La brigada municipal s'encarregarà d'adaptar els espais per a reubicar als alumnes de 3r a 6è de primària en el Nou Pedro Alcázar\nEl CEIP Cervantes de Nules, actualment en obres amb el Pla Edificant, s'allargaran fins al mes de novembre per deficiències estructurals. Així ho ha explicat en el balanç setmanal l'alcalde de la localitat, David García.\nAixí doncs, s'ha detectat que les bigues de l'estructura estan en males condicions i això obliga l'administració a reforçar l'estructura, com s'ha acordat entre l'Ajuntament de Nules, la Generalitat Valenciana, el centre i l'AMPA.\nD'aquesta manera, les quatre aules de 3r a 6è de primària se situaran en el Nou Pedro Alcázar “en aularis dignes”, com ha assegurat l'alcalde de Nules, i per a això es condicionaran com a aules la biblioteca, el laboratori i la sala d'ordinadors. La brigada municipal s'encarregarà d'adaptar aquests espais per a situar a l'alumnat.\nCal recordar que les obres del Pla Edificant del CEIP Cervantes van començar a la fi del mes de juliol i, amb un import de 563.908,18 euros, consisteixen en la construcció d'un gimnàs, una escala d'emergència, i l'adequació dels banys del personal docent.\nEs tracta de l'última actuació del Pla Edificant sol·licitada per l'Ajuntament de Nules a la Conselleria d'Educació per a millorar els centres educatius públics de la localitat. Aquestes obra se suma a les que estan en marxa en el CEIP Pío XII, CEIP Lope de Vega, CEIP Jaume I i a l'Escola Infantil Los Gorriones.


Todo el dinero del mundo - Cinema Prado Sitges - Cineclub Sitges\nRoma, 1973. Uns homes emmascarats segresten un adolescent anomenat Paul . El seu avi, J. Paul Getty , és l’home més ric del món, un magnat petrolier tan multimilionari com avar. El segrest del seu nét favorit no és raó suficient per renunciar a part de la seva fortuna.\n“Tots els diners del món” explica la història de Gail, la persistent i tenaç mare de Paul per a qui, al contrari que Getty, els seus fills són més importants que la seva fortuna. La vida del seu fill depèn d’un temps que s’acaba, i els segrestadors es mostren cada vegada més determinats, inestables i violents. Quan Getty envia al seu enigmàtic home de seguretat, Fletcher Chace, a vetllar pels seus interessos, ell i Gail s’alien en una cursa contrarellotge que revelar el valor de l’amor davant dels diners.\nRepartiment: Michelle Williams, Christopher Plummer, Mark Wahlberg\n19:00 h Todo el dinero del mundo(VE)\n22:00 h Todo el dinero del mundo (VE)\n19:00 h Todo el dinero del mundo (VE)\n22:00 h Todo el dinero del mundo (VOSE)\n19:00 h Todo el dinero del mundo (VOSE)


La flora mediterrània que corona la ciutat | Blog de Barcelona. Tenim punts en comú\nLa flora mediterrània que corona la ciutat\n5 juny, 2012\t| Insòlit\nPrimavera i parc són termes complementaris. Tots tenim al cap imatges de parcs i jardins plens de gent amb l’arribada del bon temps, i malgrat que Barcelona no sigui coneguda arreu per la quantitat de parcs i zones verdes, sí que tenim algun tresor amagat del qual podem estar ben orgullosos. Un dels exemples més clars és el Jardí Botànic, a l’obac de Montjuïc, a la Foixarda, darrere del Museu Nacional d’Art de Catalunya.\nEl Jardí Botànic, però, no és un parc habitual. Com el seu nom indica, és un espai de conservació de vegetació típicament mediterrània, una de les més variades en espècies del món. Val a dir, però, que si bé l’objectiu primordial del jardí és procurar una mostra de la vegetació catalana, es té altament en compte altres zones allunyades del Mare Nostrum que comparteixen característiques climàtiques, com ara Califòrnia, la zona central de Xile, la part meridional de Sud-Àfrica i el sud i sud-oest d’Austràlia.\nTal com el coneixem avui, el jardí és molt recent, del 2003, any en què es va reinaugurar després de romandre molts anys tancat i veure-se’n afectada la localització per les obres que van canviar la cara de Montjuïc als anys vuitanta, amb els Jocs Olímpics al fons. Els orígens més remots d’un jardí botànic a Barcelona els trobem al segle XVI, prop de la plaça Reial, però l’antecedent més immediat a l’actual és del 1930, per obra i gràcia del doctor Pius Font i Quer (l’avinguda d’accés al Jardí porta el seu nom), tot i que a la llarga va quedar en desús. El barraquisme de mitjan segle XX va afectar de ple també la zona, ja que inevitablement va degradar la zona, i no va ser fins a finals de segle, que es va començar a preparar el terreny, mai més ben dit, per la instal·lació d’un jardí botànic com el que havia somiat Font i Quer.\nPer conèixer anticipadament el ventall biològic del Jardí Botànic, us recomanem que feu una ullada al seu web, amb un espai detallat dedicat a les col·leccions de plantes que hi són presents.\nEl 2011 van passar pel parc 64.365 visitants, la majoria dels quals estrangers. El públic que visita el jardí els dies laborables és essencialment europeu, a més de grups escolars. Els caps de setmana sí que hi ha més públic barceloní, que acostuma a coincidir amb activitats, festes i jornades de portes obertes. Des que va començar el 2012 ja han visitat el jardí més de 21.600 persones.\nguerra civil Gràcia eixample rambla TMB Gaudí ciutat vella modernisme raval Les Corts Born itineraris barri gòtic Poblenou memòria històrica art montjuïc cultura festa major sant martí Sant Andreu història tradicions MNAC exposicions Horta Barceloneta Tibidabo metro Sant Gervasi Ajuntament llibres Mobile World Congress call Arquitectura sants música Google Maps TIC Pedralbes Arxiu Històric fotografia Muhba rec comtal Sant Andreu de Palomar


S'eleven a 129 els hospitalitzats per covid-19 a la regió... S’eleven a 129 els hospitalitzats per covid-19 a la regió sanitària de Lleida – El Món\nS’eleven a 129 els hospitalitzats per covid-19 a la regió sanitària de Lleida\nACN 15/07/2020 12:22 pm\nEl nombre de pacients ingressats per covid-19 als hospitals de la regió sanitària de Lleida ha incrementat en 19 respecte a l’últim balanç i sumen un total de 129 persones. Segons les dades del Departament de Salut, en aquest moments hi ha 14 persones a l’UCI. A més, disset pacients se’ls ha donat una “alta exprés” per seguir la seva hospitalització a domicili. A l’Arnau de Vilanova hi ha 65 persones ingressades, 58 de les quals a les tres plantes covid que hi ha obertes al centre, i 7 a l’UCI. A l’Hospital Santa Maria hi ha dues persones ingressades a la planta covid que s’ha habilitat i 5 a l’UCI. Les altres dues persones ingressades en unitats de cures intensives estan en centres privats.\nAltres 42 persones estan ingressades en altres centres de la regió sanitària i 15 més a l’Hotel Nastasi, que ja està funcionant com un hotel salut. En aquest últim cas, segons ha explicat la gerent de la regió sanitària de Lleida, Divina Farreny, es tracta de persones que encara necessiten hospitalització en una situació “intermèdia” entre els que estan en un hospital i aquells que estan hospitalitzats a domicili. Pel que fa aquests últims, Farreny ha dit que es tracta d’un perfil de pacients que poden acabar l’hospitalització a casa seva.\nLes derivacions de pacients de l’Arnau de Vilanova a l’Hospital Vall d’Hebron es mantenen en vuit, tal com ja es va informar dissabte. En aquest cas, es tracta de pacients no-covid. Farreny també ha explicat que el dispositiu previst al pavelló Onze de Setembre no es preveu que es posi en marxa fins d’aquí 10 o 15 dies, tot i que està preparat per quan calgui activar-lo. A més, ha remarcat que s’està fent una actuació de “protecció” de la carpa del SEM instal·lada a l’exterior de l’Arnau de Vilanova per protegir la instal·lació del sol i la calor.\nLa regió també manté diversos dispositius actius per l’aïllament de positius sense símptomes o els seus contactes, com l’Hotel Rambla, La Manreana i diversos dispositius en municipis com Soses, Alcarràs i Aitona. En concret, a l’Hotel Rambla hi ha 31 persones, quatre positius i 27 contactes, i a La Manreana 49, tots ells positius.


Barça 99 - Joventut 84 - Penya Meritxell\nBarça 99 – Joventut 84\nL’atac blaugrana supera clarament la defensa verd-i-negra\nUn atac demolidorament sostingut dels blaugranes sotmet a un bon Joventut. Els badalonins que arribaven al Palau Blaugrana com l’equip emergent de la competició, tercer classificat a l’ACB, cap de sèrie a la copa, al cap i la fi no ha pogut superar a un Barça molt encertat en atac, sobretot des de la línia de tres, 15 de 27 amb un estratosfèric 56% d’encert.\nTant Nico Laprovittola, Nikola Mirotic, com Brandon Davies, ben acompanyats per Kyle Kuric i Rokas Jokubaitis, han posat el llistó tan alt que els forasters no han tingut més remei que acceptar la desfeta de forma inapel·lable.\nBon inici d’un Barça força intens\nJa des de l’inici del matx s’ha vist que les coses serien complicades pels verds-i-negres. Mirotic anotava tres dels seus quatre primers triples intentats per donar un clar avantatge als locals, 9-2. Els homes de Carles Duran responien com podien, però tot i dos tirs lliures fallats per James Nnaji, el jove nigerià que suplia la baixa de Sertac Sanli, una primera cistella de Laprovittola, un triple posterior de Jokubaitis i dos tirs lliures transformats per Dante Exum, feien arribar la renda local als 10 punts, 16-6.\nEl marge continuaria creixent perquè Exum demostrava que també sap anotar de tres. Una nova cistella de Jokubaitis enfilava el marcador fins al 21-8 a manca de 2.19 per la fi del quart. El matx estava sent una festa pels locals, però els forasters no volien ser tan sols uns convidats de pedra. Un triple de Brandon Paul dona fe de vida del tir exterior visitant. Un tir lliure transformat per Jokubaitis i dos de Kuric deixen el 24-13 quan el primer capítol arriba al seu final.\nEn el segon quart, les coses canvien\nEl segon acte serà un pèl diferent. Amb la defensa forastera treballant millor, ara els locals tenen problemes per anotar. En el joc interior Davies ho passa malament davant Simon Birgander qui treu profit de la seva major envergadura. Els problemes en atac dels locals permeten un parcial 0-5 que talla el pivot de Philadelphia des de la línia, 28-18. El que funciona força bé és el rebot defensiu dels culers.\nUn primer triple de Laprovittola eleva el marge per sobre els deu punts, 31-20, abans que un parcial 0-4 obligui el tècnic blaugrana a demanar un temps mort. Una cistella al pal baix de Nnaji, seguida d’una nova cistella de Mirotic refan les coses, però un triple de Derek Willis ajusta molt el marcador, 35-31. Al rescat apareix Laprovittola amb el seu segon triple del partit, abans que anoti una bombeta Nick Calathes i que una cistella final d’Ante Tomic deixi el 40-35 amb el qual s’arriba al descans.\nL’ofensiva culer desfà la resistència rival\nLa segona part comença amb les dues defenses patint força. La que pateix més és la badalonina, perquè els locals tornen a estar encertats. Un triple fallat per Exum és corregit amb un cop de palmell per Mirotic. Tres tirs lliures de Vladimir Brodziansky retallen un pèl la renda blaugrana, tant se val perquè és una qüestió momentània, ja que després d’una cistella del mag de Morón, arriben cinc punts, amb triple inclòs, de Calathes que disparen altre cop el marge local, 49-40. Aquest marge de nou punts es mantindrà gràcies a dos tirs lliures i una cistella que anota Davies, 53-44. Una cistella de Tomic seguida d’un tir lliure de Ferran Bassas per la inevitable falta tècnica assenyalada a Saras Jasikevicius, retallen el marge culer fins als sis punts, 53-47.\nLa situació es restableix gràcies a un triple de Nigel Hayes-Davis que avui juga més de quatre que de tres. Els blaugranes que ara estan molt més intensos que els rivals tornen a ampliar la renda gràcies a una nova cistella de l’ex del Zalgiris, 58-47. Amb la defensa blaugrana treballant força bé, dos tirs lliures de Kuric augmenten encara més el marge local. Marge que mantindrà en els tretze punts, Hayes-Davis des de la línia, 62-49. El de Westerville falla dos tirs lliures abans que Bassas transformi un triple per baixar dels 10 punts per sota, 62-54. L’avantatge local torna a créixer, ara des de la línia, gràcies als dos tirs que anoten tan Jokubaitis com Hayes-Davis qui sembla haver recuperat la punteria. Una cistella final de Gerard Vives, mal defensada pels locals, tanca el tercer capítol amb els homes de Jasikevicius dominant de 10, 66-56.\nEn el millor moment de l’equip visitant, els blaugranes es refan amb una pluja de triples\nLes bones sensacions que fins al moment ha transmès l’equip local s’esvairan a l’inici del darrer capítol. El joc blaugrana s’ensopeix una mica i ni tan sols un triple de Smits el fa reaccionar. En canvi, una cistella des de més enllà del 6,75 de Vives deixa el marge blaugrana en sis punts. Veient que les coses no estan anant bé, en Saras tira pel dret. En dues tongades canvia el cinc que hi ha pista i a més a més demana un temps mort. Una cistella amb addicional de Davies comença a refer les coses, 72-65.\nEl base de Morón transforma dos tirs lliures que serveixen per mantenir els set punts de renda, 74-67. Fa el mateix Mirotic amb una cistella abans que arribi una d’en Davies que en primera instància és donada de tres, però que els àrbitres convertiran en cistella de dos després de revisar-la. A continuació, l’atac local continua desbocat. Anota Calathes, al que seguiran dos triples de Kuric i un de Laprovittola que disparen la renda local, 89-73.\nEl Blaugrana dempeus gaudeix amb l’equip mentre que Duran no té més remei que tallar el matx. Un nou triple de l’argentí continua augmentant la renda fins als divuit punts. Vives amb dues jugades de tres punts, primer cistella amb addicional i després un triple, la pot retallar, així i tot, la resposta arriba de les mans del base de Morón que posa la rúbrica al seu gran partit en transformar un triple, el cinquè de set intents, pel 95-80 a manca de 1.27 per la fi. Smits i Jokubaitis, aquest des de la línia, deixen el definitiu 99-84 amb el qual finalitza el matx.


Kazakhstan | DAQUIAQUÍ... TREKKINGS I VIATGES PEL MÓN\nD´Astana a Moscou hi ha poc més de 3000 quilòmetres durant els quals es travessa la serralada dels Urals. Aquest accident geogràfic s´ha pres de forma convencional com el límit oriental d´Europa, tot i que si s´observa un planisferi, el nostre continent no sembla ser més que una península asiàtica del supercontinent euroasiàtic. Així que segons com es miri existeix el continent europeu i asiàtic, o només l´euroasiàtic.\nLes convencions sovint condueixen a dubtes, i aquests sorgeixen en el cas del Kazakhstan, país que geogràficament té una part (la sudoest) inclosa dins el que seria per definició Europa mentre la que la resta d´aquest vast país és troba a l´Asia Central. Algun dia el Kazakhstan entrarà a formar part de la UE? No sé si a Rússia li agradaria, però sent com és un dels primers productotrs de petroli del món, Europa i Asia el voldran al seu equip. I de moment, l´equip de futbol del Kazakhstan està participant en la lliga d´accès al mundial de futbol del 2010 en el grup europeu, dins el grup 6, on també s´hi troba un gegant futbolístic com és Andorra.\nEn algun punt desconegut entre les capitals del Kazakhstan i de Rússia, hem entrat a Europa i deixat enrera Asia després d´haver-la recorregut durant de 16 mesos. I de Rússia passem a Ucraïna, primer país que ja sense dubtes geogràfics es troba dintre d´Europa. Els ucrainesos diuen que és en el seu país on es troba el centre geogràfic d´Europa. Deuen tenir clar que és Europa.\nSegons com es miri trepitjem el nostre tercer continent del viatge, o el segon, tant se val, però el que cada cop notem més clarament és que ens anem apropant a casa. Apareix una població majoritàriament eslava (ètnia ja d´origen europeu), una religió nascuda a Europa com és el cristianisme (ortodox en aquest cas) i una història lligada més al continent europeu. La part oest d´Ucraïna, on la ciutat de Lviv es troba, va pertanyer durant bona part de la seva història a Polònia o a l´Imperi Austrohúngar.\nCracòvia, 23 de febrer de 2009\nCategories: Daquiaqui01, Europa, Kazakhstan, Ucraïna | Permalink.\nLes línies ferroviàries kazaques són anteriors a la seva independència. Això vol dir que pels traçats de les linies no es van tenir en compte unes fronteres que avui dia són internacionals. Hi ha trams de ferrocarrils kazacs que creuen Rússia per anar només d´una ciutat kazaca a una altra. És el cas del tram entre Astana i Aktobe o entre Aktobe i Uralks, a l´oest del país.\nPer arribar a Ucraïna des del Kazakhstan cal creuar Rússia, país que demana visat d´entrada, ja sigui de tránsit o de turisme. El primer tipus de visat és més senzill d´aconseguir ja que no cal cap mena de carta d´invitació per obtenir-lo com si fa per la resta de tipus de visats, com és el turístic. A l´hora de sol.licitar aquest tipus de visat cal presentar els bitllets originals de l´itinerari complet per territori rus, tant l´entrada com la sortida del país.\nQuatre dies a la setmana surt des d´Astana un tren directe que uneix les capitals d´ambdós països, el tren N107 Astana-Kiev, que recorre els més de 3700km entre les dues ciutats en unes 72h. Però compte! Que no us passi com a nosaltres que després de comprar el bitllet pel tren a Kiev i després de sol.licitat el visat rus de trànsit tot fent cua a -20ºC a les portes de l´Ambaixada russa, no pogueu pujar al tren per no tenir el visat de doble entrada del Kazakhstan i de Rússia. El tren N107 entra a Rússia ho fa de nou al Kazakhstan per finalment tornar a sortir cap a Rússia després de la ciutat kazaca d´Uralsk.\nEl visat doble rus no es cap problema, que es pot sol.licitar doble entrada a l´Ambaixada russa en el moment de sol.licitar-lo. Però si heu entrat al Kazakhstan amb un visat d´única entrada, com és el nostre cas, us serà imposible aconseguir un altre visat kazac mentre estigueu dins del país! Paraula de Cònsul!\nPassarem sis hores a Moscou sense tenir-ho previst per continuar el nostre viatge fins a Kiev. Esgotarem així els quatre dies que només tenim per entrar i sortir de Rússia donat que els visats de trànsit russos nomès es concedeixen pels dies que dura el viatge, fins a 10 dies màxim si és per terra, 48h si és per trànsit aeri.\nSeguim el nostre itinerari cap a casa, sense haver vist tot el que ens hauria agradat de veure del Kazakhstan, ni fer tot el que ens hauria agradat de fer si hagués estat estiu. Els hiverns són massa crus aquí per provar de fer trekkings!\nMoscou, 16 de febrer de 2009\nCategories: Daquiaqui01, Europa, Kazakhstan, Rússia | Permalink.\nEls trens kazaks tenen tres classes. La classe Spelny és la superior i més cara, basada en un compartiment en el que hi dormen només dues persones. La classe immediata inferior és la kupeyny (kupé), potser la més coneguda de les tres i en la que viatgen quatre per compartiment. Finalment existeix la classe platskartny, la més econòmica de les tres i el la qual les lliteres es distribueixen en espai obert pel vagó, quatre lliteres en compartiments sense portes, més dos més situades longitudinalment respecte al vagó que deixen només un petit passadís interior. El platskartny és senzill, bàsic però funcional, sense intimitat però més donat al contacte social gràcies a la seva distribució sense barreres.\n(L´indispensable Samovar)A diferència de la Xina, Vietnam, Tailàndia o Malàisia, els preus per llitera alta o baixa són els mateixos, per tant les lliteres baixes són les primeres en acabar-se. Si es compra el bitllet a darrera hora és normal haver de conformar-se amb la llitera alta i com que els llits es mantenen fets durant tot el recorregut, seure tranquil.lament al llit del veí de sota pot dependre de la seva amabilitat o simpatia. A Kupé si més no, es pot estar sentat a la llitera de dalt mentre que a Platskarny no, que l´espai no és suficientment alt per fer-ho. A Platskarny si es volen llençols s´han d´adquirir per 250 tengue (1,5 euros) per trajecte mentre que a la resta de categories van inclosos (a platskartny rus, també)\nAls vagons de totes les categories es troba el ´samovar´, una font d´aigua calenta indispensable per a fer-se una cafès per esmorzar, uns tés per a passar les hores, o uns fideus xinesos per dinar o sopar. El ´samovar´ comparteix la font energètica amb la calefacció del vagó, que no és altra que carbó. Mentre fora es pot estar veient paisatges nevats durants quilòmetres i quilòmetres, dins el vagó es pot anar tranquil.lament en màniga curta.\nQui hagi estat per països d´àmbit rus s´haurà trobat sovint amb dones antipàtiques, malhumorades i que freguen l´estupidesa en el tracte personal, són les que nosaltres anomenem ´matrioshkas´. Comprar un bitllet de tren kazac és senzill. Només cal anar a una taquilla de l´estació, demanar el teu bitllet, i pregar perquè la venedora (normalment sempre són del sexe femení) no sigui una ´matrioshka´ que amb mals modes t´enviï a la finestreta del costat, i la del costat a la següent, i la… Sinó sempre queda la opció de provar una agència de viatges on amb sort, parlaran anglès.\nUn fet important a l´hora de comprar bitllets és que es poden comprar bitllets per a qualsevol estació de partida per a qualsevol data, a diferència dels trens xinesos que només es podien comprar des de l´estació de sortida del tren que volies agafar amb un límit de cinc dies. Això permet organitzar el viatge en tot el seu recorregut, no només dins del Kazakhstan sinó per Rússia. I és que tot el que hem comentat, serveix pels trens russos.\nAstana, 14 de febrer de 2009\nCategories: Àsia, Daquiaqui01, Kazakhstan | Permalink.\nNo hi ha bicis circulant pels carrers d´Astana, la capital de Kazakhstan, i això que el personatge kazaq més coneguts al nostre país després d´en Borat, potser sigui el ciclista Alexander Vinokurov qui lidera un equip ciclista que porta el nom de la ciutat, Astana.\nSom a mitjans febrer i els termòmetres digitals de la ciutat marquen -21 C al voltant de les deu hores del matí, però la temperatura pujarà a uns agradables -14 C al centre del dia. Es habitual veure aquests dies a Astana camions carregats de neu que els equips de neteja ´evacuen´ de la ciutat, així com multitut de treballadors netejant amb pales les voreres per deixar-les més transitables. Tot i els esforços dels equips, els carrers i voreres són plenes de gel que provoquen relliscades tan a cotxes com a vianants.\nLa ciutat ha viscut un nou naixement a partir del 1997, quan el president Nursultan Nazarbayev (l´únic que ha conegut el país des de la seva independència el 1991) va decidir portar la capitalitat del país d´Almaty fins aquí. Malgrat les crítiques pel canvi, el que llavors era una petita ciutat provinciana del russòfon nord del país s´ha anat convertint en aquests anys en el centre econòmic del país, en detriment d´Almaty, que sembla que s´hagi aturat al 1997 respecte a inversions públiques.\nNazarbayev està invertint milions de tenges (la moneda local) en crear una nova ciutat dins la ciutat just al sud del riu Ishim. El projecte no s´acabarà fins el 2030 però ja es pot passejar entre alguns dels edificis construits, entre els que destaquen la enorme nova seu del President, la seu del Ministeri de Telecomunicacions o la piràmide de vidre de Norman Foster. En projecte o per acabar, està una torre de prop de 400m d´alçada que serà la nova universitat i el Khan Shahir, un centre d´oci cobert amb botigues, platges i passejos també obra de l´arquitecte britànic Norman Foster.\nNo hi ha bicis a Astana, si més no en aquesta época de l´any, quan circular en aquest mitjà de transport soposaria més d´una relliscada. Molts van pensar que Nazarvaev cometia una relliscada qen decidir de canviar de lloc la capitaliat del país, però sembla pedalar encara fort, Nursultan Nazarbayev.\nAstana 11 de febrer de 2009\nAlmaty ha estat la primera parada al Kazakhstan en el nostre intent de tornar a casa en tren. Ha estat un recorregut lent degut a les llargues parades fetes tant a la frontera xinesa (Alashankou) com a la Kazaka de Dostyk. No ha calgut baixar del tren per passar els tramits fronterers. Ja fossin primer les autoritats xineses i despres les kazaques, totes dues han treballat igual, primer recollint els passaports I despres inspeccionant els compartiments, tot I que amb petites variacions sobre el tema. Els xinesos revisant-nos els equipatges de dalt a baix (fins I tot obrint la cаmera de fotos) mentre que els kazaks no ens feien cas pero si que revissaven el compartiment fins i tot mirant sotaa les catifes i matalassos. Tots sabem del que son capacos de fer els militars xinesos contra persones, moviments o etnies contraries als seus interessos, pero sempre m’han fet mes por els militars dels paisos d’orbita russa. Serа que en aquests paisos sovint et paren pel carrer i mes d’un cop haguem anat a comissaria?\nLa Xina i el Kazakhstan no tenen el mateix ample de via, el xines es mes estret. Sense baixar un altre cop del tren, cada vago per separat es aixecat per quatre enormes gats hidrаulics. Els boogies (rodes) es canvien pels boogies d’ample kazak, operacio que no triga mes d’una hora en completar-se.\nDivuit hores i 900 quilometres despres, arribavem a Almaty. I si el Xinjiang ens feia de pont entre la Xina i l’Asia Central, Almaty ens ho ha fet entre l’Аsia Central i Europa. Podria aquesta ciutat passar ben be per una ciutat europea, de l’est potser, pero ja europea. Tot ens fa sentir mes propers a casa: els edificis, els carrers, les cares de la gent (grаcies a la minoria russa), la dieta ja mes basada en el pа que no pas en els fideus i l’arros (i es menja amb forquilla), hi ha un alfabet que tot i no ser llati es prou semblant com per poder-lo si mes no llegir (kazak i rus s’escriuen en alfabet ciril.lic), els cotxes que es paren als passos zebra… som encara molt lluny de casa, pero la veiem apropar nomes observant el nostre entorn.\nPero aixo passava a Almaty. Vuit cents quilometres mes al sudoest, a Turkistan, l’entorn ens diu que si, que encara som lluny de casa i que encara som a l’Аsia Central. No gaire lluny d’aqui tenim l’Uzbekistan, pero Turkistan (no confondre amb Turkmenistan, pais centreasiаtic), es una ciutat kazaka prop del riu Syr-Daria, on l’emperador uzbek Timur (el creador de les maravelles de Samarcanda a l’Uzbekistan) va fer construir un mausuleu en honor a Akhmed Yasaui, el primer gran home sagrat musulmа dels turquids. La seva tomba es un important lloc de peregrinacio i es diu que fer-hi tres visites correspon a una peregrinacio a la Meca.\nTurkistan no es un estat, pero van haver intents a mitjans de x.XX per a que ho fos. No parlem ni del Kazakhstan ni de l’Uzbekistan, sino del Xinjiang xines, quan un kazak va intentar fundar el pais dels uigurs, Turkistan. No proveu de buscar informacio a la Xina sobre cap dels dos Turkistans, la ciutat i l’estat embrio, que qualsevol informacio esta censurada.\nTurquistan, 7 de febrer de 2009


Salut també es retarda en els pagaments a centres concertats | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nImpagament a empreses\nSalut també es retarda en els pagaments a centres concertats\nLa Generalitat només va pagar el 66% de la factura el mes passat i acumula una demora de 120 dies amb hospitals i sociosanitaris\nBarcelona 3 NOV 2015 - 18:44\tCET\nEls centres sanitaris concertats de Catalunya també estan patint retards en els pagaments de les factures per part del Servei Català de la Salut (CatSalut). Si divendres passat eren les farmàcies catalanes les que denunciaven la situació insostenible que vivien pels impagaments de la Generalitat –el deute ascendeix a 334 milions d'euros i el retard arriba als quatre mesos–, aquest dimarts al matí s'han sumat a la causa els hospitals i centres sociosanitaris concertats. Les grans patronals del sector sanitari han denunciat que el mes passat els seus associats només van cobrar el 66% de la factura i la demora en els pagaments arriba als 120 dies.\nLa Generalitat anuncia que no té diners per pagar a les farmàcies\nLa Generalitat torna a deure a les farmàcies 224 milions d’euros al juliol\nLes farmàcies catalanes, les que més triguen a cobrar els medicaments\n"A l'octubre només s'ha fet efectiu el 66% de la factura que el CatSalut paga als centres amb els quals tenen concert i que s'havia d'haver pagat al setembre si s'hagués mantingut el terme de pagament de 90 dies", han denunciat les patronals. El sector sanitari concertat, que engloba més de mig centenar d'hospitals, tota la xarxa sociosanitària i el 20% de l'atenció primària pública, està cobrant ara a 120 dies.\nEls motius dels impagaments són els mateixos que per a les farmàcies: una partida del Fons de Liquiditat Autonòmic (FLA) que no arriba. Fonts del Departament d'Economia van explicar divendres que el retard en els pagaments a les farmàcies es deu al fet que el Ministeri d'Hisenda manté bloquejada almenys des del maig una partida de 2.300 milions d'euros del FLA. El pagament d'aquesta suma, que correspon als fons per cobrir l'excés de dèficit del 2014, està acceptat pel Tresor. No obstant això, la Comissió Delegada del Govern espanyol per a Assumptes Econòmics encara no ha aprovat el desbloqueig d'aquesta quantitat. Aquesta comissió es reuneix aquest dijous per tornar a abordar la situació.\nLa contractació del Departament de Salut als centres concertats suposa uns 4.400 milions d'euros anuals, és a dir, un 53% de la despesa total del CatSalut. La factura mensual dels concerts ronda els 350 milions. "Tota aquesta problemàtica atempta contra la viabilitat dels centres i suposa un impacte directe a la tresoreria de les entitats que, des de fa temps, estan al límit de disposició de les seves línies de crèdit i tenen moltes dificultats per ampliar-les", han lamentat les patronals, que també han reconegut que els problemes de tresoreria de les entitats ha obligat a retardar el pagament a tercers, "fet que ha generat situacions de tensió amb els proveïdors".\nPer si no fos poc, el sector concertat també ha denunciat que la pujada de tarifes d'un 3,6% que Salut va prometre al maig encara no ha arribat. Els centres denuncien que els compromisos derivats d'aquesta mesura, que va ser clau perquè se signés el primer conveni col·lectiu de tot el sector, els estan assumint els mateixos centres amb recursos propis. Les patronals van prometre a la taula de negociació del conveni col·lectiu que l'augment de tarifes es revertiria a recuperar lleugerament les injuriades condicions laborals dels sanitaris.


Sanyo: “Bela és el més gran” | Padel Magazine\nbenvinguda / A les notícies / Sanyo: “Bela és el més gran”\nSanyo: "Bela és el més gran"\nLorenzo Lecci Lopez 29 d’abril de 2021 29 d’abril de 2021\nDaniel “Sanyo” Gutiérrez confia Padel Magazine durant un entrevista exclusiva. Mireu la primera part de l’entrevista: l’home que hi ha darrere de padel.\nDaniel o Sanyo, però no Carlos!\nLorenzo Lecci Lopez: Carlos Daniel Gutiérrez, però tothom et diu Sanyo. Per què preferiu aquest sobrenom al vostre nom real?\nSanyo Gutiérrez:"Aquest sobrenom prové de l'actor que va anunciar els televisors Sanyo als anys 90. Prefereixo que em diguessin Sanyo o Daniel. El nom que no m’agrada és Carlos. Amb tot el meu respecte per Carlos, però no em preocupo per mi mateix. No em sento identificat amb aquest primer nom i, si em crida per aquest nom, no miro enrere ”.\nLa pujada al padel\nLorenzo Lecci Lopez: Com vas començar a jugar padel ? Havíeu de triar entre altres esports?\nSanyo Gutiérrez:“Quan era jove feia molt esport. El meu pare jugava a tennis i els meus primers intercanvis eren a pistes de tennis. Mentre el meu pare jugava amb els seus amics, jo petava a la paret. I a principis dels 90, el padel va començar a estar de moda i va començar a tocar padel. Així que per a mi va ser el mateix, el vaig acompanyar i vaig jugar contra una paret. Així és com el meu padel".\n“També vaig jugar futbol. El meu pare sovint em preguntava si volia provar sort en un club. En el meu cercle d'amics vaig destacar una mica, així que quan tenia 16 anys vaig anar a un club. M’anava bastant bé, però no em va agradar l’ambient, de manera que em va costar una mica. Així que he preferit continuar al padel".\nLorenzo Lecci Lopez: I després comences a jugar torneigs. Expliqueu-nos aquest període.\nSanyo Gutiérrez:“Vaig jugar tots els torneigs de la meva ciutat. I als 15 anys, quan vaig començar a millorar realment, jugava a primera divisió i vaig viatjar molt a Mendoza, San Juan, Còrdova. I amb tots aquests viatges, vaig poder progressar. No tenia entrenador, m’entrenava amb el meu germà. Vam jugar amb altres parelles dues vegades per setmana durant dues o tres hores. Vaig progressar fins arribar al nivell professional a l'Argentina ".\n"L'esport no és un sacrifici"\nLorenzo Lecci Lopez: Veiem que molts argentins tenen dificultats quan arriben a Espanya. Com va ser la vostra experiència de canvi de continent?\nSanyo Gutiérrez:“És evident que és difícil quan es pren la decisió d'abandonar el seu país. Ho heu de fer amb ganes reals de fer-ho per aquest esport. A nivell sentimental, és molt difícil. Però vés amb compte, per a mi, viure del teu esport ho és tot un privilegi, i els que diuen que és un sacrifici és mentida. Però és cert que sortir d’Argentina va ser una mica difícil. Però el meu objectiu era clar i tampoc tenia una alternativa real. : o jo estava jugant padel, o vaig treballar amb el meu pare i el meu germà en un taller de pintura. Hauria estat molt feliç, però no tenia cap altra manera. Vaig tenir molt bons resultats a padel, així que vaig decidir anar a Espanya ".\n“Els primers anys van ser difícils aquí. Enyorava molt la meva família, però després vaig començar a traçar el meu curs. Ara tinc la meva pròpia família amb la meva dona i el meu fill i estic completament vinculat a Espanya ".\n"La persona que més estimo"\nLorenzo Lecci Lopez: Vostè és el pare del petit Bruno des de fa poc més d’un any. Com ha canviat ser pare per a vostè i hi ha hagut influència en el tribunal?\nSanyo Gutiérrez:“El que diré és una mica contradictori. Ha aparegut la persona que més estimo. Mai he tingut aquest amor tan fort, però també han sorgit els temors més grans. Jo era una persona valenta que no tenia por de res i ara tinc moltes pors relacionades amb el meu fill ”.\nUna admiració per Messi ... i per Bela\nLorenzo Lecci Lopez: Vostè té el Signatura de Leo Messi tatuada al braç. D’on ve el vostre amor per Leo?\nSanyo Gutiérrez:“No sóc el típic fanàtic que hi pensa tot el dia. Però admiro Messi, més enllà de quan té la bala als peus. Un argentí que no pensa de la mateixa manera s’equivoca. Sempre ens representa de la manera correcta. Alguns poden pensar que no és el millor, o prefereixen Maradona, és a dir, segons els gustos de cada persona. Però és impossible discutir el fet que Messi ens representa molt bé a nivell mundial. Com a atleta, com a persona, aquest és un exemple ”.\n“No he tingut l'oportunitat de compartir molt de temps amb ell. M’encantaria poder-lo escoltar. Ara tinc la possibilitat de jugar Bela i m'encanta escoltar-ho. Amb aquesta gent, es pot aprendre molt fora del terreny de joc ".\nLorenzo Lecci Lopez: Podem comparar Bela amb Leo Messi?\nSanyo Gutiérrez:"És clar. Ara tinc la sort de tenir-lo al meu costat i estic aprenent de tot. Segur que deu tenir defectes, però quan em diu alguna cosa, m’encanta escoltar-lo perquè és un aprenentatge sobre la vida".\n"Bela és el millor de la història ”\nLorenzo Lecci Lopez: Qui és el millor jugador de la història padel ?\nSanyo Gutiérrez:“De vegades es diu que el millor és qui guanya més, i és possible, però el padel és un esport per a dos homes, de manera que és difícil triar el millor. jo diria que Fernando Belasteguin, i no per tot el que va guanyar, sinó per l’evolució del seu joc. Com a número 1, mai va deixar de millorar. Cada any venia amb una nova arma. Ara és el jugador més complet ”.\n“Hi ha jugadors com Lebron o Galan que de vegades supera el nivell de joc de Bela en la seva carrera. Es tracta de jugadors que tenen tanta facilitat que us poden evitar completament. Són molt complets. Però el que ha fet Bela és tenir un nivell excel·lent durant molts i molts anys ”.\n"Aleshores Juan Martín Díaz era un gran jugador d’atac, avançat al seu temps, però, tenint-lo al davant, no vaig veure un jugador molt complet. Sabia que si el podia aconseguir darrere podia guanyar. Mentre que Bela no: em podria vèncer en totes les condicions ”.\nUna carrera d’entrenador\nLorenzo Lecci Lopez: Series entrenador al final de la teva carrera?\nSanyo Gutiérrez:"Sí, segur, m'encantaria. Vaig en aquesta direcció. Quan tinc una mica més de temps, començaré a formar-me com a entrenador. Ara mateix puc ser entrenador a la banqueta i veig algunes coses, però no em veig com un gran entrenador. Fa temps que no faig classes. Quan acabo la carrera, m’agradaria reprendre la formació de joves i transmetre la meva experiència ”.\nLorenzo Lecci Lopez: a quin equip de futbol recolzeu?\nSanyo Gutiérrez:“Sóc més per al Barça, tot i que no sóc fan. Però prefereixo guanyar el Barça i perdre el Reial. Però el Real es mereix tot el meu respecte. Quan arriben els grans jocs, guanyen. I també River Plate a Argentina!


La Universitat de València, primera universitat espanyola en investigació química\nL’Índex de Nature, un rànquing internacional que avalua la productivitat i la qualitat de la investigació, ha posicionat la Universitat de València (UV) com la millor institució acadèmica en investigació química d’entre les universitats d’Espanya, seguida per la Universitat de Barcelona (UB) i la Universitat del País Basc (UPV / EHU).\nLes Taules Anuals de The Nature Index 2019 destaquen institucions i països líders en la investigació en ciències naturals en 2018.\nSegons el mateix índex, la Universitat es troba entre les 50 millors institucions acadèmiques d’Europa en matèria de química, ascendint des del lloc 71, en 2017, al lloc 47 en 2018, i passant, per tant, de trobar-se entre les 100 universitats més destacades d’Europa a situar-se entre les 50 millors. L’Institut de Ciència Molecular (ICMol) té el paper més destacat en aquesta excel·lent posició a la qual contribueixen diferents departaments i instituts de la Universitat de València.\nRespecte a altres àrees científiques, la Universitat de València es troba entre les cinc millors universitats en Física i Ciències de la Vida, també segons el rànquing.\nThe Nature Index confirma el que altres prestigiosos rànquings internacionals havien declarat anteriorment; el Centre de Classificació Universitària Mundial (CWUR) va posicionar la Universitat de València com la segona millor universitat del món en l’àrea de “Química, inorgànica i nuclear” per al període 2018/2019.\nThe Nature Index es va desenvolupar per primera vegada l’any 2013. És una base de dades amb informació sobre investigadors i articles de recerca publicats en un grup seleccionat de 68 revistes científiques d’impacte. La base de dades està compilada per Nature Research. Les Taules Anuals de Nature Index 2019 classifiquen les millors institucions del món en investigació en ciències de la vida, química, ciències físiques i ciències de la terra i medi ambient.\nL’índex contempla també altres aspectes, com els resultats per a 2018 del rànquing Almetric sobre els 100 articles publicats de més impacte mundial. En aquest apartat, la Universitat de València apareix reflectida en el lloc 87, amb l’article ‘Human hippocampal neurogenesis drops sharply in children to undetectable levels in adults’, aparegut en Nature al març de 2018 amb la coautoria del neurocientífic José Manuel García-Verdugo, de l’Institut Cavanilles de Biodiversitat i Biologia Evolutiva de la Universitat de València (ICBIBE), en el Parc Científic.


BCN desnonaments: Una lluita que no s'atura\nSon les 10 del matí d'un divendres. El passeig de Gràcia de Barcelona es comença a omplir de turistes i gent amunt i avall però alguna cosa avui és diferent. Entre el tràfec destaquen unes samarretes verdes. Ni el fred pot aturar les ganes de lluita i protesta de la Plataforma d'Afectats per la Hipoteca (PAH) de Barcelona. Reunits davant del Zara de Pg de Gràcia amb Gran Via, una cinquantena de persones esperen que arribi l'hora de passar a l'acció però abans cal tenir clares les consignes.\nL'Oshar, activista de la plataforma, explica l'acció d'avui. L'objectiu és entrar pacíficament a la sucursal del Banc Sabadell de Gran Via 680, antiga CAM, per tal d'exigir una reunió amb un interlocutor vàlid. Aquesta serviria per desbloquejar els prop de 15 casos de desnonament hipotecari que gestiona la entitat, (majoria a Barcelona). L'objectiu general és de parar totes les subhastes i desnonaments: la PAH de Mataró i la de Barberà ja ho han aconseguit.\nMembres de la PAH dins l'oficina de Banc Sabadell\nEl procediment es repeteix ocupació rere ocupació. Consisteix en acostar-se a l'edifici sense que se n'adonin els treballadors i entrar tots a l'hora. Els treballadors tenen instruccions d'amagar-se de seguida en silenci.\nUn d'ells s'acosta a un membre de la PAH per escoltar les seves demandes i truca al representant territorial de l'entitat a Barcelona. Mentrestant dos mossos d'esquadra entren i es tanquen al despatx del director. La concentració segueix al vestíbul.\nEl director de relacions territorials de Barcelona, Jorge Atienza, ha manifestat la seva voluntat de fer una reunió centralitzada amb els representants de la PAH per tractar cada cas. Ha afirmat també que qualsevol execució hipotecària de la CAM tramitada després de la fusió efectuada el 8 de desembre de 2012 sera renegociada. Què passsarà amb les que son anteriors al dia 8? Es pregunta la multitut.\nAtienza s'ha negat a respondre. En tot cas, el desenllaç d'aquesta acció pot ser considerat una petita victòria?\nEl director de relacions institucionals de Barcelona negociant amb la PAH\nPublicat per Desnonaments bcn a 16:06 Etiquetes de comentaris: Banc Sabadell, Barcelona, dació en pagament, dret a l'habitatge, PAH, Stopdeshaucios


Comboi Gràfic: de juliol 2014\nEntrevista amb Natalia Elefante, guardonada amb el tercer premi a la 3ª edició d´EurHope.\nNatalia Elefante ha sigut guardonada amb el tercer premi de la 3ª edició d`Eurhope amb la temàtica de ‘Ports del mar’.\nLa teua il.lustració és molt sintètica quant a traçada de línies i color, sense textures; és molt vectorial però té molt de contingut i molt actual.\nEn la teua obra podem veure una banyera com si fos el Mediterrani per on trobem des de vaixell de mercaderies, iots i barques amb immigrants. El títol és Siamo tutti nella stessa vasca.\n3° premio de la 3ª edició d´EurHope 2014.\nNatalia Elefante Siamo tutti nella stessa vasca (digital) Pegli (Genova) – Italia\nExplica´ns una mica el contingut o rerefons d´aquesta il.lustració.\nNingú ha dit que la banyera representa el mediterrani. Podria ser qualsevol oceà, llocs on es reuneixen les diferents realitats, aquestes realitats són sovint en conflicte i es contradiuen entre si. Per un costat, les barques transporten als immigrants que s'aventuren en un mar sovint desconegut per a ells, però familiaritzat amb l'esperança d'un futur millor; d´altra banda els iots, més i més grans i cada vegada més fàcils de conduir són la cara d´un nombre creixent de viatges a destins específics. Des del punt de vista del comerç i el turisme, aquests dos són un contrast. A més, si afegim els creuers "ciutat flotant" massificades que magnifiquen cada dia per donar cabuda a un nombre creixent de persones, com un gran "barcassa" per a turistes; però totes aquestes realitats, fins i tot el comerç marítim, estan creixent cada dia més escalonadament fent més nombrós el trànsit marítim.\nPerquè la temàtica et va suggerir aquesta il.lustració? També pots explicar el seu procés fins a presentar-la al concurs?\nEl tema del concurs em va suggerir aquesta il·lustració, ja que, arran de la publicació de la convocatòria, em va cridar l'atenció alguns documentals de televisió que parlaven de l'evolució en els darrers cinquanta anys dels vaixells porta-contenidors. Respecte a la presentació de l'obra, inicialment era molt escèptica i és per això que vaig realitzar la il.lustració la setmana d´abans de la data limit per entregar, tot i que molta gent em va empènyer a participar.\nLa meua indecisió respecte a participar es donava pel fet de ser el meu primer concurs, però si hagués de tornar, no m'ho pensaria dues vegades abans de participar. Crec que va valer la pena i crec que va ser una gran manera d'involucrar-se i descobrir diferents estils i interpretacions d´una mateixa convocatòria.\nAra la teua obra estarà exposada en Génova, San Benedetto del Tronto, Milán i Perugia. És la primera vegada que tindràs unes exposicions en tants llocs diferents o portes més exposicions a l'esquena?\nAquesta serà la primera vegada que vaig a tenir una exposició en tants llocs.\nSegons el teu Behance estàs interessada en el disseny gràfic, il·lustració i el disseny editorial però estàs estudiant o has estudiat alguna cosa en relació amb açò o forma part d´una afició? Siga com siga perquè t'interessa la il·lustració o l´obra gràfica?\nEl meu treball s'ha desenvolupat al món acadèmic, com a treballadora en un estudi de disseny gràfic i com un hobby. El meu interés per la gràfic va néixer durant l'escola secundària, després del coneixement dels diferents artistes-professors que em van introduir en aquest camp i encara avui dia, en el segon any de l´Acadèmia de Belles Arts de Gènova, em trobe amb passió a investigar l'assumpte.\nImatge treta del Facebook d´EurHope i realitzada per PaolaPietronave.\nNo m'agraden els còmics o novel·les gràfiques, però estima la foto d'Arno Rafael Minkinen, Stanley Kubrick, pintures d'Eduard Hopper, Gustav Klimt, Georges Barbier, Henri De Toulouse-Lautrec, James Whistler, Edgar Degas, Mariano Fortuni etc. També m'interessa l'abast de Graffiti.\nCom és el procés de creació en general, des que surt la idea fins que es materialitza quins són els passos que dones?\nEl meu procés de creació es basa en una primera fase de documentació per il·lustrar l'argument a través de la col·lecció de fotografies, articles de premsa, vídeos, etc. per tenir una idea de quin és el tema.\nEn la segona fase entra en joc la inspiració. Mira, veure, preguntar, observar tot el que està al nostre voltant. Tercer pas: crear. Combinem el que hem recollit en la primera i segona fase d'acord amb el nostre punt de vista, tractant d'expressar clarament i directament el que han après i que li dóna un "to" per expressar com: "escolta el que he de dir."\nEsbosses a mà, utilitzes l´ordinador, escaneges? Quins programes utilitzes per donar color o il·lustrar? Quins registres preferisses, línies més fines, grosses, textures, més importància del color, la taca? Quins colors utilitzes més?\nQuant als programes que més utilitze solen ser Illustrator, Photoshop i Indesign, però per a pintar en l'estil que jo més còmoda em sent és millor amb Illustrator. Per així aquesta il·lustració vaig preferir els colors plans i uniforme. No faigs servir sovint línies fines, així com les textures, excepte en casos excepcionals en què és essencial per al nivell expressiu, mentre que pel que fa als colors sovint en il · lustrador, utilitze mostres "vegetals" i "fullatge" de la paleta de colors.\nQuines altres formes d´expressar-te artísticament utilitzes?\nClar, altres mitjans d'expressió artística que utilitze són: fotografia analogia, graffitis i decoracions de paret amb pinzell i pintures acríliques, piano (encara que no li dedique molt de temps, però la passió per aquest instrument és forta), la creació i decoració de mobles petits per a disseny d'interiors i, recentment, em vaig acostar a la pintura amb acrílic sobre taula.\nCom veus el món de la il·lustració o el disseny en Itàlia actualment? Et planteges eixir fora d’Itàlia per treballar com il·lustrador o creus tindre lloc a Itàlia?\nEl món s'està expandint gradualment, més i més persones estan arribant i són apassionats d'aquest art, espero que hi haurà oportunitats de treballar per a mi, aquí a Itàlia, si no també conte amb la idea de deixar aquest país per desenvolupar aquesta professió a un altre país si tinc l´ocasió.\nQue prefereixes o t'agrada més el treball individual o col·lectiu?\nPreferisc el treball individual respecte a la fase d'execució de l'obra, però també reconec que moltes vegades, el treball en equip és essencial, redueix a la meitat el temps dividint les tasques entre més gent, sobretot en l'etapa de disseny inicial i gestió d´un projecte. A més, el grup pot ser un factor positiu en el desenvolupament d'una idea donant com a resultat idees col.lectives, això pot generar idees menys individualistes.\nPel que fa als plans per al futur immediat em plantege poder ampliar la meva experiència en el camp del disseny gràfic i la il·lustració, independentment del fet que siga a Itàlia o en altre país.\nCreu en tot el que faces, fes-ho amb entusiasme i pensa en positiu!\nPer la nostra part volem agrair a Natalia que ens deixara fer l´entrevista.\nMoltes gràcies Marta i esperem que tingues molta sort!\nPublicat per Comboi Gràfic a dilluns, de juliol 28, 2014 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: comboi gràfic, entrevista, EurHope, il.lustracio, Itàlia, Natalia Elefante\nCol.laboradora del 1r número de Guirigall fanzine 'A la fresca'\nMelani Lleonart és dissenyadora i il·lustradora freelance, amb seu a València. No pot viure sense quaderns, llapis i colors. Li encisa la tipografia i tot allò relacionat amb el disseny i la il·lustració.\nPer veure més treballs seus podeu visitar la seva pàgina de behance.\nPublicat per Comboi Gràfic a divendres, de juliol 18, 2014 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: a la fresca, col.laboració, guirigall fanzine, il.lustradora, Melani Lleonart\nCol.laboradora del 1r número de Guirigall fanzine 'A la fresca': Paulapé.\nPaulapé es suma a la col.laboració del 1er número de Guirigall fanzine amb la temàtica 'A la fresca'. Es defineix com il.lustradora i animadora i ha participat en l ´Arròs Negre Fazine i Enjambre, entre d´altres. A més en aquest número inclourem una entrevista amb ella.\nPodeu trobar més sobre el seu treball al seu Behance.\nEtiquetes de comentaris: col.laboració, guirigall fanzine, Paulapé, presentació\nCol.laborador del 1r número de Guirigall fanzine 'A la fresca': Juanjo Clausell.\nI Jornades Teatre de l'Oprimit from Juanjo Clausell on Vimeo.\nPer trencar l´hegemonia de la il.lustració i la gràfica sobre paper contem amb Juanjo Clausell que ens parla mitjançant fotografia i mètodes audiovisuals.\nAl seu vimeo podreu donar un colp d´ull al video de presentació per al verkami del projecte d´il.lustració Sueños Ilustrados.\nPublicat per Comboi Gràfic a dijous, de juliol 17, 2014 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: col.laboració, guirigall fanzine, Juanjo Clausell, presentació\nPublicat per Comboi Gràfic a dimecres, de juliol 16, 2014 Cap comentari:


La ruleta de xat en línia des del telèfon sense necessitat de registre - Brasil Xat De Vídeo - Bate-Papo!\nWebcam Portugal en línia. Webcam en viu Portugal. Veure la càmera web en línia, Portugal en temps real mode\nPortugal en línia de la província d'Europa, un país de contrastos i les persones amb un cor purNaturalesa, apareix aquí en la seva pura i verge de bellesa. Cada racó d'aquest país és impregnat per la llum del sol, i antics palaus i castells escampats per tot el territori, crear una experiència inoblidable ambient romàntic. Per tant, l'amor veritable segona intenció - talentosos artistes i cantants de Portugal, va ser conegut arreu del món.\nBells paisatges, cultura única i magní...\nArtibonit de Cites per lliure sense inscripció foto telèfons.\nSola en la Filipinoj - Datado Filipinojn - Datado Filipinojn - Datado Filipinojn - Soleca en la Filipinoj\nCites de matrícula lliure Lloc de cites sense necessitat de registre Cites els xats de vídeo de difusió gratuïta casat vol conèixer xat de vídeo eròtic les dones de vídeo vídeo xat de Cites en directe xat de Cites al voltant del món de vídeo divertit telèfons foto


Descargar Els regnes de sicília i de sardenya a la corona d'aragó. resum del discurs d'investidura com a doctor honoris causa per la universidad de barcelona. MP3 Gratis\nDescargar gratis Els regnes de sicília i de sardenya a la corona d'aragó. resum del discurs d'investidura com a doctor honoris causa per la universidad de barcelona. mp3\nEnlace de descarga : Els_Regnes_De_Sicília_I_De_Sardenya_A_La_Corona.mp3\nInformación del archivo: els_regnes_de_sicília_i_de_sardenya_a_la_corona.mp3


Les flors del teu casament a Tarragona - Tot Nuvis\nAbr 21, 2017 | General, Decora i Organitza, Floristeria |\nLes flors en un casament conformen un element essencial i imprescindible en un casament. Adornen i acompanyen a la núvia en el seu dia B. Totes les flors tenen el seu llenguatge propi i amb una bona composició de totes elles podem transmetre diferents missatges.\nA més a més, les decoracions florals són tendència, tant és quin tipus de casament celebris, les flors donaran aquell toc distintiu al teu casament.\nÉs l’hora de decidir quin serà el vostre estil. Us presentem les millors floristeries de Tarragona pel teu casament. Ves prenent nota! Comencem!\nDeixa’t endur per la creativitat i el bon gust de la Floristeria l’Arrel ubicada a Alcanar. T’oferiran un ampli ventall de composicions florals, un esclat de textures, colors i aromes de somni.\nTria el teu estil, dóna les teves idees i a través de la seva experiència trobareu la barreja perfecta perquè tingueu una decoració floral. Durant el banquet sorprèn aquella persona tan especial amb les millors propostes de rams que us proposaran l’equip Arrel. Si vens de part de tot nuvis rebràs un 10% de descompte en tots els vostres encàrrecs.\nAv. Constitució 13 – 43530 Alcanar\nTel: 977 73 11 40\nTanca els ulls i imagina’t el teu casament envoltada de flors. Un esclat d’energia i vitalitat que despertarà tots els sentits dels teus convidats. Mil i una propostes i combinacions per a una núvia com tu, que de ben segur encertaràs gràcies a l’assessorament i professionalitat del Taller de les Flors.\nUna empresa familiar ubicada a Vilaseca amb més de 20 anys d’experiencia oferint servei integral en la decoració floral per tot tipus d’esdeveniments i festivitats assenyalades. Especialitzada en ornaments florals per casaments.\nEn el Taller de les Flors són un referent en les últimes tendències de la decoració floral en tota la província de Tarragona. Compten amb un equip de professionals joves i dinàmics que posarà un toc de color i olor al teu casament. Confeccionaran i crearan tot tipus de composicions per revestir els diferents espais que triis per al teu gran dia. Us ajudaran a triar les flors que millor encaixin amb la teva personalitat, gustos i necessitats, potenciant al màxim cada racò del teu enllaç. Hi trobaràs una gran varietat de flors de temporada, l’equip del Taller de les Flors crearà precioses propostes pel dia més important de la teva vida.\nEnvolta’t de flors i de vida amb les composicions florals de la floristeria Garden Masia Vallense a Valls. Omple cada racó de color, formes i textures i treu l’essència de la teva personalitat i expressa amb les flors el vostre estil fent realitat el vostre somni.\nEl seu equip de professionals estan especialitzats en Art Floral, són tot un referent en casaments a l’Alt Camp. Es desplacen a qualsevol punt de la província de Tarragona. Ofereixen Rams de núvia, tiares florals totalment a mida. També, dissenyen qualsevol arranjament floral per decorar l’espai, detalls per a regals, flors per a la solapa i pel vehicle.\nDisposen d’un catàleg propi on podràs consultar i assessorar-te amb el seu equip de professionals segons l’estil del vestit, el casament i el pressupost. Mostraran un ampli ventall d’idees innovadores, s’adapten als vostres gustos i necessitats pel gran dia. Hi trobaràs delicades i elegants propostes florals a mida, una selecció de flors i plantes de primera qualitat. Rebràs un assessorament personalitzat per una ocasió tan especial. Escoltaran les teves idees i et proposaran de noves, fent una combinació perfecta pel vostre casament.\nN-240 km 18,400 – 43800 Valls\nTel: 977 60 47 66\nEt presentem la floristeria Garden Vivers de Calafell. T’ajudaran a escollir les flors que millor encaixin amb la vostra personalitat. Definiran el vostre estil perquè cada racó del casament estigui decorat a la perfecció.\nL’equip del Garden Vivers donarà forma i farà realitat tots els elements florals. Tenen en compte tant la posada en escena com tots els petits detalls que conformen l’esdeveniment. S’adapten a les teves necessitats, els teus gustos i els diferents tipus de cerimònia i de banquet. Sempre oferint un pressupost ajustat.\nTant és el bouquet que vulguis pel teu casament, a Garden Vives reproduirán aquell ram de núvia que tantes vegades has somniat.\nRbla Mossèn Tobella s/n – 43820 Calafell\nTel: 977 69 99 62\nDona un toc diferent, original i refrescant al teu enllaç amb les idees creatives de Myosotis Art Floral. Una floristeria ubicada a Reus amb més de 30 anys d’experiència en el sector de la decoració i l’art floral. Són especialistes en el treball floral natural i artificial, composicions florals amb estil propi amb alta dosis de creativitat!\nEl seu equip cuidaran tots els detalls d’art floral del teu casament, t’assessoraran i aportaran idees perquè el dia sigui únic. Hi trobaràs una gran varietat de productes, tant naturals com artificials. Creen composicions personalitzades i innovadores a partir del vostre estil. Myosotis Art Floral s’encarreguen de donar-hi format, personalitat i molta bellesa, en defintiva, de fer realitat un dels dies més importants de la teva vida. Els serveis que ofereixen són: rams de núvia, decoració floral per a cerimònies civils i religioses, decoració d’espais, restaurants, corona de flors pel cabell, polseres per a dames i dametes, detalls i coixins per a les aliances.\nGeneral Moragues 74 – 43203 Reus\nTel: 977 31 96 10\nReus i Barcelona\nAnteriorLlena de colores tu boda con las floristerías de Baleares\nSegüentEls imprescindibles del Baix Empordà pel teu casament de 10!


CONSIDERATE LILIA AGRI: ACTE AL CENTRE CULTURAL SANTA EULÀLIA\nACTE AL CENTRE CULTURAL SANTA EULÀLIA\nEl dijous dia 15 d'octubre de 2015, es va realitzar l'acte d'inauguració de l'exposició "UN ARA MATEIX... PER SEMPRE" i la presentació del llibre "JOAN CARRERA. UN BISBE DEL POBLE" al Centre Cultural de Santa Eulàlia a L'Hospitalet de Llobregat.\nL'acte comptà amb la presència del sr. Enric Vendrell, director general d'Afers Religiosos, que un cop més ens ha mostrat el seu suport; també de la sra. Mª Ángeles Sariñena, regidora del districte de Santa Eulàlia, que ens dirigí unes emotives paraules dels seus records del Bisbe Joan, el sr. Celestino Corbacho, alcalde de la ciutat entre 1994 i 2008, que recordà també el Bisbe Joan, en especial com a veí de Santa Eulàlia i quan se li otrogà la distinció ciutadana el 2003.\nEl sr. Jesús Gandul, membre del Memorial Bisbe Joan Carrera, presentà l'exposició i els senyors Francesc Teruel i Joaquim Ferrer presentaren el llibre biogràfic que han escrit. Presentà l'acte el sr. Jordi Garcia, membre també del Memorial.\nRecordem que el Bisbe Joan va ser rector de la parròquia de Sant Isidre Llaurador, entre 1976 i 1991, que es troba situada al citat barri de Santa Eulàlia a la ciutat de L'Hospitalet de Llobregat. La demarcació parroquial també arriba fins a la ciutat de Barcelona.\nL'EXPOSICIÓ i PRESENTACIÓ DEL LLIBRE AL CENTRE CUL...


[obres en català]\n[obres en castellà]\n[obres autors estrangers]\nVíctor Mora (Barcelona 1931) Escriptor. S'educà a França, on vivia exiliada la seva família. Tornà el 1941 i començà a treballar, des dels onze anys, en diferents oficis. L'any 1951 entrà a l'Editorial Bruguera on excel·lí com a guionista de còmics (El Capitán Trueno, traduït a diverses llengües, i altres personatges que li han donat un renom arreu del món). A mitjans anys cinquanta ingressà al PSUC i el 1957 fou empresonat per les seves activitats polítiques. S'inicià com a narrador, primer en castellà i després en català. S'exilià a França el 1963 i en tornà el 1968 havent publicat El cafè dels homes tristos (1966) premi Víctor Català,_ 1964. Practicà la narració curta a Perduts al pàrking (1974) i a Mozzarella i Gorgonzola i altres contes (1981). A més de Whisky amb napalm (1976), el gros de la seva novel·lística és format per la trilogia Els plàtans de Barcelona (1972), París flash-back (1978) i El tramvia blau (1985), amb un mateix personatge, Lluís Martí, que segueix de prop els trets biogràfics de l'autor, i La dona dels ulls de pluja(1993), premi Joan Crexells. En el seu conjunt es tracta d'una narrativa d'opció realista i testimonial, plena de vigor i de coherència.Ha traduït còmics al català i ha publicat el recull d'entrevistes Converses a París (1970). La seva trajectòria com a narrador s'ha concretat en el volum Barcelona 2080 i altres contes improbables (1989) i la novel·la per a joves Sílvia i Dariana (1991). Com a guionista de còmic ha continuat la sèrie El Capitán Trueno, la qual ha fet renéixer. Darrerament ha publicat les novel·les La dona dels ulls de pluja (1993, premi Joan Crexells) i Silencis entre estels i tombes (1995). El 1997 se li ha concedít la Creu de Sant Jordi del 1997. El 1998 fou guardonat amb el Gran Premi del Saló del Còmic de Barcelona per la seva trajectòria.\nEls plàtans de Barcelona\nEls plàtans de Barcelona. Sota els plàtans de la Barcelona de la postguerra en Lluís Martí viu un dia de la seva adolescència, a la recerca d'uns diners que cal trobar com sigui. En aquest pelegrinatge a través de la ciutat marcada per les ferides encara mal cicatritzades dels bombardeigs, marcada per la fam i la por, els records assalten en Martí -la guerra civil, l'èxode a França, l'ocupació nazi d'aquell país- i també els somnis i les fantasies en les quals el seu esperit busca vanes compensacions a la grisor quotidiana. Els plàtans de Barcelona és el testimoni d'una adolescència difícil, en el si d'una societat durament colpejada i desmoralitzada. Escrita amb un realisme que no exclou el somni, aquesta novel·la publicada per primera vegada en francès, a París, l'any 1966, ha passat la dura prova del temps i ha estat també traduïda també al castellà, l'alemany, l'hongarès, el romanès i el portuguès.\nEl tramvia blau\nOpinió de l'escriptor sobre Internet\nespecial sant jordi, 23 d'abril del 2000\nTinc Internet des de fa molt poc temps i la veritat és que encara no sé gaire bé com funciona. Per exemple, tot i que tinc e-mail, encara envio els meus articles per fax. Les meves hores de navegació es redueixen a les estones que passo amb una amiga de la família que domina la matèria i que ve a casa de tant en tant. Amb ella busquem, sobretot, diaris i revistes que m'interessen, d'aquí i de l'estranger. També, gràcies a aquestes sessions, he pogut veure un parell de pàgines web que hi ha penjades sobre el Capitán Trueno. De moment, però, el meu coneixement d'Internet és molt parcial. Precisament per això, per fer-me'n una idea més general, estic recollint documentació sobre la qüestió. Rebo articles i llibres relacionats amb Internet d'amics i coneguts que tenen la paciència de fer-me'ls arribar. I, si no pateixo un altre contratemps com el que vaig patir fins no fa gaire, espero que aviat tindré una visió força més global I eficaç d'això que anomenen la xarxa. Potser la meva resposta és una mica decepcionant. Però, ara per ara, no puc dir gaires coses sobre Internet\nPertany a la web de l'AELC (Associació Escriptors en Llengua catalana), en el seu apartat d'AUTORS. Hi podreu trobar els següents continguts: Biografia. Publicacions. Informacions. Comentaris Obra. Premis. Teatre. Traduccions. E-mail\n[index] [obres en català][obres en castellà][obres autors estrangers][links][articles][correu]


Le clos Livron Caylus França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nlieu-dit figuie, Lacapelle-Livron, Caylus, França, 82160 - Veure al mapa\nMés informació sobre Le clos Livron\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Le clos Livron és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Caylus. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Le clos Livron, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha instal.lacions de barbacoa.\nL'ambient de Le clos Livron es reflexa en cada habitació. calefacció, escriptori, balcó/terrassa, insonorització, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com pesca, equitació, esports d'aigua (no motoritzats) que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Le clos Livron és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Caylus.


Democràcies cada vegada més febles – Josep Burgaya\nDemocràcies cada vegada més febles\n10/11/2019 per Josep Burgaya, posted in Articles\nHi ha un impuls populista molt general, que és el de posar en qüestió el paper dels jutges i del propi Poder Judicial. A Polònia, Hongria, Brasil o els Estats Units els intents de trencar des del poder executiu amb la independència dels jutges ha generat greus crisis polítiques. Hi ha un intent continuat per sotmetre als jutges, obviant les mínimes regles sobre la divisió de poders sobre les quals se sustenten els sistemes democràtics. I és que en el món actual, les democràcies poden ser posades en escac i mat ja no per generals, sinó per líders electes a les urnes. Els autòcrates actuals mantenen una aparença de democràcia, però la van despullant de continguts i, així, l’erosió de sistema de llibertats resulta gairebé imperceptible. A Catalunya, l’independentisme no considera legítima la judicatura espanyola i els seus dirigents no paren de descriure-la com el braç repressor de l’autoritarisme espanyol. Sovint, es contraposa a la magistratura espanyola, “franquista”, els tribunals europeus als quals es recorre o es pensa recórrer a partir de la sentència del judici de l’1-O. Però com els tribunals internacionals, al menys fins ara, no acostumen a donar la raó als contenciosos que l’independentisme els planteja, se’ls va encasellant dins de la categoria d’una “elit no elegida”, la qual resultaria legítim que la voluntat popular desbordés.\nSteven Levitsky i Daniel Ziblatt, han escrit com les democràcies funcionen millor i sobreviuen durant més temps quan les constitucions s’apuntalen amb normes democràtiques no escrites d’obligat compliment. En destaquen la tolerància mútua i l’acord entre partits rivals d’acceptar-se i reconèixer-se com adversaris legítims. Això implicaria “contenció institucional”, és a dir, no prendre decisions que puguin representar una amenaça per a l’estabilitat de sistema. Explotar les prerrogatives institucionals més enllà del que és raonable, comporta entrar en una política “sense barreres” que porta a cicles de extremisme creixents. Quan l’adscripció partidista significa més l’afirmació d’una identitat i no una simple vinculació ideològica i política, s’estan trencant les regles no escrites sobre les quals ha de descansar el sistema democràtic. Treure la política fora dels marcs dels partits, com sovint resulta l’opció populista, vol dir també una manera de forçar les dinàmiques cap als extrems. Amb tots els seus defectes i limitacions, els partits polítics acostumen a funcionar com un bastió justament contra els extremismes. Ja fa anys, el sociòleg espanyol Juan José Linz va establir quatre indicadors clau per captar el comportament autoritari entre dirigents democràtics, els quals servien i continuen servint per detectar desplaçaments preocupants. Va considerar, en primer lloc una actitud de “rebuig o feble acceptació de les regles democràtiques”, després, “la negació de la legitimitat dels adversaris polítics”, “la tolerància o foment de la violència” i, finalment “la predisposició a restringir les llibertats civils a l’oposició i els mitjans de comunicació”.\nQuan hi ha conflicte, i molt especialment quan aquest s’enverina, la primera víctima resulta ser sempre la veritat. Als animadors de les controvèrsies els sol resultar bastant simple de justificar l’ús sistemàtic de la falsedat com a arma de condicionament d’opinions i emocions, en nom de el bé més gran que es diu defensar, adduint que els contrincants també utilitzen l’instrumental de falsificació i perquè , carai, la fi justifica els mitjans. El que menys importa és explicar els fets, fer anàlisis que descansin en la veracitat dels arguments, contrastar totes les evidències, articular causes, posar damunt de la taula qüestions que puguin semblar contradictòries… Des de fa un temps, els comunicadors en general i els que es dediquen a la política en particular, s’han instal·lat en la idea que no són importants les coses en si mateixes, sinó el relat que es pot construir per tal d’imposar una visió “hegemònica” sobre determinats processos o situacions . La veracitat, si el discurs que es construeix es fidel o no a la realitat, esdevé qüestió secundària. El triomf del concepte de la “posveritat” no té a veure només i especialment amb les eleccions americanes i amb Donald Trump, sinó amb una pràctica generalitzada per part d’assessors de comunicació que creuen que la percepció i resposta de la ciutadania es basa en les sensacions que experimenta a partir del bombardeig de imputs molt senzills, els que van directament a la dimensió emocional, que és allà on bona part de la gent decideix quin partit prendre, sense requerir d’arguments explicatius ni fer esforços racionalitzadors. Es veu que la veritat estava sobrevalorada.\nPrevious postDies de fúria\nNext postL’arribada de Vox


El FC Barcelona ret homenatge a les pioneres que van disputar el seu primer partit al Camp Nou fa 50 anys\nEl FC Barcelona ha homenatjat les pioneres que fa 50 anys, sota el nom de Selecció Ciutat de Barcelona i considerades com l’embrió del futbol femení blaugrana, van saltar a la gespa del Camp Nou per jugar contra la Unió Esportiva Centelles i van passar a formar part de la història del Club. L’acte ha tingut lloc durant la mitja part del partit que el Barça Femení ha disputat avui en el mateix escenari contra l’Espanyol i que suposa el primer cop que l’equip juga al Camp Nou des de la seva professionalització.\nEn l’acte, que s’ha celebrat a la Llotja, Carles Tusquets, president de la Comissió Gestora del FC Barcelona, ha fet entrega d’una maqueta de l’Estadi a Carme Nieto, jugadora del Selecció Ciutat de Barcelona, en record del partit celebrat el 25 de desembre del 1970. Nieto ha pres part en l’esdeveniment en representació d’aquell equip que fa 50 anys va marcar la història del futbol femení blaugrana. Així mateix, també hi han participat Gemma Giró, directiva de l’Agrupació de Jugadors del Club i exjugadora del FC Barcelona Femení, i Joan Ramon Ramos, vicepresident de la Comissió Gestora del FC Barcelona.\nEl dia de Nadal del 1970, les pioneres del Barça, sota el nom de Selecció Ciutat de Barcelona i entrenades pel mític porter Antoni Ramallets, van jugar contra la Unió Esportiva Centelles, en un partit que va acabar sense gols, com a preludi d’un partit del primer equip davant el CSKA de Sofia. Aquell partit al Camp Nou, davant de 60.000 persones que s’havien citat a l’Estadi per viure una matinal de futbol, va passar a formar part de la història blaugrana del Barça Femení, tot i que en aquell moment no poguessin vestir els colors del Club ni utilitzar el seu nom, ja que no en formaven part oficialment. Amb anterioritat l’Estadi havia acollit el 1967 i el 1969 uns altres dos partits amb participació femenina, però es tractava d’equips que s’havien creat únicament per a aquella ocasió, a diferència del combinat que entrenava el Gat de Maracanà, que va néixer amb la voluntat de tenir una continuïtat i posar les bases per a un projecte de futur.\nL’esperit d’aquelles pioneres ha estat avui present en l’enfrontament contra l’Espanyol, a través del patch que han lluït les jugadores de Lluís Cortés a la samarreta per commemorar la fita de fa 50 anys, mentre que als videomarcadors i a través de l’speed time -les pantalles de leds que voregen el terreny de joc- s’ha recordat aquell partit.\nDeclaracions de Carme Nieto\n"Ser aquí i reviure i recordar el partit de fa 50 anys és molt emocionant. És un bon regal de Reis."\n"50 anys és tota una vida, però a dia d’avui encara conservem el contacte. Ens anem veiem, som a l’Agrupació i hi ha molt bon ambient."\n"Ens venen molts records quan veiem jugar l’equip actual, amb aquesta il·lusió i voluntat. Fa anys pensàvem que no podríem arribar a aquest nivell, però ara veus que tot és possible."


Clàusules abusives a les targetes 'revolving'\nDe cert temps ençà que es produeix una nova onada de demandes interposades per consumidors contra els bancs generats per les denominades targetes revolving.\nAquesta tipologia de targetes suposa una tarja de crèdit que atorga la possibilitat de consumir independentment que hi hagi saldo al compte a què estan associades, ajornant la devolució dels diners disposats. Com a conseqüència d’aquest ajornament en el pagament, s’apliquen uns alts percentatges d’interès (superiors al 20% TAE). Funcionen com a crèdits de consum, establint-se un límit de quantitat a disposar per l’usuari al contracte de la targeta, així com també de quina manera i sota quines condicions s’efectuarà la devolució dels diners. És a dir, la quantitat acumulada a la targeta revolving comporta per al titular un aprovisionament econòmic extra que des del moment que se’n disposi podrà tornar-se mitjançant pagaments ajornats. No obstant, les esmentades targetes també permeten la devolució de la quantitat gastada a mes vençut, funcionant en tal cas com una targeta ordinària. Una peculiaritat és que cada vegada que es tornin diners disposats, es converteixen novament en capital disponible.\nPer això se les ha criticat, per fomentar el consum irresponsable, la qual cosa potencia en algunes persones un perpetu endeutament. Els alts interessos aplicats comporten que els usuaris acabin retornant pràcticament només interessos, sense amortitzar capital (de vegades, malgrat pagar mensualment la quantitat estipulada, el deute assumit no es redueix, sinó que, contràriament, s’incrementa).\nL’any 2015, la sentència núm. 628/2015 dictada pel Ple de la Sala Civil del Tribunal Suprem, de 25 de novembre, va declarar nul·les per usuràries aquestes targetes revolving, per aplicar un interès abusiu.\nL’efecte de la interlocutòria va ser una pluja de demandes de consumidors, així com nombroses sentències que entenen que els alts interessos vulneren la llei d’usura, així com que els contractes no superen el control de transparència a què s’han de sotmetre segons estableix la Llei de Condicions Generals de la Contractació. Les entitats que les utilitzen són tant entitats bancàries com financeres de consum (Carrefour, Cetelem, Evo Finance, IKEA, Oney Alcampo, Vodafone, etc.).\nWizink ha interposat un recurs de cassació contra una d’aquestes sentències que ha estat admès a tràmit pel Tribunal Suprem. Per tant, serem expectants de quina serà la futura sentència de l’Alt Tribunal sobre aquest tipus de contractes de consum, ja que serà determinant per a la resta de processos pendents en diverses instàncies del poder judicial. En el cas concret que analitzarà el Suprem s’aplica un interès superior al 26% TAE.\nVist el panorama actual, i en el cas que considereu que us veieu afectats per una situació similar, us recomanem que poseu el vostre cas en mans d’un advocat especialista que pugui assessorar-vos i defensar els vostres drets adequadament.


Airbnb® | Sahún: lloguers de vacances i allotjaments - Aragó, Espanya\nTroba llocs on allotjar-te a Sahún a través d'Airbnb\nLloguers vacacionals a Sahún\nAllotjaments a Sahún\nEspai magnífic i tranquil. Bon entorn\nSi busqueu una casa ben equipada, neta i perfectament ubicada per allotjar-vos mentre visiteu els Pirineus, no busqueu més ... aquest lloc és per a vosaltres! Les vistes són espectaculars, i l'amfitrió és fantàstic ... proporcionant informació sobre necessitats, i també informació sobre visites / senderisme / restaurant. Ens va quedar tan impressionat! Aquesta casa està situada al poble de Sahun, a pocs minuts amb cotxe de Benasque (que és anomenat un dels pobles més bonics del Pirineu) .... botigues locals, restaurants, centre de visitants, banc, botiga de queviures, etc. el parc natural de les Muntanyes dels Pirineus i les grans rutes de senderisme a Aragó i a aproximadament 1/2 en cotxe del Parc Nacional. També vam fer una excursió d’un dia a Ainsa, una ciutat medieval ..... botigues i restaurants ... a menys d’una hora amb cotxe de Sahun .... molt bonic. Si llogueu un cotxe, opteu per un vehicle més estret, ja que les carreteres dels pobles dels Pirineus són una mica estretes i pot resultar complicat navegar amb un vehicle més gran / ampli.\nWow Quin lloc! Mai he tingut una visió tan sorprenent. El pis era perfecte. Principals serveis de la línia. Podeu dir que s’enorgulleixen de proporcionar als seus inquilins una experiència despreocupada. Els llits eren tan còmodes, les dutxes eren meravelloses. Molt a prop de les excursions de classe mundial. Recomano!\nEl poble de Sahún és una base perfecta per fer rutes de muntanya i esports d'aventura. Segur que a l'hivern també està molt bé per anar a esquiar\nAllotjament perfecte en un petit poble prop de Benasc. Ideal per anar en família com nosaltres vam fer.\nÉs una casa molt acollidora, neta, tranquil, amb estil i bones vistes. A més, està molt a prop de Benasque, Cerler i altres pobles de la vall.\nHem passat una setmana aquest hivern en aquesta fabulosa ubicació. la 7, estàvem molt còmodes. La decoració, la disposició i la vista són excel·lents. L’habitació superior és excepcional. L'apartament està molt ben equipat i té calefacció. Les pistes de Cerler són a 15 minuts i el poble animat de Benasque a 5 minuts. En definitiva, recomanem fermament, sobretot perquè Almudena respon molt als missatges.\nAlmudena va estar molt a tot moment. La casa és genial, molt bonica i està totalment equipada amb què es pot necessitar. Sofàs i llits còmodes. Zona molt tranquil·la. Totalment recomanable.\nRelax, pau i natura, tot un còctel per desconectar!!!\nL'apartament està en un lloc molt tranquil perfecte per fer activitats de muntanya. Virginia ens va atendre molt bé. Tot molt nou i funcional per a una bona estada. Gràcies!\nApartament impecable, còmode, net i molt bonic, tal com diu la descripció. Comunicació molt ràpida. Els dono octubre 1.\nApartament nou, molt net i amb totes les necessitats per passar uns dies genials.\nL'apartament està molt bé i en una zona preciosa. A més Juan Antonio ens ha estat molt flexible amb l'hora d'entrada i sortida.\nApartament molt bé situat a la Vall de Benasc. L'allotjament compta amb tot el necessari per fer l'estada còmoda i agradable. Té diversos parcs complets prop amb camps de futbol i bàsquet per als petits. Disposa de plaça de pàrquing i traster per esquís. També té llar de foc que va fer l'estada especialment acollidora. Estem contents i segur que repetim.\nL'apartament és fins i tot millor del que apareix a les fotos, molt còmode, net i amb unes vistes estupendes, perfecte per fer excursions. El tracte rebut ha estat immillorable. Moltes gràcies! Estem desitjant repetir :)\nSesue, Huesca, Espanya\nVillanova , Huesca, Espanya\nLocated in the village of Benasque in a quiet area about 200m from the center. Beautiful apartment of new construction (year 2016) with capacity for 4 people. It has a kitchen, a room with a double bed of 150cm, double room with two single beds and bathroom with shower. Garage and storage- It has magnificent views of the valley bottom It has WIFI and smart tv androind equipment with possibility to see different channels like Netflix, youtube etc. It also has a Nespresso capsule machine. Size: 60 m2. Amenities: Washing Machine, Dishwasher, TV, Balcony, Kitchen, oven, microwave, toaster, fridge / freezer, internet connection, heating, shower, 2 x single bed, king size bed, 2 x cupboards, Elevator, Fishing, Parking; Bathroom, 2 x Bedroom, Kitchen\nGran apartament, net i ben equipat. Recollida de tecles fàcils. V bon valor.\nMercedes és fantàstica, s'ha preocupat de nosaltres durant tota l'estada. Apartament ampli, llits còmodes i equipament correcte.\nLa nostra experiència va ser molt bona. Anàvem a esquiar i vam viatjar amb un gos Labrador Retriever; la casa era perfecta per al gos, un baix amb un pati gran on va gaudir de bon temps que vam tenir mentre nosaltres estàvem esquiant. I pel que fa sortíem de casa érem al camp, perquè pogués córrer i passejar lliurement. A 10 min de Benasc, per la qual cosa ens va resultar molt còmode per anar cada dia a fer un volt. A la banda de la casa hi ha restaurant i al davant parc infantil. Per posar una pega, crec que és ideal per a 3 persones, no per 4. Mercedes super pendent de nosaltres des del primer contacte que vam tenir. Repetiríem sense dubtar-ho.\nHem estat 5 dies en aquest apartament a Villanova i hem estat com a casa, disposa de tot detall i comoditats, a destacar el pàrquing privat i el bon funcionament de la calefacció. És molt acollidor i ideal per anar amb nens, davant de l'apartament hi ha un parc preciós al costat de riu, a més de la gran terrassa que té l'apartament. El recomano 100% i segur tornem. El tracte amb l'amfitriona Mercedes fantàstic, és molt amable i atenta.\nApartament ampli, net, còmode i ben equipat. Fàcil accés i amb lloc per aparcar. Mercedes super amable i disponible per a qualsevol dubte. Un plaer!\nMercedes és una amfitriona excepcional, atenta i disposada a resoldre qualsevol dubte, a brindar ajuda sempre que la demanes. L'allotjament immillorable. A 8 minuts de Benasc, tranquil i perfecte per relaxar-se. Molt recomanable.\nCasa acollidora i molt molt còmoda. Amb mercès una comunicació meravellosa, molt atenta. La recomano a el 100% ens hem sentit com a casa nostra\nEns agrada anar a la zona de Benasque al Pirineu, prèviament allotjar-nos en cabines de registre als càmpings locals, però, aquest any, a causa d’haver de tornar d’hora ens hem trobat al centre de la temporada alta, per la qual cosa és molt difícil aconseguir allotjament en aquesta zona. quina sort hem tingut! Per sort, perquè ens vam trobar amb el pis de Mercedes i després d’haver-nos allotjat, probablement no tornarem a les cabines de registre. Té totes les comoditats necessàries, està molt ben situat i un preu raonable també. Mercedes i la seva parella Carlos, van estar extremadament atents i fins i tot ens van oferir un paquet de rebosteria acollidora. No hauríem pogut demanar-ne més, i, de fet, la propera vegada que torni a provar aquest apartament si es troba disponible. Moltes, moltes gràcies a Mercedes i Carlos per fer la nostra estada còmoda.\nAllotjament espectacular i hospitalitat immillorable, totalment recomanable\nArasán, Aragó, Espanya\nApartamento dúplex una habitación doble y una habitación de matrimonio, un baño un aseo, cocina comedor.La cocina esta completamente equipada con menaje, microondas, tostadora, lavadora, nevera y lavavajillas.También tiene televisión, Wi-fi, calefacción y parking al aire libre en la misma puerta del apartamento.El precio varía por ocupación y fecha. No dispone de juegos de sabanas ni toallas pero si se alquilar: juego de sabanas por cama a 7€ y juego de 2 toallas a 4€.


ASPEDIM ONG: d’abril 2016\nHem passat una altra divertida diada de Sant Jordi!!\nAquest any hem de reconèixer que no ens ha anat bé a nivell de recaptació econòmica. Hem perdut diners però cal recordar que com a activitat ludica i cultural sí que s'han complert els objectius de passar-nos-ho bé i sentir-nos útils a una causa comuna com és l'associació.\nLes suposicions que feïem per a pressuposar un gran èxit han estat les que no l'han afavorit: el ser dissabte i les ubicacions de les\nparadetes. El ser dissabte ha provocat que hi haguessin moltes més paradetes que si hagués estat un dia laboral normal. El tenir ubicacions concorregudes per la gent ha provocat que la densitat de paradetes per metre quadrat fos tan enlairada que estàvem a fregar unes de les altres.\nEl temps que ha fet per la tarda amb plujes durant una força estona també ha fet que la gent no sortís a passejar com era d'esperar al capvespre.\nAixí que prenem nota per a properes edicions de la diada a fi i efecte de ser més efectius.\nEn relació a la participació dels nostres associats cal dir que que ha estat, com sempre, òptima. Cal destacar l'estoicitat dels voluntaris en aguantar al seu lloc tan davant la frustració de la baixa venda de roses com a les estones de pluja.\nAixí que vull agrair i felicitar a tots els que han participat de manera generosa i desinteressada a que la nostra representació fos un altra any possible.\nMercès a tots vosaltres!!\nI també agrair molt especialment a la verduleria i fruiteria Fruita Dona per la seva desinteressada col·laboració venent al seu magnífic local un grapat de roses de Sant Jordi!!\nPublicat per Jacint Peris Roig a 10:11 Cap comentari:\nEL PROJECTE ORIOL AL PARLAMENT DE CATALUNYA\nCom ja sabeu, fa més de 5 anys que vàrem posar en marxa el Projecte Oriol.\nD'esquerra a dreta: Jacint Peris Roig, Fernándo Sanchez Costa,\nVictòria Maglione Morales i René González Rubio\nL'hem difós tan com hem pogut a entitats del tercer sector (salut mental), a organismes públics (hospitals, CAP, CSMA, Serveis Socials), a organismes no gubernamentals (fundacions, associacions) i fins i tot a la pròpia administració de la Generalitat.\nI, si bé és cert que ha estat un programa molt ben acollit i valorat, també és cert que no hem rebut cap mena de suport des de la pròpia administració i molt menys la intenció de valorar-lo i pensar en incloure'l dins la cartera de recursos per a l'atenció a la salut mental de Serveis Socials de la Generalitat.\nAquesta situació provoca que el Projecte Oriol, per sí sol, no pugui beneficiar a les persones que ho podria fer si tingués un reconeixement públic per part de l'Administració.\nVa ser aquest el motiu que ens va impulsar a enviar una carta a la Comissió de Serveis Socials i Família del Parlament de Catalunya per veure si algú s'interessava pel Programa.\nLa carta va arribar a tots els 21 membres de la Comissió i el resultat ha estat el de 2 respostes. Una era per dir-nos que "moltes gràcies" i l'altra, la del Partit Popular és la que ha suscitat que avui haguem tingut una reunió amb el Sr. Fernando Sánchez Costa.\nEl Sr. Sanchez Costa ens ha atès molt cordialment. S'ha interessat per aquesta nova modalitat d'atenció i per les seves característiques. Ara estem pendents que es redacti un escrit per presentar-lo a la mesa de la Comissió i a veure si la resta pren prou interès com per a que la mena de programa que significa el Projecta Oriol passi a formar part de la cartera de recursos de la Generalitat.\nCert és que no sabem pas si tot arribarà a bon termini però és d'agrair que algú es faci ressò de les nostres iniciatives.\nPublicat per Jacint Peris Roig a 22:05 Cap comentari:


"Emocions i titelles", jornada internacional a Barcelona - Putxinelli\nPosted by Toni Rumbau | jul. 5, 2012 | Llibres, revistes i exposicions, Reportatges | 1 |\nEs va realitzar el dijous 28 de juny de 2012 la III Jornada Internacional d’Educació i Titelles que organitza l’Institut de Ciències de l’Educació (IEC) de la Universitat de Barcelona, sota el comandament de la titellaire i activista cultural Teia Moner, veritable ànima d’aquestes jornades que se celebren des de fa sis anys. La idea de la trobada és ajuntar en un sol dia tot un seguit d’experiències, exposades per especialistes durant el matí, i sessions pràctiques, a la tarda, amb tallers impartits per alguns dels ponents i un espectacle. En aquesta ocasió, l’espectacle va anar a càrrec del veterà grup Titelles Babi.\nIntervenció de Richard Bouchard. Foto Teia Moner.\nS’ha de dir que parlar a Barcelona d’educació i titelles, una temàtica que en altres latituds també se sol associar a la relació entre titelles i teràpia, és quelcom de nou, malgrat la llarga experiència que els mestres locals tinguin en la utilització dels ninots. Nou sobretot perquè la Jornada preté reflexionar i posar sobre la taula les pràctiques més avançades d’aquest ús dels titelles, tot buscant una sistematitzaciò i un rigor que només pot venir de l’experiència quan aquesta és contrastada pels anys i pel coneixament acumulat d’intercanvis internacionals sobre la matèria. Existeix, en concret, l’associació “Marionnette et Thérapie” que funciona des de 1978 i que des de llavors no ha cessat de treballar en aquest camp, desenvolupant tot un llenguatge i un corpus teòric absolutament excepcionals.\nEls titellaires professionals sempre han vist aquesta especialitat com un apèndix lateral de la professió. Però quan t’acostes a la seva realitat i entres en les exposicions i els debats que s’hi generen, t’adones de com les seves pràctiques es mouen pels espais més íntims del teatre de titelles, és a dir, allà on es parla de temes com el doble, les dualitats i els mecanismes de projecció, que són sempre qualsevol animació d’un objecte o d’un titella. Aquests temes, a més, es plantejen i s’experimenten des dels nuclis psicològics més profunds de la persona. És a dir, en contacte íntim amb l’essencialitat perceptiva de la psique humana, lluny de les teoritzacions esteticistes i purament acadèmiques. La pràctica i l’experiència són els pinyols d’aquesta activitat que a més va adreçada a futurs practicants, com són els mestres o els psicòlegs. Haig de confessar que vaig quedar impressionat pels relats de la majoria dels ponents, sorprès de com estaven tocant les essències de la nostra professió, traslladant els fenòmens projectius i desdoblatoris, bàsics del teatre de titelles, a la pràctica docent i terapèutica.\nVa obrir la Jornada un parlament de la titellaire i especialista en totes aquestes qüestions, ànima de l’encontre, Teia Moner, que s’encarregà de presentar la temàtica general de la trobada, “Emocions i titelles”, així com les diverses ponències que es farien al matí i les activitats programades a la tarda.\nÈlia López-Cassà, mestre, psicopedagoga i doctora en Ciències de l’Educació i membre del Grup de Recerca en Orientació Psicopedagògica (GROP), de la Universitat de Barcelona (UB), va ser l’encarregada de situar la temàtica monogràfica d’enguany des d’una perspectiva teòrica i pràctica alhora. Després de definir el que és una emoció, va anar desgranant-ne els diferents tipus per poder-nos situar en aquesta complexitat interior tan rica de matisos i de contrastos. Els educadors i pedagogs cerquen sobretot una gestió equilibrada de les emocions, donada la gran dificultat que hi ha en gestionar-les, especialment les més negatives i les que solen amagar-se o simplement projectar-se als demés, recurs que explica el noranta-nou per cent dels conflictes socials i de convivència entre les persones. En aquest sentit, l’eficàcia dels titelles radica en la seva capacitat de ser objectes de projecció de les nostres emocions més difícils de manifestar, aquestes que solem projectar d’una manera inconscient en els demés, convertint-los en els nostres enemics o en verdaders diables. Els titelles accepten aquestes projeccions inconscients i d’aquesta manera acaben sortint a la consciència. Són, d’alguna manera, uns miralls que posem dins nostre i que reflecteixen els racons més foscos i amagats de la psique. Com es pot veure, d’una utilitat indiscutible.\nVa parlar a continuació Richard Bouchard, Director General del ÉNAM (École Nationale d’Apprentissage par la Marionnette), del Canadà, una institució puntera i alhora única dedicada a les persones psicològicament no aptes pel treball i per això excloses de la societat. La singularitat de l’escola és que centra la seva pràctica en el teatre de titelles amb un rigor i una serietat en el seu ús realment excepcionals. Va explicar Richard Brouchard la història de la institució, com van començar amb mitjans totalment precaris l’any 1990 fins a esdevenir el centre internacionalment reconegut que és ara. Com ens va explicar el ponent, l’ÉNAM utilitza la marioneta per trencar l’aïllament de les persones que pateixen greus problemes de salut mental i ajudar-les així a canalitzar el fluix d’emocions que viuen a diari. Un treball bàsicament d’equip que s’acompanya amb el seguiment individualitzat i que ha conseguit ja resultats extraordinaris.\nIntervenció de Gilbert Meyer. Foto Teia Moner.\nEns va explicar que un estudi econòmic dels resultats aconseguits es tradueix en un estalvi per part de les institucions d’uns noranta mil euros per pacient a l’any, quantitat que, si es multiplica pel nombre de pacients, supera el cost de manteniment de l’ÉNAM en el seu conjunt, Els assistents vam poder veure alguns videos de representacions fetes per pacients, on es podia veure com la disfressa i el titella els servia per exterioritzar unes emocions que altrament quedaven reprimides.\nMolt interessant va ser també la ponència de Gilbert Meyer, un veterà titellaire d’Strasbourg, França, de la companyia Tohu Bohu Théâtre, que des de fa anys alterna les seves activitats en el món de l’espectacle amb una feina d’assistència social i psicològica a través de les marionetes (s’ha de tenir en compte que Gilbert, abans de ser titellaire, era infermer de malalts mentals). Concretament, ens va explicar les seves experiències a l’Àfrica, quan fa un any va treballar amb un grup de nens afectats pel virus de la SIDA al Txad. Les explicacions dels seus exercicis i de les diverses pràctiques efectuades va impressionar als presents, tot mostrant-nos les enormes possibilitats que tenen els titelles per a integrar als nens amb problemes importants de salut i d’exclusió social.\nMoment del taller impartit per Gilbert Meyer. Foto Teia Moner.\nVa prendre la paraula Teresa Forcada, una mestre que va treballar des del 2005 fins el 2009 amb un grup d’acollida el tema del Dol Migratori, a una escola del Prat del Llobregat. Titulat l’espai de treball “Aula i Vida”, Teresa Forcada ens va encisar a tots explicant-nos amb una concisió extrema i un relat tan transparent com honest, la seva experiència amb un grup de joves que procedien de països diferents i que vivien el “dol” d’haver deixar família, amics i un entorn social complex i afectiu. El treball es va focalitzar en les marionetes, per a la qual cosa van comptar amb l’ajuda d’un titellaire professional procedent de Colòmbia. Una experiència d’una profunda humanitat que va desvelar la singularitat, el rigor i l’eficàcia d’un treball fet des del cap i des de les emocions. (veure el blog del projecte aquí, amb imatges i videos de les representacions)\nMoment del taller impartit per Richard Bouchard. Foto Teia Moner.\nActuació del grup Titelles Babi. Foto Teia Moner.\nEs pot dir que els resultats de la intensa jornada van ser extraordinaris. La nombrosa assistència -potser una cincuantena de persones- va poder gaudir d’un seguit de ponències, pràctiques i experiències fetes en contextes tots ells molt diferents entre si: un matí teòric que es va completar amb la pràctica dels tallers (a càrrec de Gilbert Meyer i Richard Bouchard), i l’espectacle a la tarda (a càrrec del grup Titelles Babi). Una Jornada excitant, realment llamineres i fecunda en idees i coneixements. Esperem amb ganes la propera cita, d’aquí a dos anys.\nTotes les ponències de la Jornada es podran trobar en breu al blog de la Teia Moner:\nAdjuntem unes fotografies que ens ha enviat Glòria Roig i Giménez sobre la Jornada. Els titelles que apareixen al final i que s’han utilitzat per la imatge rotativa de la portada són de la psicòloga Alba Juanola:\nPreviousLjubljana a Barcelona\nNextEls Titelles Anglès de l’Institut del Teatre\npilar\ton 9 de juliol de 2012 at 22:22\nés molt interessant la tasque de tots els ponents que han participat.\nCada dia més, en aquesta societat del que en diem primer món, estem més malalts i necessitem treballar amb eines que no siguin només pastilles.\nfelicitats i ànims a continuar.\nEmocions i titelles, Jornada Internacional a Barcelona | Teia Moner - […] Un article sobre la jornada a la revista digital: www.putxinelli.catEmocions i Titelles, Jornada Internacional a Barcelona […]


Natura i Gent: CALENDARI D´EXCURSIONS TARDOR 2008.\nPublicat per Natura i Gent a 13:12\ncastallaeu ha dit...\nHola gent, perdoneu que em desvie un poc del tema.\nEstem buscant col·laboradors per a un nou projecte informatiu que s'està gestant, estarà finalitzat en els pròxims dies. El projecte s'anomena castalla.eu, el nostre objectiu és convertir-lo en el mitjà d'informació i participació on totes les opinions tinguen cabuda, on qualsevol persona puga publicar notícies, opinar i participar.\nVolem que esta siga el mitjà de comunicació realitzat per i per a la gent de Castalla. Per això, la vostra participació activa, és vital per a l'èxit del projecte. El primer és conéixer la vostra impressió sobre esta nova iniciativa, per això vos demanem que ens deixeu els vostres comentaris ací, en el mateix post que hem publicat a Castalla.eu, o be a través de correu electrònic a l'adreça info@castalla.eu\nQuan diem que esperem la vostra participació, ens referim a la vostra participació activa. Si algú vol publicar articles, vídeos, fotos, anem a donar-li accés a la publicació de notícies. Això sí, tot el que vullga publicar notícies o articles d'opinió, vídeos, fotos, haurà de firmar amb el seu nom, cada notícia/article publicat, nosaltres a canvi li regalarem als col·laboradors més actius un compte de correu nombredejemplo@castalla.eu perquè la utilitze a manera de bústia de suggeriments, feedback amb els usuaris o simplement per al seu ús personal.\n13 de setembre de 2008 a les 6:21\nNO A LAS ANTENAS DE MOVIL EN EL CASCO URBANO DE CASTALLA, QUIEN SON LOS PESETEROS QUE QUIEREN PONERLAS PARA FASTIDIAR EL PUEBLO?? ALGUIEN LO SABE???\n12 d’octubre de 2008 a les 4:49\n¿ Quieren ponerlas en la casa nueva de mateu hijo de evaristo ?\n12 d’octubre de 2008 a les 12:07\nVan 2, una ahi i altra per Ribeco diuen\n13 d’octubre de 2008 a les 1:09\na mi m'han comentat per la zona de muebles rosi, deuiriem de fer algo per evitar esta situació, per cert l'empresa es vodafone\n25 de novembre de 2008 a les 23:19