El fascinant món dels ratpenats - cosir i repuntejar\nEl fascinant món dels ratpenats\n9 de diciembre de 2020 0 Cristina Junyent Cafè Científic a la Casa Orlandai Mapa Verd de Sarrià MVS-fauna\nAl cafè científic de la Casa Orlandai de dimecres 9 de desembre va venir Jordi Serra Cobo, de l’IRBIO-UB, per parlar sobre La bona premsa dels ratpenats. Se’ls acusa d’haver estat el primer reservori de la COVID-19, i no és cert; probablement són el reservori del virus que ha evolucionat fins ser el SARS-CoV-2. Per tant, el més probable és que hi hagi una espècie intermediària. No s’ha detectat cap transmissió directa de coronavirus de ratpenats a humans.\nPerquè es produeixi aquest salt d’espècie hi ha d’haver un estret i perllongat contacte amb els ratpenats. El que cal preguntar-se és perquè es produeix ara la pandèmia si els ratpenats han tingut coronavirus des de fa probablement molts anys. La resposta cal cercar-la en l’activitat humana, que provoca la pèrdua d’hàbitats i biodiversitat, cosa que facilita la transmissió de patògens. Si li sumem el transport exagerat, responsable de la seva propagació, ja tenim la pandèmia.\nEn realitat, lluny de la imatge malèfica mal assignada, gràcies a la seva funció ecològica, els quiròpters són els millors reguladors de les poblacions d’insectes, que poden provocar malalties als animals -inclosos els humans- i malures a les plantes. I, en ser els únics mamífers voladors, la seva anatomia i fisiologia els fa un grup zoològic fascinant.\nEls ratpenats són un grup de mamífers relativament antic. Van aparèixer al planeta fa entorn seixanta-quatre milions d’anys. Tot i això, fins ara els fòssils més antics són més moderns, de fa uns cinquanta milions d’anys. I, atès que són com els ratpenats que coneixem avui dia, aporten poca informació sobre l’evolució que han seguit el desenvolupament de les ales i l’adaptació al vol.\nEls ratpenats estan distribuïts per tot el món, excepte a les regions polars. Hi ha ratpenats a les illes tropicals, a l’alta muntanya, a deserts, a selves tropicals… I això és perquè s’han adaptat a un espectre molt ampli d’ambients diferents; viuen a coves, avencs, arbres, cases, esquerdes… fins i tot dins les cases.\nEn haver tingut la capacitat d’adaptar-se a molts ambients diferents, formen un grup amb un clar èxit evolutiu. El vint per cent de les espècies de mamífers són ratpenats; per ara, hi ha descrites més de mil tres-centes espècies.\nEl terme quiròpter vol dir «mà alada». I és això, els dits de la mà, els que formen les ales dels ratpenats, només hi resta fora el polze. Entre els dits han desenvolupat una fina membrana (el patagi) que els permet de volar. De manera que, a diferència de les aus que volen amb els braços, els quiròpters volen amb les mans.\nI, a diferència de les ales dels ocells, que tenen plomes, el patagi dels quiròpters és nu i està molt vascularitzat. En ser tant fi, evapora molta aigua, de manera que, per no deshidratar-se, han de sortir de nit. Només volen de dia en zones o quan la humitat ambiental és elevada; a la zona humida del Delta de l’Ebre se’ls pot veure volar de dia.\nEls ratpenats no són cecs, és un altre mite. Ara bé, com surten de nit, fan servir un sonar. Els ultrasons són una altra de les seves característiques. Amb les cordes vocals fan crits molt aguts, que, en la major part dels casos, els humans no podem sentir. Hi ha dues menes d’emissió. Els ratpenats de ferradura emeten els sons pel nas, com un xiulet en una freqüència constant. Però la immensa majoria dels ratpenats emeten sons per la boca. I, com nosaltres, segons com obrim la boca, posem la llengua o els llavis, produïm sons diferents; aquestes espècies, doncs, emeten sons en freqüència modulada. Un dels sons més comuns és com una sirena, comença molt agut i després, baixa de freqüència. De fet, les primeres ambulàncies imitaven el to decreixent dels rats penats, perquè se les localitzava millor.\nEmetent i recuperant els propis ultrasons detecten el relleu i els accidents geogràfics de l’entorn (penya-segats, edificis, arbres), i guarden a la seva memòria una imatge del lloc per on es mouen. Amb els ecos dels seus ultrasons detecten si els objectes són buits o massissos, si la seva superfície és rugosa o no, si es mouen o estan quiets; detecten, per tant, les preses que poden menjar. Els ratpenats també fan servir els ultrasons per comunicar-se entre ells; per marcar territori, per aparellar-se, per comunicar-se la mare amb la cria, a les colònies de cria o durant les rutes migratòries.\nQuan hi ha milers de ratpenats en una cova, són capaços de detectar el seu propi eco, i les mares reconeixen la seva cria. Això és perquè el timbre de cada individu és diferent. Ara bé, segons un estudi a Sa Dragonera, quan hi ha molts individus de la mateixa espècie junts, alguns individus apugen la freqüència d’emissió. Són capaços de modular molt per diferenciar-se. Una altra característica és que, dins la mateixa espècie, hi ha dialectes per regions, petites variacions; el so que fan a Catalunya no és el mateix que a les illes Balears o a Alemanya. El sistema de comunicació dels ratpenats és força complex.\nUna de les imatges més típiques dels ratpenats és veure’ls penjats cap per avall. S’aferren amb els peus, que resten fora de la membrana. En aquesta posició s’hi poden quedar algunes setmanes. No els resulta difícil perquè el pes de l’animal bloqueja els tendons dels dits dels peus amb un anell que tenen a les potes, amb la qual cosa els dits els queden arronsats ben subjectes a la roca, o d’allà on sigui que pengin. No els comporta cap esforç. Quan volen començar l’activitat han de fer una flexió amb les potes per desbloquejar l’anell i començar a volar.\nCada femella acostuma a tenir una sola cria per any; excepcionalment, algunes espècies en tenen dues. Mentre volen, les mares poden carregar les cries en els seus primers estadis de la vida; però moltes espècies deixen la cria penjant del sostre d’una cova, en una mena de guarderia; quan la mare torna, retroba la cria pel so i la llepa.\nHibernació i canvi climàtic\nMolts ratpenats viuen i hibernen en colònies; però, el ratpenat de ferradura petit (Rhinolophus hipposideros), per exemple, hiberna sol.\nUna de les colònies d’hibernació que segurament fa més temps que s’estudia és la del Parc Natural de Sant Llorenç del Munt i l’Obac. La va començar a estudiar Enric Balcells els anys cinquanta; el professor que va dirigir la tesi d’en Jordi, qui va continuar l’estudi a partir dels anys vuitanta. Dins la cova hi ha detectors de la temperatura a 65 m sota terra, i, amb el seguiment de la colònia al llarg del temps, es pot observar com els afecta el canvi climàtic.\nEl metabolisme dels ratpenats pot canviar de manera molt notable. En volar, algunes espècies arriben a tenir fins a set-centes pulsacions per minut, mentre que quan hibernen en poden tenir cinc o sis. Quan volen, assoleixen una temperatura d’uns 37ºC; mentre que en hibernació, pot ser de 9ºC o fins i tot baixar a 4ºC. El que s’observa darrerament és que els hiverns càlids que estem vivint escurcen el període d’hibernació: comencen la hibernació més tard, l’acaben abans. Això provoca, en conseqüència, que els calgui menjar tant a la tardor per engreixar-se i passar l’hivern, s’ha vist que pesen menys.\nI, l’estudi que fa l’equip d’en Jordi és veure com afecta aquest canvi de dinàmic als virus que duen els ratpenats. Cal estudiar també si, en despertar-se més aviat, troben menjar. Si no en trobessin, podria afectar la seva supervivència. Per a que en tinguessin, atès que són animals insectívors, si el cicle dels insectes se sincronitza amb el nou cicle dels ratpenats, no hi haurà gaire problema. Si no se sincronitzessin els cicles, sí tindríem un problema.\nComparats amb mamífers de la seva mida, com alguns rosegadors, els ratpenats tenen una llarga esperança de vida. Les espècies de Catalunya viuen entre vuit i disset anys; però s’ha comprovat que alguns exemplars d’altres espècies han viscut fins a quaranta-un anys.\nLa longevitat s’associa als telòmers, la part terminal dels cromosomes, la funció dels quals és protegir la informació genètica. Cada vegada que una cèl·lula es duplica perd una part dels telòmers; de manera que, com més llargs siguin els telòmers, més protegida estarà la informació genètica, per tant l’espècie pot viure més. I això passa en els ratpenats. Una de les hipòtesi que cal comprovar, és que probablement l’efecte de la disminució de la hibernació els disminueixi la longevitat.\nDinàmica i ecologia de les poblacions\nL’equip d’en Jordi ha estudiat la migració del ratpenat de cova (Miniopterus schreibersii). Anellen alguns exemplars amb números de referència, de manera que poden resseguir les migracions. S’ha vist que segueixen les valls, els rius, perquè obtenen informació més fiable per a l’orientació, alhora que els proporciona humitat i poden trobar més insectes.\nA la colònia de Sant Llorenç del Munt habitualment hibernen entorn disset-mil ratpenats de cova. Cap al febrer deixen el refugi, i se separen en grups. Alguns van cap al Montseny, passant pel Pla de la Calma, segueixen la Tordera fins a Malgrat de Mar, on s’hi queden uns quants, mentre que altres es distribueixen per la Costa Brava, i arriben fins al sud de França travessant El Pertús i el Coll de Banyuls.\nAltres, des de Sant Llorenç del Munt, van cap a la Serra de l’Obac i, seguint el riu Llobregat cap avall, arriben fins a Molins de Rei. Des d’allà, alguns travessen les muntanyes de l’Ordal i van cap al Garraf. Altres, segueixen el recorregut del Llobregat fins més avall, travessen Barcelona i van cap a la Conreria; els que segueixen la costa s’acaben trobant amb els que han arribat a Malgrat. A la tardor fan la ruta inversa, tornen als refugis de Sant Llorenç del Munt.\nA la ciutat de Barcelona fàcilment es poden veure molts ratpenats i de moltes espècies diferents.\nL’equip d’en Jordi va començar a fer estudis en ecoepidemiologia a partir dels virus zoonòtics dels ratpenats, entre ells els coronavirus. Els resultats i l’experiència obtinguda en els esmentats estudis ha permès aplicar el model de treball en altres grups d’animals i altres malalties emergents.\nDurant vint-i-dos anys, van estudiar una colònia a Mallorca; capturaven exemplars, els marcaven i els feien una analítica abans de tornar-los a alliberar. Bàsicament buscaven si estaven infectats pel virus de la ràbia, però amb el temps van arribar a tenir la història clínica d’una part dels components de la colònia. Aquest seguiment els va permetre conèixer la dinàmica del patogen i la supervivència dels animals. I es van adonar que el virus ràbic no afectava significativament la supervivència dels animals, és a dir, no emmalaltien, per què? Per què els ratpenats són el reservori de molts virus, però no desenvolupen les malalties?\nEl sistema immunitari dels ratpenats està sempre en pre-alerta, de manera que quan entren un contacte amb un virus, dóna una ràpida i forta resposta, basada en l’interferó. En altres mamífers, una resposta d’aquesta mena produiria una inflamació generalitzada, que podria comprometre la supervivència. Com és, doncs, que els ratpenats no pateixen aquesta inflamació? I, d’una altra banda, un metabolisme tan elevat com tenen els ratpenats -amb fins a sis-cents batecs per minut- en altres mamífers els provocaria un alliberament de radicals lliures, que generaria una inflamació; per què no succeeix en els ratpenats?\nDoncs, sembla que els ratpenats han desenvolupat un sistema metabòlic que absorbeix les molècules produïdes per la inflamació i els radicals lliures, evitant que els afecti. I, alhora, són resistents a les malalties que porten. Tot i que probablement alguns virus sí que es poden desenvolupar en individus immune deprimits, com s’ha vist amb la ràbia, en ser un grup molt antic, hi ha hagut temps per a una coevolució entre els virus i els ratpenats.\nUn paràsit adaptat és el que no mata l’amfitrió, fet que li permet sobreviure més temps i propagar-se a un nombre major d’individus. Però per a això és necessita un cert temps. Els humans, som una espècie molt més fràgil, no hem tingut temps d’haver coevolucionat d’aquesta manera amb els patògens.\nEls noms dels ratpenats\nEn el llibre «Ratpenats, ciència i mite» en Jordi va voler recopilar també aspectes culturals relacionats amb els ratpenats. Una de les sorpreses va ser que en català hi ha cent vint-i-cinc maneres d’anomenar-los: ratpenat, ratapinyada, ratapatxet, almorcígol, ratacalda, voliac, ratapenella, muriac, muricec, penarata, ocell del dimoni, ratapenera…. A Boí en diuen muixirecs, mentre que a Pont de Suert, a vint quilòmetres de distància, en diuen ratacaldes, nom que no té res a veure. Aquesta riquesa de noms palesa l’aïllament dels pobles de muntanya.\nEls ratpenats com a insectívors\nEls ratpenats poden arribar a menjar una gran quantitat d’insectes. S’ha calculat, en estimacions pel cap baix, que la colònia de Sant Llorenç del Munt pot menjar de divuit a trenta-sis tones d’insectes l’any. En pesar exemplars quan surten a caçar i quan tornen, s’ha observat que cada dia mengen entre la meitat i tres quartes parts del seu pes. Sabent el que menja un individu i estimant el nombre d’individus que hi ha a la colònia, se sap quant mengen cada dia. Multiplicant la xifra pels dies i els mesos que són actius, s’ha arribat a aquesta xifra. Però han comptat mesos d’hivernació que ara no fan. Per tant, segurament mengen molt més.\nJa que mengen molts insectes que fan plaga; des de la processionària del pi, fins a altres que ataquen les alzines o els boixos. I com també consumeixen mosquits, vectors de malalties, els ratpenats seran els nostres gran aliats en el canvi climàtic, que durà patògens de regions més càlides.\nPer a fer estudis d’ecoepidemiologia, capturen animals i els prenen mostres de sang. També es recullen femtes -més interessants per estudiar els coronavirus. Així que en la seva recerca hi ha una part d’estudis de camp, una part de laboratori i una darrera etapa davant dels ordinadors, on fan els estudis filogenètics i models matemàtics. En la recerca, treballen en xarxa amb molts equips d’altres centres del món. Un dels grups amb els que fa més temps que treballen és l’Institut Pasteur.\nLa major part de les malalties infeccioses emergents són zoonòtiques; sempre ha estat així. Les primeres epidèmies van començar amb la ramaderia i quan els humans es van agrupar en nuclis de població. Així es van donar les condicions que alguns patògens que havien mutat afectessin els humans i va augmentar la probabilitat de transmissió entre persones. Per tant, l’estudi de la relació dels patògens i l’entorn on viuen els seus transmissors dóna molta informació per a mirar d’evitar que saltin patògens a l’espècie humana. Com també per a protegir els animals de granges o les mascotes.\nNo podem tractar la salut humana com si no tingués res a veure amb la resta dels components del planeta, vius o no; hem de pensar més en el concepte que va emergir fa uns anys: una salut-un món.\nA la pregunta sobre si hi ha algun perill en la convivència amb mascotes, en Jordi ens recorda que fa molts anys que conviuen amb l’espècie humana. Pot succeir que nous patògens puguin passar a l’espècie humana a través de les mascotes si, per exemple, té contacte amb l’excrement de senglars, posem per cas. Però, en general, no cal tenir por; les malalties infeccioses estan lligades a animals salvatges, no a les mascotes.\nTambé és difícil que la femta dels ratpenats sigui contagiosa de coronavirus, perquè els virus que hi deixen anar s’inactiven força de pressa. En el cas de l’Ebola, les femtes i l’orina de ratpenat sí poden transmetre el virus per haver embrutit fruits que després es mengen els humans. Però parlem d’altres regions i d’altres espècies de ratpenat.\nUna malaltia associada als ratpenats és la histoplasmosi. No és vírica, però va ser la veritable maledicció del faraó. Ara bé, també va ser en un altre país, en unes altres condicions i en un altre temps.\nLa part positiva dels virus\nFalta conèixer-ho amb profunditat, però, evolutivament, els virus han jugat un paper important i positiu. Darrerament s’ha vist que aproximadament el cinquanta per cent del genoma humà és d’origen víric, i que ha estat clau en l’evolució de la vida, facilitant avenços evolutius molt més ràpids. Sense els virus, probablement l’evolució hauria estat més lenta, perquè el genoma víric incorpora a l’amfitrió molt de material genètic nou. Nosaltres, com moltes altres espècies, som aquí, en bona part pels virus.\nQuines causes originen les epidèmies?\nCom gairebé tots els coronavirus, l’ancestre del SARS-CoV-2 sembla provenir dels ratpenats. Però fa anys que el ratpenats tenen coronavirus; així que, per què s’ha produït ara la pandèmia?\nEn el segle XXI hem passat unes quantes epidèmies per coronavirus. La provocada pel SARS-CoV, que es va produir el 2002-2003. El 2012 va començar el MERS a Aràbia, malaltia que té una mortalitat superior al 30% i de la qual se’n parla poc. Tot i que va arribar a Corea, on es va estendre al personal d’un hospital, a partir d’un pacient que venia d’Aràbia; aquesta transmissió s’associa a un problema de ventilació. Aviat, el brot es va acotar i no es va escampar més.\nEn realitat, hauríem de preguntar-nos què fem de diferent, perquè un virus amb el qual els ratpenats hi conviuen de fa moltíssims anys, de sobte ha fet un salt d’espècie i infecta les persones. La resposta cal trobar-la en les transformacions planetàries tan importants, massives i ràpides que estem fent; modifiquem molts aspectes que afavoreixen el salt d’espècie.\nPerò, per a fer pandèmia, a més del salt d’espècie, hem de ser molts, i, efectivament, som molts. Les pandèmies apareixen a zones densament poblades (Wuhan té més de nou milions d’habitants). La densitat demogràfica amplifica l’epidèmia. I, en tercer lloc, per a que hi hagi una pandèmia, cal que s’expandeixi per grans territoris. La mobilitat actual no té precedents: podem viatjar d’una part a l’altra del planeta en hores.\nAra bé, no s’ha comprovat mai que un coronavirus de ratpenat salti a les persones, sempre hi ha hagut una espècie intermediària que conviu amb ells, un contacte estret i reiteratiu, i amb nosaltres. En el SARS-CoV-1, l’espècie intermediària va ser la civeta, un petit mamífer semblant a un gat petit que menja ratpenats.\nLa pandèmia va ser l’efecte d’un canvi sociocultural a la Xina. En la regió on va aparèixer, la civeta és considerada una delicatessen; fins poc abans, només la podien menjar persones amb un poder adquisitiu elevat i en determinats restaurants, perquè la civeta era un animal salvatge que vivia a la muntanya, on es capturava. Però amb el desenvolupament econòmic de la regió, moltes persones van accedir a aquesta menja tan preuada. La demanda va fer créixer granges de civeta, on els animals creixen junts.\nLa civeta menja ratpenats, de manera que alguna podia estar infectada i es podia haver donat el primer salt d’espècie. En una granja, si una d’elles s’infectava era molt fàcil que la transmetés a gran part dels altres animals estabulats. En agrupar-los vam augmentar la probabilitat d’infecció de les civetes.\nAquests animals de granja es duien als restaurants on es mantenien vius fins que els clients triaven el que volien menjar. En augmentar la cria i el consum de civetes amb el virus, algun podia mutar per a fer el salt d’espècie cap als humans. I va passar. La reiteració en l’alimentació de la civeta, la cria en granja i l’augment de consum fa pujar les probabilitats, primer, que el virus del ratpenat salti a la civeta, i després que salti a l’espècie humana. I la densitat demogràfica i la mobilitat, que esdevingui pandèmia.\nEn cas del SARS-CoV-2 que ha provocat la COVID-19, no es coneix quin ha estat l’intermediari. Se sap que el pangolí no hi té res a veure; és veritat que porta un coronavirus originari dels ratpenats, però és ancestral, no té a veure amb el que ens afecta; tenen un origen comú, però es van separar fa anys i han evolucionat en paral·lel. Per tant, l’espècie intermediària que ha calgut per passar als humans no se sap encara quina és. És probable que sigui similar al cas de la civeta. La gran capacitat de contagi de la COVID-19 és major degut a la gran quantitat d’asimptomàtics; per això, quan encara no es coneixia gaire, es va pensar que es podria controlar. I, no s’ha pogut.\nQui menja ratpenats?\nA Catalunya, les òlibes, fonamentalment, i algunes martes i genetes. En altres llocs tropicals, els mengen serps; es posen de manera a la boca de les coves i, quan passen els ratpenats, els cacen al vol. Aquí els és més difícil.\nEns hem de preparar per una altra pandèmia?\nEl 2013 en Jordi va publicar que això podia passar. El van titllar d’alarmista, perquè aleshores tot estava en pau, diguem-ne, i costava d’imaginar-s’ho. Però tots els indicadors basats en la dinàmica del comportament humà apuntaven cap aquí. Hem iniciat una globalització sense prendre precaucions. Ens hem llançat sense ret, i això té les conseqüències que ara trobem: amb el SARS-CoV-1, el MERS, l’Ebola i ara amb el SARS-CoV-2. I probablement ara tindrem problemes amb els mosquits, que s’estan estenent; veiem malalties que no teníem, com el dengue. Alguna cosa del nostre comportament hem de canviar.\nA més dels quiròpters, altres grups, com els rosegadors, també poden ser reservori de patògens, Determinades aus, transporten el virus de l’encefalitis d’estiu. Estem treballant amb senglars, que poden transportar l’hepatitis E; una malaltia relativament nova i també d’origen asiàtic, que s’ha estès molt -cada any hi ha uns deu milions de persones afectades a tot el món- i que normalment és asimptomàtica, però hi ha un tant per cent petit que és fulminant. Torna a ser una qüestió de probabilitats. Fem el seguiment dels senglars locals. En un vint per cent dels senglars que s’han trobat a la plaça d’Espanya o que hi ha per Collserola, s’ha aïllat RNA del virus de l’hepatitis E; un cinquanta-nou per cent són seropositius, és a dir, que hi han estat en contacte. Les noves dades, pugen els individus seropositius fins a prop del setanta per cent; és el nivell més elevat d’Europa. En passar l’hepatitis E als humans, tot i que molts poden ser asimptomàtics, tard o d’hora tindrem un problema greu. Què es pot fer?\nDe vegades només cal prendre precaucions molt fàcils, però cal tenir la informació i canviar alguns hàbits. Què cal fer amb els senglars? Cal mirar també que no bolquin els contenidors, perquè els senglars també es poden infectar amb malalties nostres en menjar les escombraries dels contenidors i dispersar-les. Potser cal fer com fan a Estats Units, contenidors per a què els ossos no hi puguin posar la mà. Són solucions relativament fàcils, però cal tenir la informació i la bona voluntat de voler-ho solucionar.\nA una altra escala, cal tenir en compte que un dels problemes més grans i que afavoreixen el salt d’espècie és la desforestació. Estem perdent quilòmetres de boscos tropicals cada any. Fins fa poc s’interpretava com que perdíem «el pulmó del planeta», la biodiversitat, i és cert. Però no som conscients dels problemes de salut que comporta. En perdre masses forestals els animals no desapareixen. Alguns moren, però els altres s’adapten a la nova condició; i com allà on hi havia bosc, ara hi ha assentaments humans, els animals hi busquen refugi. Això augmenta la probabilitat de salt d’espècie de malalties que encara no coneixem i que poden passar al circuit humà.\nTenim tres grans reptes aquest segle: epidèmies, la demografia i, molt relacionat, el canvi climàtic. Ens hem focalitzat en el canvi climàtic, però els altres dos reptes són igual d’importants, perquè estan molt relacionats. Hem d’afrontar aquests problemes per la pròpia supervivència humana; segur que trobarem la solució, ni que sigui per egoisme; però, com més aviat, millor. Potser cal que els polítics escoltin els científics.\nEntre la ciutadania hi ha molta més sensibilització cap als ratpenats que fa un temps. Pensem que són animals que es pengen cap per avall, que viuen en llocs foscos, en cases abandonades, que surten de nit… tenen tots els ingredients per generar una quantitat tremenda de llegendes. Però s’està comprenent el valor que tenen de cara a la conservació i l’equilibri dels sistemes naturals; en la regulació d’insectes, de plagues forestals i agrícoles, dels vectors que ens poden transmetre malalties. Cada cop hi ha més caixes niu, certament, degut a tres factors. En primer lloc, en ambients degradats -per exemple, després d’un incendi- substitueixen els forats dels troncs. En segon lloc, algunes caixes niu ajuden a la divulgació i l’educació ambiental. En tercer lloc, ens permeten d’estudiar algunes espècies de les que no en sabríem res si no n’hi haguessin.\nCom vas arribar a treballar amb ratpenats, Jordi?\nMolt fàcil. Un dia a casa dels pares, fa molts anys a la Cerdanya -quan no era turística- vaig veure passar un ratpenat molt gros. Vaig pensar, què és això? Vaig començar a buscar i no vaig trobar cap informació. I em va semblar interessant posar-me a investigar. La meva tesi va ser la primera sobre aquest grup a Espanya, feta per una persona del país. I, fins ara, que segueixo amb ells.\nA l’hora d’acomiadar-nos i de desitjar-nos un bon Nadal i un any nou, en Jordi ens augura que serà millor, especialment després de la setmana dita santa. No ens angoixem.\nSerra-Cobo, J (ed) (2009): Ratpenats, ciència i mite, Edicions UB\nRatpenats i COVID-19, IRBIO\nSerra-Cobo J i López-Roig M. 2015. Estudis ecoepidemiològics de quiròpters a les Illes Balears (1993-2014). Llibre Verd. Conselleria de Medi Ambient. 333-341.\nSerra-Cobo J, López-Roig i Bayer X. 2015. El tresor ecològic de les mines de Can Palomeres: els ratpenats. Publicacions de l’Ajuntament de Malgrat de Mar.\nSerra-Cobo J. 2015. Factores ecológicos y socioeconómicos de la epidemia del Ébola. In Detrás del Ébola: un enfoque multidisciplinario para un problema global. Edicions Bellaterra.\nSerra-Cobo J, López-Roig M. 2016. Bats and emerging infections: an ecological and virological puzzle. Advances in Microbiology, Infectious Diseases and Public Health, 972: 35-48. DOI: 10.1007/5584_2016_131\nSerra-Cobo J. 2020. Factores ecológicos y socioeconómicos de las epidemias: retos de salud planetaria. Idees\nFrutos R, López-Roig M, Serra-Cobo J, Deavux C. 2020. The Conjunction of Events Leading to the Coronavirus Pandemic and Lessons to Learn for Future Threats. Frontiers in Medecine, maig volum 7. Doi: 10.3389/fmed.2020.00223\nComando actualidad (09/12/2020): Más allá de las vacunas. Los responsables del futuro que todos queremos recuperar\nCerrillo Antonio (30/05/2020): El hombre que más sabe sobre murciélagos, La Vanguardia\nVols conèixer els ratpenats? Museu de Granollers (18/11/2020) (1:11:53)\nPrograma de seguiment dels ratpenats\nTerradas, Jaume (17/11/2020): Aspectes ecològics i ambientals de les epidèmies i el seu control, Sessió inaugural 2020-2021, Societat Catalana de Biologia\nHernández Bonilla, JM: Los murciélagos conversan sobre sexo, sueño y comida. El País 08/12/2020\nSons sorprenents del ratpenat argentat (Vespertilio murinus) capturat a Catalunya\nDescobreixen en una mina de Seròs una nova colònia de ratpenats en perill d’extinció (12/02/2020)\nLa batwoman xina (14/03/2020)\nImatge destacada: wikimedia commons, imatge de la mà: Serra-Cobo; i imatge de colònia, autor: Marc López Roig; altres enllaçades a l’autor (CC)\nEtiquetas: casa orlandaiecologiaetologiafaunasalut pública


"La formació estrenarà 'Carpe diem', de Brotons, en una temporada d'aniversari"\nArticle del Diari Ara, 11/02/2020.\n" La clemenza di Tito al Liceu! Nosaltres la vam fer molt abans, el 1991 al Palau de la Música Catalana en versió concert." Josep Ferré, director titular de l'Orquestra Simfònica de Sant Cugat mostra orgullós la fotografia d'aquest concert que apareix en un dels panells que tracen una història llarga i plena d'èxits: la dels 30 anys d'aquesta formació santcugatenca. Són uns quants panells que es poden veure al vestíbul del Teatre Auditori de Sant Cugat i que destaquen alguns dels 700 concerts que ha realitzat l'orquestra durant aquestes tres dècades. "Sempre hem fet una programació l'alt nivell, i la prova és que tenim un públic fidel que omple les 900 places del teatre a cada espectacle". Segons Ferré, l'evolució d'una orquestra en general és la mateixa que ha experimentat la de Sant Cugat, que ha passat de 20 músics als 60 actuals. El mateix Ferré donarà una conferència (dimarts 31 de març) per parlar d'aquesta evolució.


baVel - Digitalitza la teva cadena de valor de principi a fi\nDigitalitza la teva cadena de valor de principi a fi\nSolucions per productors i majoristes, proveïdors d'alimentació i begudes, manteniment i serveis, etc.\nDigitalitzem tota la teva cadena de valor\nDes de la gestió de l'inventari, passant per tota la relació client-proveïdor, fins al cobrament i el pagament de les teves transaccions en l'àmbit B2B. Posem al teu abast milers de clients i proveïdors integrats a la nostra xarxa baVel, amb els que ja pots començar a treballar.\nAutomatitza els teus processos administratius, estalvia costos de gestió i millora el servei al teu client.\nRedueix el periode de cobrament i aconsegueix traçabilitat: elimina errors i incidències que dificulten el cobrament de les teves factures i millora el seguiment de les teves comptes per cobrar.\nForma part de l'ecosistema baVel i accedeix a la xarxa més gran de clients del sector, amb intercanvi automàtic de transaccions.\nDigitalitza els teus processos transaccionals. Allibera als teus equips de la introducció de dades i informació relatius a comandes, albarans i factures. Automatitza la conciliació de documents, elimina el tractament manual d'aquests processos i permet que el teu equip es concentri en tasques de major valor afegit.\nCalcula el que la teva companyia pot arribar a estalviar amb baVel\nIntrodueix algunes dades senzills del teu negoci i la calculadora et dirà ràpidament l'estalvi que podries obtenir amb les solucions baVel.


sabors | Estacions\nArxiu de l'autor: sabors\nPublicat el 27 agost 2009 per sabors\nDe cases n’hi han bastantes per conprar pero son molt cares, i d’ocupades bastantes. Cada casa te les habitacions habituals: labavos, dormitoris, cuines, menjadors, estudis, balcons…En fi moltes habitacions!!!! Tweet\nComentaris tancats a LES CASES\nPublicat el 4 abril 2009 per sabors\nPer la setmana santa, algunes persones fan festa, ho dic perque els meus pares treballen per setmana santa. Avui he anat al cinema, he vist una pel·licula que es titula "MONSTRUOS CONTRA ALIENIGENAS" La pel·licula m’ha agradat molt i es de … Continua llegint →\nPublicat el 22 novembre 2008 per sabors\nEls blocs son pagines webs pero amb la capacitat de poder escriure: articles, comentaris…i parlar de lo que vulguis. Fins un altre, sabors. Tweet\nComentaris tancats a Els blocs\nPublicat el 15 novembre 2008 per sabors\nL’any que ve fare la comunió i estic penssant que regalar. Penso que els regalare un punt de llibre pero la meva mama vol regalar un mineral. Totes les nenes van amb un vestit blanc pero jo vull ana amb … Continua llegint →\nComentaris tancats a La comunió\nPublicat el 9 novembre 2008 per sabors\nSi no sapiguessim els numeros no n’hi haurien les crisis. Unna pregunta vosaltres teniu crisis? … Continua llegint →\nComentaris tancats a les crisis\nSi no sapiguessim els numeros no n’hi haurien les crisis. Unna pregunta vosaltres teniu crisis? Tweet\nEls contes i les histories\nPublicat el 4 novembre 2008 per sabors\nEls contes no se perque els fan de fixio i en canvi los histories no se si son llegendes o que. Tweet\nPublicat el 31 octubre 2008 per sabors\nLa castanyada es cuant mengem castanyes i mengem panellets.hallowin la mama diu que es una amariconada. Tweet\nComentaris tancats a La castanyada i halloween\nPublicat el 23 octubre 2008 per sabors\nTots els fanatics BMW els hi agraden massa els cotxes i les motos i llavors venen les crisis i es queden amb pocs calerons. Tweet\nComentaris tancats a Motos BMW2\nELS POLITICS SON UNS PESATS\nPublicat el 11 setembre 2008 per sabors\nQuin rotllo els polítics, molt xerrar i xerrar i prometen moltes coses i no les compleixen, quins farsants!!!!!! Tweet\nComentaris tancats a ELS POLITICS SON UNS PESATS


La CGT diu que el 25% del torn de nit de neteja ha tingut atacs de cor per la pressió - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLa CGT diu que el 25% del torn de nit de neteja ha tingut atacs de cor per la pressió\nDenuncia que la gran exigència a què se sotmet els treballadors afecta la seva salut\nredacció 08.03.2017 | 07:55\nJosep Antoni Fernández ARXIU particular\nEl sindicat CGT del servei de neteja de Manresa ha denunciat les precàries condicions en què han de fer la feina els treballadors. «Un exemple clar el tenim al torn de nit, on el 25% de la plantilla ha tingut atacs de cor», assegura.\nJosep Antoni Fernández, delegat de personal de la CGT de la UTE Sanejament Manresa, concessionària del servei, ha afirmat que la pressió a què es veuen sotmesos per part de l'Ajuntament és «exagerada», «surrealista» i «insostenible». Assegura que «les fortes retallades fetes per l'Ajuntament des del 2011 han suposat una forta càrrega de feina física i psicològica sobre els treballadors».\nLa CGT afirma que el departament d'Empresa i Ocupació de la Generalitat va comunicar a la UTE Sanejament Manresa «que les baixes per accident estan molt per sobre de la mitjana del sector i del país, i va cridar l'atenció a l'empresa perquè prengués mesures per tal de evitar mes accidents». El sindicat en culpa l'Ajuntament , «ja que la seva exigència molt per sobre del que es pot donar amb els recursos que disposem és del tot impossible d'assolir».\nI afegeix que «la pressió per part del departament tècnic de l'Ajuntament l'únic que aconsegueix és enfonsar en paperassa la nostra tasca, amb absurds requeriments i escrits que no tenen cap ni peus».\nSegons el delegat, la CGT, «canvien sistemes i plànols de recollida cada dos per tres perquè no planifiquen correctament i tampoc pregunten com es pot millorar el servei, mentrestant qui pateix les conseqüències es el treballador i el ciutadà».\nDenuncia que donen rascletes de pintor als escombraires per treure herbes, feina que feia una brigada de tres operaris que van ser eliminada el 2011. A més, hi ha una escombradora menys, un camió de desbrossament menys, tres camions cisterna menys, un camió de recollida de rebuig menys, un camió de recollida de mobles menys, entre d'altres.


LuAran a Cazorla (Desembre 2017) | Els Camins de LuAran\nArxiu de la categoria: LuAran a Cazorla (Desembre 2017)\nDia 1: Senda riu Cerezuelo i Geocàxing per Cazorla\nPosted on 15 Desembre, 2017 by jocamanxtv\nNou viatge a la vista! Esta vegada ens anem a coneixer una serra del sud de la peninsula de la que hem sentit parlar molt però que mai haviem visitat i aixó ens encanta: la Serra de Cazorla.\nCom sempre comencem pel “camp base”, en esta ocasió és la casa rural “Alqueria Cazorla“, situada al poble que dona nom a la serra, Cazorla. Es tracta d’un xalet situat fora del poble (a uns 1.500 m), que conta amb un gran espai tant per a dormir (12 places repartides en 4 habitacions) com per a estar amb un menjador molt ampli amb ximeneia i llenya inclosa al preu (uns 15 € per cap i nit), els exteriors de la casa també són xulos ja que hi ha prou espai per a que els xiquets/es juguen, té una bona zona de “paellero”/barbacoa i, si aneu en estiu, disposa també de piscina. En definitiva un allotjament prou recomanable.\nPasseig pel riu de Cazorla\nTrobant alguns “tresors” amagats a la ruta\nEl primer dia de viatge ens costa posar-nos en marxa així que decidim quedar-nos pel poble ja que sabem que existeix una ruta que creua per la part del riu i que ens porta al casc antic de Cazorla, una activitat molt adient per a coneixer de primera mà i caminant la vila “capital” de la comarca. El sender comença a una zona de pàrquing ben habilitada on deixem els cotxes i ràpidament agafem la senda que és un passeig pel costat del riu i que ens porta per el poble però sense tocar carretera, està marcada com a SL i en este enllaç trobareu més info. Durant la ruta i al finalitzar-la podem anar buscant “tresors”, és a dir, practicant el “geocaxing”, com sabeu és una manera molt engrescadora que fer rutes amb els xikis ja que estan molt entretinguts i motivats a buscar els tresors. En concret nosaltres buscarem estos.\nPublicat a LuAran a Cazorla (Desembre 2017)\t| Etiquetat cazorla, en familia, Geocaching, rutes en familia, senderisme, senderismo en familia\t| Deixa un comentari\nDia 2: Riu Borosa (cerrada de Elias)\nPosted on 14 Desembre, 2017 by jocamanxtv\nUna de les activitats més recomanades a Cazorla, pel que haviem vist a diferents guies i llocs web, és la ruta del Riu Borosa o Cerrada de Elias. És un recorregut que remunta este riu des de la zona de pàrquin i centre d’informació del riu Borosa, tot per una pista prou ampla i sense trànsit, es pot fer inclús en carro (vam veure prou gent fent la ruta amb bebés).\nLa part més atractiva de la ruta, és la coneguda com “cerrada de Elias” que és el nom que es dona en esta zona als congostos del riu. Esta part està acondicionada amb pasareles anclades a les parets de la “cerrada”. La ruta en si remunta tot el riu fins arribar a la llacuna de Valdeazores, però per la distància d’anada i tornada (és un recorregut lineal), per a fer en familia només es recomanable arribar a l’inici de la cerrada.\nllançar pedres al riu sempre és divertit\ntolls d’aigües cristalines a la Cerrada\nHi han 2 opcions aleshores, entrar al tram de pasareles i tornar després per la pista que tornem a trobar, amb la qual cosa tenim una ruta d’uns 10 km però amb poc desnivell. O si com en el nostre cas se vos fa tard o els xiquets/es no volen/poden caminar tant, podeu simplement caminar fins on arribeu i després tornar i desfer camí. Aixó si, vos hem d’avisar que és una ruta molt molt concorreguda, per la qual cosa si vos agrada caminar en soledat no vos anirà molt. Encara així és un dels paratges més bonics de Cazorla.\nAcí teniu la ruta en wikiloc.\nDia 3: Cerrada del Utrero\nPosted on 13 Desembre, 2017 by jocamanxtv\nTot i que a primera vista (pel nom) puga semblar una ruta pareguda a la del dia anterior (Cerrada de Elias), en este cas estem davant d’una ruta especialment asequible per a fer en familia ja que la distància a recorrer no supera els 3 km en total, quasi sense desnivell i totalment circular, o siga una ruta quasi-perfecta!\nEn el cas d’esta “cerrada” tornem a transitar per un congost que el riu a format, amb un camí equipat amb baranes als llocs més exposats. La primera part de la ruta és la més aèria i va per senda fins a la cascada artificial que forma una xicoteta presa. A partir d’aci descendirem per les escales del costat de la presa i agafem un camí més “pista”, ample, des d’on a més de les vistes sobre el congost podrem gaudir veient els vòltors que ronden per estes alçades.\nLa primera part de la ruta és la més “encinglada”\nAran gaudint de la senda ben acondicionada\nEl camí comença i finalitza a una zona de pàrquing al costat del poble de Vadillo-Castril, hi ha un xiringuito i un punt d’informació i al inici de la senda un panell informatiu amb la ruta descrita. Per a nosaltres sense dubte la millor ruta del viatge per les característiques ideals per fer amb xiquets/es i també perque no està tan masificada com la ruta del riu Borosa, encara que també hi ha prou gent (sobretot fins a la cascada).\nAcí teniu enllaç a wikiloc amb la ruta.\nPublicat a LuAran a Cazorla (Desembre 2017)\t| Etiquetat cazorla, en familia, rutes en familia, senderisme, senderismo en familia\t| Deixa un comentari\nDia 4: Senda castell “Cincoesquinas” i Castell de la Iruela\nPosted on 12 Desembre, 2017 by jocamanxtv\nEste dia va eixir plujós i emboirat per la qual cosa no teniem molt clar que podiem fer fora de casa, però buscant una miqueta vam vorer la possibilitat de fer una ruta curta pel matí i després un activitat més “cultural” per a la vesprada.\nPel matí anarem a fer un tram del GR 247, en concret deixem el cotxe al costat de l’anomenat Monestir de Montesión. Per arribar en el cotxe la veritat és que l’accés és un poc complicat amb pista forestal, que tot i estar molt be té algunes curves molt tancades així que si pujeu en cotxe aneu en compte. A la zona del Monestir hi ha un altiplà on podem deixar els cotxes i començar a caminar per una pista forestar que puja cap amunt. Després d’aproximadament 1 km caminant per la pista, trobarem a mà esquerra una senda senyalitzada que per la carena de la muntanya porta cap al castell de las “cincoesquinas”. La tornada als cotxes logicament la fem pel mateix camí. Esta ruta al ser una mica “inventada” no la tenim en track, el que hem trobat es esta ruta més llarga a wikiloc, el tram que nosaltres vam fer es el que va del km 5,7 al 8, 7 aprox.\nEste dia ens vam trobar este paisatge emboirat\nEl castell de la Iruela que visitarem per la vesprada\nLa vesprada decidim dedicar-la a visitar un altre castell que ens havia cridat molt l’atenció, el de la Iruela, una vila situada pràcticament al costat de Cazorla. Este castell destaca per una torre que anomenen la “almena” i que està penjada sobre una penya a dalt del poble molt enlairada. De fet, la part fonamental de la visita es la pujada (quasi més be hauriem de dir escalada) fins a la terrassa de dalt de la almena, es fa per unes escales de fusta prou empinades i al entrar dins de la torre cal pujar 2 trams d’una escala prou empinada. Com imaginareu és tota una aventura pels xiquets/es, tant pujar les escales, com l’eixida a l’exterior totalment enlairats amb unes vistes de vertigen, en el nostre cas es conjugaren damunt diversos elements que feien les vistes molt especials com els núvols sobre els que es projectava la torre amb un efecte òptic digne de una pel·licula sobre “Mordor”!! Ací teniu info sobre el castell i la visita. Per cert, ens agradaria destacar el preu tan asequible de la entrada (1€ adults i 50 centims els xikis), esta política de preus l’haurien d’agafar en altres monuments…..\nPer acabar d’arredonir la vesprada-nit, just a l’eixida del Castell tenim un “tresor” amagat, així que la colla va anar a buscar-lo i després d’escorcollar una miqueta acaba apareguent. Si voleu buscar-lo ací teniu la info.


De csantroc | Publicat: 11/02/2015\nExercicis d’equilibri per a un niu\nInauguració: 14 de febrer 2015, 18h (amb performance d’Anna Dot)\n14 de febrer – 26 d’abril 2015\nDins el cicle “Dèria”, comissariat per Marina Vives Cabré\n“Fa sis primaveres que la mateixa parella de tudons intenten -sense èxit- construir un niu sobre els cables elèctrics que surten de la façana de casa de la meva àvia. La Matilda, la veïna del davant, diu que ho veu des de la finestra de casa seva. A més, una sèrie de brocs d’alzina van apareixent davant de la porta principal de casa l’àvia. La meva àvia recull els brocs i els guarda per cremar-los a l’hivern. Els tudons encara no han aconseguit fer cap niu.\nLa Matilda i la meva àvia em van explicar tots els detalls d’aquests fets. La conversa va ser gravada, transcrita i analitzada mitjançant el programa informàtic de codificació de dades hyperRESEARCH. De la codificació de la conversa se’n van generar una sèrie de mapes conceptuals. No es descarta la possibilitat que algun d’ells contingui les instruccions per a la construcció exitosa d’un niu per als tudons.” (http://annadot.net/exercicis-dequilibri-per-a-un-niu/)\nA partir d’aquests fets i aquest procés, Anna Dot (Torelló, 1991) s’apropia d’una dèria aliena que esdevé pròpia: per què els tudons intenten construir cada any el niu al mateix lloc? I per què no ho aconsegueixen? Amb aquest projecte, Anna Dot porta a sala dues fonts d’inspiració constants en el seu treball: el tractament del text i el seu context més geogràfic més proper. Sense anar més lluny, el cove que acompanya els brocs és un cistell típic de Torelló.\nEl cable, els branquillons (reals) dels nius fallits, la investigació hipertextual, l’anàlisi qualitatiu i els resultats (alguns dels possibles) de la combinatòria de les diverses codificacions formen part de “Exercicis d’equilibri per a un niu” a la Capella de Sant Roc, com a parts indissociables d’una mateixa història. Amb aquests elements, i mitjançant una d’aproximació per assaig-error Anna Dot es proposa seguir els passos enderiats dels tudons, des d’un procés intel·lectualitzat (a través del text codificat) i descodificat gràficament en la recerca d’una guia. I tot per a mateix destí: aconseguir un niu d’equilibri improbable.\nPreparant “Exercicis d’equilibri per a un niu”, d’Anna Dot\nExercicis d’equilibri per a un niu, d’Anna Dot


La UEA apropa les escoles a la realitat empresarial de la comarca - Notícies UEA - Actualitat - Unió Empresarial de l´Anoia\nInici Actualitat Notícies UEA La UEA apropa les escoles a la realitat empresarial de la comarca\nLa UEA apropa les escoles a la realitat empresarial de la comarca\nDiversos centres d'Igualada coneixen de primera mà el dia a dia d'empreses punteres de l'Anoia\nMonalco visita Mestrans\nQuè fan les desenes d'empreses que tenim a costat de casa? Massa vegades, la societat viu d'esquena a la realitat industrial que té a quatre passes. I l'empresa, concentrada en els seus objectius, tampoc s'esmerça en explicar-se de portes enfora. Amb l'objectiu de revertir aquesta situació, la Unió Empresarial de l'Anoia (UEA) ha posat en marxa aquest curs el programa “Les professions del futur”, mitjançant el qual tant es faciliten visites escolars a empreses de l'Anoia com visites d'empresaris als centres educatius. La setmana passada, concretament, alumnes de 4t. d'ESO del Monalco van visitar l'empresa de logística Mestrans i l'empresa tecnològica Intartex. Paral·lelament, l'empresa The Stikets Company va visitar els alumnes de 4t. de l'escola Maristes per exposar-hi el seu testimoni i la seva experiència.\nEn tots tres casos, tant escoles com empreses coincideixen en assegurar que va ser una experiència d'allò més enriquidora. Així, els estudiants van poder conèixer quina és la realitat del sector empresarial que estan visitant, què implica tirar endavant una empresa, quins contratemps han d'afrontar en el dia a dia, quines necessitats de personal format tenen..., mentre que les empreses van tenir l'oportunitat de mostrar-se als futurs treballadors-empresaris-votants-dirigents-... d'aquest país, i de respondre els dubtes que puguin tenir.\nEl programa “Les professions del futur” –integrat també en el projecte AIRE del Departament d'Ensenyament de l'Ajuntament d'Igualada– va posar-se en marxa durant el primer trimestre escolar amb la visita de l'empresa Kon-Tiki a l'institut Milà i Fontanals, i tindrà continuïtat tant al llarg del segon trimestre com del tercer. De fet, uns altres alumnes del Milà i Fontanals ja tenen programada una visita a la Fundació Sanitària Sant Josep en els propers dies.\nUna realitat empresarial diversificada\nI és que la comarca de l'Anoia és forta en diversos sectors empresarials, no només en els tradicionals com el tèxtil i la pell, sinó que també hi ha sectors com el metal·lúrgic, el químic, les arts gràfiques, els transports, les noves tecnologies, el sociosanitari, el motor, el paperer... que són cabdals en el conjunt de l'economia comarcal. Són centenars les empreses que són una oportunitat per als joves de la comarca, on hi poden trobar un futur professional.\nSegons es va posar de manifest a l'estudi Empresa i Progrés que la UEA va presentar el 9 de febrer, l'Anoia és la tercera economia comarcal més diversificada de Catalunya, fet que afavoreix l'aparició de les anomenades “economies de varietat relacionada”, que donen com a resultat noves varietats d'activitats o nous béns i serveis, alhora que afavoreixen la innovació.\nI, precisament, entre els objectius d'aquest projecte hi ha el de conscienciar els joves de la formació i les competències que calen per treballar amb empreses reals, donar visibilitat a la feina i els oficis actuals, apropar els processos industrials als joves per tal que s'hi familiaritzin i hi tinguin interès, i també sensibilitzar la societat de la importància de formar-se en oficis, titulacions i sectors industrials arrelats a la comarca com a garantia de retenció del talent a la zona, d'inserció laboral ràpida i de revalorització dels sectors tradicionals amb personal cada vegada més format i capacitat.\nSi d'altres centres educatius i formatius d'arreu de l'Anoia volen implicar-se en el programa poden posar-se en contacte amb la UEA o bé amb el projecte AIRE de l'Ajuntament d'Igualada per gestionar o bé una visita a una empresa, o bé que una empresa els visiti.\nKon-Tiki al Milà i Fontanals


Una Catalana a Suècia: Anar de cul\nPublicat per Teresa a 18:02\nHola Teresa, segueixo el teu blog perquè jo estic casat amb una sueca y actualment busco feina a Suècia per anar a viure cap allà. No et vull donar més feina que ja veig que vas de cul :) però on fas el curs de suec a distància? Gràcies i que puguis baixar el ritme aviat.\ndiumenge, 16 de setembre, 2007\nHola anonim! el curs el fa al kommun on visc. No se si es pot fer desde l'estranger. Jo diria que no perque demanen les dades i et fan fer una prova de nivell primer, si no has passat per les "seves" classes de sfi (svenska för invandrare), ja que ho volen tenir tot controlat. Has provat algun curs al Club escandinau de Barcelona? Jo vaig fer els tres primers nivells alla a cursos de tardes i em van anar molt bé. Vaig aprendre molt.\nDe totes maneres l'escola d'adults es diu Komvux i tots els kommuns en tenen. Mira-ho amb el kommun on penses traslladar-te.\nEi! no et preocupis, jo estaré aquí esperant els nous temes a comentar. Fins aviat!\nEi! gràcies per la info. Ja estic anant al club, de fet demà vaig a la reunió preparatòria per fer 5è :) Ho deia per un cop estigui a Uppsala que és on tenim pensat anar. Ja miraré al SFI d'allà.\nSi fas cinque, penso que et podras saltar el SFI directament i fer com vaig fer jo seguia les classes del curs B pero em vaig examinar de l' A i ara ho faig a distancia per examinar-me al desembre. Pero el profe que tinguis hi ha de donar el vist i plau. A Uppsala posa't en contacte amb el komvux ( potser alla es diu d'una altra manera)\nA la Universitat de Barcelona tambe et pots examinar del nivell de suec. A Uppsala, pots fer un test de nivell per passar directament al curs de suec per extrangers de la Universitat, que es mes interessant i rapid que al Komvux.\nTeresa, amb el teu nivell no tindras cap problema de treure't Svenska B al Komvux!! Aqui s'exigeix molt menys del que estem acostumats! Sort i anims!\nIgnoro si tens tan de pit o no però escrius molt bé. Demà marxo a Suècia, a Estocolm i m'agradaria saber si és possible trobar-t'hi...perealzina@gmail.com


Miami Platja, a punt per a les festes de Sant Jaume | Canal Reus TV\n14:01 - 18 juliol 2019\nMiami Platja ja es prepara per a les festes de Sant Jaume. Una festivitat que enguany omplirà els carrers del municipi d'una cinquantena de propostes per a tots els públics. No obstant això, la gran novetat d'aquesta edició i un dels actes més esperats és la Festa de l'Avinguda Barcelona.\nDurant 10 dies, prop d'una cinquantena d'activitats ompliran els carrers de Miami Platja d'activitats infantils, concerts a la fresca i dinars populars, entre molts altres. El futbolista Ivan de Nova serà l'encarregat de donar el tret de sortida amb el tradicional pregó de festa major.\nNo obstant això, no serà fins al dissabte quan arribi una de les novetats més esperades: la Festa de l'Avinguda Barcelona. La que fou la Festa de l'N-340 torna a Miami carregada de propostes itinerants, festa de l'escuma, batucades i balls populars.\nMalgrat tot, l'epicentre de la música es concentrarà a la Pèrgola de la Platja Cristall. De fet, serà en aquest espai on tindrà lloc la 2a edició de la White Party o la nit de la música cubana. Però per a festival musical, el del Mar Músic, qui a través del ritme més electrònic posarà el punt final a les festes de Sant Jaume.\nLes competicions esportives, les vaquetes i el tobogan aquàtic seran altres de les estrelles de la festa Major de Miami Platja.


'Som un país amb nul·la cultura de transparència'\nHèctor López Bofill: 'El RUI pot fer descarrilar el procés definitivament'\tHèctor López Bofill: 'El RUI pot fer descarrilar el procés definitivament'\n‘Som un país amb nul·la cultura de transparència’\nEntrevista a Martí Olivella, membre de l'Observatori Ciutadà contra la Corrupció, que avui organitza un debat amb els partits que es presenten a les eleccions del 26-J\nEl desembre passat tots els partits polítics del Parlament de Catalunya –excepte el PP– van signar el Pacte Social Contra la Corrupció, un decàleg impulsat pel Parlament Ciutadà que inclou trenta mesures per a combatre estructuralment la corrupció. L’encarregat de vetllar pel compliment del pacte és l’Observatori Ciutadà contra la Corrupció. No té capacitat sancionadora, però aprofita actes amb els partits per a deliberar sobre la reducció de despeses electorals o el finançament dels partits, per exemple. L’objectiu final és que els compromisos que assoleixen els partits sobre la corrupció es puguin plasmar en lleis.\nUn d’aquests actes deliberatius amb els partits s’organitza avui al Centre Cívic del Parc – Sandaru de Barcelona. Representants de les forces polítiques que es presenten a les eleccions espanyoles explicaran què fan per a complir el decàleg del Pacte Social Contra la Corrupció. En parlem amb Martí Olivella, un dels impulsors i membre de l’Observatori Ciutadà contra la Corrupció, que avui moderarà l’acte.\n—Quina és la tasca de l’Observatori Ciutadà Contra la Corrupció?\n—Després de dos anys de deliberació, el Parlament Ciutadà va elaborar trenta mesures i un decàleg que vàrem anomenar Pacte Social Contra la Corrupció, signat per onze partits, tots menys el PP, i una trentena d’entitats socials. L’últim punt era crear un espai permanent de seguiment del pacte. Que no servís només per a fer la foto.\n—I aquí hi interveniu vosaltres.\n—Exacte. L’Observatori Ciutadà Contra la Corrupció vetlla per l’aplicació de les mesures del pacte. Per això, el format de debat electoral de l’acte d’avui l’hem reconvertit en deliberació electoral. Perquè de les trenta mesures, els partits prioritzin aquelles que consideren viables, possibles i, si es pot, que siguin acordades entre tots per a aplicar-les. També, com a fruit del pacte, participem en la comissió contra la corrupció del Parlament de Catalunya. Anem a totes les sessions i fem les nostres preguntes després dels partits.\n—Els partits treballen com cal per complir el decàleg?\n—Avui els posarem entre l’espasa i la paret per veure com es compleixen aquests punts. No estem encara en la fase de poder dir si compleixen o no. Ara és l’hora que ens diguin què compleixen i què pensen fer per complir-ho.\n—Dieu que vetlleu pel compliment del pacte. Teniu potestat per a sancionar?\n—Som un observatori de la societat i, com la majoria d’observatoris, no només observem sinó que actuem, critiquem, proposem i suggerim. Però no tenim cap capacitat fiscalitzadora ni sancionadora. Per això hem d’actuar sempre que en tenim l’oportunitat perquè els partits es comprometin a aplicar-ho en una llei. Com és el cas de l’acte d’avui i a la comissió del parlament. No som com el Grup de Treball Contra la Corrupció o Xnet, que tenen la funció, sobretot, de denunciar els casos de corrupció. Això ja hi ha gent que ho fa molt bé. La nostra funció és acordar les mesures perquè estructuralment la corrupció sigui difícil i no quedi impune.\n—L’objectiu final, doncs, és que tot quedi plasmat en una llei.\n—No pas en una i prou, sinó en unes quantes. És clar, les mesures toquen coses molt diferents. Unes corresponen a com millorar el sistema de contractació, unes altres a la manera de finançar les campanyes electorals i els partits… És molt difícil de concretar-ho tot en una sola llei. Però la intenció sí que és que es pugui anar concretant amb mesures legislatives i més, a partir de pràctiques socials. No tot depèn dels partits ni de les lleis, també depèn de la ciutadania, dels col·legis professionals i de les entitats. És a dir, hi ha d’haver un canvi de cultura social en aquests àmbits. No deixar passar, no mantenir complicitats ni silencis. Com a ciutadania, hem de passar a ser actius.\n—M’agrada molt com definiu la corrupció a la vostra web. Dieu que és ‘una malaltia social’. Però, per què és tan estesa?\n—Normalment, una gran part de la gent contesta dient que això correspon a la naturalesa humana. Però també correspon a la naturalesa humana anar a 200 km/h a la carretera i saltar els semàfors, i la societat sap que, contra coses com aquestes, s’ha de dotar d’unes regles i d’uns sistemes de prevenció i de sanció perquè aquells actes antisocials es redueixin. Doncs això també passa amb la corrupció. Som un país amb pocs anys de cultura democràtica i nul·la cultura de transparència. Els suecs tenen una llei de transparència des del segle XVIII. Ens porten uns quants anys d’avantatge. Just ara hem fet la llei catalana i espanyola de transparència. Han estat la indignació i la crisi que han fet emergir, gràcies a les xarxes i els periodistes, una marea de corrupció que és la punta d’un iceberg molt més gran.\n—Al sistema de finançament dels partits i l’enorme cost de les campanyes electorals. Un recurs que tenien els partits per a aconseguir finançament eren els suborns. Llavors, com que algú ho havia de fer i aquest algú perillava de ser enxampat, doncs s’acceptava que cobrés una comissió. El 90% dels casos que emergeixen corresponen a finançament il·legal dels partits, dels quals, els aconseguidors, s’enduien un percentatge. Per això, les mesures que prioritzem com a observatori tenen a veure amb la reducció del cost dels sistemes electorals i amb el finançament dels partits.\n—Precisament, la reducció del cost electoral no s’ha aconseguit per a les eleccions espanyoles després d’una llarga negociació.\n—No, perquè no hi ha cap llei. Un dels compromisos que els demanarem avui precisament en el debat és que es posin d’acord a fer un canvi radical en el sistema de despesa electoral i de tramesa. Al final, el ciutadà vol informació contrastada, no pas propaganda barata per al públic i cara per al qui la fa. Crec que això és fàcil d’arreglar si hi ha consciència.\n—La sensació sobre la corrupció és que no ha disminuït pas, aquests darrers anys, perquè no paren de destapar-se casos i més casos.\n—Sí, però són coses diferents. Una cosa és que es destapin casos de coses que han passat fins ara i una altra és que es continuï practicant la corrupció. Jo crec que clarament es van reduint els casos de corrupció. Però passa que les denúncies van lentes i la justícia també. O prenem decisions per a combatre estructuralment la corrupció amb un pacte d’estat entre societat i partits per a canviar les regles de joc i llavors ser intransigents, o torpedinarem la confiança en la democràcia. Reforcem frases com: ‘Al final tots els polítics són iguals’, ‘Tots els partits són corruptes’… Hi ha partits corruptes i partits que no ho són. I hi ha polítics que són corruptes i polítics que no ho són. Hem d’evitar la generalització, que ens duu a situacions autoritàries. ‘La democràcia no funciona perquè és corrupta.’ Home, això no! Però hem de poder assegurar-nos que això no passi. Per això s’han de canviar algunes coses; per això es fa un pacte, per recomençar.


La violència de gènere no s'atura: un altre assassinat a Sabadell La República\nLa violència de gènere no s’atura: un altre assassinat a Sabadell\nEls agents han trobat el cos de la víctima al domicili amb signes de violència i un home de 60 anys ha confessat l’homicidi\nManifestació de rebuig al feminicidi de Sabadell\nEls Mossos d’Esquadra han detingut un home a Sabadell després de confessar l’assassinat de la seva parella. L’home s’ha presentat aquest dimecres al voltant de les 23.30 hores a la comissaria de Sabadell i ha explicat els fets. Els agents s’han adreçat al domicili, juntament amb un metge forense, i han certificat la mort i el fet que el cos presenta signes de violència.\nSegons han explicat alguns testimonis a l’ACN, un testimoni que manté una relació de familiaritat amb la víctima va fer saltar totes les alarmes perquè feia dos dies que no podia contactar amb la dona. Arran d’aquell avís, els Bombers han accedit al domicili pel balcó però no ha estat possible trobar el cos fins que l’acusat n’ha confessat el parador, que estava amagat en un bagul.


15 maig 2021 09:51\nDimarts passat, en aquestes pàgines, en Bartomeu Picornell comentava amb moltes reserves que el govern tenia la intenció d'incentivar una transformació de l'estructura de la propietat agrària mallorquina. Segons sembla, es tractaria d'atacar el minifundisme afavorint les concentracions parcel·làries i dificultant les segregacions de les finques grans. L'endemà, dimecres, en Guillem Frontera, intuint que qualsevol intervenció degenera fàcilment en agressió, ens posava en guàrdia: «un decret regulador de les parcel·lacions pot ser altament positiu, sempre, però, que es respectin els valors culturals, socials i fins i tot econòmics d'una manera no gens arbitrària de repartir la terra: gràcies a la saviesa que la inspirà, avui encara existim». Tant un com l'altre ignoraven fins a quin punt la seva intuició era encertada.\nEls trossets de terra petits no són només el resultat de divisions per motiu d'herència, sinó també per profundes raons econòmiques i de subsistència. Fins i tot en el cas de pagesos relativament pròspers que tenguèssin deu o dotze quarterades de terreny conrredís, no era convenient tenir-les totes en un mateix lloc. Moltes catàstrofes meteorològiques, com és ara el calabruix, són erràtiques i aleatòries: estan molt localitzades, cauen allà on cauen, fan la destrossa corresponent i deixen indemne el tros del veïnat. D'aquesta manera, tenir la propietat escampada era una assegurança contra la climatologia adversa. Els nostres avantpassats actuaven amb la racionalitat del bons inversors: diversificaven el risc, no posaven mai tots els ous dins el mateix paner.\nEl minifundi, la terra repartida en trossets petits, és una característica que ens distingeix tant de l'Espanya de matriu castellana (on impera el latifundi) com de la Catalunya central (ai, senyors baleàs, quin gust trobar una cosa nostra que no és com a Catalunya!). Espanya és latifundista per la persistència de grans propietaris feudals, com la casa d'Alba, que no fa molt podia, deien, travessar la península sense sortir de les seves terres. A Catalunya les finques són grans per mor de la institució de l'hereu, que té la finalitat econòmica de mantenir unida la propietat i, a més, reflecteix una concepció molt coherent i arrelada de la família i la casa pairal. A Mallorca, en canvi, probablement per la limitació de l'espai (aquesta característica que sempre ens ha condicionat), no podíem fer altra cosa que repartir entre els fills la terra que hi havia: no en podíem prendre més als moros. El minifundisme i l'emigració han estat els efectes més visibles de la nostra limitació d'espai físic. Fa set-cents anys que administram amb molt de seny aquesta deficiència: hem sobreviscut.\nSaben, els tècnics del govern, que aplicaran el bisturí legal a les nostres entranyes culturals? Tenen present que la terra té memòria? Coneixen i estimen a bastament el nostre entramat de tradicions i interessos per actuar-hi damunt sense esbucar-lo? Simplement: entenen i saben parlar el mallorquí? Desgraciadament, tots n'estam segurs, les reserves de Bartomeu Picornell i les prevencions de Guillem Frontera eren més que justificades.\nPer primera vegada en la història, hem aconseguit generar recursos suficients per canviar radicalment la nostra estructura econòmica, eliminant els aspectes que la fan més vulnerable. Aquesta solució requereix unes regles diferents i molts de duros. Però depenem, ai las!, de la tècnica i d'Espanya. Per això, les noves regles no surten de l'amor a la terra, no són hereves de l'antiga prudència; són assèptiques, forasteres. I els duros fan més falta a altres llocs, diuen. Per ventura és cert. Tanmateix, hem estat pobres tants d'anys que no ens vendrà de nou. Ho serem (ho seran) en una altra llengua, per això.


L'associació d'apartaments turístics nega que el Suprem atorgue a València el control sobre les vivendes - Diari La Veu\n27 juliol 2019 18:40h\nSegons Avaec, el Suprem no s'ha pronunciat sobre l'objecte del procés. / EFE\nVALÈNCIA. L'Associació d'Habitatges de Lloguer per a Estades Curtes de València (Avaec, per les sigles en espanyol) ha assegurat que el pronunciament del Suprem sobre els apartaments turístics és una inadmissió a tràmit i que encara queden pendents recursos sobre el fons de la qüestió, un aspecte que no ha sigut abordat per l'alt tribunal.\nAvaec ha fet aquestes puntualitzacions després que la vicealcaldessa de València, Sandra Gómez, assegurara aquest divendres que una sentència del Suprem sobre el tancament de cinc apartaments turístics establira que l'Ajuntament de València "tindrà la potestat" per a controlar i regular qualsevol tipus d'apartament turístic que estiga dins de la ciutat i que no complisca amb les normes urbanístiques del consistori.\nSegons Avaec, el Suprem no s'ha pronunciat sobre l'objecte del procés, ja que es tracta d'una inadmissió a tràmit del recurs de cassació. L'associació ha indicat que en l'actualitat es troba pendent la resolució del Tribunal Superior de Justícia valencià sobre un recurs d'apel·lació formulat per l'Ajuntament de València en el qual es diluciden qüestions addicionals a aquelles que es van ventilar en aquell procediment.\nEn la seua opinió, la regulació que l'Ajuntament planteja –consideració com a ús terciari i limitacions quant a ubicació en primera planta o planta baixa i accés independent– abocaria al tancament de la pràctica totalitat dels habitatges d'usos turístics (VUT).\nAquest cessament d'activitat, recalquen les mateixes fonts, "té greus repercussions tant sobre els propietaris particulars com sobre els gestors de VUT, que, complint la legislació vigent en el moment de la seua posada en marxa, es van llançar a fer una important inversió per a adequar els immobles a aquestes finalitats". Subratllen també que la majoria dels propietaris que lloguen d'aquesta manera els seus habitatges van decidir fer-ho en un escenari de crisi, després de la pèrdua del seu ús, com a font d'ingressos essencial o com un pla de jubilació, sense el qual es quedarien si hagueren de cessar la seua activitat.\nAfirmen també que els gestors de VUT creen ocupació i si hagueren de cessar la seua activitat, es destruirien al voltant de 2.000 llocs de treball directes a la ciutat, sense tindre en compte la repercussió indirecta, ja que es deixaria de contractar a professionals externs per a reformar els pisos –obrers, electricistes, lampistes o fumigadors– i d'utilitzar serveis d'empreses com les de neteja i bugaderia.\nSegons dades de l'INE, el 2018, un total 228.444 viatgers van decidir allotjar-se en una VUT a València ciutat i van generar 768.251 pernoctacions, han indicat les fonts. Amb la nova regulació que es planteja, que suposaria el cessament d'activitat de vora el 90% de les VUT, València perdria al voltant de 200.000 viatgers i prop de 550 milions d'ingressos a la ciutat, segons Avaec.


Iceta: “Vull una Espanya forta en la seva unitat i orgullosa de la seva diversitat” - El triangle\nEl recent nombrat ministre de Política Territorial i Funció Pública assegura que “no hi ha fortalesa més solida que la que sorgeix de l’acord i del pacte”\n“Buenos días, Bos días, Egun on, Bon dia. Us saludo amb les llengües d’Espanya. M’agrada Espanya com és: diversa, plural i unida”. Així ha començat el discurs de Miquel Iceta després de rebre la cartera de Política Territorial i Funció Pública de mans de la fins ara titular Carolina Darias i després de prometre el càrrec al Palau de la Zarzuela davant del rei.\nIceta ha assegurat que “seguirem un camí ja traçat. No hi haurà sobresalts. No hi haurà invents ni improvisacions.” El també líder del PSC ha recordat que Pedro Sánchez li havia posat ahir ja deures: cooperació, col·laboració, coordinació i cogobernança.\nA la vegada, el ministre ha subratllat que vol una “Espanya forta en la seva unitat i orgullosa de la seva diversitat” i ha assegurat que “no hi ha fortalesa més solida que la que sorgeix de l’acord i del pacte”. Iceta també ha destacat el seu “compromís amb la Constitució espanyola”. “La Constitució va ser un profund acord entre espanyols i sol pot i ha de millorar-se a través d’acords sòlids”, ha afegit Iceta, que també ha dit que la carta magna “consagra unitat i diversitat, com ho fan els estats federals”.\nEntre els objectius que s’ha plantejat, destaca modernitzar les administracions, prosseguir la tasca de digitalització i lluitar pels fons europeus.\nEl ministre de Política Territorial ha tingut també paraules d’agraïment cap a Carolina Darias i ha elogiat la tasca d’exministres que havien ocupat la seva cartera com són Meritxell Batet, Joaquín Almunia i Jordi Sevilla. Així mateix, ha destacat la feina de Salvador Illa al capdavant del Ministeri de Sanitat, de qui ha emfatitzat la seva vocació de servei públic i el seu compromís amb la cooperació i la concòrdia.


Jornades Europees de Patrimoni 2010 — Ajuntament de Tarragona\nEsteu aquí: Inici › Patrimoni › Notícies › Notícies 2010 › Jornades Europees de Patrimoni 2010\nVisites guiades als monuments del Patrimoni Històric de Tarragona en fase de restauració\nEl Museu d’Història de Tarragona celebra les Jornades Europees de Patrimoni els dies 1, 2 i 3 d’octubre, una mica més tard que la resta de Catalunya, que les fa el 24, 25 i 26 de setembre. Durant la setmana del 20 al 26, amb motiu de les festes de Santa Tecla, s’obren les portes del Museu de forma gratuïta i el primer cap de setmana del mes d’octubre oferim un programa actiu de divulgació del Patrimoni.\nEnguany ens tornem a posar el casc, però sortim del Museu. Volem mostrar com treballem dia a dia per ampliar el coneixement que tenim del nostre patrimoni històric. Per això hem demanat als arqueòlegs que dirigeixen les excavacions que es fan al carrer Eivissa i a Ca l’Agapito que mostrin el seu treball mentre l’estan realitzant, que expliquin com han d’excavar, les dificultats que es troben, i que interpretin allò que han descobert.\nIniciem així una línia d’actuació que ha de tenir continuïtat durant tot l’any; el Museu vol mostrar les excavacions arqueològiques que es realitzen a la ciutat sota la responsabilitat de l’Ajuntament, sempre evitant el perill per a les persones i preservant la integritat de les troballes, perquè tothom pugui saber de primera mà en què consisteixen les descobertes i quina importància tenen.\nCompletarem el programa amb la visita a la pedrera del Mèdol. En aquest cas no es tracta d’una excavació, sinó dels fronts d’explotació que ocultava la vegetació i que han quedat novament al descobert a causa d’un incendi forestal. Veurem els senyals de les tècniques d’extracció de la pedra que utilitzaven els romans, alhora que reflexionarem sobre l’ús que fem dels espais naturals.\nLes invitacions / inscripcions a les visites són gratuïtes i es poden realitzar de dues formes:\nDirectament a la recepció del Museu d’Història de Tarragona – Casa Castellarnau (c. Cavallers, 14).\nReserva per Internet al web del Museu: museu.tarragona.cat.\nEs poden realitzar reserves d’invitacions / inscripcions per Internet a partir de les 11 del matí del divendres 17 de setembre i presencialment a la recepció de Casa Castellarnau a partir de les 11 del matí del dimecres 28 de setembre\nDossier de les Jornades Europees de Patrimoni (PDF)


L’Ajuntament de Berga té una proposta pel Patronat per solucionar el conflicte als Plens | Aquí Berguedà\nL’Ajuntament de Berga té una proposta pel Patronat per solucionar el conflicte als Plens\n27 gener 2017 13:02\nL’equip de govern de l’Ajuntament de Berga (CUP) ha convocat una reunió interna del Patronat Municipal de la Patum, amb caràcter extraordinari, per abordar la crisi que viu la comparsa dels Plens. Serà el proper dimecres, 1 de febrer, a les 8 del vespre. L’expulsió dissabte passat de tres membres de la comparsa per part del seu cap de colla, Isaac Gonfaus, ha remogut la comparsa i ha encès el debat en el si de la festa sobre la necessitat -o no- de reformular la normativa que regeix actualment.\nEl govern municipal portarà a la reunió una proposta perquè el Patronat la discuteixi. “Hem estat treballant en una idea que donarem a conèixer durant la reunió perquè és el Patronat qui l’ha de debatre com a ens gestor de la festa”, ha dit la regidora de Patum, Mònica Garcia. Sigui com sigui, la trobada extraordinària de dimecres vinent ha de servir, segons la regidora, per “resoldre aquest tema en favor de la festa“.\nEl consistori no ha volgut fer cap tipus de declaració sobre el tema, però sí que ha parlat amb tots els implicats en la qüestió. “Volíem parlar amb les parts involucrades i conèixer de primera mà els fets ocorreguts per poder parlar amb propietat”, assegura Garcia.\nD’altra banda, la comparsa dels Plens, situada en l’ull de l’huracà des del cap de setmana passat, ha acordat reunir-se aquest dissabte, sense els membres expulsats. La trobada servirà perquè els 19 membres que actualment hi ha al grup donin la seva visió dels fets, abans que ho faci el cap de colla en la reunió del Patronat del dimecres següent.\nAjuntament de Berga Isaac Gonfaus Mònica Garcia Patronat de la Patum Patum Plens


Tablet Samsung Galaxy Tab A6 – Nextec Educativa\nLa Galax Tab A6 està feta per ser tan portàtil com un telèfon intel·ligent. El seu disseny estilitzat la fa realment lleugera i compacta. L’acabat especial de la part posterior proporciona una subjecció segura i còmoda.\nSorprèn-te amb una resolució d’imatge increïblement realista. La pantalla WUXGA de 10.1” et proporciona una nitidesa increïble.\nSKU: 55 Categoria: Tablets i Chromebooks\n✔ Pantalla de 1920×1200 WUXGA\n✔ La pantalla adapta la brillantor a qualsevol entorn lluminós per evitar la fatiga ocular\n✔ Processador Octa Core de 8 nuclis\n✔ Bateria millorada de 7300 mAh, que proporciona fins a 12 h de reproducció de vídeos\nÉS LA TABLET PER A TOTA LA FAMÍLIA\n✔ Inclou el mode nens, amb control parental de temps d’ús i accés a aplicacions.\n✔ Pots configurar diferents perfils d’usuari.\n✔ La càmera del darrere de 8MP permet fer fotos perfectes fins i tot amb poca llum.\nUSABILITAT I CONNECTIVITAT MILLORADA\n✔ Sidesync: connecta el teu Tablet al teu Smartphone i comparteix fàcilment arxius i respon missatges i notificacions del smartphone des de la Tablet.\n✔ Qu ick Connect: replica el contingut de la televisió al teu Tablet i viceversa. Gaudeix de la tele al teu Tablet a qualsevol habitació de la casa.\n✔ Multiwindow: utilitza diverses aplicacions al mateix temps sense canviar de pantalla.\n✔ Memòria ampliable fins a 200GB mitjançant targeta microSD\n10.1" WUXGA TFT\nDimensions / Pes\n155.3 x 254 x 8.2 mm / 525g\nRecarregable. Li-on 7.300 mAh\nTablet Galaxy Tab A7 (10,4″, Wi-Fi)\nTablet Lenovo TAB M10 FHD PLUS (2.ª GENERACIÓ)\nChromebook LENOVO 300e Doble càmera


Figueres estrena el 28 de maig la nova ruta ''Dalí a la ciutat dels genis'' - El Gerió Digital\nFigueres estrena el 28 de maig la nova ruta ''Dalí a la ciutat dels genis''\nMax Pérez és l'autor d'aquest recorregut\n"Dalí a la ciutat del genis" és el nom de la ruta que Figueres (Alt Empordà) estrena aquest dissabte dia 28 de maig. Impulsat pels Amics dels Museus Dalí, amb el suport de l’Ajuntament de Figueres i la col·laboració de les Guies Turístiques de la ciutat, aquest nou recorregut a través de la historia local ha estat elaborat per Max Pérez, graduat i màster en Filosofia per la Universitat de Girona i estudiós de la figura del filòsof Francesc Pujols.\nLa ruta, que a partir del mes de juny s’incorpora a l’oferta turística de la ciutat, parteix de la idea que Figueres és una ciutat de genis, en plural. Salvador Dalí és només el personatge més conegut d'una noble nissaga de pensadors, escriptors i artistes que van oscil·lar magistralment entre la paranoia i la raó. “El propi Dalí ens servirà d'amfitrió per conèixer, en aquesta visita, l'inconscient fantàstic que recorre des de fa segles la seva ciutat natal”, explica Max Pérez.\nAlexandre Deulofeu, descobridor de la llei matemàtica que permet predir el futur de les civilitzacions; Carles Fages de Climent, poeta de ciència-ficció que va transformar l'Empordà en el centre del món i el bressol dels déus; Narcís Monturiol, inventor d'un peix bio-mecànic al servei de la humanitat; el rei Micomicó, monarca de la bogeria sensata, ermità de les Salines, personatge real que Abdó Terrades va immortalitzar a la seva obra teatral. No debades, a Figueres s'aixeca l'únic monument del món al pensament dels genis: el colós Francesc Pujols que presideix l'entrada al Teatre-Museu, fundador de la Religió científica catalana, de la qual propi Dalí n'era seguidor fervent, i que ens recorda que el geni català i empordanès “són ben vius i sobreviuen als seus il·lusos enterradors”.\nA la inauguració d’aquest dissabte que tindrà lloc a l'Oficina de Turisme de la plaça de l'Escorxador a les onze del matí, hi assistirà una representació de la Fundació Francesc Pujols de Martorell i dels Amics dels Museus Dalí, acompanyats del segon tinent d'alcalde de l'Ajuntament de Figueres, Jesús Quiroga.


El bust de Nefertiti es va trobar el 1912 a Amarna (Egipte)\nLa seva corona blava ens diu que es tractava d'una reina, i el somriure insinuat deixa entreveure una seductora. Era la reina heretge, una dona que va viure un moment apassionant de la història dels faraons. Era la personalitat més fascinant de l'antic Egipte i també la més misteriosa. Sabem que va gaudir d'un gran poder, però qui va ser en realitat? D'on va venir? Com va viure? Va tenir poders de faraó? Es va canviar de sexe? I sobretot, quin final va tenir? Quan es compleixen més de 100 anys del descobriment del seu bust, el 6 de desembre de 1912 a Amarna (Egipte), recuperem un reportatge SÀPIENS que desgrana els principals enigmes d'una de les figures femenines més icòniques d'Egipte.\n1. Quin és el seu origen?\nEls noms adquirits acostumen a revelar-nos algunes dades de la identitat de la persona en qüestió. Pel que fa a Nefertiti, el seu nom és la millor pista sobre el seu presumpte atractiu físic. No debades, Nefertiti volia dir textualment ‘Esplendor de bellesa, coronada de plomes i de veu exultant, la bella ha vingut’. La primera notícia que tenim d’ella és un casament: el del faraó Amenhotep IV, que aviat es va fer dir Akhenaton, que és si fa no fa el mateix que l’esperit del sol, i una dona de nom Nefertiti.\nQuatre anys més tard, la família —i amb ella la capitalitat de l’imperi— va inaugurar una nova ciutat vora el Nil i s’hi va traslladar: Akhetaton, o la ciutat de l’horitzó del sol. Un lloc amb grans palaus i avingudes, però també amb fortes mesures de seguretat. No eren en va. En aquella ciutat irreverent, el nou faraó va imposar el culte a un únic déu: el disc solar. Una vertadera heretgia en una tradició politeista de feia mil·lennis. En aquella ciutat, coneguda actualment amb el nom de Tall al-Amarna, va començar, llavors, el període amarnià, el més revolucionari de l’antic Egipte. I Nefertiti en va ser un dels artífexs centrals. Però d’on havia vingut aquesta dona tan misteriosa?\nEl seu nom apunta a un origen estranger. Els trets físics, també. Probablement havia nascut a Egipte però tenia avantpassats asiàtics. Era filla d’Amenhotep III (Amenofis III)? O era una de les concubines d’entre els centenars de joves asiàtiques que s’oferien el faraó? En aquell moment, els casaments entre faraons egipcis i princeses asiàtiques eren força habituals. Sabem que un rei asiàtic, el de Mittani, va lliurar la seva filla Tadukhepa com a esposa a Amenhotep III en canvi de l’or que necessitava. Una altra possibilitat apunta que Nefertiti podria ser filla del faraó Ay, quan aquest només era un alt funcionari de la cort. De fet, està documentat que l’esposa d’Ay va ser la dida que va alimentar Nefertiti. Ara bé, també és cert que no s’ha trobat cap dada que pugui avalar aquesta paternitat.\nNefertiti va ser mare de sis nenes, tot i que no està gens clar que les tres darreres fossin filles d’Akhenaton. Per primera vegada en la història d’Egipte, però, hi ha nombroses escenes en què la reina es deixava representar com una mare tendra en un context familiar. Mai abans no s’havia produït. Eren els codis estètics del nou culte solar o la forta personalitat d’una dona que trencava amb tots els cànons i que no semblava tenir problemes a mostrar allò que no es mostra?\nI és que Nefertiti no va amagar mai la seva intensa vida amatòria a la cort herètica d’Amarna. Amb l’escultor Tuthmosis. I també amb Umuhanko, un súbdit amb poder que va ser condemnat a morir al desert lligat a un carro ple de pedres. Seductora i irreverent, li agradava provar el gust d’allò prohibit. Les grans incògnites sobre la seva vida són també extensives al seu espòs, el faraó Akhenaton. Era hermafrodita? Estava afectat per una malaltia degenerativa? Va ser un amant incestuós de Tiy, la seva mare, com indica alguna llinda? La ciutat del sol va morir sense descobrir-nos aquests i molts altres enigmes.


Geographies of Tourism, a cura de J. Wilson i S. Anton (2013) | Societat Catalana de Geografia\nGeographies of Tourism, a cura de J. Wilson i S. Anton (2013)\nJulie Wilson i Salvador Anton Clavé (a cura de) : Geographies of Tourism. European Research Perspectives. Bingley: Emerald, 2013 (Tourism Social Science Series, 19); 260 p. ISBN 978-1-78190-212-7.\nAquest llibre procura un ampli repàs del domini acadèmic de la geografia del turisme, geografies del turisme o geografia turística al continent europeu, amb l’objectiu de donar a conèixer, en la mida del possible, les escoles, les tradicions i les perspectives d’estudi apartades dels canals més habituals de transmissió del coneixement. És així perquè, malgrat l’extraordinària extensió de l’anglès durant els darrers decennis com a llengua vehicular dels avenços científics, a Europa encara hi ha un pòsit no gens negligible d’estudis especialitzats publicats en altres llengües. La presència en aquest àmbit d’una notable diversitat lingüística i cultural, fa necessària i útil l’exploració menada per Julie Wilson i Salvador Anton.\nAmb aquest objectiu més general, els curadors de l’obra han aconseguit recollir set aportacions amb l’estat de la qüestió sobre estudis de geografia del turisme a altres tants àmbits culturals i lingüístics del nostre continent. A fi i efecte d’aconseguir la màxima homogeneïtat temàtica dels textos finals i, d’aquesta manera, facilitar la redacció de les corresponents conclusions, els seus autors i autores van atenir-se a un guió de treball facilitat pels curadors. Tot i el toc personal de cadascú i cadascuna, es nota prou bé la plantilla al llarg de la lectura de les aportacions. Tot seguit en faig una presentació telegràfica per deixar constància, a més a més, de l’autoria de cadascun.\nEl text del professor finès Jarkko Saarinen presenta les tendències de recerca en turisme, i de la seva geografia en particular, a Escandinàvia, on, per bé que l’anglès sigui d’ús corrent a les universitats i a les publicacions científiques pròpies, hi ha també un bon contingent de treballs en finès, suec, noruec i danès. La professora Carine Fournier i l’inquiet, polifacètic i mediàtic professor Rémy Knafou no tenen problemes de diversitat lingüística en el repàs de la història dels estudis de geografia del turisme i el seu estat actual a les universitats de França, atès que donen per descomptat que, quan no és en anglès, només és en francès. Així, poden apreciar i donar a conèixer debats epistemològics hexagonalsque, d’altra forma, haurien restat ocults. No ho tenen tan fàcil, els professors alemanys Nicolai Scherle i Hans Hopfinger a l’hora de relatar les escoles i treballs dels seu àmbit, el qual és pluriestatal: Alemanya –partida en dues fins el 1991–, Àustria i la part germanòfona de Suïssa. Tot i així, aconsegueixen, al meu modest entendre, de profà absolut en la matèria, el report més ben articulat. El dels professors Paris Tsartas, Harry Coccossis i Magdalena Vasieliou, té l’al·licient d’apropar-nos una producció bibliogràfica en una llengua ben poc coneguda fora de Grècia, d’altra banda prou interessant, en tractar d’un àmbit geogràfic amb una activitat turística molt important per al producte interior brut del país. Com també fa al cas a Itàlia i a Espanya. La trajectòria de la recerca en italià, i de la docència associada, és relatada per la professora Alessia Mariotti. El professor Salvador Anton, per la seva banda, s’encarrega d’apropar-nos l’activitat científica ibèrica en geografia del turisme, en castellà, català i basc, amb incursions a la producció portuguesa en l’idioma compartit amb els gallecs. El delit d’Anton per a abastar la diversitat lingüística de la nostra península és compartit, bé cal suposar-ho, per la professora Myriam Jansen-Verbeke, en relació amb els estudis de geografia turística als Països Baixos i Bèlgica i servir-nos abundosa bibliografia en holandès, en flamenc i en el francès de Valònia.\nA la introducció de l’obra, els curadors es dolen de no haver pogut estendre la panoràmica als països i llengües de l’Europa Oriental i dels Balcans, malgrat provar-ho, en no trobar els corresponsals adients, no pas per absència de treballs en geografia del turisme. Sigui com vulgui, les sis-centes cinquanta referències de llibres i articles recollits en les aportacions abans citades, constitueixen un cos bibliogràfic important, el qual enllaminirà la fal·lera bibliològica tan arrelada en els estudis de geografia en general. Tanmateix, Geographies of tourism és en anglès, i una bona colla de les referències aportades pels redactors dels set textos monogràfics també ho són, atès que eren imprescindibles per a caracteritzar, contextualitzar i emmarcar correctament la producció en altra llengua. En tots els àmbits lingüístics revisats es publica en anglès i en més d’una de les llengües locals. Així, no és d’estranyar que els curadors hagin esmerçat un dels capítols de llibre a presentar l’estat de la qüestió sobre geografia del turisme als dos països anglosaxons per antonomàsia, els Estats Units d’Amèrica i El Regne Unit, la producció dels quals és, naturalment en anglès. El professor C. Michael Hall s’encarrega de fer-ho.\nPer acabar aquesta breu notícia d’una obra destinada, sobretot, als especialistes en geografia del turisme, val la pena deixar constància dels cinc apartats fonamentals de les conclusions. En primer lloc, els curadors constaten una gran similitud de l’estatus acadèmic i les tipologies de recerca científica a les àrees lingüístiques revisades. En segon lloc, les tradicions en l’estudi i desenvolupament de la geografia del turisme és força relacionada amb el nivell de l’activitat turística i la seva gestió empresarial. Tercer, s’evidencien, tanmateix, algunes línies d’especialització d’un país a altre. Quart, les especialitzacions detectades guarden relació amb la institucionalització dels estudis de geografia del turisme als departaments de geografia i universitats. I, en cinquè lloc, consideren necessària una major difusió global de la recerca acadèmica amb la finalitat d’aconseguir, també, un major reconeixement de la seva qualitat fora de la propi domini lingüístic. Els curadors reiteren, doncs, com havien avançat a la introducció, una proposta d’equilibri creatiu entre la publicació internacional en anglès i en la pròpia llengua. [Pau Alegre]


mao – Teatre Principal de Maó\nVII Festival de Teatre Infantil – 2 funcions, a les 10.00 i a les 11.30 h.\nCompanyia: Centre de Titelles de LLeida ( Catalunya)\nEdat recomanada: De 2 a 6 anys (aforament limitat)\nLa història d’en Patufet és també la història de les trifulgues d’un infant, menut, coratjós i despert que, com qualsevol infant, experimenta el desig de valdre’s per ell mateix i de fer-se gran.\nCompanyia: Nueveuno (Madrid)\nSinergia 3.0 és un espectacle visual i entendridora que combina dansa, malabars, equilibris i tecnologia sobre una fantàstica música original.\nUna reinterpretació del renaixentista Leonardo daVinci que submergeix el públic, de manera subtil i emocional, en una lliure reflexió sobre la confiança personal i la adaptacions socials en l’actualitat.\nMúsica, escenografia, il·luminació i emoció evolucionen paral·leles durant una hora de circ contemporani per a tots els públics. De la fusta al metall, de l’acústic a l’electrònic, de la individualitat ….. a la Sinergia


Reobren el camí de cala Estreta\n01/09/2003 Medi Ambient\nDes de primera hora d'aquest matí ha quedat reobert al trànsit motoritzat el camí d'accés a cala Estreta. El camí es va tallar el passat 14 d'agost a causa de l'elevat risc d'incendi forestal existent, agreujat per la gran afluència d'usuaris que té aquest paratge durant l'estiu. Ara, es considera que aquest risc ha disminuït, tot i que es valora la possibilitat de tornar a tancar el camí els pròxims caps de setmana.De fet, des de l'Ajuntament de Palamós es té molt en compte que l'estiu no s'ha acabat. En aquest sentit, com a mínim durant els dos pròxims caps de setmana l'afluència de gent a les platges pot tornar a ser molt important. Per aquest motiu, els ajuntaments de Palamós, Palafrugell i Mont-ras valoraran conjuntament amb la Generalitat si és convenient tornar a fer talls puntuals del camí de cala Estreta. Ho ha explicat el regidor de Medi Ambient de l'Ajuntament de Palamós, Josep Espadalé.\nCITA ESTRETA 1\nEl camí de cala Estreta ha estat tancat un total de divuit dies. Durant aquest temps no s'hi ha pogut accedir amb cotxe ni amb motocicleta. Els usuaris que hi volien arribar es veien obligats a deixar el seu cotxe a l'aparcament de la platja de Castell. Josep Espadalé fa una valoració positiva de l'experiència.\nCITA ESTRETA 2\nUna de les poques incidències que hi ha hagut durant aquest període de tancament ha estat la celebració d'una festa nocturna a la platja de cala Estreta, durant la qual fins i tot es va encendre una foguera. La Generalitat ha manifestat el seu compromís d'extremar la vigilància per evitar aquestes festes il·legals.\nD'altra banda, des de l'Ajuntament de Palamós es pretén que, de cares a l'estiu que ve, el tancament del camí de cala Estreta es pugui fer ja a finals de juny i s'allargui durant tot el pic de l'estiu. El Consistori es mostra especialment preocupat pel col·lapse que, en cas d'emergència, provocaria la gran quantitat de vehicles que aparquen al camí.


Avui parlem de … : 120 àpats diaris al Bages per a infants de famílies sense recursos – Blocdepares\nAvui parlem de … : 120 àpats diaris al Bages per a infants de famílies sense recursos\nEls 3 principals valors que hem d'ensenyar als nostres infants !!!!\n18 / juliol / 2015\nOn anem? Platges refrescants de Catalunya per anar-hi en família !!!!\n24 / juliol / 2015\nAvui iniciem una prova pilot que voldríem aplicar de cara la nova temporada del Blocdepares que iniciarem al setembre. Es tracta d’una nova secció de notícies d’actualitat que ens poden servir per donar tema de conversa i reflexionar amb els nostres fills i filles titulada: Avui parlem de… Perquè és important, que des de les famílies es comentin els temes d’actualitat.\nPer ser el primer dia, comencem amb una notícia apareguda aquest dimecres dia 22 titulada “120 àpats diaris al Bages per a infants de famílies sense recursos”. I és que malauradament són els infants els que pateixen més la crisi. Aquest és un bon tema que ens pot donar peu a parlar sobre la importància del menjar, de no malgastar els aliments, de saber que pensen sobre que hi nens o nenes com ells que no tene recursos per menjar, de les desigualtats socials o fins hi tot de la pobres entre molts d’altres.\nEstem convençuts que us sorprendreu de les aportacions i reflexions que faran vostres fills i filles. Proveu-ho i ja ens direu com us ha anat.\nVosaltres també podeu dir-hi la vostra, fent comentaris al Blocdepares.\nPer llegir la notícia, cliqueu a : 120 àpats diaris al Bages per a infants de famílies sense recursos.


el bloc de l'aula Marró: noviembre 2021\nel bloc de l'aula Marró\nBenvinguts al bloc de la nova classe Marró! Estem encantats de poder compartir amb vosaltres algunes vivències dels vostres fills a l'escola. Esperem que ho gaudiu tots junts en família, i us animem a que comenteu o feu aportacions sempre que vulgueu!!\nFem la primera compra dels curs\nAquesta setmana, en la sortida de dilluns, hem pogut fer la compra pel taller de cuina. Com ja sabeu, des del curs passat no fem compres en les sortides pel risc de contagi. Amb l'alliberament d'algunes restriccions començarem ara de nou aquesta activitat. Això si, amb mesures de prevenció, com anar tots dintre del local amb mascareta posada, i en alguns moments plantejant entrar en grupets petits.\nAquest dilluns hem anat al súper per comprar els ingredients del taller de cuina que vam fer després. Vam comprar pa de motlle, pernil dolç, formatge, i margarina. Cadascú va trobar molt bé el producte encomanat. I amb això vam cuinar uns biquinis, que ens van quedar espectaculars!!\nEtiquetas: curs 21-22, medi, sortides i excursions, taller de cuina\nSetmana de la Castanyada\nSeguim parlant de la setmana de la Castanyada, en la qual hem fet activitats ben diverses per celebrar aquesta festa... A banda dels panellets que vam fer, també vam anar a recollir castanyes d'un arbre que tenim posat al passadís. Aquest castanyer estava ben ple de castanyes, i les vam treure totes per posar-les al cistell. Hi havia un codi QR que ens portava a una cançó i a un vídeo de les castanyes... Va ser molt divertit!\nTambé cada classe havia de decorar una fulla amb colors de la tardor, i portar-la a l'arbre de la castanyera que està a la porta del pati... Vam pintar la nostra fulla i la vam deixar ben acolorida!!\nFinalment, divendres a la tarda van venir els castanyers del Nen Déu per portar-nos castanyes i moniatos. Ens van cantar i ballar, i després vam menjar moniatos i castanyes calentetes. Què bones!!\nen noviembre 01, 2021 No hay comentarios:\nEtiquetas: curs 21-22, festes i tradicions, medi, plàstica, tardor\naula Blau Cel\naula Blau Marí\naula Verd Clar\nbloc del SAAC\nTIC Nen Déu\nens quedem a casa\nja hi som!!\nSetmana de la Pau


Endesa canvia 40 suports d'una línia elèctrica al Parc Natural de Sant Llorenç del Munt - Canal Terrassa\nJosep Maria CodinaData: 10/02/21\nEndesa finalitza aquesta setmana la substitució de 40 suports de fusta d’una línia de mitja tensió que passa pel Parc Natural de Sant Llorenç del Munt i la Serra de l’Obac. Amb el suport d’un helicòpter per les condicions orogràfiques del terreny, l’elèctrica ha posat uns nous pals de polièster reforçats amb fibra de vidre, un material innovador i més resistent que la fusta tradicional.\nAmb 13 metres d’alçada i 2 de soterrats, els nous suports són similars als anteriors però més resistents a les inclemències del temps i protegits de l’acció dels ocells que sovint malmeten aquestes infraestructures per alimentar-se o fer-hi els nius. A més, incorporen un color marró acord amb l’entorn natural.\nEn concret, els treballs s’estan fent dins el terme municipal de Matadepera, a la zona boscosa que hi ha entre la Riera de les Arenes i el Centre Equí l’Alzina. Per això, s’ha habilitat un espai al costat de la Finca La Barata per la maniobrabilitat de l’helicòpter i evitar el pas de vehicles pesants pels camins del parc. Aquesta és la segona vegada que s’instal·len aquests nous suports de polièster al Parc Natural de Sant Llorenç de manera que, quan finalitzin els treballs, ja n’hi haurà un total de 61.\nAquest material va obtenir la certificació d’AENOR, pel sistema de qualitat aplicat a la seva elaboració. Endesa ha invertit 80.000 euros en aquesta actuació que també permet reforçar la qualitat del servei als clients rurals que s’alimenten d’aquesta línia, entre els quals hi ha el Centre d’Informació del Parc Natural de Sant Llorenç del Munt i la Serra de l’Obac.\nTags: AENOREndesahelicòpterParc Naturalsubstitueixsuportstores elèctriques


Entre la política i la literatura.: Tag 30: És hora de tornar a casa\nAvui és el darrer dies en terres alemanyes. Aquest matí he anat a comprar Souvenirs i coses per endur-me a terres catalanes. A les 10 del matí sortíem de casa. Hem anat al Sud de la ciutat que és l'equivalent al barri de Gràcia de Barcelona, per alternativitat i lloc per sortir de festa. La primera parada ha sigut al museu de la Xocolata, on he entrat a la botiga per endur-me records comestibles cap a Barcelona.\nSortint d'allà hem anat al museu de la Mostassa on he comprat 4 classes diferents de mostassa per cuiar coses a Barcelona. Després hem anat cap el Domm per ensenyar a la Magda els fonaments de la muralla romana que hi ha en un pàrquing. Després cap a casa amb el metro. D'allà he anat amb el George fins a un super mercat a comprar cervesa per endur-me a Barcelona. Venien un Pack de Paulaner en una motxileta la mar de mona, al final he agafat 12 ampolles: 6 litres. Després ja ha sigut dinar i fer la migdiada.\nEn despertar-me he començat a fer -per fi- la maleta. Guardar totes les samarretes i tenir-ne una per l'endemà, buscar el MP3 i tenir-lo apunt per demà, mòbils, claus, targetes, etc. Un cop la maleta estava feta, ha tocat plegar el sofà llit i passar l'aspirador per l'habitació. Més tard al cap d'un parell d'hores hem anat a fer una cervesa a un BierGarten d'aquí a la vora.\nAra en breus anirem a sopar i després a dormir. Demà serà un dia de carretera i manta, tocarà llevar-se a quarts de sis per sortir en cotxe a les 7:00 com a tard: abans cal carregar el cotxe i posar un suport per les bicis que faran servir la Magda i el Geroge a Catalunya. Així doncs, família bona nit, us deixo amb Els Pets.\nPublicat per elnoidelbarret a 13:56\nsargantana 4 d’agost de 2013, a les 10:24\nTag 29: Pica-pica internacional\nTag 27 i 28: Ikea i Cuina.