L'índex de l'Agència d'Habitatge és la referència per als arrendaments en mercat tens\n30 de d’octubre del 2020. 14:36\nEls nous contractes de lloguer firmats a partir del 22 de setembre estan subjectes a la llei de mesures urgents en matèria de contenció de rendes als contractes d’arrendament de vivenda, aprovada pel Parlament de Catalunya a mitjans de setembre. A les zones amb falta de vivenda assequible, el cost del lloguer queda vinculat a l’establert en l’índex de l’Agència de la Vivenda de Catalunya.\nD’aquesta forma, els nous contractes s’han de cenyir al preu/ m2 de referència. En cas que l’immoble hagi sigut arrendat per sota del preu de referència durant els últims 5 anys, la llei impedeix que el propietari n’encareixi el lloguer. A més, la nova norma permet rebaixar els preus que ara estan per sobre de l’índex i, a més, congela els que se situen per sota.\nSi la unitat familiar que és titular de la vivenda té uns ingressos inferiors a 2,5 vegades l’indicador de renda de suficiència de Catalunya (IRSC), que són 1.422,80 euros, pot firmar contractes nous amb el preu dels anteriors. En aquest supòsit de pocs ingressos, la llei també permet que la propietat pugui apujar el preu del lloguer fins a l’índex de referència, si l’anterior contracte el situava per sota. Aquesta excepció només queda sense efecte si la unitat familiar dels inquilins té uns ingressos inferiors a 1.991,92 euros, que és 3,5 vegades l’IRSC.\nEn cas de relació de parentiu entre llogater i l’anterior arrendatari, si la propietat firma un nou contracte de lloguer, també pot posar l’immoble al mercat pujant la renda fins al preu de referència.\nDeclaració d’àrea amb mercat de vivenda tens\nEls criteris per fixar el preu dels lloguers en zones amb mercat tens només tenen efecte sobre els nous contractes de vivenda habitual, però no canvien les condicions dels que estiguin vigents ni tampoc tenen cap efecte sobre les segones residències.\nSi la falta de vivenda està concentrada en barris o districtes, la norma és aplicable sense que afecti la resta del municipi. En qualsevol cas, la congelació i rebaixa del preu dels lloguers requereix una declaració de ‘mercat tens’. Aquesta declaració és possible en el supòsit que l’àrea en qüestió experimenti un creixement sostingut clarament superior al de la mitjana de tot Catalunya, que el preu del lloguer superi el 30% dels ingressos habituals de les llars o de la renda mitjana de les persones menors de 35 anys, o finalment que el preu de la vivenda hagi crescut 3 punts per sobre de l’IPC els últims 5 anys.\nLa iniciativa per fer la declaració pot partir tant de la Generalitat, com dels ajuntaments com consells comarcals o diputacions. En qualsevol cas, la declaració és competència del Departament de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat. A Barcelona i el seu entorn, també pot aprovar-se la de l’ajuntament i l’Àrea Metropolitana.\nEfecte sobre els nous contractes de vivenda habitual, per un màxim de 5 anys\nPer fer efectiva la declaració de mercat tens, hi haurà una memòria que justifiqui i n’acrediti els motius. Aquesta memòria també haurà d’incloure les mesures que les administracions promotores impulsaran per contrarestar el dèficit de vivenda de lloguer. Les declaracions poden tenir una durada màxima de 5 anys, prorrogables fins a 5 anys més. La durada és revisable i, si en desapareixen les causes, pot quedar sense efecte.\nDeclaració automàtica de mercat tens en 61 municipis per mitigar l’efecte de la Covid-19\nCom a mesura d’urgència, la llei ha declarat immediatament el mercat tens a Barcelona, Girona, Lleida i Tarragona, i 57 municipis més. A tots els pobles i ciutats inclosos en la llista, el preu del lloguer ha crescut més d’un 20% en el període comprès entre els anys 2014 i 2019. Es tracta d’una disposició addicional d’un any de vigència, que assegura la rebaixa i la congelació automàtica del preu dels nous contractes de lloguer. Així, el lloguer queda limitat sense esperar el mínim de 9 mesos per als tràmits administratius necessaris per a la declaració ordinària de les zones amb mercat tens.\nPobles i ciutats inclosos en la llista, per comarques:\nBaix Llobregat (16): Castelldefels, Cornellà de Llobregat, Esplugues de Llobregat, Gavà, Martorell, Molins de Rei, Olesa de Montserrat, Pallejà, el Prat de Llobregat, Sant Andreu de la Barca, Sant Boi de Llobregat, Sant Feliu de Llobregat, Sant Joan Despí, Sant Just Desvern, Sant Vicenç dels Horts, Viladecans.\nBarcelonès (5): Badalona, Barcelona, l’Hospitalet, Sant Adrià de Besòs, Santa Coloma de Gramenet.\nMunicipis que ja apliquen la llei del lloguer / Generalitat de Catalunya\nLa llei preveu l’increment del preu de l’índex en un 5% si les vivendes reuneixen almenys tres característiques especials. Entre aquests requisits, hi ha l’ascensor, aparcament, calefacció o aire condicionat, jardins o piscines comunitàries, servei de consergeria, vistes o mobles. A part del preu del lloguer, llogater i arrendatari també poden pactar que l’inquilí assumeixi despeses de la comunitat, de l’impost de béns immobles (IBI) i la taxa de les escombraries, tal com preveu la normativa d’arrendaments urbans.\nL’índex de preus del lloguer proporciona l’import de referència, amb una franja inferior i una de superior. Les úniques vivendes arrendables amb l’import de la franja superior seran les d’obra nova i les que hagin sigut rehabilitades. Els propietaris podran llogar les vivendes pel preu de la franja superior durant els 5 anys posteriors a les obres. En aquest cas, la llei preveu una moratòria de tres anys, període durant el qual no s’aplicarà la limitació de la renda. Així, la nova regulació també estimula el dinamisme del mercat del lloguer.\nEls contractes de lloguer regulats per la nova norma han d’incloure el document amb les dimensions, les condicions i el preu fixat per l’índex de referència de preus del lloguer. Perquè l’inquilí pugui comprovar que el nou contracte s’adequa a la regulació, la llei obliga el Registre de Fiances de contractes de lloguer a proporcionar l’import de la renda anterior als inquilins que la demanin. En cas que el propietari hagi percebut més diners del compte, l’arrendatari tindrà dret a recuperar-los.\nCreació d’una comissió per avaluar l’impacte de la llei i possibles millores\nA proposta dels departaments de Justícia i de Territori i Sostenibilitat, que són els competents en dret civil i vivenda, el Govern nomenarà una comissió que avaluarà l’impacte de la llei sobre el mercat de la vivenda de lloguer i, si és necessari, proposarà els canvis oportuns per millorar la seva eficàcia. A més dels representants de la Generalitat i els ajuntaments, en aquesta comissió també participaran les entitats representatives dels inquilins i del sector immobiliari, entre d’altres. El Govern entregarà els informes d’aquesta comissió al Parlament de Catalunya.\nEl preu del lloguer a Barcelona augmenta un 43% en només 6 anys\nAl conjunt de Catalunya, el preu mitjà del lloguer ha crescut un 36% en els últims 6 anys. En xifres, significa que ja ha arribat a 735,36 €, 197,36 € més que el 2013. Això significa que el preu del lloguer ha superat el nivell previ a l’esclat de la crisi. L’increment general s’ha accentuat especialment a Barcelona, on el preu mitjà d’un pis de lloguer de 74 m2 és actualment de 978,81 €, segons l’Incasòl. Es tracta d’un 43% més que fa 6 anys. És a dir, d’un increment mitjà de 297,25 € per pis. Aquest fenomen també s’ha traslladat als municipis de l’àmbit metropolità i el seu entorn.\nLa llei aprovada pel Parlament és pionera a tot l’Estat i està inspirada en un decret llei proposat pel Departament de Justícia el mes de maig passat. No obstant, la limitació del preu del lloguer s’inspira en el Codi Civil d’Alemanya, que regula la contenció de rendes des de fa 30 anys. Altres estats, com Itàlia, l’apliquen des del 1998. A part d’aquestes dues experiències, també compten amb fórmules per limitar el preu del lloguer a Portugal, Àustria i Suïssa. A Europa, França és l’últim que ha aprovat una norma amb l’objectiu d’evitar els abusos als inquilins, el novembre de l’any passat, i l’Ajuntament de París l’aplica des d’aquest mes d’abril. Als EUA, Oregon és el primer estat amb mesures de contenció de rendes, des d’aquest mes de febrer.\nLloguer de vivenda Generalitat


Vent d Cabylia: El rafamorisme i els tetes\nEl dia -i la nit- de cap d'any em van deixar amb una afonia com no l'havia tinguda en la vida. L'afonia portà al mal de gola, el mal de gola als mocs, els mocs a la congestió, la congestió a la febra i la febra a un constipat considerable que em va tindre vora quatre dies paralitzat. Del llit al sofà i del sofà al llit, un estat d'inactivitat mental que només em permetia dormir i mirar la tele amb els ulls mig clucs. La qüestió és que em vaig engolir franges de programació televisiva desconegudes per a mi i una va ser la del migdia, tot just abans de l'hora de dinar, on per fi vaig poder observar en el seu escenari natural l'espectacle del fenomen Rafa Mora, participant del reality de Telecinco Mujeres y hombres y viceversa.\nEl programa és una espècie de mercadeig de possibles nòvios i nòvies que funciona mitjançant la presència d'un o una "tronista" -que està en el tron- al qual aspiren tota una sèrie de pretendentes o pretendents que van quedant eliminats a mesura que el tronista els elimina perquè no li agraden fins que només queda un o una, que s'ha d'anar guanyant el seu "amor". Pareix que el procés pot durar mesos, durant els quals van donant-se tota una sèrie de declaracions, cites i conflictes descaradament guionitzats (si més no es veuen unes línies argumentals marcades de fora), en els quals, per acabar-ho d'adobar, hi opinen els inefables Pipi Estrada i Miriam Sánchez aka Lucía Lapiedra.\nLa qüestió és que fa ja quasi un any hi va aparéixer amb força Rafa Mora, un valencià de 25 anys, ciclat, policia portuari desocupat, amant de la nit i de les discoteques de moda de la capital. La seua fanfarroneria desbordant, les seues ocurrències i la seua imatge van fer que prompte causara amors i odis apassionats al més pur estil Belén Esteban: amors per templat, graciós i sincer, odis per cregut, autoritari i desagradable. Hi va arribar com a pretendent de Tamara, a la qual va conquerir, i, després que el programa baixara d'audiència amb la seua eixida, va tornar com a tronista, raó per la qual ara disposa de tot un harem de dones dispostes a seduir-lo mentre l'audiència ha tornat a pujar als índexs anteriors.\nTot açò ho sabia gràcies a les oportunes informacions de La Teletúlia de l'Arucitys, programa amb el qual pots estar informat de quasi tot el que passa a la tele en només una estoneta, però fins ara només havia pogut observar-lo a través de talls aleatoris de zàpings com este:\nEl programa molt bé, pegant-li voltes a xorrades espectaculars, amb el cinisme típic d'Emma García, i amb un Rafa Mora molt content perquè havia entrat com a pretendenta Raquel , una gogó que ja coneixia de la nit valenciana i que feia ombra a Patri, la policia de Castelló que fins llavors era la seua favorita... I el que més m'interessava de la qüestió: pareix que finalment han aconseguit que deixe de dir "teta" a les xiques, una de les principals reivindicacions de la legió d'antirafamoristes que -tanmateix- el segueixen fidelment. Quan va fer-se famós vaig cercar informació sobre el fenomen, de la mateixa manera que havia fet abans sobre la també valenciana Arancha Bonete, i, a banda de la seua prepotència superba, la gent es queixava reiteradament del fet que es dirigira a les dones dient-los "teta", mot habitual del seu vocabulari al costat de "tete" i "nano".\nPerò el més curiós era que en les queixes a fòrums i blogs sempre apareixia algun valencià defensant la legitimat de la paraula. Per exemple ací, ací o ací s'explicava que "teta" era una forma afectuosa de referir-se a la germana major i algú feia la següent equació: "teta (castellano) = mamella (valenciano) / cari (castellano) = teta (valenciano)", una accepció que particularment desconeixia però que evidentment és la que emprava Rafa Mora. Ara el que fa és dir-li a tothom "nano", siga xic o xica, el que queda realment estrany. Així, han tallat de soca-rel la possibilitat d'estendre el mot més enllà de terres valencianes, ja que no debades fa uns mesos Noemí li deixava este missatge al blog no oficial del programa:\nRafa t eesperamos por mallorca …ahora todos decimos TETA y nano…jajajjaja arriba rafa! eres el mejor…\nLa veritat és que això de "tete" i "teta" a ma casa no es gasta (igual que "nano", que simplement usem per a referir-nos a una cosa gran) i, de fet, es veu com una cosa de la ciutat de València. Amb tot, curiosament en l'entrada corresponent del DCVB no apareix cap ubicació valenciana però sí llocs com l'Empordà, Menorca o Eivissa, mentre que, d'altra banda, recentment li ho he sentit dir a un de Cocentaina. Es continuarà emprant a aquells llocs? Està molt estés per la geografia valenciana? Ni idea, tete...\nPostejat per Vent d Cabylia a les 08:36\nCategories: Filologia, Mitjans de comunicació, Valencià/Català\nA la comarca de l'Horta sí, entre germans almenys.\n19 de gener, 2010 09:35\nTrellat ha dit...\nJa ho crec que es gasta. Jo ho he sentit sobretot entre germans. Ma tia a mon pare, i viceversa, i ma germana a mi, per exemple.\nJo també l'he sentit entre amics, una forma carinyosa de dir "nano".\nTant en l'horta com en la ribera.\n19 de gener, 2010 09:53\nA la Ribera, almenys a la Ribera Baixa, sempre s'ha emprat per referir-se als germans o germanes majors, però també, de vegades, per designar algun cosí major el cosí menor, sobre tot quan el menor és de pocs anys.\n19 de gener, 2010 09:59\nJo als meus germans sempre els he dit tete, però no et sé dir si a Castelló es diu...\n19 de gener, 2010 10:58\nM'has recordat a les güeles de poble puçolenques que sempre m'han fet gràcia quan te les trobes pel carrer: Com estàs teta? Ai teta, quant de temps! Sempre tenen el "teta" en la boca.\nNo dic "teta" a les meues germanes, però he caigut que com són menudes sí que les tinc fitxades al mòbil amb el seu nom + teta, enlloc de germana.\nEn fi tete, vagi bé! xD\n19 de gener, 2010 11:04\nMa mare a mon pare li deia tete, i a mi a voltes em diu teta. O siga que sí, a l'Horta Nord es gasta (jo no, però és cosa de la modernitat ;) ) i no sols per a germans.\n19 de gener, 2010 11:11\nA Sella (Marina Baixa) sí que s'empra.\nJo, de fet, al meu germà major sempre li he dit tete.\n19 de gener, 2010 11:48\nLlavors es diu pràcticament per totes bandes? A l'Alqueria Blanca també li ho fan dir a Paqui, però pensava que era una llicència dels guionistes perquè tan al sud no es deia... I resulta que també a Sella! (i segurament al nord i, evidentment, a l'Horta i la Ribera)\n19 de gener, 2010 12:03\nSí, tete, sí. Es diu per tot arreu, nano.\n19 de gener, 2010 12:04\nTambé a la Ribera alta (Alcudi-Algemesi9 entre germans i cosins germans\n19 de gener, 2010 13:31\nA Barcelona es diu... hehehe! I a València ciutat també ho he sentit a dir, entre famílies de tota la vida del barri del Carme.\n19 de gener, 2010 14:27\nVaja, o siga que Marieta feia bé en dubtar si el seu tete venia de part castellonera o de part barcelonina... Doncs a la comunicació pública catalana no se sent massa, no? (bé, supose que tampoc a la valenciana, és cosa domèstica)\n19 de gener, 2010 18:02\nLa volta que has hagut de pegar pel submón televisiu per a rescatar un bocí de dialectologia valenciana és gloriosa. Ara, això d'interessar-te com un deure patriòtic per Aranchas Bonetes, Patris i Raquels pel fet de ser valencianes no t'ho creus ni tu. Però t'entenem, home: la Raquel eixa està per sucar-hi pa (Compte, que la rossa que ens has plantat en l'enllaç com a Raquel resulta ser una tal Mariela...!). Imagina't si t'ho dic amb fonament, que t'entenc: són les sis de la vesprada i amb la de feina que tinc ací estic donant ullades a les mosses.\nEl cas és que el meu cunyat, madrileny afincat a L'Horta Nord i moderadament valencianitzat, fa servir amb molta reccurrència tant el "tete" com el "nano", però ni a ell ni a ningú l'hi havia escoltat el femení "teta" (en el cas de les xiquetes susdites potser escaigui el plural, però definitivament se'm fa estrany el singular femení).\nEl nano, per altra banda, no és desconegut en el Barcelonès i el Vallès, on hi tinc amics i família. En canvi, en la Catalunya central no tinc el mot escoltat en l´ús comú, ni entre catalanoparlants de soca-rel, ni entre castellanoparlants que parlen amb força manlleus catalans.\n19 de gener, 2010 18:09\n«Nano», com es sabut, es diu especialment a València i L'Horta de València com qui diu «tio», «col·lega», etc. Seria un poc l'equivalent al «nen» de Barcelona, tan popularitzat arran del show d'Andreu Buenafuente i el Nen de Castefa. El mot «nano» desperta curiositat i alhora antipatia (depén a qui preguntes) quan t'allunyes de l'àrea metropolitana. Per exemple, conec una xica d'Algemesí que li tenia una quimera increïble, se'n reia perquè sonava molt macarra.\n«Tete» i «teta» ho diem entre germans, i el mot ve (segons tinc jo entés) del diminutiu germaNET, germaNETA (d'ací, en llenguatge infantil, tete i teta). De menut la meua teta era la meua germana i els meus cosins germans, també eren els «tetes».\nAra bé, l'ús del mot «tete» cap a persones que no són família, l'he vist jo fer servir especialment a pinxos que es prenen una confiança amb la gent que no s'han guanyat. O siga, gent que va "de guai" (per a entendre'ns) per la vida. I per cert, per la meua experiència, curiosament sempre he vist que l'utilitza gent que parla (i mentres parla) castellà.\n19 de gener, 2010 19:01\nAíxi que trobe perfectament normal que la gent del programa es molestara quan el xic aquest s'adreçava a ells d'aquesta manera.\n19 de gener, 2010 19:02\nAlexandre, no era una volta: també volia parlar de Rafa Mora! La meua condició de xafarder n'és la causa principal, però la valencianitat és imprescindible (Lucía Lapiedra em cau bé, però no em pose a furgar sobre la seua vida). Ja va dir algú que el País Valencià seria friqui o no seria! Per a corregir això de la xica he anat al web i m'he trobat amb una de les seues cites amb Mora. Mãemeua! Per cert, que al youtube hi ha una trobada amb el suposat avi del susdit...\nD'altra banda, no sé si el "nano" del Barcelonès i el Vallès serà el mateix que el valencià, que, com diu Josep Lluís, s'empra de forma similar al "nen" i en moltes ocasions s'usa amb certa fanfarroneria ("nano, nano, nano...").\nPel que fa a la molèstia dels concursants i espectadors del programa per l'ús de "teta" no venia causada per la manca de confiança, sinó perquè associaven directament el seu significat al de "mamella". Fins i tot hi havia qui es pensava que es referia a les xicones així pels pits, una mica de forma semblant al "picha" andalús però barroer...\n19 de gener, 2010 20:08\nAl diccionari María Moliner es recull "tete" com a "En lenguaje infantil, hermano mayor." Al DRAE no apareix. No crec que l'etimologia siga de germaNET. Més aviat crec que vindrà del balbuceig infantil, com ara "tata" i coses així.\n19 de gener, 2010 20:15\nA València es diu, ho he sentit tota la vida al meu pare. Jo li ho deia de menuda al meu germà i als meus cosins majors i encara se m´escapa, i la meua neboda li diu "tete" al seu germà....a més tinc costum de dir-li-ho als amics.\n20 de gener, 2010 02:34\nBon soir Valence, voici les resultats du jury de l'Extrem Sud du Pays Valencien:\nGood evening Valencia, here are the results of the Far South Valencian Country:\nMa filla li diu sempre "el tete" a son germà.\nLa "tata" és la germana gran però a casa li diem tots, "la nena" perquè és la més xequica, sense que siga d'importació perquè en conec una que es diu "la nena" i té 90 anys.\nTambé es pot dir el xiquet i la xiquet o el manyaco i la manyaca.\nEl pare -un servidor- és "el ta".\nLa mare és la mama.\n- Mama he vist al tete i al ta i m'han dit que arribaran tard.\nAra, la "teta" no ho diem, diem "la tata" sempre que siga la germana gran d'una casa.\nTant "tete" com "tata" són tractaments honorífics entre germans per al primer nat i la primera nada. És infantilisme però superior.\nI això ja era així en temps del meu ta, i del ta del meu ta, els quals han tingut tots tetes i tates.\nEvidentment, mon pare és el ta i mon germà de 54 anys és el tete que per això és més vell que jo.\nI ma muller també li diu "el ta" a son pare i "el tete" a son germà gran però ella és la "tata" de sa germana petita, que també es diu.\n20 de gener, 2010 16:49\nSi una germana li diu "nano" al germà, al meu poble si més no, està legitimada per dir-li "tros de suro" o "tros d'alficos" d'aquí per amunt!\n20 de gener, 2010 16:52\nJo a la meua germana no li sé dir d' altra manera que no siga "teta". De fet, és tan exagerat, que com ja ens anem fent majors m' he hagut d' obligar a dir-li pel seu nom en públic (a casa no)!\nDe fet, m' és impossible associar teta a mamella :S\n20 de gener, 2010 18:18\nTa al pare en el valencià d'Elx!? Collinsa, el que es deprén veient Telecinco. I, vaja, que això de tete, teta, tata, ho diu tot Cristo excepte en el meu parlar domèstic...\n20 de gener, 2010 19:06\nEm diuen que al Racocatalà també en parlen de la qüestió, alguns dient autèntiques barbaritats -per ignorància, que si són castellanismes, que si cal eradicar-los-, però d'altres constatant que, efectivament, tet, tete, teta i tata són mots emprats si més no a molts llocs catalans i valencians.\n21 de gener, 2010 06:49\nper cert, un afegitó 'exòtic', els meus germans són els meus tetes a Castelló, però al poble (al Maestrat i no sè si als Ports) el germà o el cosí és (era?) el 'manyo' (lo manyo) i la meua cosina la meua 'manya'...\n21 de gener, 2010 11:05\nMaria, a l'enllaç de Racocatalà hi ha gent de les terres de l'Ebre que comenta una cosa pareguda, però amb mano. Sona a influència aragonesa, però vés tu a saber...\n21 de gener, 2010 18:33\nA Vila-real es diu sempre entre germans i cosins, incloent amics propers,pero quan et fas major intentes utilitzar els nom reals, encara que costa llevar el vici de dir tete o teta, sobretot els menuts als majors de casa.\n22 de gener, 2010 20:38\njo sempre ho he dit, a la meua familia també,\ni vaix naixer al grau de valència.\nentre germans i cosins germans sempre.\n31 de gener, 2010 22:55


Els guardons “Cultura Mataró”: començar la casa per la teulada\n2 de maig de 2017 (16:36 CET)\nAcabo de llegir al Capgròs digital que Cultura de l’Ajuntament de Mataró convoca els guardons “Cultura Mataró”, per la tardor d’aquest any. D’això en dic començar la casa per la teulada. M’explico. Resulta que els que ens dediquem a investigar sobre Mataró trobem a faltar el suport que havíem tingut de fa una dècada quan s’editaven alguns treballs a la col·lecció “Caps de Bou”. Fa deu -DEU!- anys que aquesta col·lecció iniciada l’any 1985 pel Patronat de Cultura, ha quedat parada en sec al número 30, amb el llibre “Posant portes a la mar”, de Joan Giménez que es va publicar l’any 2007. A partir de llavors Cultura es desentén d’aquest compromís i quan algú te la gosadia de fer un treball i vol publicar-lo es limita a adquirir mitja dotzena d’exemplars i a sobre t’has de convertir en editor. Els historiadors locals som una rara avis tan exòtica com necessària. Algú ha de fer aquesta feina feixuga, a voltes difícil, però necessària, imprescindible.\nHom enyora els temps en què al davant de Cultura hi havia Josep Fradera o Carmina Benito, que eren més receptius a publicar treballs i a ajudar als investigadors. Actualment la política de Cultura a Mataró la podem qualificar d’aparador. Amaga una realitat menys amable, més grisa, que només patim els que ens dediquem a investigar. Convocar els guardons “Cultura Mataró” és per sortir als mitjans de comunicació. Valdria la pena que part dels recursos d’aquest departament –sempre insuficients– es dediquin en primer lloc als pocs que es dediquen a treure la pols dels documents antics i convertir-los en biografies o a esdeveniments d’interès local. De poc val presumir de ser una de les ciutats que més ha investigat i publicat treballs històrics. Cal mantenir el llistó alt, com fa més de deu anys.\nNo tinc res en contra dels esmentats guardons “Cultura Mataró” però crec que tal com estan les coses (malament) cal començar la casa pels fonaments. I els fonaments en cultura són els historiadors i historiadores que es cremen les celles per fer un treball sense que es tingui cap certesa de que vegin la llum pública. Sort en tenim de revistes com "Fulls", del Museu Arxiu de Santa Maria i alguns premis entre ells el Premi Iluro que es va desinflant.\nPer tot plegat considero que tal com està el pati, els esmentats guardons “Cultura Mataró”, són com començar la casa per la teulada.


El flux de la droga a Barcelona | NacióDigital\nLa presència policial al Raval fomenta el moviment dels drogodependents i les màfies que controlen la venda d'estupefaents: la Mina, Ciutat Meridiana, Zona Franca, el barri de Ca n'Espinós de Gavà i Sant Cosme són altres punts calents\nper Aida Morales/Andreu Merino , 3 d'agost de 2019 a les 08:20 |\nLa droga a Barcelona no para de moure's. Davant de la pressió policial, la venda es volatilitza dels punts més vigilats i es trasllada. Quan es parla de droga, també s'ha de parlar de la seva arrel, de les dependències i de les màfies que n'alimenten el consum. Aquesta és la situació que ha conegut de ben a prop el districte de Ciutat Vella de Barcelona i, concretament, el barri del Raval. L'increment policial ascendent durant l'últim any i mig, però, ha derivat el problema cap a altres punts de la ciutat i zones de l'àrea metropolitana, algunes ja ben coneixedores d'aquest problema.\nDurant el 2017, i sobretot al llarg del 2018 i 2019, la pressió policial ha intentat estrènyer el cercle de la venda d'estupefaents al Raval, on fins i tot els veïns s'han organitzat per acabar amb aquesta problemàtica, molt centrada en els narcopisos. Davant d'això, diverses operacions conjuntes entre Mossos d'Esquadra i Guàrdia Urbana han permès tancar un centenar de pisos que exercien com a locals de consum i tràfic. Tot i que experts en drogodependències i educadors socials del Raval adverteixen que la "dinàmica" segueix vigent i que la droga hi és, tot i que amb altres vestimentes, el tràfic i el consum ha buscat altres espais a la ciutat.\nOperacions per dispersar\nEl principal cop policial al Raval es va produir l'octubre del 2018 en el marc de l'operació Bacar -quan es van clausurar 26 domicilis i es van detenir més de 70 persones-. Aquest juliol, una segona operació -coneguda amb el sobrenom de Suricar- va saldar-se amb l'escorcoll a 35 narcopisos més i la detenció de 50 persones. Tot un èxit, segons van considerar el conseller d'Interior, Miquel Buch, i l'alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, que asseguraven que "l'atac directe" al narcotràfic havia deixat el negoci de la droga sota mínims.\nLa realitat, però, admeten a NacióDigital educadors socials vinculats a la sala de venopunció Baluard, és que el negoci s'ha acabat, en molts casos, diversificant i repartint cap a altres punts de l'àrea metropolitana, com ara la Mina -a Sant Adrià de Besòs-, Sant Cosme -al Prat de Llobregat- o Gavà. "El que s'ha fet és dispersar-ho, ha canviat la dinàmica, però les drogues segueixen aquí", assegura una educadora que prefereix quedar en l'anonimat. Ara, explica, els traficants "ja no deixen consumir tant als pisos, sinó que fan que hagis d'anar al carrer".\nEl cap dels Mossos de Badalona i Sant Adrià alerta d'un "increment sostingut i progressiu" del consum de droga a la Mina, vinculat a les actuacions de Ciutat Vella\nI és en aquest espai públic en què els consumidors -habitualment acostumats a moure's per la ciutat- busquen noves zones de confort amb menys presència policial. A la Mina, apunta la mateixa educadora, fins el moment es podia aconseguir droga i consumir-la amb tranquil·litat. L'entorn de les vies del tren, per exemple, eren una zona "amb certa intimitat i poca presència policial", tot i que amb altres màfies al darrere. Aquest barri de Sant Adrià de Besòs està marcat per la presència de clans.\nL'intendent Alfons Sarrias, cap dels Mossos de Badalona i de Sant Adrià, alerta d'un "increment sostingut en el temps i progressiu del consum" en l'últim any i mig a la Mina. Sobretot, explica a NacióDigital, d'un "increment que ha estat molt notori a la via pública", amb una "presència intensiva de drogodependents", sobretot vinguts del centre de Barcelona, que han acabat promovent un ús privatiu del barri. A Sant Adrià, admet, la situació de la droga "no s'ha resolt de forma satisfactòria".\nUn bloc de pisos al barri de la Mina. Foto: Aida Morales\nSegons Sarrias, "és possible que les actuacions a Ciutat Vella hagin tingut a veure" amb aquest augment de consumidors a la Mina, tot i que no ho considera l'element determinant. Fonts de Baluard, però, constaten una "estabilització" de les dades sobre drogodependència al Raval, amb un "canvi d'afluència d'usuaris", els efectes del qual també l'han volgut denunciar fonts d'entitats veïnals de la Mina i Sant Roc.\n"Quan hi ha una operació policial a Barcelona, hi ha un repunt a la Mina", expliquen a aquest diari fonts veïnals del barri adrianenc que han parlat amb aquest diari. Des de Sant Roc i altres punts del Besòs, a més, asseguren que ja han començat a notar -també- els efectes del nou i recent desplegament policial a la Mina. "Sempre que hi ha una operació policial a la Mina, com que els clans són als dos llocs, creix molt la presència de venedors de drogues a Sant Roc".\nAquest dimecres al vespre els Mossos van iniciar un nou dispositiu a la Mina, amb presència d'antiavalots de la Brigada Mòbil (Brimo), amb l'objectiu de garantir la seguretat ciutadana al barri i realitzar tasques d'investigació en busca dels proveïdors. La presència de la policia serà permanent i efectiva durant tot el dia, sobretot al llarg de la tarda i la nit, i es vol combinar amb una tasca més introspectiva d'investigació dels proveïdors al barri, que vagi més enllà de la figura dels venedors.\nLa droga, més enllà del Raval i la Mina\nLa pressió policial al Raval -que s'ha incrementat durant els darrers dos anys amb un augment d'agents uniformats per la zona- ha tingut efectes, més enllà de la Mina. El barri de Ca n'Espinós de Gavà, Sant Cosme, la Zona Franca o Ciutat Meridiana són altres punts calents de la droga al Barcelonès i el Baix Llobregat que, segons explica una educadora social propera a aquests entorns, també s'han vist afectats.\nSón coneguts clans els que controlen la venda de droga en aquestes zones -també al Turó de la Peira de Barcelona i Nou Barris-, amb una afluència cada vegada més gran de plantacions de marihuana en pisos o zones desocupades. En ocasions es destinen algunes de les habitacions de l'habitatge a les plantacions, mentre que en altres -relata l'educadora i també certifiquen veïns de la Mina- els proveïdors de droga paguen una persona perquè vigili el pis a canvi d'autoconsum.\nTambé s'han detectat màfies a Trinitat Vella, en aquest cas comandades per persones de països de l'est, tot i que la venda en aquests punts és molt més discreta. En el cas de Ciutat Meridiana, aquest divendres els Mossos han realitzat nou escorcolls en domicilis en un operatiu contra el tràfic de cocaïna.\nUna anàlisi diferent és la que mereixen els barris de la Barceloneta i el Gòtic. Malgrat la pressió policial dels darrers mesos, existeixen múltiples pisos de venda de droga que s'ofereix als turistes a través de coffee shops. Rebre oferiments d'aquest tipus per part de persones anònimes a la Rambla o carrers annexos és habitual. "És l'anomenada droga per a rics", explica la mateixa educadora social, que alerta també dels nivells de puresa de les diferents drogues que s'ofereixen. "Hi ha droga tallada molt dolenta que es ven per dos o tres euros la dosi", relata, amb mescles molt nocives que sovint causen paranoies i pot provocar autolesions.\nEls Mossos alerten que creix la demanda d'heroïna a la Mina, un negoci aprofitat per les màfies que controlen el mercat de la droga\nPer contra, la droga que es ven a la Barceloneta i al Gòtic acostuma a ser molt més cara, d'una puresa superior i de caràcter molt més festiu, tractant-se de cocaïna i èxtasi -sigui en pastilles o cristall-, marihuana o, darrerament, crack de base i speedball, aquesta última una droga ràpida que combina heroïna i cocaïna.\nL'heroïna, específicament, ha viscut un repunt en determinades zones de la ciutat. Al Raval, expliquen fonts de Baluard, es manté, mentre que a la Mina ha augmentat, segons va admetre el comissari en cap dels Mossos, Eduard Sallent. L'intendent Sarrias també assegura que l'heroïna "és una de les drogues que més ha incrementat" al Besòs: "Hi ha hagut cada vegada més demanda d'heroïna a la Mina i això ha estat aprofitat per la gent que es dedica al mercat de la droga, que ha ampliat el negoci".\nUn problema de solucions complexes\nVeïns del Raval i de la Mina admeten que la presència policial ajuda, tot i que asseguren que no és suficient. La droga hi és, i si la policia fa pressió en una zona, els consumidors es mouran cap a una altra. Aquest ha estat el flux de la droga en els últims anys, que ha potenciat pics de consum en uns barris o altres depenent de les circumstàncies. En aquest punt, els veïns demanen que s'ataqui directament el proveïdor i no només els venedors, i que la policia -i també les institucions- realitzin veritablement una feina valenta contra les màfies i els clans.\nTreballadors del sector de la drogodependència reclamen albergs de baixa exigència i una ampliació dels horaris d'obertura de les sales de venopunció\nEls educadors socials i de carrer afegeixen que cal més inversió en conscienciació i acompanyament als drogodependents. Els albergs de baixa exigència i aquells on els usuaris poguessin consumir de manera controlada en podrien ser un exemple, així com la possibilitat que les sales de venopunció oferissin heroïna amb finalitats terapèutiques per abordar la desintoxicació. La metadona no sempre dona els resultats esperats i això falta que molts usuaris recaiguin en l'heroïna. Per això, la Generalitat estudia iniciar una prova pilot pe subministrar aquesta substància de manera controlada, tal com va avançar NacióDigital.\nTreballadors del sector de la drogodependència també reclamen una ampliació dels horaris d'obertura de les sales de venopunció i atenció sociosanitària. Si bé durant l'estiu passat el centre Baluard va obrir les 24 hores, enguany ja no ho fa, com tampoc obre durant al nit el centre de consum supervisat de la Mina per problemes de finançament. Calen més recursos i atenció al drogodependent, reclamen veïns i professionals. Perquè si no és així, expliquen, el flux de la droga continuarà movent-se, malgrat que la pressió policial sempre hi vagi al darrere.\nUn espai habitual de drogodependents al barri de la Mina. Foto: Andreu Merino\nBarcelona, Els reportatges de NacióDigital, Societat, clans, Mossos d'Esquadra, màfies, traficants, seguretat, Raval, Mina, Ciutat Vella, droga, drogues, flux, presència policial, Mossos\nPer magrab el 3 d'agost de 2019 a les 13:15\nLa presència policial al Raval? Quina presència? En canvi, veig els mateixos "vigilants" de la droga en les esquines de sempre, els mateixos o pot ser nois una mica més joves. A la llum de dia. Doncs, més be han vist que la policia no pot fer res i fan el que volen on volen.


Publicat per Emma Piqué en 10:16 a. m.\nels vells i covards ens han hipotecat el NOSTRE futur!!!\nConvergència un cop més ens ha venut.\nAgència Tributària Catalana: el Sr. Mas va dir: no si nosaltres no volem gestionar els nostres impostos, miri sr. ZP nosaltres els hi donem i quan volguem alguna millora ja li farem una mamadeta.\nel 72% del 50% ha escollit estar de 4 grapes i que li vagin fotent sense vaselina!\nEstic emprenyada i de dol!!\nAra quan d´aquí 2 anys senti un convergent o un socialista o un d´iniciativa queixar-se dels peatges o del poc que "re-inverteixen" en Catalunya m´el menjaré amb patates perquè no oblidaré que teníem la oportunitat de volar més amunt i ells han preferit tenir ales però mantenir-nos a terra com les gallinetes.\nEstic molt emprenyada Emma mooooooooooooolt emprenyada\nUn plat de llenties podrides de verí\nsom el país dels dats pel cul\na alguns ens fa mal per què no ens hem posat la vaselina.\na d'altres, els toca el punt G i s'extassien, orgasmes dels impotents\nSocioveniència i Unió ... a les Espanyes profundes, in secula.\nI els idiotes, qui són els idiotes?\nI els covards, qui són els covards?\nI els ilusos, qui són?\nPerò el NO, ai las, tampoc ens representa.\ncert, dersu_, i trist


Cerca totes les ofertes d'hotels a Guantao Entrada:\n7 Days Inn Handan Guan Tao Xin Hua Road Branch...Habitacions per nit per només Shangcheng Express Hotel...Habitacions per nit per només Shuangyong Express Hotel...Habitacions per nit per només Més zones a Handan\nGuantao és una de les destinacions més visitades de Handan. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Una destinació d'innegable popularitat , Guantao ofereix una escapada memorable amb els seus famosos llocs i bon menjar. Quan és hora de reservar l'hotel adequat a Guantao o a qualsevol lloc a Handan, Agoda.com ofereix els millors preus. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Simplement entri les seves dates d'estada a la nostra pestanya de recerca per a trobar les millors ofertes d'hotels a Guantao.\nHotels destacats a Guantao, Handan\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Handan, 7 Days Inn Handan Guan Tao...\nHotels a Guantao: 7 Days Inn Handan Guan Tao Xin Hua Road Branch


‘La desfeta del PPCV s’evidencia al tolerar l'exaltació del feixisme’ - Diari La Veu\nEscriba el número 323973\nEl diputat socialista i secretari d'Acció Electoral socialista, Víctor Sahuquillo, assegura que “el perdó a aquests gestos d’exaltació feixista evidencia la nul•la defensa del PP dels valors democràtics i torna a posar en dubte el lideratge de Fabra i les seues propostes de tolerància zero”, per la qual cosa demana l’expulsió immediata dels dirigents de NNGG que els varen protagonitzar. El PSPV-PSOE ha lamentat aquest dilluns la tolerància del PP cap els gestos feixistes protagonitzats per varis dels seus dirigents valencians i l’ha atribuïda a “la pròpia descomposició del partit”.\nD’aquesta forma, ha criticat amb duresa el fet que es troba per tancat el cas dels quatre dirigents de Noves Generacions (NNGG) del PP valencià que varen posar el passat any amb salutacions feixistes o envoltats de simbologia ultra sense que s'haja pres cap mesura exemplaritzant. “De fet, han decidit tancar els expedients oberts sense aplicar cap sanció”, recorden amb rotunditat.\nPer aquest motiu, Víctor Sahuquillo, ha assegurat que “el perdó a aquests gestos d’exaltació feixista evidencia la nul•la defensa del PP dels valors democràtics”.\nEl diputat socialista en Les Corts, Víctor Sahuquillo.\nAl mateix temps, ha incidit que “Fabra torna a quedar en evidència, ja que les seues paraules de tolerància zero davant qualsevol tipus d’apologia del feixisme s’han convertit de nou en paper mullat, com succeeix en tantes altres ocasions, la qual cosa deixa constància de la seua feblesa dins del partit que presideix”.\nEn aquest sentit, ha subratllat que la “defensa de la convivència democràtica” exigeix mesures “contundents” davant fets “tan greus” com els quals tots vàrem poder contemplar fa un any, “i que varen deixar en evidència que l’organització juvenil del PP té un greu problema ideològic”.\nNo obstant açò, el fet que aquestes actituds no hagen sigut sancionades pel partit “és encara més greu, ja que demostra una falta de conscienciació per part dels dirigents del PP o, el que és pitjor, una nul•la capacitat d’actuació”, ha manifestat.\nEl PSPV-PSOE recorda també la negativa de fa uns dies de l’alcaldessa de València, Rita Barberá, a retirar les distincions honorífiques de 24 personatges del franquisme. “A l'interior del PP conviu cada dia amb més força la dreta més retrograda de tota Europa, que li impedeix condemnar una de les pàgines més execrables de la nostra història”, ha apuntat Sahuquillo.\nPer açò, els socialistes han exigit al PP “que faça complir els seus estatuts i no deixe que actuacions menyspreables com aquestes s'enfortisquen dins del seu partit, la qual cosa podria suposar un brou de cultiu molt perillós de cara al futur en fomentar-se actituds feixistes que podrien acabar sent incontrolables”. Sahuquillo ha incidit que aquest tipus de gestos són “inconstitucionals” i han de ser sancionats “amb contundència, mai consentits ni excusats com fa Fabra i el PP”.\n“No es pot parlar de canvis en la política, ni defensa del valencià, mentre el PPCV continue abraçant, per la seua inacció, actituds d’exaltació feixista que posen en risc una convivència democràtica pacífica, que és el que els i les valencianes vénen defensant des de fa més de 35 anys”.\nEscriba el número 199651


Activitats pels alumnes de 3r. i 4t. G.P. – Escola Municipal de Música de Cambrils\nAquestes activitats estan adreçades a tots els alumnes de 3r i 4t de G.P.\nUna tarda al poble, Béla Bartòk.\nCompositor hongarès qui es va dedicar tota una vida estudiant música FOLKLÒRICA, majoritàriament del seu país. Es considera un dels millors del segle XX. Ell va crear un nou llenguatge musical i estil propi, la seva música és plena de llum amb molts enfocs diferents utilitzant tècniques noves de composició pròpies. La gran majoria de les seves obres són molt enèrgiques i rítmiques.\nAquesta peça a diferència de l’obra general de Bartòk es una petita joia que el compositor ens va deixar, potser tindrà relació amb alguns records de la infantesa? O té relació amb un dels seus viatges pels pobles que ell mateix recollia les gravacions del típic cant folklòric?\nPrevious postLes primeres guitarres


Queda algú de dretes a Barcelona?\nMadrid. Dimarts, 30 de maig de 2017. 05:25\nJa sé que no estan de moda les categories ideològiques tradicionals, allò tan antic de l'esquerra i la dreta. Però el cas és que he vist a El Periódico una enquesta de GESOP sobre intenció de vot a l'Ajuntament de Barcelona. Segons sembla, el partit més votat seria Barcelona en Comú i el segon seria Esquerra Republicana de Catalunya. Entre ambdós sumarien el 44,5% dels vots i 20 regidors.\nOstres, si no m'equivoco, aquests dos partits pertanyen a l'espai del que sempre s'ha considerat extrema esquerra. Si als seus vots els sumem els de la CUP (5,3%), ens trobem que la meitat dels barcelonins estan mostrant intenció de votar partits de l'esquerra radical. I si els afegim l'11,9% del PSC, això donaria un 61,7% per al conjunt de l'esquerra davant només un 33% per als tres partits de la dreta (PDeCAT, Ciutadans i PP).\nHa estat sempre així, són els habitants de Barcelona els més rojos d'Europa? En absolut. Vegeu com ha evolucionat la cosa en els últims anys:\nLes dades del 2011 i 2015 recullen el resultat de les eleccions municipals a Barcelona; les del 2017, l'enquesta de GESOP per a El Periódico\nAquesta és la imatge d'un tomb ideològic a la ciutat: d'un lleuger avantatge de les forces conservadores fa sis anys a una majoria aclaparadora de l'esquerra ara –i no precisament dels seus sectors més moderats–.\nQuè ha passat? El rang temporal de la sèrie coincideix amb el del procés, així que potser té alguna cosa a veure amb això. Però el procés és un fenomen ideològicament transversal perquè es tracta de la pàtria i ja se sap que la pàtria és de tots; per què s'hauria de produir una esquerranització massiva?\nPotser té més a veure amb la demolició des de dins del partit que durant dècades va tenir l'hegemonia del centredreta a Catalunya. Amb la seva radicalització nacionalista, Convergència va abandonar el terreny de la moderació política; i en fer-ho, es va embarcar en un viatge en el qual són uns altres els que assenyalen el rumb i manegen el timó.\nLa pulsió rupturista, amb tots els seus atributs (prevalença del carrer sobre les institucions, qüestionament de la llei, crides insurreccionals) no és congruent ni compatible amb la cultura burgesa del centredreta aferrada a la llei i a les institucions que sempre va representar CiU.\nQuan un partit s'evapora, l'habitual és que els seus votants migrin cap a altres forces ideològicament pròximes. Però si l'únic eix rellevant de definició política és la posició sobre la independència, aquest camí natural queda bloquejat; perquè les altres forces liberals i/o conservadores estan en contra de la independència, i aquest xoc obre una bretxa insuperable per als veïnats ideològics.\nAmb la seva radicalització nacionalista, Convergència va abandonar el terreny de la moderació política; i en fer-ho, es va embarcar en un viatge en el qual són uns altres els que assenyalen el rumb i manegen el timó\nEl que ahir va ser Convergència perd vots a raig cada vegada que s'obre una urna o es fa una enquesta. Però aquests votants no poden refugiar-se en els altres partits de la seva família ideològica perquè són unionistes; i tampoc no poden desentendre's i quedar-se a casa perquè l'efervescència política és tan intensa que ningú no pot ignorar-la. Així doncs, semblen haver decidit deixar-se endur pel que es respira en l'ambient –que és qualsevol cosa menys ordre burgès i moderació–.\nA l'Europa dels anys trenta, la posició patriòtica-insurgent la van ocupar els feixismes; i en un clima d'enfrontament i polarització, allà van acabar, braç en alt, molts sectors de les classes mitjanes. En la Catalunya d'avui, el discurs patrioticoinsurgent està clarament dominat per l'esquerra radical, i qui puja a aquest carro acaba inevitablement engolit per la marea. Artur Mas ho va fer el 2012 i allà el tenen, a la seva edat, transformat en un agitador de masses.\nUna cosa semblant li va passar fa anys al PNB, quan es va batasunitzar i va començar a seguir les banderes de l'esquerra abertzale. És, igual com a Catalunya, un cas curiós de com una força política pot sucursalitzar-se des del Govern. En aquell període, el PNB va estar molt a prop del naufragi electoral: els seus votants captaven el missatge i compraven directament la versió original. Van rectificar a temps i avui governen al País Basc amb els socialistes, tiren endavant els pressupostos a Rajoy i acaben de cobrar una factura de prop de 4.000 milions per a Euskadi pels seus cinc vots al Congrés. I, que jo sàpiga, no han renunciat a cap de les seves conviccions ni són menys nacionalistes que ningú. Però entenen la política.\nAixí doncs, ja veuen: últimament cal caminar moltes illes a Barcelona per trobar algú de dretes. De fet, segons les notícies que ens porta GESOP, aquesta és probablement l'única gran urbs d'Occident en la qual dues forces de l'extrema esquerra es disputen el lideratge electoral. Seré jo el rar, però per mi tot això fa olor de socarrim.


Lun, 26/01/2015 - Francesc rep en audiència privada el cardenal Martínez Sistach mentre s'especula sobre la successió a Barcelona\n(Jordi Llisterri –CR) L'arquebisbat de Barcelona ha comunicat amb una nota que aquest dilluns al matí el papa Francesc ha rebut en audiència privada el cardenal Lluís Martínez Sistach. Una audiència concedida pel papa a petició de l'arquebisbe de Barcelona i que coincideix amb les especulacions sobre...\n(Jordi Llisterri -CR) Diuen que en l'edifici actual, construït després de la setmana Tràgica, van fer l'Església al primer pis, a veure si així no la cremaven. L'Escola Pia de Sant Antoni s'ha hagut de refer diverses vegades però pesa més el que ha quedat de la seva feina en la formació de nens...\n(Escola Cristiana) Si el curs passat la Jornada de Pastoral Educativa ja apel·lava mestres i professors com a part activa en l'evangelització, enguany, en la vuitena edició, Escola Cristiana reafirma aquest rol. Sota el lema 'Som transmissors de la fe cristiana', aquest divendres i dissabte va tenir...\n(Claretians) Nova trobada sobre la reorganització de la presència dels Missioners Claretians a Europa. Aquest treball, que ja ve d’uns quants anys, ara està arribant a la seva fase final. Especialment pel que fa a reorganització, l’equip de govern general que serà elegit el proper mes de setembre...\nPrimera restauració a l'església preromànica de Sant Romà de Sidillà a Foixà\nArquitectes i Càritas Girona, junts per l'habitatge


PLA URBANÍSTIC DE CALA BANYS, CALA MARCONA I SANT QUIRZE (LLORET DE MAR)\nL'Ajuntament de Lloret aprova la desclassificació quasi total dels sòls urbanitzables de cala Banys, cala Marcona i Sant Quirze on s'hi preveien més de mil habitatges. El Pla director del sistema costaner també inclou Cala Banys dins els sectors susceptibles de protecció.\nLloret de Mar està situat al sud de la Costa Brava, a la comarca de la Selva, a 70 km de Barcelona. El seu terme municipal té 47 km2 i cinc platges principals amb un total de 7 km de costa. Lloret tenia 26.000 habitants el 2004, però la seva població augmenta notablement durant la temporada d'estiu, ja que està considerada la primera destinació turística de Catalunya i té una important concentració d'establiments hotelers i allotjaments, bàsicament per a turisme d'operador turístic.\nLa urbanització dels espais de cala Banys, cala Marcona i Sant Quirze estava prevista al Pla general de l'any 1985 de Lloret de Mar. A cala Banys, un sòl urbanitzable programat de 5,8 ha situat al sud-oest del nucli urbà, s'hi podien construir cinquanta-sis habitatges; a Sant Quirze, un sòl urbanitzable programat de 32,7 ha, amb pla parcial aprovat, situat al nord-oest del nucli urbà, se'n podien fer aproximadament nou-cents vint, i a cala Marcona, un sòl urbanitzable no programat de 46,1 ha situat al peu de la carretera de Lloret a Tossa de Mar, se n'hi podien realitzar cent trenta-nou més, cinc hotels i un camp de golf.\nLa creixent pressió social, de caràcter cívic i ambiental, en contra del creixement urbanístic de la ciutat i en contra del desenvolupament va fer que el febrer de 2003 l'Ajuntament de Lloret suspengués cautelarment la tramitació d'aquests sectors. Pocs mesos després es constituïa la plataforma SOS Lloret per a defensar la protecció d'aquests espais.\nFinalment el març de 2004 el ple de l'Ajuntament de Lloret va aprovar per unanimitat la desclassificació quasi total dels tres sòls urbanitzables. Així, la major part dels sols quedarien protegits, si bé es preveien 10 ha urbanitzables (8 a Sant Quirze, 1 a cala Banys i 1 a cala Marcona) per a diversos usos com ara hotels de categoria, geriàtrics, activitats de lleure o equipaments culturals.\nLa plataforma SOS Lloret es va mostrar satisfeta de la decisió de l'Ajuntament, tot i que demanava que se'n milloressin determinats aspectes. A Sant Quirze reclamaven que es limités l'alçada i es regulés l'estètica de les edificacions previstes i, a cala Banys i cala Marcona, que no s'hi pogués construir cap tipus d'equipament perquè es considerava que eren els últims corredors biològics que comunicaven la franja costanera amb els espais PEIN (Pla d'espais d'interès natural) interiors de les Gavarres i l'Ardenya.\nL'estiu de 2004 al debat sobre la urbanització d'aquests sectors es va sumar al DEBAT SOBRE EL MODEL TURÍSTIC, aparegut com a conseqüència dels aldarulls que van tenir-hi lloc durant l'estiu. L'any 2005 s'havia d'aprovar de manera definitiva el PLA DIRECTOR URBANÍSTIC DEL SISTEMA COSTANER, fet que podria comportar una major protecció d'aquests sectors.\nPla urbanístic de Cala Banys (Lloret de Mar)


XXVII Muestra de Teatro Español de Autores Contemporáneos en Alicante\nAlacant acollirà l’estrena de 22 espectacles de companyies professionals entre el 8 i el 16 de novembre\nLa XXVII Mostra de Teatre Espanyol d’Autors Contemporanis ha sigut presentada hui en la Diputació Provincial d’Alacant amb el suport de totes les institucions i organismes implicats. La vicepresidenta i diputada de Cultura, Julia Parra, ha anunciat que “se celebrarà entre els dies 8 i 16 de novembre de 2019 i inclou 22 espectacles de companyies professionals. Tots ells s’estrenen a Alacant”.\nTambé des de la Diputació es posarà a la disposició de la Mostra l’edifici de l’Institut Gil Albert, on a partir del 21 d’octubre s’instal·larà l’oficina informativa dirigida al públic. Des de l’àrea de Cultura de Diputació s’ofereix tota la cobertura administrativa i organitzativa i 30.000 euros d’ajuda directa.\nEl director de la Mostra de Teatre, Guillermo Heras, ha anunciat que “enguany la Mostra homenatjarà la gran trajectòria d’un dramaturg valencià com és Chema Cardeña, un lluitador que porta tota la vida fent un teatre molt propi”. L’homenatge, que serà el dimarts 12 de novembre en el Teatre Principal, es completarà amb el muntatge ‘Tórtora’ de Begoña Tena.\nEl director de la Mostra ha assegurat que la dramatúrgia espanyola “està vivint un moment de plata. La valoració ha canviat i ara ocupa un lloc modal, i també són fonamentals els dramaturgs de la Comunitat Valenciana”. En el cartell de 2019 hi ha altres autors valencians com Gabi Ochoa, Paco Zarzoso, Sonia Alejo o els germans Sirera, i els alacantins Maror Produccions.\nA la roda de premsa ha assistit a més el subdirector de Teatre INAEM del Ministeri de Cultura i Esport, Fernando Cerón, qui ha anunciat que a partir del pròxim any la Mostra de Teatre Espanyol d’Autors Contemporanis que se celebra Alacant es vincularà a les activitats del Centre Dramàtic Nacional i al Premi de Teatre per a Autors Novells Calderón de la Barca. “No té sentit que funcionen autònomament. La cerca de complicitats és fonamental perquè la dramatúrgia continue vivint el moment dolç actual”, ha assegurat.\nHa intervingut a més en la presentació de la XXVII Mostra el regidor de Cultura de l’Ajuntament d’Alacant, Antonio Manresa, la delegada territorial de l’Institut Valencià de Cultura a Alacant, Alicia Garijo, el director Institucional d’Arts Escèniques de Fundació SGAE, Juan Luis Mira, i el tècnic de Cultura de la Universitat d’Alacant, Ximo Quilez.


Els socialistes de Catalunya | Joaquim Nadal i Farreras | Articles | El Punt Avui\nEls socialistes de Catalunya Els socialistes de Catalunya Els socialistes de Catalunya Els socialistes de Catalunya + Els socialistes de Catalunya E-mail\nEls socialistes de Catalunya\n. Xavier Porrata\nEls socialistes de Catalunya Els socialistes de Catalunya Els socialistes de Catalunya Els socialistes de Catalunya Els socialistes de Catalunya E-mail\nUn PSC decantat cap al dret a decidir s'erigeix en la garantia de la pluralitat, de la transversalitat i de la llibertat del procés\nEl debat sobre el PSC és avui un debat molt contaminat. S'hi aplica una tensió esquizofrènica marcada pel voluntarisme dels que, amb raó, el consideren una peça imprescindible per a la vida política catalana, i els que voldrien destruir-lo fins a les seves mateixes arrels. En un context de cinisme exacerbat és, fins i tot, molt possible que uns i altres siguin els mateixos i que la raó els dugui a verbalitzar la importància del paper integrador i cohesionador del socialisme català, i la passió els dugui per contradicció a no poder suportar la seva existència. Aquests trobarien una síntesi raonable si, fent un balanç positiu i molt favorable de la història del PSC, en la transició i en els primers anys de la democràcia, es pogués donar per liquidat i amortitzat. Segons ells, el PSC ja hauria acomplert el seu designi històric, la seva missió de pont i fusió de les diverses sensibilitats i ànimes en benefici de la convivència, la cohesió i la solidaritat, i ara ja es podria donar per extingit, com una nosa que cal apartar.\nResulta, però, que en el sistema polític català, el sistema de partits, en el present i en el futur, hi haurà i hi haurà d'haver un partit socialista. Fins i tot en el supòsit d'una Catalunya independent. Ni tots els huracans del sobiranisme transversal seran suficients per liquidar una ideologia i un projecte que, justament en els seus orígens, sumava tots els ingredients de la complexitat de la societat catalana de la transició i tot el bagatge històric de les diferents temptatives socialistes al llarg del segle XX. Durant molts anys, els fils que va unir el congrés d'unitat (1978) no van grinyolar, o no gaire. Més aviat l'onada favorable de superació del franquisme va decantar, molt ràpidament, la societat espanyola i també, en part, la societat catalana cap a una superació del centrisme, hereu del franquisme desintegrat, i un predomini de les opcions d'esquerres i de centreesquerra. Els resultats de les eleccions generals de 1982, i l'ascens fulgurant de la figura de Felipe González, van situar el socialisme a la cresta de l'onada i van afavorir un procés d'alta concentració de poder en el món local i, també, a l'esfera del govern espanyol.\nAquesta circumstància va permetre que el conjunt d'aportacions socials i ideològiques al socialisme català arribessin a una convivència còmoda, sense conflicte aparent. Fins i tot era possible modular els discursos en funció de quines eleccions es tractessin, amb el peu forçat, és clar, de guanyar totes les eleccions menys les autonòmiques, que apareixien com una anomalia. Era perfectament possible un accent radicalment catalanista en la perifèria del territori i un discurs més moderat a l'àrea metropolitana. Els sentiments barrejats, els accents i els orígens, les llengües i les tradicions polítiques, sumaven. Es va construir, així, un context social d'igualtat i tolerància, de convivència, de vocació compartida, de plurilingüisme actiu, amb reconeixement oficial, educatiu i administratiu de la llengua pròpia i l'ús compartit de la llengua catalana i castellana.\nEl projecte maragallià i l'Estatut de 2006, fins i tot l'experiència avortada en part dels dos governs de progrés, seria el paradigma i la síntesi d'aquesta convergència socialista sense conflicte a les bases i amb una confrontació solapada a les cúpules. Mai, però, durant aquest temps, ningú no va haver de triar entre dues fidelitats. L'alternativa real que José Montilla li va formular a Zapatero (si hem de triar entre Catalunya i el partit triarem Catalunya) no va arribar a trencar aquest consens de principi. Però portava larvada la consciència d'un moment terminal. Si fallava el pacte estatutari, si el Tribunal Constitucional dictaminava contra el pacte de 2005 i de 2006, quan això passés ja no hi hauria camí de retorn. Caldria triar. El problema, doncs, és que quan ha arribat l'hora de la veritat i ha calgut triar, el PSC massa sovint s'ha equivocat en la tria, decantant-se per una posició conservadora, cautelosa, per no trencar. I fins i tot quan finalment, en algun moment, ha decidit trencar, ho ha fet a mitges i amb un moviment en fals que li ha generat més desgast que reconeixement.\nAquest és el punt d'un tombant històric. El període de temps que va de juliol de 2010 a setembre de 2012 marca una convulsió en la societat catalana. L'eix de l'hegemonia política s'ha mogut i desplaçat cap a noves majories socials, per primera vegada obertament orientades al sobiranisme. El PSC no ha reaccionat davant la situació. Temorós de perdre les bases electorals més directament lligades a la tradició del socialisme espanyol ha començat a perdre per molts altres costats. Ha sigut, potser, la demostració que la unitat havia fet la síntesi imperfecta. Però, avui és possible mantenir-se fidel a aquelles bases i, alhora, ser obertament partidari del dret a decidir? Crec justament que sí i que defugint tota ambigüitat, un PSC decantat cap al dret a decidir s'erigeix en la garantia de la pluralitat, de la transversalitat i de la llibertat del procés.\nA condició, és clar, que es sigui implacable en la denúncia de fets que com en les darreres setmanes han rebut una resposta tèbia del PSC: tebior contra l'atac que és la imposició de l'objectiu de dèficit, tebior contra la llei de governs locals espanyola i tebior contra les mesures educatives i culturals del ministre Wert. Més preocupats per no semblar escolanets de CiU s'ha criticat més el capteniment del govern català que la contumàcia del govern espanyol. Però justament en aquests temes, una radicalitat del PSC contra les iniciatives del PP seria una iniciativa d'esquerres en un panorama ple d'orfandat. Denigrant els governs de progrés, abjurant de la legislació estatutària o de la llei d'educació, hem aparegut com desvinculats d'un passat que ens honora i que reivindicant-lo potser podríem obrir l'escletxa de la nostra pròpia reivindicació com a socialistes i com a catalans. És a dir, inequívocament com a socialistes de Catalunya. Per això crec que l'obertura a favor del dret a decidir propiciava un espai al socialisme català que podia ajudar-lo a ressituar-se. Temo que les coses no aniran per aquí.\nEl Punt Avui. Girona 24-08-2013, Pàgina 16\nEl Punt Avui. Nacional 24-08-2013, Pàgina 16


Màrqueting de continguts: Dialoga amb els teus clients oferint-los ma…\nEl día 4 de junio de 2012 tuvo lugar en la sala de actos de la sede del CTUG el seminario Màrqueting de continguts: dialoga amb els teus clients oferint-los materials últils. El seminario versó sobre el marketing de contenidos digitales en el cual se disertó sobre la importancia que tienen los contenidos en las estrategias de marketing digital que desarrollan las empresas con el objetivo de vender productos y servicios a través de las plataformas de comercio electrónico. La intervención se enfocó hacia la creación de contenidos y la interacción con los usuarios digitales, y se puso de relieve su estrecha vinculación con el éxito que puede alcanzar una estrategia de marketing digital haciendo un inciso en los beneficios que se generan para el consumidor digital.\nMàrqueting de contingutsDialoga amb els teus clients oferint- los materials útils Mercè Muntada mmuntada@compartia.net 935 660 106 www.compartia.net @CompartiaSL 2.\nInforme de la Industria de Contenidos Digitales 2011 (CEDRO) http://www.cedro.org/docs/documentos/informe_contenidosdigitales2011.pdf?Status=MasterA Espanya durant el 2010 es van incrementar els usuaris a les xarxes socials fins arribar a ser 10,1 milions d’usuaris, amb unapenetració sobre la població del 43% sobre el nombre d’internautes.L’impacte de les xarxes socials ha continuat creixent de forma espectacular al 2010, tant en nombre d’usuaris com en tempsinvertit i ingressos obtinguts. A mitjans de 2011 s’estima que la penetració d’aquests serveis, mesurada com usuaris actius dexarxes socials del total d’internautes actius, es situï en torn al 52% a nivell mundial.La publicitat interactiva segueix comportant-se com un dels sectors de continguts digitals de major creixement. Al 2010 vaaconseguir un volum de negoci de 49.931 M€, un 9,3% més que al 2009.El 2010 ha estat l’any de la irrupció de les aplicacions per dispositius mòbils. S’estima que els ingresos de les principals botiguesd’aplicacions, Apple Store, Android Market, Blackberry App World i OVI de Nokia, van aconseguir arribar als 2.100 M$, amb unincrement del 152% respecte al 2009.Un dels aspectes més impactants del 2010 ha estat l’espectacular increment de l’accés a les xarxes socials a través de dispositiusmòbils. Si al 2009 més de la meitat dels usuaris d’Internet mòbil no accedia a les xarxes socials (51%), al 2010 aquest percentatges’ha reduït fins al 18%.A nivell nacional, la xarxa més utilitzada és Facebook, amb un increment del percentatge d’usuaris que disposen d’un compte aaquesta xarxa i la utilitza de 14 punts percentuals entre gener de 2010 i febrer de 2011. 6.\nInforme anual dels continguts digitals a Espanya 2011 (Observatorio Nacional de las Telecomunicaciones y de la SI)• Durant l’any 2011 el 91,5% de la població espanyola ha fet ús dalgun tipus de contingut digital, ja sigui online o amb un dispositiu no connectat a Internet. 7.\nInforme anual dels continguts digitals a Espanya 2011 (Observatorio Nacional de las Telecomunicaciones y de la SI)Desglossament de la facturació de la indústria dels continguts digitals persector a l’any 2010 (% sobre la facturació total de la indústria dels continguts digitals) Font: ONTSI 8.\nInforme anual dels continguts digitals a Espanya 2011 (Observatorio Nacional de las Telecomunicaciones y de la SI)• Les companyies espanyoles van invertir prop de 799 milions d’€ al 2010 en publicitat digital, un 22,1% més que l’any anterior (IAB, 2011).• La inversió en formats gràfics va incrementar-se un 25,1%, elevant la xifra de facturació a 372,4 milions d’€. Per la seva part, la inversió en enllaços patrocinats va créixer un 17,2% al 2010, amb una xifra de negoci de 417 milions d’€• A Espanya, la inversió en publicitat per dispositius mòbils va ser de 9,3 milions d’€.• Les empreses publicitàries de mobiliari urbà estan incorporant elements tecnològics com antenes mòbils, pantalles tàctils i tridimensionals, alta definició, ordinadors i connexió a Internet. 9.\nPublicitat digital Dades del sectorInversió publicitària a Internet a Espanya: evolució 2006-2010 (en milions d’€) Font: IAB 10.\nPer què està augmentant la inversió en continguts digitals?Factors claus que impliquen l’augment de la inversió encontinguts digitals: 1. La saturació publicitària. 2. El valor de la prescripció en el mitjà digital: Cas TripAdvisor 11.\nPer què està augmentant la inversió en continguts digitals?Factors claus que impliquen l’augment de la inversió encontinguts digitals: 3. El valor dels intangibles. 4. La batalla per l’ “atenció” dels usuaris. 5. Estat de canvi permanent dels hàbits de consum. 6. Adaptació i variació dels continguts. 12.\nEl procés del màrqueting de continguts En sis fasesEl màrqueting de continguts és percebut com un procéssistemàtic que es retro-alimenta. Segons HeikeSimmet, inclou de sis fases: 1. Objectius vinculats als continguts. 2. Estratègia de continguts. 3. Planificació de continguts. 4. Obtenció i producció de continguts. 5. Comunicació i distribució dels continguts. 6. Monitorització dels continguts. 13.\nEl procés del màrqueting de continguts En sis fases1. Objectius vinculats als continguts.La definició d’objectius tant de caràcter quantitatiu com decaràcter qualitatiu es focalitza en el procés d’interacció digitalamb els diferents grups d’usuaris. La recuperació de lainformació i el diàleg són els dos principals vectors que orientenaquest procés d’interacció.Per tant, els objectius es defineixen en base a la concreció en latipologia i context dels continguts i la personalització basada enla segmentació d’usuaris. 14.\nQuin tipus de continguts necessiten els teus clients?• Existeixen una sèrie de qüestions fonamentals per realitzar una anàlisi de necessitats de contingut que ens podem plantejar prèviament en la casuística de cada client: • A quines finalitats generals i específiques han d’estar orientats els continguts? • Quin grau de vinculació tenen els continguts amb els objectius de l’organització-client? • Com ajudaran els continguts a flexibilitzar els processos de treball del client per incrementar la seva eficiència? • Quin perfil d’imatge corporativa i quins valors filosòfics vol transmetre el client a través dels continguts?• Quines tipologies de contingut pot necessitar un client? • Publicacions periòdiques • Informació tècnica • Informació institucional 15.\nEl procés del màrqueting de continguts En sis fases2. Estratègia de continguts.El desenvolupament de l’estratègia de continguts fa incís en unconjunt de línies de millora de manera que es puguin derivar enl’augment de la presència digital en un entorn interactiu cadacop més imbuït per les xarxes socials.La web social constitueix un canal de màrqueting de contingutsBusiness-To-Customer, la qual cosa significa que l’eficiènciaoperativa i la visibilitat en la gestió de continguts són dos eixosestratègics que es tradueixen en l’agilització de la relació amb elsclients. 16.\nEl procés del màrqueting de continguts En sis fases3. Planificació de continguts.La creació de continguts és un procés que requereix unaplanificació rigorosa i una coordinació constant al llarg de tot elcicle global de desenvolupament, incloent-hi també l’assignacióde responsabilitats. És per això que la definició de fluxos detreball esdevé un requisit previ per la producció de continguts il’elaboració de publicacions digitals.Les tres principals etapes de la planificació de continguts són: 1. Planificació cronològica: durant aquesta fase és planifica el calendari de redacció i es defineix la periodicitat de les publicacions. 2. Planificació pressupostària. 3. Previsió de recursos a invertir. 17.\nEl procés del màrqueting de continguts En sis fases4. Obtenció i producció de continguts.La creació interna de continguts es pot iniciar dins el marc d’unaestratègia de Social Media. És a dir, és recomanable confiar enels propis membres per dinamitzar les xarxes socials i donar-los-hi l’oportunitat de tenir una participació activa.D’altra banda, els clients també poden ajudar a elevar la qualitatdel contingut a través d’una estratègia earned media. D’aquestamanera, treballadors i clients tenen una forta implicació enl’estratègia de màrqueting.No obstant, s’ha de tenir en compte que un capital humà limitat iun know-how absent són dos punts dèbils que poden empobrirels continguts generats per una organització. 18.\nQui genera continguts de valor?• Tothom ha sentit parlar de Twitter però qui el fa servir? Segons un estudi de Pew Internet & American Life Project el 92% de la població americana ha sentit parlar de Twitter però només un 8% el fa servir. 19.\nLa paradoxa de Twitter i el retuiteig de continguts• Escassetat de continguts inèdits i de qualitat.• Tendència a fer redifusió de continguts creats per altres i a generar poc contingut de qualitat. 20.\nQui genera continguts de valor?• Per què fer servir Twitter? Font: adigital 21.\nQui genera continguts de valor?• Perquè fer servir Twitter? Font: adigital 22.\nQui genera continguts de valor?• Per què fer servir Twitter? Font: adigital 23.\nQui genera continguts de valor?Poden haver continguts sense coneixement? Els continguts poden ajudar aconsolidar la gestió del coneixement. En les organitzacions, les Comunitatsd’experts treballen per a la regulació dels fluxos del coneixement de maneraque els continguts siguin rellevants i pertinents per a la consecució delsobjectius de l’organització. Qui el crea? A partir de quines fonts? Com es crea?Com es difon? Les operacions que conformen la cadena de valor de la gestiódel coneixement són: 1. Creació de nou coneixement en els membres d’una comunitat 2. Identificació i extracció del coneixement 3. Estructuració i processament del coneixement 4. Transferència i difusió del coneixement 5. Aprehensió del coneixement per part dels membres 6. Reinterpretació i aplicació del coneixement 24.\nQui genera continguts de valor?• El “Dorado”: els consumidors o visitants com a creadors de continguts. 25.\nQui genera continguts de valor?• El “Dorado”: els consumidors o visitants com a creadors de continguts.• Fòrum de Marca.com http://www.marca.com/encuentros/villalobos/2012/05/29/index.html 26.\nEl procés del màrqueting de continguts En sis fases5. Comunicació i distribució de continguts.El contingut de qualitat no conté informació meramentpublicitària o bé en una quantitat moderada. El component mésimportant és el feedback generat per l’usuari, pel qual esdedueix el nivell de qualitat. L’estat de satisfacció que desitjal’usuari és estar informat i entretingut. La captació d’usuarisorientada a aquests principis és l’objectiu de la tècnica del story-telling. Per la qual cosa, les pautes d’estil han d’estar alineadesamb el context d’ús i propietats de la plataforma.La distribució de continguts es realitza a través d’unamultiplicitat de canals diferents i coordinats entre sí. A més, elscontinguts han d’estar encapsulats en un disseny corporatiu únic. 27.\nEl procés del màrqueting de continguts En sis fases5. Comunicació i distribució de continguts.El màrqueting viral fa ús dels efectes de les xarxes socials i altresmitjans digitals per arribar a incrementar exponencialment elreconeixement dels continguts.Una altra possibilitat de difusió és la sindicació de continguts enRSS es pot donar freqüentment en espais per compartir diversoscontinguts en un format comú.Els continguts han d’estar enfocats cap a diversos conjuntsd’usuaris i plataformes (dispositius portàtils). Per tant, lasegmentació dels continguts ha d’estar definida mitjançantmúltiples variables i la personalització, la qual cosa afecta aldisseny de continguts. 28.\nEl procés del màrqueting de continguts En sis fases6. Monitorització dels continguts.L’efecte del màrqueting de continguts es pot controlar i dirigirmitjançant la utilització de eines de software, i en principi s’hade tenir present les xifres quantitatives i qualitatives.Les quantitatives recullen, entre d’altres coses, els costos perclic, nombre d’usuaris, activació de pàgines, temps deretenció, etc., així com la reacció davant de les publicacions.També s’ha de tenir present (followers, amics, fans, “megusta”, retuitejos) i el nombre d’enllaços externs cap a perfils deSocial Media, publicacions de blocs o pàgines web. 29.\nEl procés del màrqueting de continguts En sis fases6. Monitorizació dels continguts.• Eines quantitatives de monitorització: 30.\nEl procés del màrqueting de continguts En sis fases6. Monitorització dels continguts.• Sistemes de medició qualitativa de continguts: 1. El Twitrratr permet classificar els tweets en: negatius, positius i neutres. 2. El Appinions permet mesurar la influència d’un determinat contingut. 3. El Website Grader permet identificar els continguts de competidors i extreure conclusions. 31.\nEl procés del màrqueting de continguts En sis fases6. Monitorització dels continguts.• Com es pot mesurar l’emotivitat dels continguts?PRWeb és una eina que detecta l’estat emocional i la reacció emocional dels lectors respecte aun contingut. 32.\nCas pràctic: l’ús de continguts negatius• Colutoris bucals 33.\nCas pràctic: els continguts i la gestió de les crisis 34.\nCas pràctic: els continguts i la gestió de les crisis 35.\nCas pràctic: els continguts i la gestió de les crisis 36.\nCas pràctic: els continguts i la gestió de les crisis 37.\nS’imposa el pensament… Positiu• Els usuaris de les xarxes socials prefereixen compartir opinions positives sobre les empreses i productes amb els que interactuen.• Quan es parla de marques a les xarxes socials els temes de conversa més recurrents estan relacionats amb la satisfacció que provoquin els productes i experiències personals.• Les empreses tendeixen a utilitzar les xarxes socials més aviat per comunicar que no pas per fer publicitat. La publicitat normalment està penalitzada pels seguidors que volen comunicar-se lliurement i on no tingui cabuda un transfons comercial agressiu.• La presència de les empreses a les xarxes socials és molt desequilibrada: mentre unes tenen una gran presència unes altres a penes tenen referències. 38.\nArmats i perillosos Evitar una crisi de reputació online• Què s’ha de fer davant una crítica o queixa a les xarxes socials? Escolta activa per poder saber què és el que estan dient sobre la nostra marca. 1. Detectar el comentari negatiu o queixa, i ser assertiu. Què és el que li ha passat? En què el podem ajudar per poder millorar la seva experiència? 2. Portar la conversació de forma privada. Solucionar els problemes amb missatges privats evitant que s’airegin “draps bruts”. 39.\nArmats i perillosos Evitar una crisi de reputació online• I si ja s’ha produït la crisis? Seguir el protocol d’actuació en cas de crisi: 1. Detecció i avaluació de la crisi. On es produeix? Quina és la gravetat dels comentaris? Són certs? 2. Qui ha iniciat la crisi? És un influenciador o no? El nivell d’influència que tingui un client no fa que la queixa sigui menys important. 3. Aplicar las mesures necessàries per solventar la crisi. Què es contestarà? Quan? Com es contestarà? De vegades la comunitat s’autoregula. Hi ha dues tendències: contestar ràpidament o contestar bé. 4. El millor mètode: la prevenció. Per això s’ha de ser transparent i coherent entre el que es diu i el que s’ofereix. 40.\nArmats i perillosos Evitar una crisi de reputació online• Eines per mesurar la reputació. RXL és una eina que mesura la reputació online que estén la seva cerca a nivell de microbbling, blocs, xarxes socials, llocs webs, revistes, premsa i fòrums de tota la xarxa. 41.\nMàrqueting de continguts Atraure les empreses• El 99% de les empreses utilitzen al menys una fórmula de màrqueting de continguts en les seves accions online (Brandpoing & Content Marketing Institute, 2012)• Les accions que proporcionen un millor resultat als anunciants es realitzen mitjançant Social Media, newsletters i blocs. 42.\nYouTube li guanya la batalla a Google?• Una imatge diu més que mil paraules: La informació visual atrau més l’atenció als usuaris que volen solucionar el seu procés de cerca amb un sol pas sense necessitat de consultar una llista inacabable de links.• YouTube vs. Google: Preferència dels usuaris a utilitzar YouTube en comptes de Google com a mitjà de cerca i recuperació de continguts. 43.\nPinterest• Boom de la xarxa social basada en imatges Pinterest• El Pinterest d’Obama va aconseguir 1.000 seguidors en unes hores.• Pinterest és: – Necessites que algú et convidi. – Textos lleugers i al gra. – Foto immediates i al teu mòbil. – Publicació de contingut fàcil i immediat. – Incorpora Android y sistemes operatius per tablet, netbook, PC i Mac. – Pots connectar el teu compte a Facebook i a Twitter. – Informació visual instantània i minimalista. – Senzillesa i usabilitat. – Un món comercial immediat destinat als ulls. 44.\nMàrqueting de continguts Atraure les empreses• El 70% dels anunciants confien els servies de màrqueting de continguts a serveis externs.• Els continguts online de qualitat han de ser atractius, personalitzats i professionalitzats, i un 80% d’empreses no tenen cap inconvenient a pagar més per un contingut de més qualitat. 46.\nMàrqueting de continguts Storytelling un mètode per connectarLes marques necessiten seduir i connectar amb els seusclients. L’art d’explicar histories pot ajudar.Kunocreative proposa les 10 C del màrqueting decontinguts: 1. Contingut 6. Consumidor 2. Consistència 7. Contagi 3. Continuïtat 8. Cooperació 4. Congruència 9. Concurrència 5. Claredat 10. Calendari 47.\nMàrqueting de continguts Storytelling un mètode per connectar• 1. Contingut: ja sigui en forma d’entrades posts, vídeos, podcasts, infografies, newsletters, o ebooks, és el contingut el que dona forma al storytelling.• 2. Consistència: el contingut fabricat per la marca te que ser coherent i consistent en el temps. Quan el contingut és consistent, el client és també més consistent.• 3. Continuïtat: el màrqueting de continguts no es para mai el temps. És un procés constant.• 4. Congruència: mai han d’existir incongruències entre les estratègies de màrqueting de continguts de la marca i altres accions promocionals de l’empresa.• 5. Claredat: el contingut ha de ser clar i senzill i posar-li les coses el més fàcil possible. 48.\nMàrqueting de continguts Storytelling un mètode para connectar• 6. Consumidor: les marques han d’utilitzar el punt de vista del consumidor per fabricar continguts de qualitat.• 7. Contagi: quan el contingut és divertit i a més a més resol problemes al consumidor, augmenta el seu potencial de contagi.• 8. Cooperació: per extreure el màxim partit al màrqueting de continguts, la marca ha d’involucrar a tots els seus departaments interns. El màrqueting de continguts no és activitat que sigui competència exclusiva al departament de màrqueting. Pot, i ha de, recolzar-se en altres departaments.• 9. Concurrència: el contingut fabricat per les marques ha de tenir la capacitat de concorre en diversos canals simultàniament.• 10. Calendari: un calendari és imprescindible per exprimir al màxim les possibilitats del màrqueting de continguts. 49.\nMàrqueting de continguts Quantitat o qualitat?• Quan parlem de màrqueting de continguts, poden existir dos objectius: notorietat i posicionament web, i l’ideal és que vagin units.• Màrqueting d’afiliació: Màrqueting online basat en els resultats. Els anunciants ofereixen una remuneració a una sèrie d’afiliats per la consecució de determinats objectius a través de la plataforma d’afiliació.• Referral marketing: El màrqueting de referència o de recomanació utilitza les relacions personals i les xarxes de clients per promocionar uns determinats continguts. La seva estratègia està basada en el “boca a orella”. 50.\nMàrqueting de continguts Quantitat o qualitat?Publicar un article a un mitjà Publicar un article a un mitjà granpetit (com un bloc) VS (medi de comunicació)• Contingut únic • Difícil de publicar• Generador link-baiting • Analítica web més• Poques visites controlada • Millor posicionament web • Major impacte 51.\nMàrqueting de continguts L’escolta activa• Cedir el torn de paraula és important però no sols s’ha de sentir, el més important és fer una escolta activa.• L’escolta activa és conèixer la nostra audiència i potencials clients, localitzar del nostre target per dirigir-nos a ell de forma adequada, conèixer les seves tendències, hàbits, la percepció que tenen cap a la nostra pròpia marca i el que diuen d’aquesta, saber com actua la competència... Resumint: recollir informació a través del seguiment i l’anàlisi. 52.\nMàrqueting de continguts L’escolta activa• Localitzar el nostre públic objectiu.• Conèixer l’opinió que el públic té de nosaltres. És important per desenvolupar una estratègia efectiva al Social Media. Saber on es parla de nosaltres, què es diu, amb què estan d’acord els usuaris i amb què estan en desacord.• Satisfer las necessitats dels membres i participants de la nostra comunitat. Saber què necessiten realment. 53.\nMàrqueting de continguts L’escolta activa, sense deixar d’actuar• Alguns estudis assenyalen que el 75% de les empreses no responen als seus seguidors a través de les xarxes socials.• Si no es genera un feedback efectiu amb la comunitat, no podem atendre a les seves necessitats. 54.\nMàrqueting de continguts L’escolta activa: crítiques, suggeriments i opinions• Són una font de coneixement.• Es pot saber com millorar els seus productes d’èxit a través de l’anàlisi.• La majoria ofereixen canvis (42,5%) o millores (37%) del producte. 55.\nMàrqueting de continguts 4 tipus de continguts viralsObjectius que ha de complir qualsevol contingut per a ser considerat de qualitat, viral i dereferència:1. Formació: Educar és una consigna i una responsabilitat comuna pels productors i consumidors.Els clients formen a altres clients amb el “boca a orella” (wom) a través de les xarxes, lesempreses formen als seus clients amb els seus continguts, la formació permanent i l’entregad’una guia que permeti identificar a través de la informació noves formes de produir eficiència, laqual cosa és indispensable.2. Atraure: La clau del contingut és que impacti i atregui, amb la qual cosa s’aconsegueix el recordi el retorn. Quan alguna cosa et motiva i t’entreté és més fàcil de retenir a la memòria.3. Convèncer: Aquest és un dels objectius més complexos d’assolir. Posem com a exemple unamarca consolidada com a autora de continguts web. Resulta evident que l’exposició dels seustreballs és el que atrau a les empreses i la resposta dels consumidors definida per la sevainfluencia, és el que acaba de convèncer. La clau per a que un contingut pugui convèncer és quesigui genuí, no parlem de gustos, parlem de confiança i credibilitat.4. Estimular: Quan un contingut ens mostra una manera d’aconseguir un objectiu des d’unaexperiència real, ens sentim estimulats per seguir avançant. Quan una empresa arriba a nosaltresa través d’un producte que ens permet desenvolupar-nos d’una forma o una altra, aconsegueix elmateix. Avui es denomina Experiència del consumidor a la capacitat de les marques per estimularals seus clients i aconseguir una experiència única. 56.\nMàrqueting de continguts 4 tipus de continguts viralsEls més eficients:• Recomanem... Aquells continguts en els que es realitzin comparatives, rànquing d’avaluacions, els quetinguin una bona acollida i siguin exponencialment virals...• Com s’aconsegueix… A partir de l’experiència, de missatges breus i directes, d’accions senzilles ilògiques, els continguts que mostren com s’aconsegueixen les coses tenen un alt nivell d’audiència ipromoció social.• Posem-nos cara… Les entrevistes són grans aliats de la viralitat, a tots ens agrada conèixer els rostresque hi ha darrere cada clic, saber una mica més de la seva experiència de vida i establir vincles entre elsseus talents, aprenentatges i experiències.• Analitzant la realitat… Els continguts que mostren campanyes de màrqueting o estratègies d’altresmarques, casos concrets a través dels quals es poden entregar idees més pràctiques sobre accionseficients, aporten qualitat al lector.• Just do it! Diferents formats, cada un, un benefici. Finalment, no hem de deixar passar els diferentstipus de formats de continguts que avui són considerats un element diferenciador i de valor afegit deguta la seva màxima eficiència i el escàs ús. – Parlem de contingut pedagògic, cursos de formació, material d’interès – Parlem de Newsletter – Parlem de material audiovisual – Parlem de galeries d’imatges (de creació pròpia) – Parlem d’infografies 57.\nInfografia elaborada per Esimad Escuela Interactiva que mostra els diferents formats de continguts existents i el seu ús eficient en lesestratègies de màrqueting. 58.\nLa confiança en el Social Media• Un 63% de les empreses afirmen que el màrqueting en les xarxes socials és una tàctica que promet i que generarà beneficis, tot i que, tampoc s’ho jugarien tot en elles.• 20% de les empreses creu molt més en aquest potencial.• 6% és mostra molt escèptic. Pagemondo 59.\nMesurar els beneficis i el retorn de la inversióLa majoria afirma que mesura els beneficis i el ROI d’aquest tipus d’estratègies prenentcom a indicador el nombre de fans o seguidors, recomanacions (likes, RTs), nombre decontinguts compartits, leads generats a través d’aquestes accions, o el increment devendes que en teoria es generen com a resultat d’aquestes accions. 60.\nSxSW de 2012 http://elblogde.porternovelli.es/tag/contenidos-digitales/1. Infravalores el Google+? Doncs fas malament. Doncs vés en compte en vaticinar el fracàs de Google massa aviat. La major part dels 20.000 experts assistents al SxSW, alguns dels més influents, com Guy Kawasaki, opinen que quan Google es proposa alguna cosa… només és qüestió de temps que ho aconsegueixi.2. Pinterest, aquest gran foc artificial. “Ensenya’m el teu Board i et diré qui ets”3. Digital Health ja és un gran negoci: el R+D+i i las aplicacions (APPs) per la salut es posicionen com un dels negocis de major i més creixement al món.4. Spotify podria ser un element de transició. Els artistes necessiten crear els propis móns de contingut digital.5. No hi ha mitjans tradicionals i mitjans socials. Només hi ha mitjans. Això sí, en el suport o pantalla que més prefereixis.6. Lo digital mai més serà alguna cosa cool o tendència. Lo digital ha passat ha ser una realitat, és el pur dia a dia de milions de persones.7. El periodisme no ha mort. Simplement s’ha convertit en públic i, a més, ho ha fet fugaçment i amb molt soroll. Jo no hi ha diferència entre un bon periodista i un bon i influent blogger.8. Estratègia integrada: per la multitud consumidora global, ja no hi ha missatges procedents del departament de màrqueting i missatges del de comunicació. Tots són missatges d’una mateixa marca.9. El pensament negre. Visionaris com Bruce Sterling diuen que tot el món digital es redueix a la mare de totes les batalles entre les Big Five d’Internet: Google, Facebook, Amazon, Apple i Microsoft. Totes lluiten per atraure a tothom al seu propi ecosistema, amb l’objectiu de destruir la resta d’ecosistemes.10. Ja no controlo res. ¿Què dimonis puc fer? Si l’usuari és qui mana, llavors ja no podem dir-li que la nostra empresa és bona, bonica i barata. Només podem fer una cosa: mostrar-li que de veritat és bona, bonica i barata. Recommended


POLITICA DE PRIVACITAT - Amparo Moreno\nL’usuari d’amparomoreno.es, com a responsable del tractament, li informa que, segons el que disposa el Reglament (UE) 2016/679, de 27 d’abril, (RGPD) i la L.O. 3/2018, de 5 de desembre, de protecció de dades i garantia dels drets digitals (LOPDGDD), tractarem les seues dades tal i com reflectim en la present Política de Privacitat. En aquesta política de privacitat descrivim com recollim les seues dades personals i per què les recollim, què fem amb aquestes, amb qui les compartim, com les protegim i les seues opcions pel que fa al tractament de les seues dades personals. Aquesta Política s’aplica al tractament de les seues dades personals recollides per l’empresa per a la prestació dels seus serveis. Si accepta les mesures d’aquesta Política, accepta que tractem les seues dades personals com es defineix en aquesta Política.\nDenominació social: Estudi Fotogràfic Amparo Moreno CIF:52644554S Domicili: C/Lluís Víves 6, Montserrat (València).\nSempre hem estat compromesos amb prestar els nostres serveis amb el màxim grau de qualitat, la qual cosa inclou tractar les seues dades amb seguretat i transparència. Els nostres principis són:\nLegalitat: Només recopilarem les seues dades personals per a fins específics, explícits i legítims.\nMinimització de dades: Limitem la recollida de dades de caràcter personal a allò estrictament rellevant i necessari per als fins per als quals s’han recopilat.\nLimitació de la Finalitat: Només recollirem les seues dades personals per a les finalitats declarades i només segons els seus desitjos.\nPrecisió: Mantindrem les seues dades personals exactes i actualitzades.\nSeguretat de les Dades: Apliquem les mesures tècniques i organitzatives adequades i proporcionals als riscos per garantir que les seues dades no patisquen danys, com ara la divulgació o accés no autoritzat, la destrucció accidental o il·lícita o la pèrdua accidental o alteració i qualsevol altra forma de tractament il·lícit.\nAccés i Rectificació: Disposem de mitjans perquè accedisca o rectifique les seues dades quan ho considere oportú.\nConservació: Conservem les seues dades personals de manera legal i apropiada i només mentre és necessari per als fins per als quals s’han recopilat.\nLes transferències internacionals: quan es done el cas que les seues dades hagen de ser transferides fora de la UE / EEE es protegiran adequadament.\nRECOLLIDA I TRACTAMENT DE LES SEUES DADES PERSONALS Els tipus de dades que es poden sol·licitar i tractar són:\nTambé recollim de forma automàtica dades sobre la seua visita al nostre lloc web segons es descriu en la política de cookies.\nSempre que sol·licitem les seues dades personals, l’informarem amb claredat de quines dades personals recollim i amb quina finalitat. En general, recollim i tractem les seues dades personals amb el propòsit de:\nD’acord amb la normativa de protecció de dades aplicable, les seues dades personals podran tractar-se sempre que:\nEns ha donat el seu consentiment a l’efecte del tractament. Per descomptat podrà retirar el seu consentiment en qualsevol moment.\nPer exisitr un interés legítim que no es veja menyscabat pels seus drets de privacitat, com ara l’enviament d’informació comercial bé per subscripció a la nostra “newsletter” o bé per la seua condició de client.\nPer si es necessària per a la prestació d’algun dels nostres serveis mitjançant relació contractual entre vosté i nosaltres.\nLes dades poden ser comunicades a empreses relacionades amb Amparo Moreno Estudi Fotogràfic per a la prestació dels diversos serveis en qualitat d’ Encarregats de Tractament. L’empresa no realitzarà cap cessió, llevat per obligació legal.\nEn relació amb la recollida i tractament de les seues dades personals, pot posar-se en contacte amb nosaltres en qualsevol moment per:\nAccedir a les seues dades personals i a qualsevol altra informació que indica l’Article 15.1 del RGPD.\nRectificar les seues dades personals que siguen inexactes o estiguen incompletes d’acord amb l’Article 16 del RGPD.\nSuprimir les seues dades personals d’acord amb l’Article 17 del RGPD.\nLimitar el tractament de les seues dades personals d’acord amb l’Article 18 del RGPD.\nSol·licitar la portabilitat de les seues dades d’acord amb l’Article 20 del RGPD.\nOposar-se al tractament de les seues dades personals d’acord amb l’article 21 del RGPD.\nSi ha atorgat el seu consentiment per a alguna finalitat concreta, té dret a retirar el consentiment atorgat en qualsevol moment, sense que això afecte la licitud del tractament basat en el consentiment previ a la seua retirada.\nPot exercir aquests drets enviant comunicació, motivada i acreditada, al telèfon 670 629 044.\nEls requisits d’aquesta Política complementen, i no reemplacen, qualsevol altre requisit existent sota la llei de protecció de dades aplicable, que serà la que prevalga en qualsevol cas.\nAquesta política està subjecta a revisions periòdiques i l’empresa pot modificar-la en qualsevol moment. Quan això passe, l’avisarem de qualsevol canvi i li demanarem que torne a llegir la versió més recent de la nostra Política i que confirme la seua acceptació.\nLes cookies són arxius que es poden descarregar en el seu equip a través de les pàgines web. Són eines que tenen un paper essencial per a la prestació de nombrosos serveis de la societat de la informació. Entre d’altres, permeten a una pàgina web emmagatzemar i recuperar informació sobre els hàbits de navegació d’un usuari o del seu equip i, depenent de la informació obtinguda, es poden utilitzar per reconéixer l’usuari i millorar el servei oferit.\nSegons qui siga l’entitat que gestione el domini des d’on s’envien les cookies i tracte les dades que s’obtinguen es poden distingir dos tipus:\nCookies pròpies: aquelles que s’envien a l’equip terminal de l’usuari des d’un equip o domini gestionat pel mateix editor i des del qual es presta el servei sol·licitat per l’usuari.\nEn el cas que les cookies siguen instal·lades des d’un equip o domini gestionat pel propi editor però la informació que es reculla mitjançant aquestes siga gestionada per un tercer, no poden ser considerades com cookies pròpies.\nExisteix també una segona classificació segons el termini de temps que romanen emmagatzemades en el navegador del client i poden tractar-se de:\nCookies de sessió: dissenyades per a recaptar i emmagatzemar dades mentre l’usuari accedeix a una pàgina web. Es solen emprar per emmagatzemar informació que només interessa conservar per a la prestació de servei sol·licitat per l’usuari en una sola ocasió (p.e. una llista de productes adquirits).\nCookies persistents: les dades segueixen emmagatzemades en el terminal i poden ser accedides i tractades durant un període definit pel responsable de la cookie, i que pot anar des d’uns minuts fins a diversos anys.\nFinalment, hi ha una altra classificació amb cinc tipus de cookies segons la finalitat per a la qual es tracten les dades obtingudes:\nCookies tècniques: aquelles que permeten a l’usuari la navegació a través d’una pàgina web, plataforma o aplicació i la utilització de les diferents opcions o serveis que en ella hi haja com, per exemple, controlar el trànsit i la comunicació de dades, identificar la sessió, accedir a parts d’accés restringit, recordar els elements que integren una comanda, realitzar el procés de compra d’una comanda, realitzar la sol·licitud d’inscripció o participació en un esdeveniment, utilitzar elements de seguretat durant la navegació, emmagatzemar continguts per a la difusió de vídeos o so o compartir continguts a través de xarxes socials.\nCookies de personalització: permeten a l’usuari accedir al servei amb algunes característiques de caràcter general predefinides en funció d’una sèrie de criteris en el terminal de l’usuari com ara serien el idioma, el tipus de navegador a través del qual accedeix al servei, la configuració regional des d’on s’accedeix al servei, etc.\nCookies d’anàlisi: permeten al responsable de les mateixes, el seguiment i anàlisi del comportament dels usuaris dels llocs web als quals estan vinculades. La informació recollida mitjançant aquest tipus de cookies s’utilitza en el mesurament de l’activitat dels llocs web, aplicació o plataforma i per a l’elaboració de perfils de navegació dels usuaris d’aquests llocs, aplicacions\ni plataformes, per tal d’introduir millores en funció de l’anàlisi de les dades d’ús que fan els usuaris del servei.\nCookies de publicitat comportamental: emmagatzemen informació del comportament dels usuaris obtinguda a través de l’observació continuada dels seus hàbits de navegació, la qual cosa permet desenvolupar un perfil específic per mostrar publicitat en funció de la mateixa.\nCookies de xarxes socials externes: s’utilitzen perquè els visitants puguen interactuar amb el contingut de diferents plataformes socials (facebook, youtube, twitter, linkedIn, etc ..) i que es generen únicament per als usuaris d’aquestes xarxes socials. Les condicions d’utilització d’aquestes cookies i la informació recopilada es regula per la política de privacitat de la plataforma social corresponent.\nTé l’opció de permetre, bloquejar o eliminar les cookies instal·lades en el seu equip mitjançant la configuració de les opcions del navegador. Al desactivar cookies, alguns dels serveis disponibles podrien deixar d’estar operatius. La forma de\ndesactivar les cookies és diferent per a cada navegador, però normalment es pot fer des del menú Eines o Opcions. També es pot consultar el menú d’Ajuda del navegador on es poden trobar instruccions. L’usuari podrà en qualsevol moment triar quines cookies vol que funcionen en aquest lloc web.\nExplorer o Microsoft Edge: http://windows.microsoft.com/es-es/windows-vista/Block-or-allow-cookies •\nOpera: http://help.opera.com/Linux/10.60/es-ES/cookies.html A més, també pot gestionar\nel magatzem de cookies al seu navegador a través d’eines com les següents\nhttps://www.amparomoreno.es assumeix que vostè accepta l’ús de cookies. No obstant això, mostra informació sobre la seua Política de cookies a la part inferior de qualsevol pàgina del portal amb cada inici de sessió amb l’objecte que vosté sigua conscient.\nAccepta cookies. No es tornarà a visualitzar aquest avís a l’accedir a qualsevol pàgina de portal durant la present sessió.\nTanca. S’oculta l’avís en la present página i es redirigit a una pàgina on no es pot continuar amb la navegació.