La Columna d'en Jordi Casals: d’octubre 2007\nI el president de la CECOT va demanar el concert econòmic\nAhir va ser la Global Night, la 13a Nit de l'empresari, de la patronal CECOT. Amb el secretari de Joventut vam assistir-hi, responent a la invitació feta pel seu president el senyor Abad.\nEl sopar comptava amb una assistència molt àmplia amb representants del món empresarial, polític i periodístic, a més de membres destacats de la societat civil.\nEn l'acte conduït pel periodista Xavi Coral, es van entregar els premis de reconeixement empresarial. Qui va fer el parlament en nom d'aquests fou l'empresari de l'àmbit de les màquines recreatives el senyor Lao. Em va fer arrufar el nas la seva defensa a una globalització "per sobre de banderes i cultures". Dubto que aquest ha de ser el camí, perquè trepitjar les cultures en nom de l'economia és caminar des d'una perspectiva anti-humana.\nPerò amb el discurs del senyor Abad em vaig sentir plenament satisfet. Com recorda la convergent Meritxell Lluís en el seu bloc, que també era allà, el preludi brillant va ser la porta coherent a un discurs ferm i sense tabús.\nAntoni Abad va reclamar la publicació de les balances fiscals (en nom de la qualitat democràtica), el concert econòmic (no sols una millora del finançament com diu el Telenotícies!), millorar les inversions en infraestructures (i millor execució -oído cocina, ZP?) i que els catalans ens sentim orgullosos de Catalunya, que des de l'autoestima serà quan aconseguirem ser un agent actiu i atractiu en el món globalitzat que estem, en embat a la Catalunya trista. Hi estic d'acord, emprenyats sí, però amb orgull de país, perquè de maltractats hi hem estat sempre i sempre hem tirat endavant!\nEl fil conductor del president de la CECOT va ser el de construir estructures nacionals (sense terminologia nacionalista ni ideològica) perquè Catalunya existeix en el món global, sense por sinó amb il.lusió i amb eines per afrontar-ho (educació, infrastructures, recerca i el finançament necessari per fer-ho realitat).\nAbad va demanar coratge polític al president Montilla. Aquest coratge polític és necessari, malgrat les eleccions que s'apropen, però també és necessari epr tots els partits polítics, des dels partits de govern fins a la oposició de CiU. Un coratge que va faltar a la major part de partits que van donar suport a l'Estatut del 30 de setembre i que van acotar el cap davant la foto imperial-raquítica de Mas i ZP després de la retallada.\nÉs clar que la independència d'aquest país, que els espais de sobirania que han de muntar el puzle de la sobirania nacional, no la faran els partits polítics sols, que la societat civil també hi ha de jugar (i la CECOT n'és de societat civil), però en l'avantguarda del sobiranisme hi ha d'haver el front sòlid i solidari dels partits, els que han de saber entomar els cops de Madrid i fer que la societat civil teixeixi els espais de sobirania.\nHi ha qui pot pensar que les paraules d'Abad són sols parole e parole, les paraules de la CECOT són una invitació als partits polítics catalans a ser ferms i demanar el que pertoca a Catalunya com a nació.\nPS: El responsable d'Indústria del depertament del Conseller Huguet també era allà, tenim una bona relació des que va venir a Torelló per un acte sobre l'Estatut. Em va dir que ja no pot actualitzar gaire el bloc, és una llàstima. Aquí podeu llegir un apunt sobre el "català emprenyat", molt bo!\nPublicat per Jordi Casals i Prat a 18:49 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Infraestructures, Secretaria de Joventut, Sobiranisme\nAvui hem tancat el procés per retirar la medalla d'or de Torelló al dictador de Franco, enemic de la llibertat i de Catalunya, dels drets humans i de la democràcia, cínic i assassí.\nUn ajuntament franquista va atorgar la medalla d'or al dictador, al 1967, per l'ajuda rebuda de l'Estat arran dels aiguats del 1940, una calamitat que se sumava a les calamitats de la post-guerra.\nQue un governant, demòcrata o no, respongui a les seves responsabilitats davant una catàstrofe, davant la ciutadania, no és cap mèrit per atorgar una medalla.\nAquesta medalla era la submissió dels mandataris locals davant d'un règim ensangonat, amb les mans ben brutes.\nAra el Consistori hem fet justícia.\nDes d'aquí, tal com he fet en el Ple, vull felicitar i donar les gràcies a la Montse Ayats per la feina ben feta com a regidora instructora de l'expedient de retirada de la medalla.\nTantmateix, sense ànim de polemitzar, tal com he fet també en el Ple d'avui i en el que es va aprovar obrir el procés, vull mostrar la meva opinió que hauria estat bé fer un acte públic i solemne per fer la retirada de la medall d'or de Torelló, explicar per què se li retira, explicar qui era Franco i el seu règim. Hauria estat un bon moment per incidir en la memòria històrica.\nRespecto, però, la decisió d'Ayats i de l'equip de govern de no fer cap acte.\nI ara, amics i amigues, és hora de celebrar la justícia d'haver retirat la medalla a Franco.\nPS: algú hauria d'avisar a aquests, oi?\nPublicat per Jordi Casals i Prat a 0:01 4 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Memòria Històrica, Torelló\nAvui he sortit orgullós del Ple ordinari que pertocava al mes d'octubre. Sento que el Grup Municipal d'Esquerra compte amb dos gran regidors, l'Albert i en Lluís, en Lluís i l'Albert.\nJo ja ho sabia que eren grans persones, pencaires, amb idees pel poble, amb visió de la cosa pública i amb il.lusió per Torelló i sobretot la seva gent.\nL'Albert, amb una situació complicada per qüestió de la felicitat per ser pare per segona vegada (ja saps el què et fas!?) i per l'angoixa per qüestions de salut en la família, ha complert les expectatives quan vaig proposar-li acompanyar-me a la llista tant amunt com pogués.\nLa seva generositat i la seva capacitat de treball es barreja en el seu sentit comú amb els qui ens perdem massa per les muntanyes de les idees. Franc, directe, pràctic, Aquest és l'Albert Soldevila.\nI en Lluís, el número 2, l'ànima del grup de treball del grup municipal en el darrer mandat, sempre present en la boirosa i freda oposició a una majoria absolutament absoluta.\nLa seva passió pel municipi és inexpugnable i la seva tossuderia es torna sublim amb la seva perspectiva global de municipi, veu el Torelló d'avui, ve el Torelló de demà.\nEls dos, a més del seu tarannà han demostrat tenir una maduresa política en la posada en escena bona, el pànic al micro obert en una sala de Plens plena, valgui la redundància, dels representants de les i els ciutadans de Torelló l'estan superant en escreix. Avui mateix, en especial el Lluís Sabatés ha estat el regidor escollit pel Grup Municipal per defensar el posicionament d'Esquerra en l'aprovació de les ordenances. Ho ha fet perfecte, ha dit el que volia dir, ni més ni menys.\nRecordo el meu primer Ple d'ordenances, mai n havia estat tant nerviós a l'hora de parlar en públic, però a partir d'aquell Ple la seguretat em va envair i vaig poder encarar la resta d'intervencions del mandat amb prou serenitat. Ara només falta que facin una cagada en un Ple, es tornin vermells i vegin que no passa res, que tothom es pot equivocar, llavors s'hauran graduat del tot...\nEstic content de comptar amb un capital humà i polític tant gran al Grup Municipal, és un privilegi per Esquerra Republicana de Catalunya i com a portaveu d'Esquerra Torelló vull fer-ho saber!\nPublicat per Jordi Casals i Prat a 23:41 3 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Des de dins, Esquerra, Torelló\nPublicat per Jordi Casals i Prat a 16:58 4 comentaris:\nSembla que l'España plural, de Zapatero, no arriba ni a les "chapas" d'Aznar.\nÉs significatiu la poca confiança que té l'ex-reformista Zapatero amb els ciutadans espanyols per aplicar polítiques desaznaritzants més enllà de la retirada de tropes d'Iraq amb remor de cassolades de fons.\nL'España plural zapaterista no suportaria un distintiu "autonòmic" a les matrícules, el CAT és una amenaça per la convivència, es veu... Els lobbyes del negoci dels automòbils de lloguer o de segona mà veuen perillar els beneficis. L'España plural de ZP no aguanta ni la mala cara dels negociants del motor.\nAl federalista de paper Zapatero fins i tot l'ha avançat el jacobí de dretes Sarkozy, la França encarcarada ja ha decidit posar distintius "regionals" a les matrícules.\nL'España plural de Zapatero s'escriu amb Ñ i no amb Z.\nFins aquí arriba Espanya i, restant aquí, Catalunya en queda fora.\nApunts sobre el suposat reformisme de Zapatero:\nLa fi del paradigma antifranquista\nPublicat per Jordi Casals i Prat a 22:49 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Regne d'Espanya, Sobiranisme, Zapatero\nPublicat per Jordi Casals i Prat a 13:33 2 comentaris:\nPublicat per Jordi Casals i Prat a 1:52 5 comentaris:\nPublicat per Jordi Casals i Prat a 16:33 1 comentari:\nAhir es va fer la inauguració del nou portal de la Secretaria de Joventut, Jove.cat.\nAl matí es va fer una roda de premsa amb el secretari de Joventut i la consellera d'Accio Social i Ciutadania, Carme Capdevila i al vespre, en un acte conduït per Roger De Gràcia i pel secretari de joventut, Eugeni Villalbí, mostrant una bis de showman fins ara amagada, es va presentar el què ha de ser una eina de referència d'informació pels joves del nostre país.\nA través d'ell els joves es poden informar de l'actualitat (amb una secció de dossiers especials) però també d'àmbits temàtics més concrets, com ara, per la part que em toca com a director de programes, habitatge, treball, salut, educació, cultura, participació, cooperació, així com també temes com el medi ambient o esports, per exemple.\nEl Jove.cat ha de ser el portal de referència pels joves catalans, una eina molt completa i que segur que encara creixerà.\nAmb això, també vull fer referència a l'estudi del Departament de Cultura i Mitjans de Comunicació que diu que els joves consumeixen més mitjans de comunicació en castellà que en català. Des de la conselleria apuntaven, com una de les raons, la qualitat i la oferta en català. Amb aquesta eina d'alta qualitat, creiem que podem reforçar l'ús del català a Internet entre els joves a l'hora d'informar-se del què més els interessa.\nPer altra banda, és de ressaltar que cada dia, la portada i la capçalera tindrà una imatge diferent, amb fotografies del Fotoconcurs del Carnet Jove, podeu veure les fotos que han anat sortint clicant aquí.\nUs convido a què hi entreu! http://www.jove.cat\nPodeu llegir la notícia de presnetació oficial a Vilaweb\nPublicat per Jordi Casals i Prat a 12:48 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Comunicació, joves, Secretaria de Joventut\nLa majoria de catalans no estan en contra de la independència\n"Els catalans demanen un referèndum però no volen la independència", així titula El Periódico de Catalunya la notícia d'una enquesta sobre l'estat de la qüestió nacional a Catalunya.\nQuè vol dir això? doncs que segons l'enquesta un 58,6% dels catalans estarien d'acord amb la celebració d'un referèndum d'autodeterminació i que un 33,9% votaria que SÍ en aquest suposat referèndum.\nAquest és l'anàlisi que en fa el diari barceloní. No us sobte res?\nA mi em sobte que per fer l'afirmació sobre el referèndum es fa des d'una majoria que respon afirmativament i que la segona segons la minoria que respon afirmativament.\nSi aprofundim en la segona, ens trobem que diria que Sí a la independència el 33,9% esmentat abans, que diria que No el 43,9%, que votaria en blanc o no votaria el 9,8% i que no sap què faria un 12,5%.\nSi girem el plantejament i preguntéssim la majoria dels catalans no volen la independència? la resposta seria que no, només 43,9% hi votaria en contra.\nAixí que si no hi ha una majoria a favor del Sí ni del No, la decisió sobre la independència o no de Catalunya estaria en mans dels indecisos: el 12,5%, que ajudaria a arribar tant al Sí com al No a superar el 50%.\nAlgú es podria pensar que fins a un 56,4% dels catalans podrien arribar a votar per la independència de la nostra nació? Aquesta dada és esperançadora.\nPer veure la gràfica d'El Periódico de l'enquesta cliqueu aquí.\n- A la pregunta de quina és la millor relació Espanya-Catalunya, la independència sols obté el 18% de suport, enfront del 33,9% que han respost que votarien que Sí en un referèndum.\n- Relativament, hi ha un % més de federalistes que voten a ERC que independentistes (25,3%) a CiU (19,6%) i que federalistes (15,8%) a CiU també.\n- Hi ha un 13% i un 13,3% de votants socialistes i convergents, respectivament, que diuen que seria millor una relació Catalunya-Espanya que no fos ni la independència, ni el federalisme, ni l'autonomisme ni el centralisme, la pregunta és quina!?\n- Hi ha un 3,2% de votants d'ERC que creuen que la millor relació entre Espanya i Catalunya s'hauria de basar en el centralisme. Parlen d'una Catalunya centralista?\nPD: us recomano llegir aquest article de Roger Buch a Tribuna Catalana\nPublicat per Jordi Casals i Prat a 20:39 4 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: El Periódico, Sobiranisme\nA La Vanguardia del diumenge, Alfredo Abián, vicedirector del rotatiu del Grupo Godó, escrivia contra el patriotisme ("Rebrote Patriótico"), lamentant-se d'un rebrot del patriotisme.\nAbián lligava patriotisme en excessos en nom de la pàtria que hi ha hagut en els darrers segles, des de la guillotina jacobina fins a Hitler, com no.\nEl vicedirector de La Vanguardia, però, ignora en el seu article el patriotisme cívic, aquell patriotisme solidari entre els teus compatriotes i que no té perquè ésser agressiu amb les pàtries veïnes. Parlo del patriotisme republicà, dels valors civils, de la responsabilitat pública.\nDubto que aquest patriotisme sigui perillós, i ca! és un patriotisme que s'ha de fonamentar. El patriotisme català ha de ser un patriotisme en positiu i autoexigent.\nPerò dubto que Abián fes una reflexió dominical sobre el patriotisme i les pàtries, que amb les seves afirmacions marcianes com: "Las identificaciones emotivas y subjetivas son cócteles de difícil digestión. Máxime cuando la razón se extravía y da paso al delirio colectivo". Com pot un no identificar-se des de la subjectivitat? I si ha de ser des de l'objectivitat, la identificació que una llei ens hi obliga a commulgar, anem cap a la pàtria dels xais, o cap al ser espanyols per coll... del PP i sectors del PSOE.\nAbián cau en el simplisme analític de lligar identitat patriòtica amb irracionalitat (parla de deliri!). Potser hauria de recordar que de la racionalitat i el liberalisme en van sortir les concepcions nacionals a Europa.\nPerò hem de contextualitzar l'article d'Abián, és un atac més al sobiranisme creixent de Catalunya (que amb aquest article no l'anomena, però s'entén), un atac més dels que ens deixa anar La Vanguardia en els últims temps (provocant reaccions com la d'Òmnium Cultural).\nFa quatre anys els atacs eren contra Esquerra, ara un cop el sobiranisme va impregnant la societat civil i surt del monopoli del sistema de partits, La Vanguardia, portaveu de l'immobilisme de l'oasi català, redefineix el seu punt de mira, tot ampliant-ho.\nCoses de la vida, durant un temps La Vanguardia donava joc a les demandes nacionals de Catalunya, però a la seva manera, és clar! Ho podeu llegir a: La Vanguardia i les mobilitzacions catalanistes\nPublicat per Jordi Casals i Prat a 17:46 4 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Comunicació, La Vanguardia, Nacionalisme, Regne d'Espanya, Sobiranisme\nEl 15 d'octubre de 1940, Lluís Companys i Jover, Molt Honorable president de la Generalitat, president de Catalunya, va ser afusellat per un escamot d'afusellament de l'exèrcit espanyol sota les ordres del règim de Franco.\nDesprés d'un procés sumaríssim que ja tenia sentència dictada abans de començar, la Catalunya autogovernada (per primera vegada des del 1714) i republicana era aniquilada en la figura del seu president.\nFets com l'elaboració d'una Llei de la Memòria Històrica que no anul.la les sentències dels tribunals franquistes em crea repulsió humana i frustració política.\nLa vice-Presidenta espanyola Fernández De la Vega, en visita a Catalunya, en el marc de la commemoració de l'assassinat del President Companys es va comprometre a anul.lar el procés al president màrtir. Com sol ser normal en les promeses als catalans, el govern del reformista autocensurat Zapatero no va complir, no ha complert.\nÉs d'obligació commemorar la mort del President Companys per part de totes i tots els catalans que valorem la concepció nacional del nostre país. Amb bales feixistes van voler anorrear la voluntat d'autogovern de Catalunya, com ja van fer anteriorment les tropes borbòniques al 1714.\nMés enllà que Companys fos un líder de l'Esquerra Republicana, que fos el portaveu de bona part de la classe obrera i camperola, de les classes mitjanes i del republicanisme confederalista, més enllà de les afinitats ideològiques, cal commemorar la mort d'un President de Catalunya.\nA Vic, com cada any se l'hi farà un homenatge a la Plaça que porta el seu nom. Es farà diumenge 14 a les 12 del migdia. Podeu veure la notícia amb fotografies de l'acte a Osona.com (cliqueu aquí).\nA Prats de Lluçanès, es passarà el documental "Companys, procés a Catalunya", a les 7 de la tarda a Cal Bach.\nApunt de Josep Maria Freixanet, diputat d'ERC, en motiu de l'acte commemoratiu del 2006: "66è aniversari de l'assassinat de Companys"\nPublicat per Jordi Casals i Prat a 0:32 4 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Companys, Esquerra, Memòria Històrica, Opinió Nacional, República\n"Rajoy solicita para el viernes algún gesto que muestre lo que guardamos en el corazón, para que todo el mundo sepa lo que por España, y que sabemos proclamarlo sin aspavientos".\n"Rajoy diu que demostrem el que sentim. Demà pengem tots la senyera, passa-ho".\nPS: No us perdeu les botifarres de les JERC a la Hispanidad a Torelló! Podeu veure el cartell aquí.\nPublicat per Jordi Casals i Prat a 1:36 Cap comentari:\nJaume Bosch, és com és... tapant les vergonyes de la ministra de Fomento\nEl senyor Bosch, un clàssic d'ICV, i diuen que un dels membres destacats de l'ala catalanista de la formació ecosiocialista, ha retret a Esquerra que hagi votat a favor de la compareixença al Parlament català de la ministra espanyola de Foment, Magdalena Álvarez, juntament amb CiU i el PP, contradient el vot socialista i d'Iniciativa.\nEl senyor Bosch ha dit que clar! els d'Esquerra som com som, i que segons les enquestes o els moviments interns els republicans catalans ens distanciem de socialistes i els ecosocialistes.\nLa Veritat és que el senyor Bosch retòricament ha esmentat bé, molt bé, però políticament ha demostrat un perfil propi i de defensa dels interessos nacionals i de la ciutadania que no supera el fang del tacticisme.\nI més greu, potser encara, és que després d'un repoker d'avaries a Rodalies en la última setmana, el PSC i ICV no demanin la compareixença i a sobre acceptin que segurament la Ministra no vindrà malgrat la reclamació del Parlament. Això és assumir una democràcia i una autonomia de fireta i quedar-se tant amples!\nTots els partits pateixen atacs de tacticitis, a vegades aguda, però amb el tema de les infraestructures, com en la de la memòria històrica, Esquerra ha mantingut un trajectòria contínua, sense haver de tapar les vergonyes de ningú.\nCom va dir un dia en Pau, Iniciativa, més que ecosocialista, és l'eco dels socialistes. És una llàstima...\nEl Periódico de Catalunya: ERC es desmarca del PSC i ICV i emana amb CiU i PPC la compareixença d'Álvarez al Parlament\nPS: a Esquerra som com som, per això hi ha un conseller que fa la tonteria de dissenyar un Pla de Foment de la lectura... serà per la pressió de Carretero o per les enquestes, senyor Bosch?\nPublicat per Jordi Casals i Prat a 12:11 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Esquerra, ICV, Infraestructures, Parlament\nLa dreta que es vol hereva del franquisme (malgrat encabir també demòcratacristians i liberals conservadors, callats) i l'esquerra que va patir més la repressió inicial de la dictadura nacional-catòlica de Franco, ERC i el PCE, han manifestat la seva disconformitat amb la Llei de Memòria Històrica que ha impulsat el govern socialista de Zapatero.\nÒbviament, els motius esgrimits pels dos flancs opositors són absolutament oposats.\nEls primers, el PP, ho fan perquè amb l'excusa de no remoure el passat volen deixar de condemnar la dictadura i no volen rehabilitar les víctimes d'aquesta. Sembla que les víctimes fossin culpables i mereixedores de l'exili, l'empresonament i fins i tot l'afusellament.\nEsquerra Republicana de Catalunya s'ha mantingut ferma des d'un inici en defensar la rehabilitació de les víctimes de la dictadura, posant com a símbol d'aquesta situació el procés sumaríssim del president Companys, on va ser condemnat a mort per ser president de la Generalitat republicana. Roig i Separatista. Aquell crim és el paradigma de la repressió assassina de Franco.\nLa proposta de Llei no reconeix l’anul·lació dels processos sumaríssims dels franquisme malgrat que el Congreso havia aprovat una proposta d’Esquerra que ho demanava i que hauria d’anul·lar-se el procés contra Companys, com a símbol de la repressió.\nLa dictadura i els seus tribunals queden legitimats al no anul.lar els judicis i les seves sentències, que esdevenen justícia (!) i no repressió dictatorial i feixista.\nPer què a Xile o a Alemanya s'ha pogut fer i al Regne d'Espanya no?\nEl portaveu republicà al Congreso, Joan Tardà, ha titllat la Llei "d'infame" i que va en contra de la cultura "antifranquista". Absolutament d'acord.\nEl PCE, en veu del seu líder, l'andalús Alcaraz, també s'ha manifestat en contra de la llei de Zapatero, criticant de passada a Llamazares pel seu suport al text. No hem d'oblidar el conflicte intern a IU entre els sectors afins a Llamazares i el PCE, però els arguments dels comunistes es mouen en la coherència de defensar les víctimes d'una dictadura mig amagada per la transició de l'oblit.\nEm queda el dubte sobre què faran els membres del PCC i del PSUC-Viu davant el seguidisme del grup d'ICV liderat per Joan Herrera a Madrid, que ja ha dit que sí al text del govern espanyol.\nI pel què sembla, CiU vol fer un esment a la violència en el bàndol franquista. Crec que les víctimes en el bàndol republicà en el període revolucionari ja foren rehabilitades durant la dictadura de Franco, del què es tracta amb aquesta llei és de recuperar la memòria soterrada per la dictadura. Aquí no hi cap l'equidistància...\nPS: Ara em ve el cap una moció que vam presentar al darrer mandat on Esquerra demanàvem que es destinés el nom d'un equipament o un carrer al president Companys, que s'anul.lés el procés sumaríssim al president i que l'Estat Espanyol demanés perdó. Ens vam posar d'acord tots els grups amb tot a excepció del darrer punt, PSC i ICV-CdG hi van votar en contra... coses de la política, diuen...\nUn post sobre la memòria històrica, en aquests cas a Catalunya: Memòries històriques\nPublicat per Jordi Casals i Prat a 23:11 3 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Esquerra, Memòria Històrica, Regne d'Espanya\nA vegades em diuen que sóc un pesat a l'hora de parlar de Torelló i de la comarca, d'Osona, sempre trobant un referent en la conversa en la meva vila o la meva comarca.\nPoc sovint, però, parlo d'un dels aspectes que defineixen la vivesa d'on visc: el sistema comunicatiu osonenc.\nLa riquesa de mitjans de comunicació d'abast local o comarcal és extraordinari, a més, van des del paper fins a la televisió passant per la ràdio i Internet.\nÉs un privilegi comptar amb tants mitjans de proximitat per informar-te del que passa a casa teva. Poques coses passen desapercebudes per la ciutadania i, crec, l'estat d'opinió en surt molt reforçat davant aquest mapa comunicatiu osonenc.\nÉs de valorar, a més, que cada mitjà té una línia editorial diferent, pròpia i d'identitat forta. Ja se sap què s'hi pot trobar a El 9 Nou, al ben retrobat gratuït diari Més La Marxa, al Canal Taronja, a Ràdio Manlleu o a Osona.com. I aquests perfils propis, que els lectors, oients o espectadors van a buscar, són el què enriqueix l'estat d'opinió dels osonencs, formant una bona base democràtica. A més tots els mitjans parteixen d'una identitat osonenca molt clara, així que permeten renovar i enfortir la identitat que té la nostra comarca.\nTambé és de ressaltar que tenim grups comunicatius propis de casa nostra, que exploten diferents canals de comunicació. Tenim el grup d'El 9 Nou, amb el bisetmanari i el 9TV; tenim el grup que aglutina el Canal Taronja, SER Osona i els 40 Principals (amb la major part de la programació en català!); després hi ha el grup que aglutina Osona Comarca i Ràdio Vic i per acabar, no podem deixar d'esmentar el grup Nació Digital, on en sobresurt el portal de mateix nom i d'àmbit nacional, el portal osonenc de referència comarcal i nacional Osona.com o el fresc Osonatanga.com i l'impressionant Eroscatalà.com.\nCom a regidor de Torelló i secretari comarcal d'Imatge i Comunicació d'Esquerra, trobo apassionant treballar amb aquest mapa, saber que pots fer arribar el missatge, explicar les decisions o les actuacions, que al davant tens una societat informada, viva políticament.\nNo puc acabar, però, sense fer esment al mitjà municipal de Torelló, Ràdio Ona, que en el passat patronat, on es va presentar el nou responsable, Pere Trabal, vam acordar començar el procés de reforma dels estatuts del Patronat, és el que vam demanar en el darrer Ple i cap grup no ens va donar suport, alguna cosa es mou a l'ajuntament... També vull deixar constància d'un mitjà solvent com el setmanari Torelló, que informa cada setmana de l'actualitat de Torelló i la resta de la Vall del Ges i Orís.\nA Osona tenim un gran patrimoni comunicatiu i no ens el podem deixar perdre.\nAltres mitjans que podeu trobar a la xarxa: Diari de Vic, El Ter, Vilaweb-Vic, Més Osona\nPublicat per Jordi Casals i Prat a 23:24 3 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Comunicació, Osona, Torelló\nDefensa de la igualtat o de l'assimilacionisme cultural?\nJo no sóc creient, però respecto les religions sempre que no caiguin en el fonamentalisme, els uns i els altres. Crec que l’expressió de les creences i l’espiritualitat formen part de l’esfera individual, que esdevé social. La seva expressió forma part de la llibertat individual. La qüestió, com en molts d’altres casos, és definir fins on es pot exercit la llibertat individual sense que topi en la llibertat i el benestar de la comunitat.\nQuan pel mig ens trobem una societat pluricultural, que comporta unes cosmovisions diferents i a vegades poden arribar a ser antagòniques amb la de la societat receptora.\nNo podem tancar els ulls que la societat catalana, democràtica i de tall liberal europeu (liberalisme social), que veu de la declaració universal dels drets humans. Aquí no hi pot cabre el relativisme cultural, no tot pot valdre. Anant el gra, la igualtat de gènere no es pot posar en dubte, ni que sigui per motius culturals.\nAmb això vull situar el debat sobre el hiyyab de la nena d'orígen marroquí que va ser readmesa després que se li prohibis l'ús de la peça de roba a l'escola lluny del si símbols religiosos sí o símbols religiosos no, veure el hiyyab com un element de diferenciació entre alumnes ho trobo molt hipòcrita si no ens fixem amb les marques de les peces de roba. O és que potser la nostra societat pot acceptar les diferències socials però no culturals?\nEl debat ha de ser si el hiyyab és un element de submissió femenina, o no? Sembla que el fet que les dones s’hagin de cobrir el cos (la cara, els cabells o tot el cos) no és una imposició de l’Alcorà, sinó més bé un fet cultural de les societats on hi ha aquest hàbit. Ara bé, també he pogut llegir que fins i tot s’està posant de moda (en l’excepció més superficial possible) entre les jovenetes del Marroc.\nPer acabar, també hi ha casos que les dones se’l posen com a element d’arrelament en al seva cultura en una societat aliena a aquesta.\nEl debat no sembla que es mogui en entrar al detall d’aquests aspectes, malgrat situar-se en paràmetres laïcistes o no, la majoria de vegades el què trobem la rerefons són plantejaments assimilistes. És a dir que els immigrats es dilueixin en la societat receptora, la nostra, rebutjant a la seva cultura, les seves costums, les seves creences. Al darrera d’aquests plantejaments, no ens equivoquem, hi ha els que defensen el paradigma del xoc de civilitzacions.\nNo podem caure ni el multiculturalisme fracassat al món anglosaxó, de desintegració de al cohesió social i nacional, ni a l’assimilacionisme simplista i encarcarat, que ens porta a un xoc cultural a casa nostra. Jo aposto per la integració sense dissolució dels immigrats i des d’un punt de vista nacional català, que sense competències en immigració poca cosa hi podem fer...\nI ara és quan hem de decidir cap on volem anar, com volem que sigui la Catalunya del futur.\nApunt del diputat Josep Maria Freixanet: Religió o cultura religiosa?\nEtiquetes de comentaris: immigració, laïcisme, Llibertat, Republicanisme\nAquesta setmana ens hem trobat una moguda política per una situació que ens indica en quina societat vivim. El fet que una nena, alumna de primària (menor de 12 anys), hagi pogut anar a l’escola amb un hiyyab (mocador que cobreix els cabells) ha aixecat un rebombori considerable.\nCal tenir en consideració que el centre escolar tenia un reglament intern que no permetia els símbols religiosos perquè es considera que fomenta la desigualtat entre l’alumnat.\nMalgrat aquest reglament i davant l’amenaça de la mare a no portar la nena a l’escola o fins i tot marxar del país, si no s’accepta que la seva nena portés el hiyyab, el departament d’Educació imposa que s’accepti la nena amb la peça de roba inclosa, perquè en paraules del conseller, “l’educació és un dret”.\nEns trobem doncs, amb l’acceptació o no de l’autonomia dels centres educatius, els límits del laïcisme en l’educació de casa nostra, l’educació obligatòria a casa nostra i el model de societat que volem davant la pluralitat cultural.\nJo crec en un model que fomenti l'autonomia dels centres, que hauria de facilitar un millor coneixement de l'entorn i una capacitat més forta a l'hora de gestionar els problemes que sorgeixin.\nEn quan al laïcisme dels centres educatius, no podem generalitzar, perquè és una realitat que hi ha una bona part dels centres concertats que són cristians. El què sí que tinc clar és que la laïcitat, més que el laïcisme, ha d'afectar els centres educatius (símbols i continguts) però no a l'alumnat ni al professorat.\nEl què m'ha sorprès ha estat el raonament del conseller Maragall, forçant l'acceptació de l'escolarització de la nena, amb el hiyyab, davant les amenaces de no escolarització perquè "l'educació és un dret". Però fins als 16, l'educació és una obligació i ningú pot fer un pols a la legalitat. En aquest cas, el primer era l'escolarització i el segon si el hiyyab era acceptat o no al centre.\nDel model de societat, en parlaré a la propera...\nQuè en pensa Agustí Colomines: "Caram amb el mocador!"\nWiki: El hiyyab\nPublicat per Jordi Casals i Prat a 21:08 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: immigració, interculturalitat, laïcisme, Republicanisme\nEls fets d'octubre. Acte de sobirania en el turbulent període d'entreguerres\nAvui és 6 d'octubre, fa 77 anys el president de la Generalitat, Lluís Companys, va proclamar l'Estat Català en el marc d'una federació (en realitat confederació) de pobles ibèrics, com Macià 3 anys abans. Són els anomenats Fets del 6 d'Octubre.\nEra un acte davant la "feixització" de la república, amb l'entrada dels filofeixistes de la CEDA al govern conservador de Lerroux. I un acte confederalista per part de l'Esquerra governant en aquell moment, un acte de sobirania català. L'exèrcit va esclafar la revolta catalana i va empresonar el govern.\nL'entorn mediàtic, historiogràfic i polític propi de la sociologia franquista, o simplement espanyolista de dreta, han volgut justificar el cop de Franco i la resta de generals del 36 pels fets d'Octubre catalans i la vaga general revolucionària d'Astúries.\nÉs bo recordar aquests episodis de la nostra història nacional, com d'altres com la guerra de secessió del 1640 (la dels segadors) o la guerra de successió, que acabà fatalment al 1714. El plet nacional català és un procés històric de llarg recorregut, no una invenció d'un "nacionalistas trasnochados".\nPublicat per Jordi Casals i Prat a 13:48 1 comentari:\nHe perdut el .cat, però espero guanyar tranquil.litat...\nCom podeu veure enceto una nova etapa blocaire. M'he passat al blogger perquè els problemes tècnics del bloc.cat són insuportables! Pujar els apunts era complicat, posar comentaris també i fins i tot, últimament, poder entrar al bloc.\nAixí que ja em teniu al blogspot.com. Em sap greu el fet de perdre el .cat, però espero respirar més tranquil a l'hora de fer el bloc.\nMalgrat tot, deixo el bloc antic obert per poder retrobar els apunts que he escrit fins aquesta setmana, així que podeu trobar els apunts que he escrit des del 12 de desembre de 2005 (Joves i política) fins al 5 d'octubre del 2007 (La Renda Bàsica: la última gran reforma).\nBé, espero que ens continuem retrobant en aquest bloc.\nPublicat per Jordi Casals i Prat a 10:28 5 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: bloc, joves, renda bàsica


Qui som?: Combel Editorial\nCombel Editorial és un segell que des de l'any 1989 edita llibres il·lustrats per a nens i nenes amb la intenció de posar al seu abast uns materials de qualitat que els acompanyin en la seva formació com a lectors.\nEl nostre catàleg comprèn un ventall molt ampli de títols, des dels llibres de roba o de bany i els llibres de tot cartró per als més petits, fins als contes i els llibres de coneixements per als nens i nenes fins a nou anys.\nLa selecció dels materials que editem es fonamenta en dos principis bàsics: la presència d'un valor educatiu al darrere, i l'exigència de qualitat, tant pel que fa al text com a la il·lustració. Aquests principis es tradueixen en el desig de recollir les propostes més interessants dels autors i il·lustradors nacionals, i el propòsit de fixar-nos en el que s'edita a l'estranger per traslladar els projectes més innovadors al nostre àmbit cultural.\nCombel Editorial pertany al grup Editorial Casals des de l'any 1994, tot i que manté una línia editorial i un catàleg independents. Les línies bàsiques del catàleg de Combel són:\nels títols de ficció, per ensenyar els infants a interpretar els valors estètics del text i la imatge,\nels contes clàssics, perquè assoleixin un primer bagatge cultural i coneguin la nostra tradició,\nels llibres de coneixements, per ajudar-los a comprendre el món que els envolta, i\nels quaderns d'activitats, per tal que puguin reforçar les habilitats d'aprenentatge que han adquirit a l'escola.\nI d'acord amb la nostra vocació d'anar més enllà, l'any 2006 vam obrir una filial a Mèxic.


‘Aigua a les venes’ o Canosa i el periodisme literari | Diari de Tarragona\nAl darrer llibre del periodista, guionista i professor universi-tari de Balaguer hi ha la histò-ria de Catalunya no vista des de l’etnocentrisme barceloní, sinó des del secà i el rostoll rehabilitats pel canal d’Urgell, que és el fil conductor\n06/12/2021 12:56 | Actualizado a 06/12/2021 18:06\nEl debat sobre periodisme i literatura no s’acabarà mai, potser sí, potser no, potser sí que n’era jo. Per fortuna, hi ha plomes que no necessiten recórrer a allò tan pedant de «periodista i escriptor» -detesto quan em planten la llufa- perquè són una cosa i l’altra en l’essencialitat del sistema informàtic binari que, si més no, ha demostrat que el misteri ternari de la Santíssima Trinitat és possible.\nTenim molts exemples d’aquest periodisme creatiu, i travessen la història almenys des que Heròdot va explicar les guerres mèdiques. El periodisme va ser considerat gènere literari al segle XIX, que aquí es deia Larra i Mañé i Flaquer, i als Estats Units potser va ser Gary Cooper a Sol davant el perill, engendrant amb Grace Kelly la generació dels Capote, Mailer, Wolfe... Que ha arrelat tant que ara parlem amb naturalitat de «no ficció» per donar a entendre per passiva que s’escriu sobre la realitat, però amb els recursos de la novel·la. Ja van dos Nobel, Hemingway i García Márquez, aquí han deixat petja i mestratge Pla i Vázquez Montalbán, i per fortuna als nostres dies gaudim d’una generació extraordinària.\nAvui m’aturo en Canosa. Francesc Canosa Farran (Balaguer, 1975), doctor en Comunicació, periodista, guionista, professor universitari. Autor d’Aigua a les venes. Crònica d’un miracle català universal (Editorial Fonoll), que aquests dies va presentant. El revers de l’anterior L’or dolç (Pagès Editors), amb l’epígraf «el somni real de la Califòrnia catalana», mentre que ara compara el Far West americà amb el Far West català, Ponent, l’Urgell, la Terra Ferma, però, és clar, si això fos Amèrica, el seu llibre vendria cent mil exemplars i ell guanyaria el Pulitzer.\nAnava passant pàgines i pensava cada cop que girava full: però com ha pogut escriure això? Hi ha la història de Catalunya no vista des de l’etnocentrisme barceloní, sinó des del secà i el rostoll rehabilitats pel canal d’Urgell, que és el fil conductor, i per aquesta història hi passa la nissaga Canosa i hi diu la seva. He llegit autohistòries recents, i jo estic amb la meva des de finals del XV, però, osti tu, en Canosa s’emparra fins al XIII!\nSeria debades glossar tot el que explica, geografia i història, biografia... Se l’ha de llegir perquè resumir-lo és errar-lo. Però sí que puc dir alguna cosa de la seva literatura, un riu que en aquest cas és un canal, al qual desguassen èpiques, líriques, dramàtiques... I tot plegat partint de la presa (del Tossal) del periodisme en un estil únic, el seu, identificable, senyal d’identitat, identitari allà on diu en Raimon que hi ha els orígens, Petro Canosa, 1255. Només els llinatges aristocràtics poden remuntar-se tan lluny; bé, els llinatges aristocràtics i ell, en Canosa i no sé quants números romans, però si anem a una mitjana de dos per segle, ell vindria a ser un Canosa XVI Francesc. Segurament amb més pals, perquè abans la dinyaven massa joves tot i que es consideraven vells.\nL’estil és dinàmic. Segurament en Canosa és l’escriptor que posa més comes i punts i en conseqüència s’estalvia subordinades. Paraula 1. Paraula 2. Paraula 3... «Negocis, tractes, projectes, somnis, esperances, maldecaps, queixes, nervis, neurastènies, dubtes, incerteses...». Arriben els punts suspensius i respires, i pateixes, ai que se li acabarà el vocabulari! Però no. Li agraden el símil i la metàfora, és a dir, abunden els «com». I en aquest territori, que és el de la imaginació, sorprèn, i sorprenent, l’interès es va retroalimentant, no et canses de llegir-lo. De tant en tant, li surten registres poètics que la prosa dissimula. Poso en vers tres línies i mirin què surt, cinc alexandrins:\n«Francisco Canosa Albardané porta més\nde dos anys sortint de casa quan el dia\ndescluca el primer ull. Camina gairebé\ndos quilòmetres. Baixa pel camí de Sant\nBartomeu, que et fa frenar les espardenyes...»\nLa conclusió que en trec és que Francesc Canosa és d’aquella estirp artística que escriu tan bé que et fot tant què és el que digui, que et seria igual que no digués res; escriptors que fan música fins i tot en prosa, com en Carpentier al Concierto Barroco o en vers Mallarmé, que es va emprenyar amb Debussy perquè li va dir que li havia musicat uns versos que ell considerava que ja prou que els havia musicat ell. Però sí que diu, en thriller i comèdia, en melodrama i drama, el drama esfereïdor dels presos que van construir el túnel de Montclar.\nEl desenllaç de la trama no el desvetllaré, però el desenllaç literari sí, perquè ja s’anuncia a la portada: un got d’aigua amb una mica de sang que no s’hi dissol. O potser és un Bloody Mary invers de vodka i suc de tomàquet. Acaba citant les fonts i explicant com ha fet el llibre. Si fos americà més enllà de les referències, hauria donat les gràcies al fotimer de documentalistes que, per exemple, esmenta Radden Keefe a No diguis res. Però no és el cas, és català i s’ho ha fet tot ell. A partir d’ara, Canosa, no em tornis a tractar de «mestre».


Búsqueda de Galera, La - Librería Bolibloc.\nBúsqueda de Editorial : GALERA, LA\nL'Agència AlfaZeta ha rebut una crida d'auxili especialment dramàtica. En Jonathan, un noi de Gibraltar, els explica que a la platja han aparegut tot de peixos morts: sards, orades... fins i tot dofins. Una imatge terrible. Les autoritats culpen els petroliers, però això no convenç en Jonathan i la seva família. Ni els agents AlfaZeta, que posaran a prova les seves habili...\nEls agents AlfaZeta han de fer un curs especial d'espionatge en un xalet a prop d'Arreau, al Pirineu francès. És un poble tranquil, on la gent només s'altera amb el seu esport preferit: el ciclisme! I ara estan entusiasmats amb l'equip local, el Mistral, que va primer en l'edició júnior del Tour de França. Però els AlfaZeta sospiten que les victòries d'aquest equip no s...\nLa Verònica s'ha disfressat de fada i du una vareta màgina. Els amics i amigues de la colla fan veure que la vareta és de veritat. I la Verònica s'ho creu de debò. Ara tenen un problema, si li diuen la veritat ella s'entristirà molt. La colla de la Misha no sap què fer... Una preciosa aventura dels personatges de la tele. ...\nMentre passegen, l'Oliver i la Tiril descobreixen casualment un paper amb una llista molt sospitosa: pantalons i jerseis negres, calçat amb sola de goma, guants, tenalles, palanca i passamuntanyes. De qui podria ser? I si algú planeja...? Les pistes aviat condueixen al diamant Orlov que s'exposa al Museu de Belles Arts. Seran a temps d'aturar el robatori i enxampar els lladre...\nCASAS, LOLA / RAMON, GIBER (IL·L)


Serveis i productes documentals del Portal Social - Què fem? - Portal Social - Universitat de les Illes Balears\n» Portal Social » Què fem?\nSeccions: Serveis i productes documentals del Portal Social\nServeis i productes documentals del Portal Social\nEl Portal Social es troba ubicat a la sala de treball en grup dins la biblioteca de l’edifici Ramon Llull de la UIB, disposa de 50 llocs de treball amb connexió WIFI pels usuaris\nEl Portal Social ofereix préstec domiciliari de documents disponibles al seu fons documental en les condicions establertes a la normativa de préstec bibliotecari de la UIB. Els documents electrònics son accessibles mitjançant la pàgina web del Portal Social\nRealització de recerques documentals i bibliogràfiques a petició de les persones usuàries del servei de documentació.\nAssessorament i suport documental per a la recerca i la formació de professionals tècnics i comunitat universitària, així com també per activitats i projectes organitzats per entitats públiques i privades.\nGestió de fons documental\nEl portal social ofereix el servei d’allotjament i gestió de fons documental a les entitats mitjançant la signatura de convenis. Des de la inauguració el Portal Social hostatja el fons documental de la Conselleria d’Afers Socials.\nFons documental en paper\nCol·lecció bibliogràfica impresa especialitzada en polítiques i serveis socials que inclou monografies, revistes, obres de referència i recursos audiovisuals, consultables mitjançant el catàleg en línia.\nFons documental digital\nCol·lecció de documents electrònics a text complet accessible des de la pàgina web del Portal Social.\nAccés a publicacions periòdiques especialitzades en temàtica de polítiques i serveis socials, tant impreses com en format digital.\nPortal d’accés als productes i serveis del Portal Social: catàlegs, biblioteca digital, bases de dades, revistes electròniques, normativa, novetats bibliogràfiques, etc.\nPossiblitat d’estar connectats amb els nostres usuaris mitjançant la xarxa social Facebook.


(Article actualitzat el 28 de setembre de 2021 amb les fotos d'enguany)\nHan passat cent anys de la publicació del "cartell anunciador de les festes que tindrán lloch en l'historich poble d'Alpens" que avui et presento... I aquí som: cent anys després, amb més il·lusió que mai, a punt per celebrar aquesta nova edició de la Festa Major que ja tenim a tocar.\nPostal de la fotografia de portada del programa de la Festa Major d'Alpens de l'any 1921\nQue res desmereixi els vostres somnis, amics i amigues de Gent d'Alpens. Sigueu feliços i feu feliços els altres, tant com pugueu. Bona Festa Major! Participem-hi (responsablement), gaudim i compartim la màgia d’aquesta festa, com quan érem petits.\nPrograma de la Festa Major d'Alpens de l'any 1921. Enguany en farà 100 anys.\n"Cartell anunciador de les festes que tindrán lloch en l'historich poble d'Alpens els dies 26, 27 28 y 29 de setembre de 1921 per honorar a sos patrons Sants Cosme y Damiá y a benefici dels soldats compatricis que lluyten al Marroch [a la guerra del Rif]."\n"El dol es sens dupte en el cor de tot bon alpensí", es lamenten. "Essent el dolor y la pena grans, se tractava de no celebrar dita festa major pero de prompte surgí l'iniciativa de ferla per enlairar els cors perqué el triomf sia mes prompte al ensemps mes gran, y que nostres germans puguin retornar a ses llars mancades avuy d'alegria. Donantse compte d'esser una realitat l'exposat s'ha pres l'acort de celebrarla y que tots els beneficis que reporti dita festa sían entregats a nostres heroichs lluitadors."\nI ho van fer tan bé que van obtenir 265,20 pessetes de benefici, un fortunot de l'època per enviar als sis alpensins desplaçats al Marroc.\nNo et perdis aquest "compte detallat de lo cobrat i pagat d'aquest històric poble a benefici dels compatricis tan de la Parroquia com del Municipi qu'es troben al Marroc". És tot un tractat econòmic de l'època. Hi trobaràs de tot: des del preu del carbur gastat per als assaigs fins a les 24 pessetes pagades a "Joan Cruells per el transport de 6 músics d'anada i tornada de St. Quirse a Alpens a raó de 4 ptes. un"...\nContext: Teresa Vall té 4 anys, l'avi Sala en té 17, Josep Cruells en té 22, Joan Prat (el ferrer) en té 23 i és un dels sis alpensins que està lluitant al Marroc, Miquel Casals (el del Casino) en té 42, i Josep Plans en té 46.\nFa 21 anys de la visita d'Antoni M. Alcover, 16 anys de la mort de fra Josep d'Alpens, 13 del pas del tren Renard pel poble i del naixement de Joana Matia, i 12 de la mort de Miquel Clarà i del naixement d'Agustí Bartra.\nD'aquest any és l'article "La sombra de Carlos VII" publicat al diari La Libertad del dimarts, 11 de gener de l'any 1921. Una visió "poètica" d'una vella coneguda pretensió reial que, de reeixir, molt probablement hauria escombrat els actuals Borbons dels poders de l'Estat.


El Retaule de la Pietat i part del de sant Eloi es tornen a exhibir - Diari de Girona\nMUSEU DE SANT ESTEVE D'OLOT\nEl Retaule de la Pietat i part del de sant Eloi es tornen a exhibir\nS'ha fixat la seva policromia, s'ha netejat la capa pictòrica i s'ha estabilitzat el suport de fusta, entre altres actuacions\nolot/ddg. 11.07.2011 | 12:42\nUna imatge de com ha quedat el Retaule de la Pietat una vegada restaurat. diari de girona\nDes de dijous passat, 7 de juliol, el Retaule de la Pietat i quatre relleus del Retaule de Sant Eloi tornen a ser al Museu de l'església de Sant Esteve d'Olot, després d'haver estat restaurats pel Departament de Cultura. El Retaule de la Pietat és una de les peces més importants que s'exposen en aquest museu parroquial i, juntament amb els quatre relleus del Retaule de Sant Eloi, ja tornen a er exhibides en aquest espai garrotxí.\nEls treballs de restauració i conservació s'han fet al Centre de Restauració de Béns Mobles de Catalunya, a Valldoreix, i han durat entre quatre i sis mesos, respectivament.\nLes actuacions han inclòs la fixació general de la policromia, la desinsectació de les peces per anòxia, la consolidació i estabilització del suport de fusta, la neteja de la capa pictòrica i la reintegració cromàtica de les llacunes.\nA més, els treballs de conservació s'han complementat amb una exhaustiva documentació fotogràfica, un examen general de les obres amb reflectologia d'infraroig i fotos amb llum ultraviolada.\nEn el cas del Retaule de la Pietat, s'ha eliminat una repintada que afectava el total de les escenes central i dreta -excepte els ulls-, i que emmascarava el fi treball de policromia original del gòtic.\nEl retaule de la Pietat és una pintura sobre fusta policromada del segle XV, amb unes mides de 142 centímetres d'alçada per 245 d'amplada i 8,7 de fons.\nEl retaule està compost per tres escenes. A la central hi ha representada la Pietat pròpiament dita, a la dreta es pot veure el martiri de Sant Sebastià i a l'esquerra hi ha l'arcàngel Sant Miquel.\nAquesta última escena, però, no és original, de manera que s'aprecia fàcilment pel canvi estilístic, el tipus de pinzellada i la densitat dels materials pictòrics.\nAquesta obra s'atribueix a Miquel Torell, que habitualment és identificat com a "mestre d'Olot". Torell pertany a un nombrós grup de pintors de la darrera pintura gòtica a les comarques gironines que, com en altres període, es fa difícil adjudicar-los l'autoria de les poques obres conservades.\nEn aquests moments, es manté la identificació de Miquel Torell com a mestre d'Olot, encara que planteja dubtes a alguns historiadors que no la comparteixen. Miquel Torell va ser originari de Girona i actiu tant en aquesta població com al Rosselló entre 1471 i 1486.\nPel que fa al retaule de Sant Eloi, actualment només se'n conserven cinc relleus, que representen cinc passatges de la vida de Sant Eloi: el seu naixement, el miracle del ferrat del cavall esquerp, la consagració espiscopal de Sant Eloi a Noyon, la Predicació i l'episodi amb el rei Clotari, que actualment es troba en procés de restauració.\nEn aquest cas, no s'ha conservat cap document que pugui datar ni atribuir l'obra, però segons la tipologia del retaule es pot ubicar cap a 1620, moment en què s'utilitza la tècnica de deixar el daurat vista, i principis de 1700, en què apareix el retaule marià.


Demà se celebra el Dia Internacional dels Boscos - Mataró Informa!\nInici » Notícies » Notícies Generals » Societat » Demà se celebra el Dia Internacional dels Boscos\n20 Març 2017 a 15:00\nDemà se celebra el Dia Internacional dels Boscos\nAmb l’objectiu de conscienciar la població sobre la importància dels ecosistemes boscosos\nEl bosc // Foto: Sergi Colomer\nEl Departament Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació ha organitzat diversos actes per a la setmana vinent amb motiu del Dia Internacional dels Boscos que se celebra cada any el 21 de març. Principalment, es tracta de jornades per donar a conèixer, des dels diferents àmbits d’actuació, els valors i la importància de tots els tipus d’ecosistemes boscosos, que alberguen el 80% de la biodiversitat.\nL’Organització de les Nacions Unides per a l’Alimentació i l’Agricultura (FAO) commemora cada 21 de març des de l’any 1971 el Dia Internacional dels Boscos amb l’objectiu de conscienciar la població sobre la importància dels ecosistemes boscosos. És una diada que convida a la reflexió i arreu del món es duen a terme diferents activitats tant educatives com informatives sobre els valors i la importància dels boscos. A Catalunya, aquest any i per primera vegada, el Departament d’Agricultura ha volgut organitzar una setmana de celebració amb una sèrie d’actes propis i amb la col·laboració de diferents institucions i entitats del món forestal. Així, es faran jornades des del punt de vista de la formació, la recerca i el coneixement, l’energia i la bioeconomia, la vigilància i la prevenció, i, finalment, la restauració i modelització del paisatge.\nAquestes jornades també inclouran activitats i tallers per a l’alumnat de les escoles de formació agrària, la plantació d’arbres per part d’alumnat de primària de les escoles del Solsonès i el reconeixement d’espècies forestals a la Cerdanya.\nEl bosc és una infraestructura de país. Per això, cal disposar d’eines que facilitin aquesta gestió multifuncional seguint uns criteris de sostenibilitat. Catalunya és un país eminentment forestal: el 61% de la seva superfície està ocupada per terrenys forestals. Una de les prioritats del Departament d’Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació és activar la gestió forestal dels boscos de Catalunya. Aquesta gestió contribueix a garantir una silvicultura sostenible, imprescindible per a la conservació del medi natural, i, alhora, reduir el risc d’incendis associat a l’acumulació de combustible als boscos de Catalunya.


Valverde, punt i final - Èxit21\nCom bé sol dir el refranyer, “el que malament comença, malament acaba”. Al marge de les dues lligues consecutives en les 3 temporades que fins ara portava Ernesto Valverde al capdavant del Barça, la resta de la seva trajectòria ha despertat dubtes.\nL’arrencada de Lliga d’aquesta temporada va treure a la llum la mala pretemporada, però per sort, es va saber reaccionar a temps i a força d’encadenar victòries consecutives l’equip es va saber redreçar. No obstant això, el mal joc de l’equip el va assenyalar.\nEl malson de la Champions\nL’únic títol que se li resisteix a Valverde és la Champions League. De fet és una de les raons per les quals la directiva (i al president Bartomeu el primer, a més d’algun pes pesat de vestidor) l’ha sentenciat.\nA dia d’avui, les garrotades de Roma i Liverpool segueixen estant molt presents, i no s’acceptaria un tercer ensopegada europeu. Per això, l’han destituït.\nEl fantasma de València i un mal 2020\nTambé cal esmentar l’altre cop baix de la final de copa de la temporada passada perduda davant el València.\nA això se li afegeix un mal començament d’any amb l’empat davant el nou Espanyol d’Abelardo, i la sonada derrota contra l’Atlètic (2-3) a la renovada Supercopa d’Espanya a l’Aràbia Saudita.\nDavant d’aquest cúmul de despropòsits la directiva s’ha adonat que el conjunt necessita un canvi radical, al menys per recuperar aquest joc que els caracteritzava, aquell que els permetia guanyar els partits amb velocitat de creuer.\nAra, a centrar-se en la lliga\nAquesta muntanya russa arriba en el moment més crucial del campionat de lliga. Més enllà de polèmiques, ara és el moment de centrar-se en la lliga i l’única prioritat per als blaugrana és guanyar el proper partit davant el Granada, amb qui van perdre a la primera volta.\nDe moment cal passar pàgina i tornar al partit a partit. Això és el millor que poden fer mentre esperen qualsevol moviment.\nSi els jugadors no tornen a reaccionar per posar la directa en aquesta recta final de temporada molts dels seus perseguidors podrien aprofitar aquesta situació per superar-los en la classificació.\n← Màlaga, una ciutat per descobrir\nLA PRINCESA DELS CABELLS D’OR →


Ripollet Ràdio | Ple Municipal 13/06/2015 (Podcast)\nData d'emissió: 13 juny 2015 Hora d'emissió: 12:00 Programa: Ple Municipal\nAquest dissabte, 13 de juny, la sala de plens de l’Ajuntament de Ripollet s’ha quedat petita per tal d’acollir el nombrós públic assistent a l’acte de constitució del nou consistori, on José María Osuna ha estat investit nou alcalde de Ripollet. Osuna, cap de llista per Decidim Ripollet, ha aconseguit 10 vots, ja que ha comptat amb el suport dels seus nou regidors més el vot de Lurdes Serra, d’ERC, que ha retirat la seva candidatura.\nL’alcalde sortint, Juan Parralejo, que presidia la mesa d’edat, en ser el regidor de major edat, juntament amb Oriol Mor, el més jove, ha estat l’encarregat d’anunciar Osuna com a nou alcalde, qui tot seguit ha acceptat i jurat el seu càrrec. Ja com a alcalde de Ripollet i un cop els portaveus dels diferents grups municipals han pres la paraula, Osuna ha fet el parlament final, que ha iniciat assegurant que la vara d’alcalde era de tot el poble, entenent l’Ajuntament com una eina al servei de la ciutadania. El nou alcalde ha afirmat que “comença una nova etapa per Ripollet que afrontem amb moltes ganes i idees”. Un repte que asseguren serà difícil, però que esperen aconseguir amb tota la ciutadania. En el seu discurs Osuna ha volgut agrair la seva dedicació a l’alcalde i el govern sortint, a més de saludar les poblacions veïnes, que també viuen “una situació històrica de canvi”. Declarat “obertament anticapitalista”, el nou alcalde ha assegurat que la seva prioritat són els problemes socials. Osuna creu que “no tot ha de passar pels polítics i tècnics”, fent referència a moviments com la PAH. Tot i això, ha fet un reconeixement a tots els treballadors de l’Ajuntament, així com a les persones que “s’han mobilitzat i lluitat per Ripollet”, les que han arribat al municipi d’altres ciutats o països, la gent jove i els avis i àvies de Ripollet. Osuna, que ha demanat als ciutadans que siguin exigents amb el govern, ha tancant el seu discurs amb la frase “que el poble mani i el govern obeeixi”.\nDurant el seu discurs, Pilar Castillejo també ha donat algunes pinzellades de les que seran les prioritats del nou govern de Decidim, que volen portar a terme amb “rigor, exigència i transparència”. Com ja havia explicat la formació, Castillejo ha assegurat que es farà una auditoria dels comptes municipals i es treballarà per la creació dels consells de Cultura i Esport, els pressupostos participatius i “intentar l’impossible” en temes com el transport públic, l’hospital o el soterrament de l’autopista, així com la municipalització de serveis, sempre amb l’ajuda dels ciutadans i els treballadors municipals. Tenir un poble net, un nou model de Festa Major i una gestió diferent dels serveis són altres de les prioritats del nou govern.\nDes de la segona força més votada, el PSC, Juan Parralejo, alcalde de Ripollet dels darrers 14 anys, ha assegurat que “deixen un municipi sense problemes heretats de l’anterior govern”, destacant la feina feta durant els governs socialistes. Parralejo ha desitjat a Jose María Osuna “molta sort per governar”, tot assegurant que “no és fàcil, sobretot per l’escassetat de recursos” i ha explicat que estaran atents al compliment dels seus compromisos amb els veïns.\nJosep Gabarra, portaveu de C’s, ha felicitat l’alcalde i ha expressat la seva “satisfacció i orgull” de poder tornar a l’Ajuntament. Després de recordar algunes persones que han format part de la història de la política local, com ara Magda Guiu, Carles Ferré o Julio Turmo, ha explicat que creuen que és bo que es pugui passar de l’oposició al govern. Gabarra ha donat al nou govern “100 dies de gràcia”, per tal de demostrar “el seu talant i les polítiques que sempre han defensat”.\nVíctor Diéguez, portaveu i únic regidor del PP, ha donat les gràcies als seus votants, com la resta de grups i ha expressat el seu desig que el nou govern suposi “un punt d’inflexió”, tot demanant que els diferents grups tinguin “les mateixes oportunitats d’expressar-se en igualtat de condicions” i esperant arribar a acords “en qüestions locals i no generals”.\nLurdes Serra, d’ERC, ha començat felicitant el nou alcalde, a qui havia votat “com a gest de confiança”. Serra ha expressat la seva satisfacció per tornar a l’Ajuntament en solitari, fet que no passava des de la 2a República i ha destacat que hi ha molts punts programàtics que comparteixen amb Decidim, com ara la participació ciutadana, la transparència i el consens, així com la justícia social. Serra, a més, ha assegurat que “el progrés social ha d’anar de la mà del procés d’independència”.\nPer últim, Xavier Peñarando, portaveu de CiU, ha agraït els suport dels seus votants i ha explicat que passa del govern a l’oposició “amb el mateix esperit constructiu, amb ganes de sumar i no de restar i portar solucions als problemes”. Peñarando ha assegurat que faran una oposició “seria i responsable” i demana “respecte a les discrepàncies i a les persones”.


Club Esportiu CCR MÉS QUE TRES PUNTS EN JOC - Club Esportiu CCR\nPrimer i segon classificat es veuen les cares aquest diumenge (13.00 h, PMB Sergio Manzano) en el que serà el partit de la jornada.\nEl primer equip de CCR afronta aquest pròxim diumenge el que pot ser el partit més important de la temporada fins al moment. Els jugadors d’Antonio Mesa visiten la pista de L’Hospitalet Bellsport, segon classificat, amb el principal objectiu d’eixamplar les diferències. El conjunt de Sergio Lama és, actualment, un dels conjunts més potents de la categoria. Entre els grans fitxatges realitzats a l’estiu, i el bloc que es manté de la temporada passada, Hospi és un dels equips cridats a ocupar les primeres posicions en la classificació.\nPel que fa al conjunt del Baix Llobregat, la dinàmica de resultats no pot ser millor. Encadenen deu victòries consecutives, i es mostren com un equip sòlid i difícil de batre. Des de la jornada dos que no cedeixen cap punt, i és l’equip que ha encaixat menys gols fins al moment. Els jugadors grocs arriben al partit després de vèncer a La Unión en el partit de la setmana passada, i amb la motivació que els dóna el fet de poder deixar els seus perseguidors fins a onze punts de diferència. L’objectiu no és altre que seguir sumant i consolidar-se com un líder sòlid i infranquejable.\nL’Hospitalet Bellsport ocupa la segona posició amb 26 punts, a 8 de CCR. Dels dotze partits disputats, han aconseguit vuit victòries, dos empats i dues derrotes. Tot i ocupar una posició privilegiada, cal esmentar que en els últims partits no han obtingut els millors resultats. Dels últims 3 partits jugats, únicament han pogut aconseguir la victòria en un. Tot i aquesta dada, en l’última jornada van aconseguir batre al tercer classificat, el Mataró, per 3 gols a 4. Com a locals, els jugadors de Sergio Lama, han aconseguit 6 victòries i han caigut contra el Manresa i Cerdanyola.\nEn els enfrontaments de la temporada passada, en ambdós CCR va aconseguir un resultat positiu. En la primera volta es van imposar per 2 a 5, i en la segona la victòria va ser per un ajustat 4 – 3. A més a més, en aquest partit es produiran diversos retrobaments. David Alba, a les files d’Hospitalet aquesta temporada, jugarà per primer cop contra el club al qual va pertànyer en les últimes temporades. El jugador groc Óscar Agustí, per la seva banda, torna a la pista que el va veure debutar a Segona Divisió amb la samarreta negra i blava.\nEl tècnic català Antonio Mesa destaca la importància del partit: “Hospitalet és un rival directe. Sabem que serà un partit molt complicat, ja que tenen un molt bon equip. El gran bloc que mantenen des de fa anys, més les noves incorporacions, fan que sigui un dels equips més potents“.\nEl segon capità Óscar Agustí apunta: “Visitem una pista molt complicada, ells saben molt bé com competir a la seva pista. Serà un partit clau perquè ells no es volen distanciar més i nosaltres volem aprofitar la dinàmica que portem per afagar encara més avantatge”.\nChacho, per aquest partit, té els dubtes de Chechi, Andrés i Óscar, tots ells amb molèsties durant la setmana. No serà fins a l’últim moment que l’entrenador marqui la seva dispoibilitat pel matx.


Èxit de l'edició especial en paper de dBalears dedicada al Dijous Bo\n08 desembre 2021 20:04\nAquest dijous, s'han repartit per tota la ciutat d'Inca 10.000 exemplars de l'edició especial en paper de dBalears dedicada al Dijous Bo 2021.\nL'edició inclou una entrevista amb el batle d'Inca, Virgilio Moreno, un extens reportatge sobre el nou Teatre Principal d'Inca i un article sobre el Constància que és a punt de complir cent anys d'existència. També inclou altres informacions relacionades amb Inca.\nAquesta edició especial està dedicada al Dijous Bo i també s'emmarca en les iniciatives per celebrar els 25 anys de la capçalera.\nOna Mediterrània i dBalears varen tornar a ser presents al Dijous Bo. Els mitjans mallorquins tenien una parada, situada a la plaça Mallorca, des d'on es va emetre en directe un programa especial de la ràdio, des de les 12.00 fins les 14.00, conduït per Toni Rotget.


Instantànies. Accessos indirectes a la cultura contemporània — EACC — Espai d'art contemporani de Castelló\n— Instantànies. Accessos indirectes a la cultura contemporània\nInstantànies. Accessos indirectes a la cultura contemporània és un curs d’estiu obert i interdisciplinari realitzat en col·laboració amb la Universitat Jaume I de Castelló. La present edició aglutina catorze persones que a través del seu treball, idees i investigacions ens permeten reflexionar sobre diferents àmbits de la quotidianitat.\nInstantànies té la intenció de ser, en la mesura de les nostres possibilitats, una plataforma de debat que ens ajude a plantejar-nos el nostre paper com a ciutadans però també a analitzar aquells models tant socials, polítics, econòmics o culturals que conformen les nostres societats contemporànies.\nDirigit a: estudiants, professors i persones interessades en general\nCrédits reconeguts per l’UJI: 1,5\n· 65 euros per a alumnat (s’ha d’adjuntar el carnet d’estudiant)\n· 100 euros per a professorat i SAUJI\n· 115 euros per al públic en general\nLa matriculació es pot fer únicament per Internet, en la pàgina: http://inscripcio.uji.es/\nDimarts 23 de juliol / 10.00 h\nA càrrec de Miguel Ángel Hernández (Escriptor)\n(DE) ESCRIURE LES IMATGES. ESPAIS DE CONTACTE ENTRE L’ART I LITERATURA EN LA CONTEMPORANEÏTAT\nEn esta conferència s’analitzaran les múltiples relacions entre la literatura i l’art contemporani. A través de l’anàlisi de les obres de diversos escriptors (entre els quals hi ha Michel Houellebecq, Menéndez Salmón o Agustín Fernández Mallo), s’intentarà mostrar les maneres en què la literatura contemporània no només es fa ressò de l’art sinó que hi dialoga i produeix espais de contacte. Espais que acaben sent fonamentals sobretot per a la crítica, que ha d’aprendre de la literatura i les seues maneres de mostrar i analitzar el món.\nDimarts 23 de juliol / 12.00 h\nA càrrec de Francisco Mora (Científic)\nNEUROEDUCACIÓ, EMOCIÓ I CERVELL\nLa neuroeducació és un marc on col·locar els coneixements del cervell en el seu vessant específic de l’ensenyament i l’aprenentatge. La presentació referirà l’emoció i l’empatia, la curiositat, els mecanismes de l’atenció, els processos de l’aprenentatge i la consolidació de la memòria, els ritmes circadiaris, els neuromites, les dificultats que troben els xiquets per a aprendre i de tants altres ingredients que influeixen per a un ensenyament més bo. Es proposarà la creació d’una nova professió, la del neuroeducador.\nDimarts 23 de juliol / 15.00 h\nProjecció de la pel·lícula Volar de Carla Subirana\nPer primera vegada una càmera filma en una acadèmia militar espanyola. La vida en l’acadèmia, la instrucció militar i les seues quadriculades normes. Una càmera pegada a la pell i els gestos dels cadets que es preparen per a volar. Mirant, com un més, els que més avant seran només números i cares indistingibles, embarcats en missions estratègiques. I al bell mig una treva: els moments en què pugem a l’avió i volem amb ells. De xiquets volien ser pilots. Entren amb l’anhel de volar i es converteixen en militars. A què hauran de renunciar per a aconseguir el seu somni?\nDimarts 23 de juliol / 17.00 h\nTrobada amb Carla Subirana, directora de Volar\nTrobada en català\nDimarts 23 de juliol / 18.00 h\nA càrrec de Carles Flavià (Còmic)\nL’any 1999 vaig estrenar el monòleg El estado del malestar, en què tractava d’explicar en clau còmica alguns dels problemes que ens fan la vida més desagradable. Vivim en la millor etapa de la Història: almenys a Espanya es va acabar el fred, la fam, la incultura. O almenys, per a molts. Però patim totes les esquerdes i els abusos del sistema. Per això l’esbombat Estat del benestar és més aïna l’Estat del malestar.\nDimarts 23 de juliol / 19.30 h\nPRESENT I FUTUR DE L’ACCIÓ SOCIAL\nEn esta sessió s’abordaran aquelles qüestions que a curt i mitjà termini afectaran l’acció social. Hi participaran membres d’Amnistia Internacional, Acción Contra el Hambre i Metges Sense Fronteres.\nDimecres 24 de juliol / 10.00 h\nA càrrec de Jordi Carrión (Escriptor)\nLES SÈRIES DE TELEVISIÓ COM A DESAFIAMENT CREATIU\nA diferència d’una altra classe de llenguatges artístics, com el literari o el de les arts plàstiques, les sèries de televisió (hereves del cinema) suposen una empresa col·lectiva, que posa en escac les nostres idees sobre l’autoria. Productes d’autoria complexa, col·lectiva, impliquen la col·laboració de múltiples persones i per tant poètiques. A través del comentari de com es van crear algunes sèries clau, com The Wire o Lost (Perdidos), la conferència tractarà d’entendre el moll de certes pràctiques creatives contemporànies que, com el videojoc o la telesèrie, només poden entendre’s en grup.\nDimecres 24 de juliol / 12.00 h\nA càrrec de Toni Pou (Periodista científic)\nDescripció: Sovint, el coneixement científic no és percebut com a valor cultural al mateix nivell que la literatura, la història o altres disciplines. En realitat, però, la ciència compleix els requisits per ser considerada una branca fonamental de la cultura en majúscules. En aquesta sessió explorarem les característiques que equiparen el coneixement científic a qualsevol altra manifestació cultural, constatarem la rellevància de la ciència en la societat actual, i veurem que la separació entre «ciències» i «humanitats» no només és artificial sinó que no respon a la realitat de les coses ni als interessos de les persones.\nDimecres 24 de juliol / 15.00 h\nA càrrec de Victoria Cirlot (Historiadora)\nSUPERVIVÈNCIES MEDIEVALS EN LA CULTURA CONTEMPORÀNIA\nEs fa servir ací el terme supervivència en el sentit warburgià de ‘Nachleben’, tal com aquest gran historiador de l’art el va usar per a parlar de la presència de l’art antic en el Renaixement. La presència de la cultura medieval es comprova en múltiples àmbits del segle XX, encara que en esta conferència es farà referència especial a l’àmbit artístic. Es tractarà d’una síntesi dels meus treballs que han tractat les relacions entre la mística medieval i l’art del segle XX. A partir d’exemples concrets es buscarà presentar algunes conclusions respecte al tema proposat.\nDimecres 24 de juliol / 16.30 h\nA càrrec de Mª Àngels Cabrè (Escriptora)\nMASCLISME I GLOBALITZACIÓ: LA PARADOXA DEL CANON LITERARI AVUI\nTocat des dels seus inicis pel mal de l’androcentrisme, el món literari es resisteix a la incorporació de les dones en igualtat de condicions: una pràctica sempre inconfesada que podríem denominar de «crims de lesa paritat».\nMentrestant, la humanitat avança cap a un futur compartit entre ambdós gèneres, cosa que no deixa de ser el reflex d’un saludable esperit democràtic, on tots i totes mereixem gaudir de la festa de la cultura com a subjectes i com a agents. Perquè doncs no obrir la veda a la participació sense pors ni prejudicis? Que la literatura sempre hagi tingut el desig de fugir de la realitat és una cosa, però aquesta resistència cega de les altes instàncies literàries ja grinyola.\nDimecres 24 de juliol / 18.00 h\nA càrrec d’Antoni Segura (Historiador)\nUN MÓN EN CONSTRUCCIÓ. DE LA FI DE LA URSS A LA PRIMAVERA ÀRAB\nEs realitzarà una anàlisi dels principals esdeveniments que s’han succeït al món des de la desaparició de la URSS el 1991, i les seves conseqüències, fins a la primavera àrab de 2011. Es posarà especial èmfasi en aquells fets (buit de poder i noves geoestratègies a l’espai post soviètic, crisi energètica, globalització, atemptats d’Al Qaeda, guerres de l’Afganistan i l’Iraq, política exterior dels Estats Units, ascens de l’islamisme, ampliació i crisi de la Unió Europea, el paper de les potències emergents…) que més han influït en els canvis que s’han produït en la configuració del poder mundial. I una reflexió de futur: cap on va el món?.\nDimecres 24 de juliol / 19.30 h\nA càrrec de Bibiana Badenes (Fisioterapeuta i Advanced Rolfer)\nHABITAR EL COS A TRAVÉS DE LES SENSACIONS\nDijous 25 de juliol / 10.00 h\nA càrrec de Juan Francisco Ferré (Escriptor)\nLA NOVEL·LA CIÈNCIA. REALISME I SIMULACRE EN LA NARRATIVA DEL SEGLE XXI\nEsta intervenció pretén fer reflexionar sobre les relacions de la narrativa literària amb les noves tecnologies de la informació i la comunicació i la cultura relacionada amb estes, la coneguda com cibercultura. La reflexió partirà d’alguns postulats essencials per a establir, amb posterioritat, un contrast entre les seues implicacions i la meua obra narrativa, en particular amb les meues dues últimes novel·les, Providence i Karnaval. Sostinc la convicció que les formes artístiques, ja siguen literàries o de qualsevol altra índole estètica, tornen a tindre en el present una preeminència en la captació o percepció dels nous fenòmens i esdeveniments, si es prefereix dir així, un potencial d’anticipació dels canvis i les mutacions que afecten la vida social i cultural molt més elevat que el pensament o la teoria. Partim d’una hipòtesi agosarada per a endinsar-nos en esta idea: el mite últim del capitalisme sorgeix de les entranyes tecnològiques de la teoria de la informació. L’univers és un computador gegantí que genera la realitat mitjançant programes especialitzats. Assumint amb ironia este postulat, no seria llavors la novel·la el codi idoni per a piratejar les claus d’un món contemporani on ja és impossible distingir entre la realitat i la ficció?\nDijous 25 de juliol / 12.00 h\nA càrrec d’Enric Juliana (Periodista)\nESPANYA, ¿DEU ANYS DE FICCIÓ?\nLa pel·lícula arranca amb la confluència dels manifestants del 15M a la Porta del Sol de Madrid, i segueix la construcció de l’Acampada Sol, una espècie de ciutat paral·lela assembleària, l’estructura de la qual s’estén als barris i ciutats pròximes i a tots els racons d’Espanya. Després de donar fe del que hi ha passat, sense mediació o intenció, el film deixa que les imatges parlen i descriu el final de l’experiència.\nDijous 25 de juliol / 15.00 h\nA càrrec d’Antonio Weinrichter (Historiador)\nEL NOU CINEMA DE NO-FICCIÓ\nL’objectiu és donar compte de la prodigiosa evolució de la pràctica documental contemporània. El cinema basat en materials reals ofereix una diversitat tan sorprenent que el venerable terme encunyat per John Grierson se li ha quedat menut. Així, més que de documental sembla convenient parlar de cinema de no-ficció, segons l’ús acceptat en la literatura. En efecte, este nou cinema comença a acostar-se a la barreja de gèneres i discursos d’aquella. Res no està menys en crisi que el cinema de no-ficció actual, res ho està més que la noció clàssica de documental: el nou cinema basat en materials reals fuig del format de reportatge i desafia també els vells requisits del gènere: objectivitat, serietat de to i absència d’expressivitat.\nDijous 25 de juliol / 17.00 h\nProjecció de la pel·lícula Libre te quiero de Basilio Martín Patino\nDijous 25 de juliol / 19.00 h\nTrobada amb Basilio Martín Patino, director de Libre te quiero\nTrobada en castellà


La nostra IGP - Pa de Pagès Català\nUna IGP és la màxima garantia de qualitat\nEl 24 de juliol de 2009, la Federació Catalana d’Associacions de Gremis de Flequers va sol·licitar la inscripció de la Indicació Geogràfica Protegida (IGP) Pa de Pagès Català davant el Departament d’Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural. La iniciativa de la Federació, que aplega a les fleques artesanes del país, era preservar la qualitat i característiques del pa més tradicional de Catalunya.\nEl 18 d’octubre de 2010, es va publicar al Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya (DOGC) i el 8 de novembre al Butlletí Oficial de l’Estat (BOE), l’anunci pel qual es va donar publicitat a la sol·licitud de registre de la Indicació Geogràfica Protegida Pa de Pagès Català al Registre Comunitari de Denominacions d’Origen Protegides (DOP) i d’Indicacions Geogràfiques Protegides.\nJuntament amb l’anunci es va publicar el Document Únic, que resumeix els principals elements del Plec de Condicions de la nostra IGP, i es va donar un termini de dos mesos a partir de la data de publicació al DOGC i al BOE, perquè qualsevol persona que considerés afectats els seus legítims drets o interessos pogués presentar les al·legacions que estimés convenients al Departament d’Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural.\nTranscorregut aquest termini, es va publicar al DOGC i el BOE la decisió favorable del Conseller per tal de sol·licitar a la Comissió Europea la seva inscripció en el registre comunitari de DOP i IGP (DOGC núm. 5853, de 06.04.2011).\nSeguidament es va enviat el 15 de juny de 2011 aquesta Resolució a la Comissió Europea juntament amb la resta de la documentació requerida pel Reglament (CE) 510/2006, per tal que la Comissió tramités la seva inscripció al Registre Comunitari de Denominacions d’Origen Protegides i d’Indicacions Geogràfiques Protegides.\nEl febrer de 2012, la IGP Pa de Pagès Català va quedar registrada per la Comissió Europea.\nLa Indicació Geogràfica Protegida correspon al nom d’un producte originari d’una zona geogràfica determinada. La qualitat, reputació o altra característica del producte pot atribuir-se a aquesta zona geogràfica delimitada on es realitza la producció i/o transformació i/o elaboració. En el nostre cas, la IGP Pa de Pagès Català reconec les característiques artesanes i tradicionals d’un pa que té una llarga història al nostre país i que es relaciona íntimament amb una de les més famoses aportacions de les costums culinàries catalanes: el pa amb tomàquet. La IGP garanteix la qualitat i característiques artesanes d’aquest pa a tot l’àmbit de Catalunya.


7 idees que pots fer mentre esperes la teva Pizza Stick - Pizza Stick | Pizzas artesanas para los pizza lovers más exigentes\n07 set. 7 idees que pots fer mentre esperes la teva Pizza Stick\nPosted at 11:29h in Sense categoria\tby\tSilvine 2 Comments\nEt proposem 7 accions per fer més amens els teus temps d’espera!\nVivim una etapa plena d’imprevistos en la que ens hem d’adaptar constantment i per molt que estiguem alerta per adaptar-nos, tenim la sensació que a vegades els temps van una mica més lents, no t’ho sembla?\nEn el nostre cas: el constant vaivé de canvis als quals ens hem d’adaptar cada dia, ha fet que en alguns casos hagi incrementat el temps d’espera de la teva comanda. És per això que volem agrair el teu suport i comprensió en els temps que córren, i per altra banda: en una sessió de design thinking en equip hem estat pensant en com ajudar als nostres #PizzaLovers i volem donar-te 7 idees per alegrar i aprofitar al màxim les teves pròximes cues a Pizza Stick o qualsevol altre moment d’espera.\n1. Practicar un altre idioma.\nExisteixen aplicacions pel telèfon (com Duolingo) amb les que pots practicar l’idioma que vulguis en les teves estones lliures i de forma gratuïta. També pots aprendre veient subtítols i traduccions de les lletres de les cançons que més t’agradin o llegint revistes-notícies de premsa online estrangera. Què et ve més de gust?\n2. Fer neteja del teu smartphone: eliminar fotos, apps que no utilitzis o emails antics.\nBuuufff! És increïble el que arribem a emmagatzemar i és del tot alliberador eliminar i ordenar el telèfon. És una tasca per la qual mai trobes ‘el moment perfecte per fer-ho’, potser mentre esperes la teva Pizza Stick és un bon moment? Elimina GB del teu dispositiu i deixa espai lliure per coses noves.\n3. Saludar i conèixer persones noves que també estan a la cua.\nÉs un costum que s’ha anat perdent, però t’animem a provar-ho. Gent interessant, inspiradora i plena d’històries t’esperen per tot arreu, passa un bon moment xerrant amb altres #PizzaLovers. Si no saps per on comença, recorda: la pizza us uneix. Ja és un punt en comú molt important!\n4. Edita les imatges i planifica les teves pròximes publicacions a xarxes.\nEls influencers ho sabeu bé: Triar la imatge perfecta, editar-la al teu gust i preparar un text captivador no és qüestió de pocs minuts. Així doncs, t’animem a deixar preparades algunes imatges-textos preparats per tenir feina avançada. Els teus seguidors t’esperen, aprofita l’espera per comunicar-te amb ells.\n5. Organitzar la teva bossa de mà, cartera o motxilla.\nCreiem que l’ordre físic aporta ordre mental i èxit a la vida. Pel que et recomanem aprofitar les cues per ‘fer net’ en el teu bolso o cartera. Tria, llença i desa a lloc tot el ‘manyoc’ que has acumulat de fa mesos. Treu pes, sortiràs de Pizza Stick més lleuger/a i amb una pizza. Què més vols?\n6. Trucar a algú que estimes molt per posar-vos al dia.\nNo ens volem posar en plan ‘cuquis’, però la vida passa i deixem coses importants per més endavant. Quan el més important són els que estimem i ens estimen. Comunica’t més amb ells i no t’oblidis de dir l’important que són per a tu. Aprofita cada segon amb els teus i si és compartint una pizza: millor que millor!\n7. Practicar l’atenció plena (el mindfulness).\nMindfulness pot definir senzillament com la capacitat de prestar atenció de manera conscient a l’experiència del moment present amb interès, curiositat i acceptació. Consisteix a estar atent de manera intencional al que fem, sense jutjar, apegar, o rebutjar en alguna forma l’experiència. Quin millor moment per començar a practicar que ara mateix?\nI tu, com passes el teu temps mort? Se t’acut alguna idea per compartir? Ens encantarà veure les teves fotos: quan per fi rebis les teves pizzes Pizza Stick per gaudir del teu moment rodó: fes una foto i puja-la a xarxes amb l’etiqueta @pizzeriapizzastick.\nSabem que a vegades les coses no passen a la velocitat esperada, però agraïm la teva paciència i esperem que a partir d’avui les teves esperes siguin més agradables.\nAra ens agradaria saber més de tu, què t’agrada fer durant els temps d’espera? Tens més propostes? Et llegim als comentaris!\nPosted at 22:42h, 15 octubre Respon\nPotser una de les coses que posaria, seria un monitor on es veiés el procés de preparació de la pizza amb fotos ben xules de les especialitats que més volguessiu que es venguessin. I també en aquestes fotos que sortissin el personal que teniu a les vostres pizzeries amb el nom a sota per fer més familiar el vostre negoci, que el sentíssim ben proper.\nPer cert, per nosaltres sou la millor pizzeria de la Cerdanya.\nPizzas Stick Team\nPosted at 10:24h, 04 novembre Respon\nEns han encantat les teves idees, prenem bona nota per veure de quina forma les podem implementar pròxiament. Gràcies #PizzaLover!


Clases de Técnicas de estudio Castelló de la Plana - 268 profes\nClases particulares de técnicas de estudio en Castelló de la Plana\nde técnicas de estudio en Castelló de la Plana\nEncuentra tu profe de Técnicas de estudio perfect@ en Castelló de la Plana\nConsulta libremente los perfiles en Castelló de la Plana y contacta un/a fantástic@ profe según tus criterios (tarifas, títulos, opiniones, clases de Técnicas de estudio a domicilio o vía webcam)\nOrganiza tus clases particulares de Técnicas de estudio en Castelló de la Plana\nPrograma tus clases y págalas en toda seguridad desde vuestra mensajería. Aprender Técnicas de estudio en Castelló de la Plana nunca ha sido tan fácil.\nInés Profesor de técnicas de estudio\nDéjate acompañar por l@s mejores profes en Castelló de la Plana para tus clases de técnicas de estudio\n💸 ¿Cuál es el precio promedio de una clase de técnicas de estudio en Castelló de la Plana?\nEl precio medio de una clase de técnicas de estudio en Castelló de la Plana es de 10 €.\n🎯 ¿Por qué tomar una clase de técnicas de estudio en Castelló de la Plana?\n💻 ¿Es posible encontrar un profesor en Castelló de la Plana y tomar clases de técnicas de estudio a distancia en Superprof?\nSi vives en Castelló de la Plana, tomar una clase de Técnicas de estudio online es posible utilizando las aplicaciones de videollamada como Skype, Google Hangouts, Discord, WhatsApp u otra herramienta de tu teléfono.\n🎓 ¿Cuántos profesores están disponibles para impartir clases de técnicas de estudio en Castelló de la Plana?\nHay cerca de 268 profesores de técnicas de estudio en Castelló de la Plana disponibles para ayudarte.\n✒ ¿Cuál es la nota media que recibieron nuestros profesores de técnicas de estudio en Castelló de la Plana?\nDe 25 notas recibidas, los alumnos dieron una nota media de 5.0 sobre 5 a nuestros profesores en Castelló de la Plana.


Un record per a la Montse Soler Colomer\nAmb la Montse vam treballar plegats al Consell Comarcal del Pla de l’Estany durant uns quants anys, va ser en la nostra última etapa fins a la jubilació. Fou una dona de caràcter, decidida i pencaire...\nMn. Josep M. Amich i Raurich va morir ahir als 66 anys. Nascut a Girona el 25 de març del 1955, després de fer els estudis eclesiàstics al Seminari de Girona va ser ordenat prevere a l’església de...\nEl nostre company “Tarinet” ens ha deixat. Ha estat víctima d’ una greu malaltia que se li va detectar fa poc temps.Va començar a participar al Coro de Farners als anys noranta i va ser un membre...


Toledo presenta al Consell d´Administració el pla d´inversions - PortCastelló\nEl president de l’Autoritat Portuària de Castelló, Francisco Toledo, ha informat hui al Consell d’Administració del Pla d’Inversions del port que preveu actuacions per valor de 69,5 milions d’euros fins al 2020. “Un pla elaborat amb criteris de prudència financera per garantir la seua viabilitat i, per tant, establir les condicions que minimitzen el risc i cost de les nostres operacions financeres”, ha assegurat Toledo als consellers.\nEls criteris fixats passen per no incrementar el deute de l’Autoritat Portuària, una inversió acumulada no superior al cash-flow acumulat, amb un augment mitjà anual d’un 3 per cent en l’esmentat cash-flow, i amb un marge de suficiència de 8 milions. “Uns pilars sòlids sobre els quals guanyar competitivitat per continuar creixent i consolidar un port que genere riquesa i ocupació a Castelló”, ha assenyalat Toledo. “Es tracta de potenciar el camí del creixement que hem iniciat i que situa el port de Castelló com el sisè més rendible al conjunt de recintes portuaris espanyols”.\nAixí mateix, Toledo ha informat dels resultats econòmics de PortCastelló del passat exercici i que reflectixen uns beneficis que freguen els 6 milions, un 54 per cent més respecte al 2014.\nEl màxim responsable de l’Autoritat Portuària de Castelló ha desgranat al Consell d’Administració els projectes que contempla el Pla Inversor, el seu pressupost així com el calendari d’execució (Taula adjunta).\nD’altra banda, Francisco Toledo ha informat de l’estudi tècnic que s’ha encarregat per valorar l’estat de l’edifici de la Comandància Marina i estudiar les condicions de la seua reversió a l’Autoritat Portuària. L’objectiu de PortCastelló és recuperar aquest edifici per ubicar el Museu de la Mar, un Centre d’Interpretació del Port i diverses dependències per a serveis portuaris. Cal recordar que aquest edifici s’ubica en un enclavament privilegiat al costat del port de Castelló i que roman tancat i sense cap activitat des de 2007\nAcords del consell:\nS’ha aprovat la modificació no substancial, per ampliació d’una superfície de 135 m2 , de la concessió atorgada per a la construcció i explotació de dos atracaments al dic de tancament de la Dàrsena Sud.\nS’ha aprovat la selecció de sol·licitud de concessió de la Societat Cooperativa Valenciana Limitada Columbretes per l’ocupació de dos dipòsits per al subministrament de gasoli a embarcacions al moll de llevant de la Dàrsena Pesquera.\nS’ha aprovat la concessió administrativa a Tena Guzmán S.L,. destinada a ús d’hostaleria, per l’ocupació d’una parcel·la de 262 m2 a la plaça del mar amb dos xiringuitos d’obra adossats i dues ampliacions desmuntables cobertes i tancades.\nS’ha aprovat la concessió administrativa a Hiper Grao S.L. per l’ocupació, condicionament i explotació d’una parcel·la de 4.237 m2 destinada a ús comercial que disposa d’una nau tancada de 2.069 m2 i una superfície annexa de 2.168 m2 que incloga pàrquing i centre de transformació elèctrica, ubicat tot a la zona de servei.\nS’ha aprovat l’autorització del canvi accionarial i ampliació de capital en la concessió a PortSur Castellón S.A. per la construcció i explotació d’una Terminal de granels sòlids a la Dàrsena Sud, després del canvi accionarial la majoria del vot de la societat l’ostentarà el fons inversor Kartesia Credit Opportunities.\nS’ha autoritzat la novació d’hipoteca a Emara Inversiones Empresariales S.L. sobre els drets de la concessió per la construcció i explotació d’un complex d’oci i convencions a la zona de servei del port.\nS’ha aprovat l’adjudicació del concurs per l’ocupació i explotació d’un local ubicat al moll de costa a María Nieves Peris Oliver.\nS’ha aprovat la bonificació del 15% de la taxa d’activitat de la concessió a PortSur Castellón S.A. per la construcció i explotació d’una Terminal de granels sòlids a la Dàrsena Sud, una vegada obtinguda per l’empresa concessionària la preceptiva certificació de servei basada en els referencials de qualitat del servei aprovats per Ports de l’Estat.\nS’han aprovat les condicions de les autoritzacions per dipositar o emmagatzemar mercaderia procedent de fora de la Unió Europea en zones de maniobra, trànsit o emmagatzematge públiques, d’acord amb el Reglament del Consell i del Parlament Europeu número 952/2013 pel qual s’establix el codi duaner de la Unió.


Arxius de Anàlisi - Pàgina 243 de 251 - Mèdia.cat - Observatori Crític dels Mitjans\nEntre el desembre de 2009 i el gener de 2010 es du a terme la segona fase de l'apagada analògica als Països Catalans. Les fusions de les televisions privades espanyoles, els problemes per rebre TV3 més enllà del Principat de Catalunya i les deficiències en la recepció del senyal digital en les zones on es va produir...\nUn fill d'un pres de la Segona Guerra Mundial i regidor de Vilafranca de Conflent ha denunciat el president del Consell Regional del Llanguedoc-Rosselló, Georges Frêche, per una presumpte frase en la que va denigrar els 2 milions de francesos que van acabar als camps de concentració nazis. La denúncia, per “apologia...\nEls dos diaris més venuts i llegits al Principat de Catalunya havien optat al llarg de la campanya per ignorar les consultes. El dia de les votacions tot just ho havien situat amb un requadre a portada tot i que finalment l'endemà han obert edició. La Vanguardia ha fet un tractament neutre mentre que El Periódico ha...\nEls vuit membres de la junta del Col·legi de Periodistes de la llista crítica encapçalada per Pilar Antillach han denunciat les presumptes irregularitats en la gestió de l'entitat. En destaquen el pagament amb diner negre a col·laboradors o la manca de control sobre les subvencions públiques i els ingressos dels...


Bloc de Joan Rangel: En la mort d'un amic, d'un company\nEn la mort d'un amic, d'un company\nEl passat dimecres va morir el nostre amic i company, Ricardo Pérez de la Hoz.\nEl cop que hem rebut ha estat dur. L’acte de comiat d'ahir ho va palesar. L’església parroquial de Caldes estava plena a vessar, i en les cares de la immensa majoria dels presents s’hi podia llegir clarament el sentiment de dol. Uns pocs varem poder intervenir, i cadascú va traduir, de forma sincera i a la seva manera personal, el que sentia. Jo vaig llegir un poema seu\nolores de fuegos,\nmurmullo de aguas,\nlamentos de vientos.\nCielos de gris fuerte,\nMontes y valles verdes,\nrios de aguas celestes,\ncasonas viejas y huertos.\nAsí de lindo es el pueblo,\nel campo, el monte,\nel río y el cielo,\nRicardo era un enamorat de la seva Cantàbria natal, i expressava els seus sentiments vers ella, com vers la gent que s’estimava, a través de la poesia. Era una persona d’una enorme sensibilitat. Les seves altres passions: la família i els amics. Ha estat al nostre costat sempre, en els bons moments i en els no tant bons. Tant en la nostra esfera privada com en la pública. Això no es pot dir de tothom.\nA Ricardo el conec des de fa prop de 30 anys, i si alguna cosa puc dir d’ell és que sempre ha estat coherent. Coherent perquè deia el que pensava i actuava en conseqüència. Coherent també perquè sempre es va mantenir fidel als valors que compartim. Vam ser companys al llarg de 21 anys a l’ajuntament de Caldes desenvolupant el projecte que els socialistes van veure referendat durant tant de temps per la majoria dels ciutadans i ciutadanes del nostre poble. A ell li feia il·lusió pensar que, malgrat ser ara a l’oposició, podria tornar a col·laborar per impulsar politiques de progrés per Caldes. Crec que aquest és el millor balanç que es pot fer d’una persona al final de la seva vida: haver estat coherent i des d’aquesta coherència, haver treballat per tenir un món més lliure, igualitari i solidari.\nUn dels seus autors preferits va ser Miguel Hernández. Per això vaig tancar l’acte amb la lectura del poema “’Elegia”. Les paraules del poeta expressen magistralment el dolor que sentim per la pèrdua d'un amic i company.\nRicardo, t'estimen i et portem al nostre cor.\nPublicat per Joan Rangel a 14:19\nUna abraçada molt forta en nom meu i en el de tota l'Agrupació de Canet de Mar i un emotiu record pel nostre company.\n2 de maig de 2010 a les 9:14


El blog de Javier Naya: Estimades Majestats\nUna vegada més, m'adreço a vosaltres davant de l'arribada de la nit més màgica de l'any. Com en altres ocasions la vostra arribada m'agafa amb sorpresa, i a corre cuita em veig redactant aquestes línies amb l'esperança de que us arribin amb temps suficient per poder atendre els meus húmils desitjos.\nSé que durant l'any no m'he comportat suficientment bé i que per tant, segur que aquesta vegada em correspondrà una bona quantitat de carbó (que acceptaré de bona gana), però també crec que en tot moment, durant els darrers dotze mesos, he sigut honest amb les persones que em rodejaven. I soc conscient de que això no em salva però almenys en part, sí que em serveix de consol.\nAquest any, el meu únic desig és que aquesta nit passeu per Gaza i per tots aquells racons del món sencer on els nens i nenes pateixen. Ells us necessiten més que mai. Necessiten que la vostra màgia els faci oblidar l'horror permanent en que viuen. Necessiten una mica d'il·lusió que els faci tornar a somriure. El món és tremendament injust, i ni les bombes ni les explosions haurien d'esborrar mai el somriure d'un infant.\nNo us entretindré més, doncs soc conscient de la gran quantitat de cartes i peticions que heu d'atendre. Per tant, amb la voluntat de tornar a retrobar-nos i amb l'esperança de que algun dels vostres patges tingui blog i us faci arribar aquesta carta, em despedeixo amb afecte, fins l'any vinent.\nImatge de http://static.guim.co.uk/