar aquest negoci canviant. N'està al cas Gilberto Gerra, director de la Divisió de Prevenció de Drogues i Salut de l'ONU. L'hem anat a trobar a Viena, a la Convenció Anual Contra els Estupefaents, per saber com es veu el que passa a Barcelona amb ulls de fora. Descriu amb aplom una realitat incòmoda: "No coneixem prou bé les eines per sortir d'aquesta situació tan greu. En comptes de minvar, el problema creix. Cada cop hi ha més gent atrapada per la cocaïna."\nEl cop de la Covid situa el sector turístic enfront de la reconversió\nIntervenen 500 quilos de cocaïna pura al port de Barcelona i detenen tres persones\nEl gran negoci de la marihuana\nParlar del consum d'alcohol incomoda indústria, administració i consumidor\nEl resum del Barça, 1 - Reial Madrid, 3\nAvui, a les 22.05\nEl Pol discuteix amb el seu pare, que sospita que és gai, a "Merlí. Sapere aude"\nSalut aplicarà més mesures per doblegar la corba: "Les xifres són insostenibles"\nDescobreixen un refugi antiaeri oblidat de la Guerra Civil al Palau de la Generalitat\nAntoni d'Armengol 26/10/2020\nZidane: "Hem d'intentar fer un bon partit"\nBartomeu carrega contra la Generalitat en el seu adeu: "Han optat per rentar-se les mans"


Forcen de nou el tancat a l'ermita de la Salut | L'Independent de Gràcia\n04/05/2019 04/05/2019 General / Notícia / Societat\nEl solar de l’ermita de la Salut, que des del passat mes de maig ja gaudeix de llicència d’obres perquè Building Center -filial de Caixabank- executi el projecte aprovat de construcció d’un bloc amb vuit plantes per Travessera i cinc per Mare de Déu de la Salut, torna a registrar incidències alienes al projecte amb un nou forçament de la porta d’accés que s’hi va instal·lar a principis de març. Ja en aquell moment la nova planxa i porta d’accés pretenia dissuadir els assentaments que s’hi havien registrat i que van degenerar en destrosses al solar.\nAquest dissabte passat els veïns van advertir aquest nou intent amb èxit de forçar l’entrada al solar i van poder fotografiar el grau d’intervenció del nou assentament, amb l’observació de butaques, maletes, carretons i fins i tot una cadena de música. La denúncia va mobilitzar la Guàrdia Urbana i els equips tècnics del Districte, però a hores d’ara l’estat de l’accés al solar és similar al dels últims dies i la porta és oberta. Els veïns, per la seva banda, han intentat posar-se en contacte sense èxit amb els propietaris dels terrenys.\nL’ermita de la Salut, a la banda muntanya del carrer Escorial amb Travessera de Dalt, és l’únic que queda de l’històric casalot de Can Morera, que es va enderrocar el 2011 per donar pas a una promoció immobiliària que ha canviat d’amos en una ocasió i que no acaba d’arrencar.\nermita, la salut\nLa cursa dels 10 Blaus, organitzada pels Castellers, arriba a la vuitena edició


Aprén alemany a Munic: la vostra escola d'idiomes\nCursos d’alemany per a grups, parelles, empreses, privats … Professors nadius i qualificats.\nInscriu-te en els nostres cursos\nAprén alemany a Munic – escola d’idiomes per a cursos d’alemany\nVoleu aprendre alemany a Munic? L’escola d’idiomes Aktiv München està especialitzada en cursos d’alemany. Aquí trobareu informació sobre els nostres cursos, allotjaments a Munic, preus, visats a Alemanya, probes de nivell d’alemany, activitats d’oci, assegurança mèdica per a cursos d’alemany, informació de la ciutat de Munic i ubicació de l’escola d’idiomes activa.\nCursos d’alemany per a principiants i avançats: A1, A2, B1, B2, C1 i C2\nEls certificats de llengua adquirits en alemany, respectivament, corresponen al marc europeu de referència: A1, A2, B1, B2, C1, C2. Cada certificat es basa en l’anterior. Això garanteix un alt nivell de comprensió del llenguatge i nivell d’idioma, que va més enllà de l’aplicació de la llengua quotidiana. Els estudiants d’idiomes tenen l’oportunitat d’aprendre alemany per al seu treball per promoure i enfortir la comunicació internacional entre empreses alemanyes i estrangeres. A més, l’ensenyament de llengües és un suport important per als estudiants estrangers, ja que és un requisit previ per a la matrícula en una acadèmia o universitat.\nEstàs interessat? Contacti'ns.\nEstàs interessat? Contacti’ns\nDurada: 1, 2, 3, 4 … fins a 48 setmanes\nHorari: De dilluns a divendres de 9:00 a 12:00\nComença el curs amb coneixements previs: tots els dilluns possibles\nDates d’inici per a principiants: les dates d’inici es poden trobar a continuació en aquesta pàgina.\nNivells A1 a C2: principiant, intermedi, avançat:\n1 setmana: 199€\n2 setmanes: 349€\n3 setmanes: 411€\n4 setmanes (per mes): 499€\nCursos intensius d’alemany a Munic – apreneu en grups reduïts\nEls petits grups d’aprenentatge de fins a 10 estudiants tenen l’avantatge que els professors són més capaços de respondre a les necessitats dels estudiants i, per tant, permeten un aprenentatge més intensiu.\nAtès que cada estudiant té un comportament d’aprenentatge diferent, les diferències entre la capacitat d’aprenentatge dels estudiants individuals s’han d’identificar i resoldre amb més rapidesa.\nA més, es desenvolupa una dinàmica més eficaç en un petit grup d’aprenentatge i promou els contactes lingüístics. Només es pot interioritzar un idioma si s’utilitza en cercles privats i professionals.\nLa nostra escola d’idiomes us ofereix:\nBones connexions de transport: metro, tramvia, autobús.\nUn bell parc just davant de l’escola d’idiomes per relaxar-se amb moltes cafeteries, restaurants, pubs per a joves i grans.\nClasses modernes, familiars i lluminoses per a les lliçons d’alemany.\nDiversos cursos alemanys com ara: Cursos intensius semipresencials i d’estiu, Cursos intensius, TestDaF. A més, la nostra escola d’idiomes està equipada amb mitjans moderns. Això garanteix un nivell d’aprenentatge professional i eficaç. El material d’aprenentatge compleix les darreres habilitats lingüístiques i compta amb el suport de lingüistes destacats.\nAquí teniu les nostra escola d’idiomes, que es pot arribar ràpidament a peu o amb transport públic des del centre de la ciutat:\n– Heßstr. 90 en 80797 Munich\nMestres alemanys qualificats, simpàtics i experimentats\nPer a un alt nivell d’aprenentatge, és important que el professor sigui de primera qualitat. Per tant, el llenguatge també requereix una comprensió pedagògica bona. Li garantim que els nostres professors són més que parlants nadius d’origen alemany. Amb una formació específica i una formació regular, aquests estableixen els seus propis estàndards per oferir la millor educació lingüística als seus estudiants. Una actitud professional cap a la vida és, doncs, un requisit previ per ser reconegut com un professor de llengua per nosaltres.\nCursos d’alemany amb garantia de devolució de diners i classe de prova gratuïta\nAprén alemany amb garantia de devolució i la classe de prova gratis! Es garanteix que només haurà de pagar l’ensenyament d’idiomes, si està satisfet amb el nostre rendiment. En cas contrari, obtindrà de nou l’import reemborsat. Com a estudiant de llengua estrangera, aprofiteu l’oportunitat d’assistir a una lliçó gratuïta i, a continuació, decidiu si voleu continuar utilitzant els nostres serveis.\nMunic – la ciutat dels somnis li dóna la benvinguda\nColorit, obert, internacional – Munic, la capital bavaresa li encantarà, estil i gent amable. A l’estiu, gaudir de l’animat ambient en el centre de la ciutat. Gaudir d’un descans en un dels jardins de la cervesa tradicional. Relaxar-se als parcs i jardins de la ciutat. En l’estiu, Munic está en el seu millor moment. Els joves de tot el món es reuneixen per a esdeveniments culturals i esportius. Una combinació de lo agradable de Munic amb lo profitós del curs. Aprén alemany a un dels nostres cursos intensius.\nLes nostres escoles:\nHeßstraße 90. 80797 München.\nTel.:: 089/20 06 24 35\nTel.:: 089/20 06 24 36\nHorari: 09:00´ - 18:00´


Radicalització | Bloc de Joan Brunet i Mauri\nPosted by Joan Brunet i Mauri | juny 30, 2011 | Articles, Política, Societat | 2 |\nHe de reconèixer la meva obsessió. I és que fa unes setmanes que el meu comentari setmanal gira, d’una o altra manera i sense solució de continuïtat, a l’entorn de l’estat de la política al nostre país i del què el moviment del 15-M o dels Indignats pot aportar en aquest complex escenari pel qual estem travessant que té, com a rerefons, el rol que juguen mitjans de comunicació i periodistes en quant a la retransmissió del què està passant en temps de revolta en la seva accepció de “provocar un sentiment viu d’indignació”. Per si de cas i per si mai no hi havíem parat compte suficient, els mitjans de comunicació –que no ho oblidem defensen posicions legítimes de les empreses de les quals depenen– es troben condicionats sovint per les tendències ideològiques de les seves propietats. En aquest context, els periodistes i les periodistes, conscientment o inconscient, veuen condicionada la seva activitat professional. I no ens enganyem, quan això passa, en un segon terme poden quedar les reivindicacions deontològiques i professionals dels informadors i informadores. Qui sap si precisament en això rau una part de l’explicació al perquè un dels àmbits que més s’ha radicalitzat els darrers anys a Espanya ha estat el dels mitjans de comunicació, i molt especialment els que la seva titularitat és a mans de propietaris que se senten atrets per aquella dreta política que viu també dies de radicalització i de “com més malament millor”. Una dreta que tal com s’ha posat de relleu en el debat de l’Estat de la nació, té un únic objectiu: fer-se amb la victòria electoral que les enquestes li auguren per retornar a La Moncloa el més aviat millor. Res més no coneixem de les polítiques que una vegada en el govern desplegaran i de les que en tenim, però, alguns exemples a partir del què està passant en els governs autonòmics en els quals la dreta està governant des de fa temps.\nEnmig del totum revolutum en el que ens hem instal•lat, observem que els mitjans de comunicació no semblen massa interessats en deixar clar qui ara com ara comanda la política econòmica i social a Espanya però també a Europa, i quines les polítiques que sota la tutela d’aquest comandament es poden portar a terme. Fa temps que ens servim de l’eufemisme mercats per anomenar els causants dels nostres mals. Res no sabem, o ben poc, en relació als noms i cognoms de les persones i de les organitzacions que darrera el genèric dels mercats s’amaguen i que no fan res més que especular amb les nostres misèries per enriquir-se més encara. La paradoxa està servida: els mateixos mitjans de comunicació que amb la seva visió radicalitzada ens parlen insistentment d’actors polítics estatals causants dels nostres mals, res no diuen dels que ens han portat fis on ara som i ens olen fer pagar a tots nosaltres les conseqüències d’un desastre que no vàrem provocar. D’aquesta manera es barreja causa amb efecte i es vol fer passar bou per bèstia grossa. No ens acabem d’adonar que mentre les coses estiguin tal com estan, els mercats continuaran dominant a la política i no pas a l’inrevés com hauria de ser. Si ens apliquem el conte a nosaltres, mentre la política econòmica europea sigui inexistent i els interessos del país de cada membre de la Unió Europea aflorin en detriment dels generals, no serà fàcil que la política s’imposi i condicioni l’acció dels eufemístics mercats. Més aviat hem de constatar dissortadament, que ens trobem lluny de què això pugui passar, a menys que la ciutadania es revolti i se sumi al moviment de protesta pacífica que els Indignats encapçalen. Hora és d’obligar als partits polítics a escoltar allò que al carrer es viu i es reclama, d’oblidar-nos del què diuen i expliquen determinats mitjans de comunicació que per defensar legítimament una opció política concreta, no dubten en deslegitimar la veu del carrer, la veu dels Indignats… Fins quan?\nPublicat a Diari de Sabadell, el 30 de juny de 2011\nNextManeres de veure les coses\nDe la televisió i d’altres foteses…\n15 maig 1998\nImma\ton 30 juny 2011 at 15:34\nAvui, he llegit un comentari de l’Eduard que posava: “Mireu que diferent és dir que el 43 % de la població votaria per la independència de Catalunya en un referèndum tal com diuen els mitjans, que dir que en un referèndum amb una participació del 73 %- altíssima- un 64 % dels electors, majoria aclaparadora-, votaria per la independència de Catalunya.” I aquí no parlo de la independència en sí, sinó de que com els mitjans diuen les coses. Un altre comentari que et vull posar és un de teu que em vas enviar fa molt temps: “Estic segur que els blogs seran objecte d’anàlisi a l’hora de conèixer els estats d’opinió de la ciutadania”. I està comprovat que no en foten ni cas!!!! S’ha necessitat el moviment dels indignats perquè la veu es pogués sentir. Hem tingut uns sindicats, que, teòricament, havien de defensar als treballadors, que han sigut comprats. Uns governs “titelles” conduits pels poders econòmics. Uns polítics que han pensat més amb ells mateixos que en el poble. Ara tenim una dreta que està agafant força i que l’únic que diu és demanar eleccions anticipades. Avui he llegit que a Itàlia estan estudiant crear un impost per transaccions financeres i espero que s’accepti i que altres països també ho facin (espero que això no li doni més vots a Berlusconi!!).\nHo sento Joan, he fet aquí un popurri de varies coses i no sé si m’he explicat bé, però he de dir que has escrit un molt bon article i que estic 100% d’acord amb tu.\nMiquel de la Rosa i Bages\ton 1 juliol 2011 at 11:38\nAquesta setmana he tornat a escoltar a la ràdio com un periodista comentava que hi ha dos classes d’electors: els que tenen els diners i els que treballen per un sou. També deia, d’una manera planera, que els uns representaven a les dretes i els segons les esquerres. També ens deia que les dretes tenen la percepció que el govern és cosa seva i que, que manin les esquerres, és un accident que cal corregir. Si partim d’aquesta premissa no és d’estranyar que els propietaris dels diaris siguin la majoria de dretes i que els periodistes independents o els d’esquerres ho tinguin més difícil per fer la seva labor.\nTornant a la meva percepció de les coses, avui el Capital està governant (a l’ombra?) en lloc dels polítics perquè aquests els ho han anant permetent i ara no saben com resoldre el problema que tenen.


Una fundació prepara per a la primavera una ruta del llop a l'entorn de Bellver - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nUna fundació prepara per a la primavera una ruta del llop a l'entorn de Bellver\nredacció / manresa 01.12.2008 | 01:00\nUn expert oferirà visites guiades pels boscos a turistes i escolars amb l´objectiu de reeducar la societat\nEl llop es comença a fer un lloc a la Cerdanya. No tan sols als boscos, sinó que aviat també en l´oferta turística. La fundació World Nature, amb seu a Bellver, està preparant una ruta del llop i, segons ha anunciat al seu president, Antoni Carulla, es podria començar a oferir durant la primavera que ve.\nAprofitant els albiraments d´alguns exemplars pels pobles de la Batllia, la ruta del llop transcorrerà amb tota probabilitat pels entorns naturals de Bellver i Riu, al vessant nord del parc del Cadí. Carulla ha explicat que la ruta s´oferirà el cap de setmana als visitants de la comarca, però també a les escoles, ja que l´objectiu final de la proposta no és tan sols recórrer un espai natural, sinó també portar a terme un programa d´educació sobre aquest animal. Les visites es faran en grups reduïts, i un guia expert explicarà els hàbitats i els costums del llop, que, segons els entesos, és en fase de repoblament del Pirineu central. Tot i que les possibilitats d´observar un llop són escasses, Carulla ha recordat que això no és un fet decisiu a l´hora de muntar una activitat turística i de conscienciació envers el respecte per la natura. De fet, ha remarcat que en altres zones de l´estat i d´Europa la presència del llop ha esdevingut un motor econòmic de primer ordre i ha donat per segur que la Cerdanya també en pot treure rendiment, alhora que promou valors de respecte envers el llop. Les visites també repassarien la flora i la fauna de la Cerdanya que formen l´hàbitat natural del llop.


380 caminaires a la 35a edició de les 24 Hores a Muntanya – Centre Excursionista d'Olot\nInici › General › 380 caminaires a la 35a edició de les 24 Hores a Muntanya\n380 caminaires a la 35a edició de les 24 Hores a Muntanya\nPosted on 16 gener 2017 by CEO Centre Excursionista d'Olot\tPublicat a General, Notícies\nGairebé 400 participants a la 35a edició de les 24 Hores a Muntanya\nEls 55 caminaires que han completat les 24 Hores a Muntanya 2017\nEl temps gèlid del cap de setmana no ha impedit que 380 caminaires caminessin la 35a edició de les 24 Hores a Muntanya, i han estat 55 els valents i valentes que han completat totes les etapes.\n14 i 15 de gener de 2017-\nDes del Centre Excursionista d’Olot estem molt satisfets de la 35ena edició de les 24 Hores a Muntanya celebrada aquest cap de setmana amb una participació de 380 caminaires, amb un récord de participants que han completat les 5 etapes: en total han estat 55 persones les qui han caminat durant 24 hores, 10 més que l’any passat.\nEl dissabte 14, a les 2 de la tarda, vam començar a caminar 296 persones sortint del Recinte Firal d’Olot, les prediccions auguraven una edició gèlida amb temperatures hivernals. Ben abrigats vam passar pel costat del Parc Nou, La Moixina, La Fageda d’en Jordà fins cap a Sant Miquel Sacot – Castell Sacot. Enfilant-nos cap a la collada de Colltort i baixant tot seguit a Sant Iscle de Colltort on ens esperava un petit avituallament. Vam continuar cap al collet de la Panosa, passant pel volcà Traiter fins a sota de Sant Salvador de Puig Alder i saltant cap a la vall de Cogolls. Passant per Sant Cristòfor, Sant Pelegrí i ja fosquejant vam arribar a les Planes d’Hostoles com a final d’etapa.\nJa de negra nit els companys del Grup Excursionista de Les Planes d’Hostoles ens van acompanyar cap a Sant Pere Sacosta fins a Coll de Condreu, una segona etapa amb 191 persones. Al restaurant de Coll de Condreu vàrem menjar el típic plat de macarrons, un bon lloc per recuperar-se del fred i agafar forces. Vam continuar enfilant pels cingles del Collsacabra fins arribar fins a Rupit tot passant pel salt del Sallent, A Rupit ens esperava un bon caldo calent i cafè.\nUns 106 caminaires són els qui van aconseguir vèncer la son i la fatiga per seguir a la tercera etapa. Amb sortida de Rupit vam caminar cap al collet dels Rajols per anar a buscar els Cingles de Tavertet. Passant per Tavertet i baixant fins el veinat de la Riba fins a la presa del Pantà de Sau on ens esperava una xocolata calenta.\nLa última i quarta etapa va ser seguida per 80 persones, la neu ens va sorprendre quan la llum del dia ens incinuava els últims quilòmetres de caminada. Sortint de la presa vam passar pel pont de Malafogassa, enfilant-nos per la carena de la Criballera fins arribar a la finca del Tortadés vam seguir cap el collet de la Fusta travessant part de l’Espai Natural de Guilleries – Savassona. Vam visitar El Molí d’en Roquer on hi ha un saltant d’aigua seguint de baixada cap a Sant Hilari Sacalm passant per la Font Vella per acabar el recorregut de les 24 Hores d’enguany.\nEn els prop de 80 Km s’han fet camins, corriols i pistes variades.\nTot això no hagués estat possible sense la col·laboració dels ajuntaments de les poblacions final d’etapa. També han col·laborat persones de cada municipi que ens han guiat pels itineraris que ells coneixen més que nosaltres. Per descomptat, no hagués estat possible sense el personal voluntari de la pròpia entitat. La felicitat dels participants a pesar del cansament ens empeny a tornar-hi l’any vinent, tot corregint algunes deficiències per a les que demanem disculpes.\nReviu el seguiment en directe amb l’etiqueta #24HMuntanya a twitter i instagram (@ceolot).\n‹ Sortida per l’Alta Garrotxa (5març2017)\nLa 48a Flama de Llengua Catalana arriba a Olot ›


La campanya del panís comença amb els millors preus dels darrers anys – Comarques de Ponent\nLa campanya del panís comença amb els millors preus dels darrers anys\nLa campanya de recol·lecció del panís preveu l’increment dels preus per sobre dels 255 euros per tona, xifres que no es veien des de feia gairebé una dècada. El membre de la Comissió Permanent d’Unió de Pagesos i president de la Cooperativa de Linyola, Jaume Pedrós, diu que enguany «acompanya tot: quilos i preu». Així i tot, matisa que l’augment del preu és un hàndicap, ja que els costos de producció també han pujat. S’han registrat mitjanes d’entre 12 i 14 tones de panís per hectàrea en els panissos de primera collita, mentre en els de segona la previsió se situa entre les 10 i les 11 tones.\nLa producció d’enguany es preveu lleugerament millor que l’any passat perquè no hi ha hagut aranya roja, un insecte que fa que la planta s’assequi abans d’hora, i perquè la climatologia ha acompanyat durant tot el procés de creixement del conreu. Així, Pedrós ha detallat que les pluges que van caure durant les setmanes de sembra van ser beneficioses pel cultiu, així com ho van ser l’absència de pics pronunciats de calor a l’estiu i les temperatures fresques però seques d’aquesta tardor.\nD’altra banda, ha indicat que l‘any vinent caldrà veure com afectarà la plaga d’escarabat Diabrotica virgifera, un insecte que enguany s’ha detectat per primera vegada a Catalunya, a plantacions de panís del Pla d’Urgell.\nLa campanya de recol·lecció ha començat com és habitual a finals de setembre, i s’allargarà fins a mitjans de novembre, quan s’acabaran de recollir els panissos de segona collita. Aquests es troben en finques que durant l’any ja han acollit la producció d’un altre cereal, com ara ordi o raigràs.\n«Cada vegada que hi ha una crisi a escala mundial el preu de les matèries primeres puja», assenyala Pedrós. També que enguany el sector té «un preu digne» perquè s’ha enfilat per damunt dels 180 euros la tona, xifra a partir de la qual el cultiu comença a ser rendible. El 2020 es pagaven 190 euros per tona.\nTot i això, Pedrós comenta que l’augment dels preus venen acompanyats d’un augment del preu dels costos de producció, com ara dels adobs i del combustible. A tall d’exemple, ha assenyalat que la urea, un fertilitzant que s’utilitza en agricultura, s’ha encarit un 90% en comparació l’any passat.