Riu Francolí - Rocafort de Queralt\nMunicipi de la Conca de Barberà, situat a la part nord-oriental de la comarca, situat al sud-oest del coll de Deogràcies.Els rius de Vallverd i de Conesa passen pels voltants del poble, i són tributaris de l'Anguera. Els habitants de Rocafort s'havien especialitzat en el comerç del safrà, que expandien per la Península i per Amèrica.\ngps:Població: 264 h. (2006)Altitud: 562 m.\nEl poble limita al nord amb Conesa, per l'est amb Forés, i al sud i a l'est amb Sarral. Un 34% del territori és inculte (matollar i bosc). L'agricultura és destinada sobretot al sembrat (cereals, llegums, patates) i a la vinya, i una petita part al regadiu i als fruiters.El poble es troba entre el riu de Vallverd i el seu afluent la riera de Rocafort.\nEl poble es troba entre el riu de Vallverd i el seu afluent la riera de Rocafort, per tant en el seu terme municipal hi trobem característiques de riu de conca alta. Tot i que poden no portar aigua, tot indica que porten cabals esporàdics força importants degut als efectes de l’erosió que es poden observar. La vegetació que acompanya al riu, en alguns punts encara es manté força ben conservada i presenta exemplars importants de zones associades amb comunitats de part altes dels rius mediterranis. La fauna associada també sembla present i força nombrosa ja que els nuclis poblacionals dels voltants no tenen un número d’habitants molt elevat, els boscos presents a la zona no presenten alteracions significatives, i les grans planes i superfícies de conreu permeten una major diversitat animal.\nRiu Francolí - Puigpelat\nMunicipi de l'Alt Camp, a les terres lleugerament ondulades del mig de la comarca, entre el Gaià i el Francolí.\nEl conreu principal és la vinya, també hi trobem cereals, garrofers, ametllers, oliveres i avellaners.\ngps:Població: 829 h. (2006)Altitud: 252 m.\nEls barrancs i les rases que drenen el terme van a para al torrent de la Fonollosa, que posteriorment es convertirà en el torrent de Vallmoll i lliurarà les aigües al Francolí per la seva esquerra.\nGairebé tota l'aigua prové de mines, una de les més importants, l'anomenada mina de l'Arquebisbe que està feta a la fi del s XVIII, p\nRiu Francolí - Pira\nMunicipi de la Conca de Barberà, a la dreta del riu d'Anguera, que forma en bona part el límit oriental del terme.Al N és accidentat pels contraforts de la serra de Tallat (512 m alt). La garriga, bosc i pasturatges ocupen menys d’una quarta part de la superfície del terme municipal. Els conreus són destinats a cereals, vinya, ametllers i oliveres. L'avicultura, que prengué un gran increment els anys seixanta, actualment ha desaparegut. Hi podem trobar encara algunes pedreres d'alabastre.\ngps:Població: 475 h (2006)Altitud: 384 m.\nEl terme municipal, amb 8,16 Km2 d'extensió, és pla en alguns sectors i en d’altres força escarpat pels darrers contraforts de la Serra del Tallat. Per la part nord i oest, el terme es travessat pels barrancs del Xano i el del Molí, que provenen del terme municipal de Solivella i acaben desembocant al riu d’Anguera al terme municipal de Montblanc.La posició de l'antic poble és summament pintoresc, situat en un massís elevat en forma de península (384 m. d'altitud), està voltat pel torrent del "Torrentill" i el gorg natural del riu Anguera.\nSi ens desplacem a la part sud del poble, hi ha un camí que baixa fins a una àrea de lleure, on podrem gaudir d’una imatge natural molt espectacular. Es tracta d’una paret vertical al costat del riu d’Anguera de més de 10 metres d’alt i de constitució argilosa que li dóna unes coloracions rogenques diferents depenent de l’hora del dia. Aquí el riu normalment no porta molta aigua, però el seu aspecte ens indica que en alguns moments esporàdics pot portar un gran cabal d’aigua.En aquest indret, la vegetació típica de ribera que hi trobem present està molt castigada, pel règim d’avingudes de l’aigua, per la proximitat amb la població, i perquè sovint la llera es converteix el camí transitat per vehicles. Trobem una pollancreda que li dóna ombra a l’àrea de lleure, alguns adiants, alguns exemplars de canyís i de boga, i fora de l’àmbit del riu trobem els boscos de pins amb alguna alzina i roure.Pel què fa a la fauna no és molt difícil trobar-nos amb algun exemplar de cranc de riu, o amb alguna resta seva que ens indiqui la seva presència. Malauradament es tracta de l’espècie invasora americana, i no del cranc de riu autòcton que segurament ja hi ha desaparegut.\nRiu Francolí - Perafort\nMunicipi de Tarragonès, estès en gran part a la riba esquerra del Francolí (una petita part és a la dreta).La major part dels cultius són de secà, entre els qual hi podem trobar: vinya, garrofers, avellaners, ametllers, fruiters i oliveres.Una petita part del seu terme municipal està ocupada pel polígon petroquímic nord.\ngps:Població: 901 h. (2006)Altitud: 125 m.\nEl poble és a l’extrem oriental del terme.La zona propera al riu és de relleu planer, mentre que a l’est apareixen les formacions ondulades, amb petits tossals. La garriga domina la superfície inculta.Pel seu terme hi passa el riu Francolí, i també hi trobem la unió del barranc dels Garidells amb el mateix riu.\nRiu Francolí - Nulles\nMunicipi de l'Alt Camp, situat a la dorsal hidrogràfica entre els rius Francolí i Gaià.\nEl territori, planer, és ocupat en el 95% pels conreus sobretot de secà (vinya, avellaners, garrofers, cereals i oliveres)\ngps:Població: 382 h. (2006)Altitud: 232 m.c del Garidells, que li lliu


El Govern vol que les estacions d'esquí siguin la porta d'entrada a Aigüestortes i els parcs naturals\nviurealspirineus 14:35 24/11/19\nLa ubicació d'un mirador nocturn a la cota 2.000 d'Espot és una de les primeres accions que es materialitzarà del conveni\nels porta parcs naturals estacions esquí\nLa secretària de Medi Ambient, Marta Subirà, i el president de Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya (FGC) Ricard Font, presentant el conveni a Tremp/Marta Lluvich\nLa secretària de Medi Ambient, Marta Subirà, i el president de Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya (FGC), Ricard Font, han signat un conveni de col·laboració entre les estacions de muntanya de FGC i els espais naturals on estan ubicades. Font ha dit que volen que aquests complexos hivernals es converteixin en les portes d'entrada a aquests espais protegits com l'estació d'Espot amb el Parc Nacional d'Aigüestortes o la de Port Ainé amb el Parc Natural de l'Alt Pirineu.\nUna de les primeres accions que es portarà a terme és a construcció d'un nou mirador a la cota 2.000 de l'estació d'Espot. Des d'aquest indret es podrà observar el cel nocturn Starlight del Parc d'Aigüestortes. A Port Ainé, s'instal·laran ecocomptadors de vehicles.\nUna de les primeres accions que es portarà a terme és a construcció d'un nou mirador a la cota 2.000 de l'estació d'Espot\nEntre les accions que efectuarà el Parc Natural a l'estació de Port Ainé destaca la creació d'un expositor amb un tall d'avet centenari, amb informació sobre l'exemplar i l'espècie derivades d'una anàlisi endomètric de l'arbre, que durà a terme el Centre Tecnològic Forestal de Catalunya (CTFC).\nAquests convenis també inclouen jornades formatives als treballadors d'aquests complexos hivernals perquè contribueixin a conscienciar els esquiadors de la importància d'evitar zones sensibles amb determinades espècies i de ser respectuosos amb la natura.\n(Foto: Marta Subirà alliberant un exemplar d'esparver comú, recuperat al Centre de fauna de Vallcalent/Marta Lluvich)\nA més, el Parc Natural i l'estació de Port Ainé han treballat conjuntament per a distribuir gratuïtament un nou cendrer ecològic als esquiadors i facilitar que no es llencin burilles a l'entorn natural.\nEn acabar la signatura, s'han alliberat dos exemplars d'esparver comú recuperats per part del Centre de Fauna de Vallcalent.\nEl primer dinosaure lambeosaurí d'Europa va viure a l'Alt Pirineu


'Som a Itaca' entrevistarà al director Cándido Pérez de Armas | Itacat | Agència de Comunicació Intercultural\n'Som a Itaca' entrevistarà al director Cándido Pérez de Armas\nby adroca 5:30 0 comentaris Agenda Notícies\nUn noi de Tenerife que a l'agost de 2005 fa les seves maletes i se'n va a Barcelona per estudiar guió de cinema. Realitza diferents cursos per millorar com a cineasta; mentre estudia, té diferents treballs (publicitat, videoclips, ràdio, curtmetratges i teatre).\nEl conjunt dels seus curts metratges i la seva primera pel·lícula, tracta diferents aspectes de la relació entre cultures. Temes com el racisme, la intolerància, la marginació o la discriminació apareixen concretats en la trama argumental de la seva obra. Fa cinema com a llenguatge, com art, amb una dimensió social, i com intercanvi cultural.\nUn dels seus projectes més ambiciosos, és la realització de la sèrie fantàstica i de ficció, "Madavó", una sèrie de ciència-ficció i fantasia que es rodarà al complet a les Canàries. El guió es basa en llegendes urbanes lligades a símbols locals com el Drago Mil·lenari, l'illa de San Borondón o fenòmens com les contemplacions d'ovnis. En una primera fase, la cinta s'oferirà per a la seva difusió entre les cadenes de televisió de les Canàries i Catalunya, comunitat autònoma vinculada també al projecte.\nEl passat mes de maig del 2010 va finalitzar al costat del seu equip, el rodatge de "La Guía del Silencio". Llargmetratge que ha descrit com "una comèdia agredolça que no es limita a les barreres de la realitat. Escapa a ella i als seus rígids preceptes per presentar-nos un film de fantasia que es nodreix de la ciència-ficció". En aquesta entrevista descobrirem més d'aquest treball i del seu director i guionista.\nCándido Pérez de Armas és un realitzador que té a les seves espatlles 19 curtmetratges, alguns d'ells premiats a nivell nacional i internacional. Marionetes (2005), El meu món perfecte (2006), I al final (2006) i El caçador d'ombres (2008) són alguns dels curts que ha realitzat fins avui. Ha participat en diferents cursos per millorar com a cineasta i a més a més ha realitzat diferents treballs tant en el món de la publicitat, com al camp dels videoclips o també ha fet la seva incursió en el teatre.


Un 97,4% dels aspirants a les oposicions docents han pogut dur a terme les proves La República\nUn 97,4% dels aspirants a les oposicions docents han pogut dur a terme les proves\nACN Barcelona.-Un 97,4% dels aspirants a les oposicions docents han pogut dur a terme les proves aquest dissabte. Per fer-ho possible, s’han constituït amb normalitat un total de 152 tribunals […]\nACN Barcelona.-Un 97,4% dels aspirants a les oposicions docents han pogut dur a terme les proves aquest dissabte. Per fer-ho possible, s’han constituït amb normalitat un total de 152 tribunals arreu de Catalunya, un nombre superior respecte d’altres ocasions per tal de fer possible la celebració de les proves amb totes les garanties de seguretat sanitària en el marc de la pandèmia. La gran majoria d’aspirants han pogut presentar-se a les proves. Ja sigui per confinament, per altres causes mèdiques o per les conseqüències produïdes pel temporal Filomena, hi ha hagut 158 persones que no han pogut accedir als tribunals per dur a terme les proves., Un fet que suposa un 2,7% sobre el total d’aspirants, un nombre similar al de la darrera convocatòria.\nPer a les persones que han arribat tard a l’hora de la convocatòria, el Departament d’Educació ha flexibilitzat l’horari i l’han realitzat avui mateix en un altra franja. En el cas dels opositors que no han pogut accedir al tribunal, Educació recollirà els casos, els analitzarà individualment i donarà la resposta adequada perquè els aspirants no en surtin perjudicats.Per dur a terme les oposicions amb totes les garanties sanitàries, el Departament ha previst un seguit de mesures de seguretat. Així, s’han donat instruccions als tribunals per repartir els aspirants en diferents aules o espais dels centres, amb ventilació, distància de seguretat mínima de 2 metres i evitant les concentracions d’opositors als accessos i passadissos, tant a l’entrada com a la sortida.Estaven convocades un total de 5.970 persones per accedir al cos de professorat de secundària, d’escoles oficials d’idiomes, professors d’arts plàstiques i disseny, i mestres de taller d’arts plàstiques i disseny.


Fundació Nexe - Sistema financer: cap a la corporatocràcia\nSistema financer: cap a la corporatocràcia\n3/12/2012 Per Joan Sanchis\n106.500 milions d’euros. Aquesta és la quantitat total que de moment han hagut de desemborsar les institucions espanyoles i europees per a salvar el sistema financer del col·lapse. Bancaixa, la CAM i el Banc de València —les tres principals entitats financeres al País Valencià— nacionalitzades, fusionades i venudes per 1 euro. Pinta bé la cosa, no?\nFora bromes, la situació del sistema financer actual —especialment el valencià, si és que encara existeix— és més que preocupant. I ho és tant per les dificultats en l’accés al crèdit en què es troben moltes famílies i empreses, com per la reestructuració, a parer meu totalment equivocada, que s’està realitzant en el sector.\nCases, especulació urbanística i intervenció política. Aquests han sigut els tres principals problemes que han patit les entitats financeres espanyoles i valencianes, especialment les caixes d’estalvi, i que han provocat la que sens dubte podem qualificar com la major crisi financera de la història.\nL'ecosistema de promotors, polítics i banquers, va iniciar un cercle viciós a la recerca del benefici que va acabar amb una exposició importantíssima de les entitats de crèdit respecte al sector immobiliari. Tan bon punt el preu de l'habitatge va començar a baixar i el sector de la construcció s’aturà, els impagaments van arribar i la situació de les entitats es va degradar sobtadament.\nPerquè us en feu una idea, en el cas de la CAM, de cada 100 euros de crèdit, 98 eren a activitats o projectes relacionats amb el sector immobiliari i construcció. En el cas del Banc de València, recentment intervingut i venut a La Caixa per 1€, aquest percentatge era pràcticament del 66%.\nI a aquesta sobreexposició al sector immobiliari s’afegeix encara en molts casos una gestió financera deficient, sense valoracions de riscos, sense coneixements econòmics i amb un alt grau d’intervenció política i empresarial.\nEl problema que va esclatar allà pel 2007 era evident. Davant el deteriorament del valor dels actius immobiliaris, els balanços de les entitats es deterioraven ràpidament. A això se sumaven els impagaments i la congelació del mercat de crèdit interbancari. Era qüestió de temps que la supervivència d’algunes entitats es posara en dubte.\nI així va ser. Els problemes van començar a sorgir als EUA i mesos més tard arribaven a Europa amb nacionalitzacions massives al Regne Unit. L’efecte es va retardar a l’Estat espanyol —gràcies a un volum superior de reserves—, però les conseqüències van ser les mateixes o fins i tot més greus. La intervenció de Caja Castilla-La Mancha el 2010 era només el principi; prompte li seguiria tota una allau d’adquisicions, fusions i nacionalitzacions.\nL'objectiu de l’actuació governamental era doble: per una banda, assegurar la tranquil·litat dels clients i dels seus estalvis, i al mateix temps, assegurar la viabilitat de les entitats i garantir que no farien fallida. I el problema el tenim precisament en aquest últim objectiu. Plantejar-se que cap entitat bancària puga fer fallida implica que per més roïna que siga la gestió, per més gran que siga el forat, l’Estat hi actuarà sempre. És la més pura perversió del liberalisme econòmic que alguns diuen practicar.\nLa solució equivocada\nMentre els governs opten per assegurar la viabilitat de totes les entitats, s’enceta un procés de reestructuració del sector financer amb el propòsit teòric de facilitar el control de les entitats i el compliment dels objectius de viabilitat.\nA l’Estat espanyol desapareixen pràcticament totes les caixes d’estalvi i es facilita la fusió i compra d’entitats per a aconseguir reduir el nombre de competidors. Amb aquest objectiu es realitzen operacions com la d’aquesta mateixa setmana, en què el Banc de València, després de ser intervingut, es venia per la xifra simbòlica d'1 euro a La Caixa. La teoria del govern és que aquestes operacions haurien de generar entitats més fortes, amb més marge d’actuació, i que, per tant, són operacions que, a parer seu, minimitzen els costos d’una eventual fallida.\nPerò les coses es poden mirar des de diferents òptiques, i, a parer meu, el que s’està aconseguint és crear tota una sèrie d’entitats sistèmiques que efectivament no podran fer fallida, perquè en cas de fer-ho enfonsarien el mateix sistema sencer. La reforma del sistema financer tal com està plantejada suposa estendre la teoria del «massa gran per a caure» a la totalitat del sistema financer. Una barbaritat en tota regla.\nUna estafa als ciutadans\nMentre els ciutadans patim retallades en els serveis socials, la sanitat i l'educació, la factura total del rescat al sistema bancari —comptant-hi avals, injeccions de capitals, esquemes de protecció d’actius etc…— ascendeix a vora 106.500 milions d’euros. Dels quals 36.000 han estat destinats a Bankia i 24.977 a la CAM; de nou els valencians anem al capdavant.\nSi bé és cert que la major part d’aquestes ajudes són préstecs i inversions que es podrien considerar retornables en una certa quantitat, són diners que engreixen el dèficit públic i ens obliguen per altra banda a seguir practicant polítiques d’austeritat i retallades en serveis essencials.\nLa mostra més clara de la perversió d'aquestes operacions de rescat la tenim amb la ganga que aquesta setmana s'ha endut La Caixa. Amb 1 euro ha adquirit la totalitat del Banc de València, incloses les participacions en empreses com per exemple Aigües de València. I per si fóra poc, la compra compta amb un esquema de protecció d'actius (EPA) que cobreix el 75% de les possibles pèrdues del valor dels actius durant els pròxims 10 anys. ¿D'això en diuen lliure mercat?\nÉs evident que una bona part d’aquests diners no es podran recuperar. Hi ha entitats que efectivament poden ser viables amb alguna ajuda, però n'hi ha altres que tindran moltes dificultats; i el benefici «social» de la seua existència és més que dubtós.\nÉs una estafa dir als ciutadans que el cost serà zero, quan les condicions s’estan degradant i la possibilitat que algunes entitats no puguen retornar les ajudes és important.\nDavant d’una crisi financera com la que hem viscut l'alternativa més clara hauria sigut garantir en primer lloc els estalvis de la gent. Per això tenim el Fons de Garantia de Dipòsits. Després, davant la no viabilitat d’alguna entitat, hi ha una doble possibilitat: si l'entitat es considera útil per a la societat, es pot procedir a la seua nacionalització, però, en canvi, si l'entitat és redundant o les dificultats financeres són grans, l’actuació més lògica és deixar que actue el lliure mercat. Així com quan les males pràctiques empresarials porten una empresa privada a la fallida, no hi ha cap raó per a actuar de manera diferent pel que fa al sector financer.\nI quan parle d'intervenció o nacionalització no parle d'una operació de sotamà per a acabar regalant l'entitat per 1 euro a amiguets, sinó d'una intervenció realment útil, que pose el banc en funcionament com a banc públic i facilite crèdit i ajuda a les famílies i empreses que més ho necessiten.\nAixò no obstant, amb la posició política adoptada majoritàriament pels governs europeus, ens podem trobar durant anys i anys subvencionant directament o indirectament entitats zombis, no viables i poc —per no dir gens— útils a la societat.\nTot plegat sembla una estratègia coordinada per a alimentar el poder de les grans corporacions bancàries; les que s'acaben enduent entitats regalades, les que després condonen deute als mateixos que han pres la decisió, aquelles a qui només importa el seu propi benefici… Sembla que tot comença i acaba en el mateix lloc. Tot queda a casa. Benvinguts a la democràcia corporativa, a la corporatocràcia.


31/05/2022 € 135\n24/06/2022 € 155\n11/09/2022 € 195\n31/10/2022 € 155\n21/12/2022 € 135\n02/01/2023 € 155\nEl disseny tradicional de l’habitació es va conservar durant la reforma: una escala estreta dóna des de la porta d’entrada al primer pis, on es troba lavabo contigu, la vista sobre el mar i el petit balcó. A la 1a planta també hi ha el bany amb dutxa. Més amunt per les escales s’arriba al 2n pis amb l’acollidor saló-menjador amb balcó i la nova cuina americana. Una escala exterior condueix a la terrassa amb la vela i la graella de maó.\nA la planta baixa hi ha el garatge del vaixell, en el qual hi ha disponibles dos caiacs per utilitzar gratuïtament, incloent armilles salvavides de diverses mides.\nDeixa’t encantar per aquest ambient tan especial i gaudeix de les teves vacances al costat del mar!\nNombre de registre turístic: ETV/5037\n72 m² Vivenda\nRestaurant - Tapasbar Sa Cova a 4 m\nbotiga d'alimentació - Eroski Santanyí a 5,6 m\nPoble - Palma de Mallorca / Plaza España a 56,5 m\nPlatja de sorra - Playa Cala Santanyí a 110 m\nPoble - Cala Santanyí a 130 m\nbotiga d'alimentació - Spar Markt- Cala Santanyí a 130 m\nPoble - Cala Figuera a 3,8 km\nRestaurant - Bar Cala a 4,1 km\nParc d'atraccions - Katmandu a 75,5 km


L'entitat Nova Eucària destaca que si Sota hagués estat una persona, "es consideraria de forma immediata un acte de violència amb resultat de mort, qualificat penalment com un delicte d'assassinat".\nUna parella de pingüins gai "segrestar" a un pollet al zoològic de Odense, a Dinamarca, mentre els pares de la criatura anaven a nedar, segons un guarda del zoològic.\nAlguns animals han mort com a conseqüència de l'impacte.\nAlguns esquers eren professionals i van causar una mort agònica a espècies domèstiques i salvatges.\nDetecten la presència d'un llop a Port del Compte (Lleida)\nConfirmen diversos atacs a ovelles del Solsonès al setembre.\nEl fet insòlit va succeir en una casa d'una família Índia. El rèptil va sortir del seu amagatall per capturar la seva presa.\nPerd 25 quilos després de superar una malaltia i el seu gos no el reconeix\nL'emotiu retrobament entre gos i amo després de més d'un mes sense veure.\nUna exposició del Museu Egipci explora les relacions dels egipcis amb els animals\nL'exposició inclou un documental que presenta els resultats obtinguts a partir de l'estudi radiològic de sis mòmies d'animals conservades al museu.\nPolicia a Austràlia en recerca d'homes que van deixar anar cocodrils en una escola\nEls sospitosos poden ser castigats amb una multa de més de 50.000 €\nMenys de la meitat dels gossos i gats que acaben en una protectora acaben sent adoptats. El 14% segueix vivint a la protectora i el 10% va ser sacrificat.


La Nit de Sant Joan arriba a Botànic i la platja d'Almassora | | Noticies Dígitals\n13/06/2019 noticiesdigitals 0 comentarios almassora, nit de sant joan\nAlmassora celebrarà la Nit de Sant Joan amb sengles sopars de ‘pa i porta’ en la plaça Botànic Calduch i la platja. D’aquesta forma, el nucli urbà donarà la benvinguda a l’estiu en la nit del dissabte 22, mentre que la festa a la platja serà un dia més tard. Les inscripcions per a participar de forma gratuïta en totes dues celebracions ja estan obertes en el punt d’informació del consistori.\nLa regidora de Festes en funcions, Isladis Falcó, ha presentat aquest matí la programació dissenyada pel seu departament, que inclou l’actuació del Duo Armonia en la plaça Botànic el dissabte 22 a les 22.00 hores. L’encés de la foguera està previst per a les 23.30 hores. Igual que l’any passat, Falcó ha animat al veïnat del barri a inscriure’s fins al dijous 20 per a reservar plaça.\nD’altra banda, la festa es traslladarà a la platja en la nit del diumenge amb un sopar de ‘pa i porta’ que arrancarà a les 22 hores i que comptarà amb l’actuació de l’acadèmia de ball Clave y Compás. Com de costum, la celebració tindrà lloc en la zona del Xopar i la batucada arrancarà a les 23 hores des del carrer Venècia fins a l’inici de la foguera. El correfocs està previst per a les 00.15 hores en el mur.\n← El Magnànim presenta Crònica parcial (1971-1987), d’Enric Banyuls\nEl popular Wences Alós ofereix diàleg a l’oposició a l’Ajuntament de Moncofa →


Premiar amb dolços als nens | Consumer\nPremiar amb dolços als nens\nRecompensar amb dolços a canvi d'obeir en les labors diàries és molt freqüent en molts pares, encara que no sempre el més encertat\n«Si fas tots els deures et compraré llaminadures», «si et portes bé et donaré diners perquè compris caramels», «si reculls la teva habitació menjaràs dues postres». Moltes són les frases que alguns pares i mares repeteixen als seus fills per incentivar-los a seguir un bon comportament. Al mateix temps, no obstant això, els inciten a menjar dolços, un hàbit que resulta inadequat si es converteix en alguna cosa freqüent.\nL’inici d’uns hàbits alimentaris inadequats\nCaramels, brioixeria, dolces o llaminadures recompensen als més petits davant algunes accions del seu quefer diari. Però, què s’aconsegueix amb això?\nPremiar amb dolços determinats comportaments genera mals hàbits en els nens i fa que cada vegada es tornin més capritxosos. Així, només s’hauria de premiar el que en realitat es mereix una gratificació ja que, si el nen o nena rep una recompensa per una acció que és de la seva competència, exigirà encara més quan se li demani un esforç major.\nSi els aliments dolços es prenen com menjades extra del dia, és probable que en els menjars principals el nen perdi les ganes de menjar i desenvolupi, cada vegada més, una inapetencia per aliments més saludables, amb el que serà més difícil que mengi el que té en el plat (el que en realitat li alimenta). cal recordar que tots els hàbits alimentaris i les conductes que, a poc a poc, es van adquirint al llarg de la infància resulten cada vegada més difícils de modificar. Per tant, són aspectes que aclareixen la necessitat de no convertir les recompenses en alguna cosa contraproduent.\nPer què dolços?\nManca de vitamines, càries, problemes de sobrepès o descontrol en els nivells de glucosa en sang del nen o nena són possibles problemes de premiar sempre amb dolços\nEls dolços solen ser un dels primers recursos quan es vol premiar a un nen. Per què no se’ls ofereix el seu plat preferit de pasta o el seu sopar favorit? Si totes les recompenses consisteixen a menjar dolços, el nen els valora al final com alguna cosa molt positiu, quan en realitat es tracta d’aliments de baix valor nutritiu i amb una elevada aportació calòrica.\nDavant frases com «si menges el peix et donaré chocolatinas», el nen pensarà que «el peix ha de ser molt dolent» perquè a canvi li donen «alguna cosa molt ric». D’aquesta forma, es desvirtua el concepte d’alimentació saludable. A més, si aquest tipus de premis s’assignen amb molta freqüència, el consum d’aliments dolços es convertirà en alguna cosa habitual, la qual cosa portarà amb si un excedent de sucres simples i una sèrie de conseqüències que poden afectar en major o menor mesura a la salut del fill o filla. Un major risc de manca de vitamines, l’aparició de càries, els problemes de sobrepès o un descontrol dels nivells de glucosa en sang són alguns dels problemes possibles més freqüents.\nLes llaminadures aporten moltes calories, poca proteïna de baixa qualitat, molt pocs minerals i gens de vitamines\nLes llaminadures aporten moltes calories, poques proteïnes de baixa qualitat, molt pocs minerals i gens de vitamines, per la qual cosa manquen de molts dels nutrients que el nen necessita. Altres dolços com les chocolatinas tenen un valor nutritiu més complet, però la seva aportació calòrica i el seu contingut en sucres segueixen sent molt elevats.\nPer exemple, un menú que inclou un plat de verdures amb patata, una ració de carn, pa i un iogurt aporta aproximadament unes 850 calories. En canvi, si a aquest menjar se li afegeix una chocolatina de 40 g i 220 calories, l’aportació final és de gairebé de 1100. Aquesta quantitat, ingerida en un sol menjar, representa la meitat del que necessita una nena d’11 anys al llarg del dia, per la qual cosa l’altra meitat s’ha de distribuir en la resta de menjars. Per aquest motiu, si diàriament s’afegeixen dolços després dels menjars, es va a descompensar el seu patró alimentari.\nPremiar amb dolços casolans o dedicació\nLa millor solució als problemes que poden implicar les “recompenses dolços” està a evitar que aquesta forma d’actuar es converteixi en alguna cosa freqüent. Només de forma ocasional (festes d’aniversaris o celebracions especials) s’ha de premiar amb dolços. D’aquesta manera, el nen aprendrà que es poden incloure dins d’una dieta equilibrada sense que es converteixin en rutina. En aquestes situacions, a més, és adequat oferir preparats elaborats a casa, la composició nutritiva dels quals és molt més saludable que la d’aquells que es compren en les tendes.\nTambé es poden incloure un altre tipus de recompenses que no tinguin relació alguna amb el menjar, com per exemple premiar-los amb temps i dedicació, ja que els encanta l’atenció dels seus pares. Jugar junts, anar al cinema, passejar pel parc, sortir d’excursió, practicar el seu esport favorit o fer manualitats són algunes de les possibilitats.\nQuan la labor que el nen ha realitzat està dins de les seves funcions habituals, una mostra d’afecte com un somriure o una abraçada pot ser la millor de les recompenses, especialment si l’esforç ha estat important.\ncanvi dolços niño-ca padres-ca premiar-ca


20 anys de la l’atemptat de Blanco\ndimecres, 12 de juliol de 2017 12:31\nGavà recorda les víctimes de terrorisme\nCoincidint amb el vintè aniversari de l’assassinat, per a part d’ETA, de Miguel Ángel Blanco la ciutat ha guardat silenci aquest migdia\nGavà ha guardat, aquest migdia davant de l’Ajuntament, un minut de silenci en memòria de les víctimes del terrorisme, tot recordant, especialment, la figura de Miguel Ángel Blanco, el regidor del PP a la localitat basca d’Ermua que fa 20 anys va ser assassinat per ETA després de dos dies de segrest.\nL’alcaldessa de Gavà, Raquel Sánchez, recorda que “aquells fets van colpir enormement la societat, i aquest terrible fet va suposar un punt d’inflexió i una mobilització cívica exemplar. La gent va dir que ja n’hi havia prou i va ser un desencadenant de l’inici de la lluita contra ETA. Va comportar la unanimitat per part de totes les forces polítiques per combatre aquesta xacra. Crec que, per això, hem de seguir units per fer front a les amenaces terroristes que patim avui”\nEl portaveu del PSC, Miquel Ángel Diaz, tot i assegurar que “totes les víctimes de tot terrorisme són iguals”, precisa que “el crim de Blanco va suposar un abans i un després a tota Espanya a l’hora de fer front a ETA des de la unitat i la visibilitat de demòcrates i ciutadania. La unitat civil és clau per acabar contra tot tipus de terrorisme, com el jihadisme que ara ens colpeja, i cal treballar per prevenir el creixement del fanatisme que sovint l’alimenta”.\nEl portaveu de Cs a Gavà, Miquel Ángel Ibáñez, assegura que “la mort de Blanco va suposar el trencament del silenci per part d’una societat que, fins aquell moment, s’apartava. La gent va sortir al carrer de manera espontània per dir prou. Eren anys molt complicats on, fins i tot, els agents de l’ertzaintza havien d’anar amb la cara tapada per evitar represàlies cap a ells i les seves famílies quan l’únic que feien era servir a tota la comunitat. Aquest aniversari és especial perquè es va posar de manifest la voluntat de la majoria de la gent. Entre tots em de defensar els valors cívics”.\nDes d’ERC, la regidora Marta Jiménez, subratllava que “cal recordar i tenir el mateix respecte cap a totes les víctimes” i precisa que “ara que es compleixen 20 anys de l’assassinat del regidor del PP d’Ermua cal tenir present que la seva mort sí va suposar un canvi en la manera com es va percebre el terrorisme”.\nDes de GSSP, el seu portaveu, Miguel Herrera, ha mostrat “tot el suport i solidaritat amb les víctimes de tota mena de terrorisme” i lamenta “el posicionament d’alguns partits, com el PP, que la vegada que demanen això han utilitzat i embrutat la imatge de Blanco per falsejar factures per tal de finançar campanyes polítiques i trames com la Gürtel”.\nDes del grup municipal del PP, la seva portaveu Mónica Parés, diu que “és important homenatjar totes les víctimes i, en aquesta efemèride, recordar la figura de Blanco, una mort que va impactar tothom i, arran de la qual, va nèixer l’esperit d’Ermua amb mobilitzacions multitudinàries arreu d’Espanya. Al País Basc es va perdre la por a assenyalar els botxins i els demòcrates es van unir per fer un front comú. Crec que cal mantenir viu els valors que simbolitza Blanco, com són la democràcia, la llibertat i la concòrdia”.\nDes del grup municipal de CiU, el seu regidor, Antoni Rafanell, expressava "el ferm rebuig a tot tipus de terrorisme vingui d’on vingui" i lloava que "la societat civil sempre n’ha expressat la seva oposició quan hi han hagut manifestacions". Segons Rafanell "cal lluitar amb unitat per combatre’l”.\nEtiquetes: Ajuntament de Gavà Partits Polítics Solidaritat\nDarrera actualització de dimecres, 12 de juliol de 2017 13:25


SFxI: Quim Torra: «Independència i calendaris»\nSí, contra la roda eterna s'alça l'independentisme i ho fa, entre d'altres, amb dates i calendaris per bandera. I és que sense un full de ruta datat i datable, no som en un procés d'independència sinó en un reprocessament de retorn cap al catalanisme, al punt de partida. A la roda i al mareig.\nTot el que hem fet aquests últims 10 anys té sentit només si arribem a un desenllaç aquest estiu. Podem o no ser independents, ja ho veurem com voten els catalans; però en canvi sí que només depèn de nosaltres fer tot el possible per a aconseguir-ho. I això passa, indefugiblement, per complir amb els compromisos electorals i el calendari, que és l'únic que segueix depenent de nosaltres. Està en joc molt més que unes dates, la credibilitat de tot el procés sencer.\nContra la dolça languidesa de la vida autonomista, el procés cap a la independència clama per un desenllaç. Aquesta és la pressa. Per això el referèndum d'autodeterminació és tan important, perquè no es pot endarrerir -a no ser que ho fem nosaltres mateixos- i perquè no és reinterpretable de cap altra manera: o referèndum o referèndum no pot significar de cap de les maneres eleccions de cap tipus. No celebrar-lo en les dates votades pels ciutadans i pels parlamentaris (ja no dic no convocar-lo, sinó no celebrar-lo) no només seria una solució contrària al mandat popular, sinó que seria un fracàs nacional.\nFins i tot m'atreviria a dir que és molt més important celebrar el referèndum...que no pas el seu resultat. Per què? Perquè La llei de transitorietat i el referèndum d'autodeterminació són, ara sí, fer un forat als barrots de la gàbia. Seran uns temps enormement difícil, caldrà suportar un pols amb l'Estat ferotge... però segueix essent l'única opció que continua depenent de la nostra voluntat i determinació. Dates, doncs, que és l'únic camí que ens fa sobirans.


Comprar Protecció Solar, Bronzejador, After Sun - La Bona Salut\nProtector solar factor 50 sense nanoparticules. Perfecta per a l'activitat esportiva a l'aire lliure i una jornada de platja. Presentada amb envàs de 150 ml.\n15,71€ 19,90€ -21.0637%\nSpray Solar Ecològic 50SPF - Biocenter - 150 ml\nCrema solar, certificada ecològica i vegana, ideal per a pell delicada, nens i nadons. Envàs de 150 ml.\n21,46€ 28,90€ -25.74%\n8,81€ 9,90€ -11.0149%\n15,58€ 19,95€ -21.9%\nBronzejador Extra Forte i Extra Ràpid - D'Shila - 200 ml\nBronzejador efecte ràpid amb activador del bronzejat natural. Envàs de 200 ml.\n40,49€ 48,20€ -16%\nEmulsió Fotoprotectora a spay SPF30 - D'Shila - 200 ml\nActivador del bronzejat de manera natural. Envàs de 200 ml.\n32,68€ 38,90€ -16%\nCrema Facial Bronzejadora FPS 30 - Rhatma - 60 ml\nFotoprotecció Alta. Protegeix eficaçment del sol, fins i tot en les exposicions perllongades. Envàs de 60 ml.\n25,15€ 30,30€ -17%\nCrema solar facial color SPF50 - Nuura - 50 ml\nCrema solar facial UVB/SPF50 amb color, indicada per a pells sensibles i blanques. Resistent a laigua i hipoalergènica. Presentat en envàs de 50 ml.\nCrema solar facial blanca SPF50 - Nuura - 50 ml\nCrema solar facial UVB/SPF50 indicada per a pells sensibles, reactives i blanques. Resistent a laigua i hipoalergènica. Presentat en envàs de 50 ml.\nEmulsió solar corporal fluida SPF50+ - Nuura - 125 ml\nEmulsió corporal SPF50 indicada per a pells sensibles, reactives i blanques. Resistent a laigua i hipoalergènica. Presentat en envàs de 125 ml.\nEmulsió solar corporal nens SPF50+ - Nuura - 125 ml\nEmulsió corporal SPF50 indicada pels més petits de la casa. Resistent a laigua i hipoalergènica. Presentat en envàs de 125 ml.\nPantalla solar facial blanca SPF50 - Nuura - 18 ml\nBloquejador solar SPF 50 UVA/UVB indicada per a les pells sensibles, reactives i blanques. Resistent a laigua i hipoalergènica. Presentat en envàs de 18 ml.\nPantalla solar facial color SPF50 - Nuura - 18 ml\nBloquejador solar SPF 50 UVA/UVB amb color indicada per a les pells sensibles, reactives i blanques. Resistent a laigua i hipoalergènica. Presentat en envàs de 18 ml.\nStick solar facial color SPF50 - Nuura - 14 ml\nBarra solar SPF 50 UVA/UVB amb color indicada per a les pells sensibles, reactives i blanques. Resistent a laigua i hipoalergènica. Presentat en envàs de 14 ml.\nStick solar facial blanc SPF50 - Nuura - 14 ml\n15,04€ 16,90€ -11%\nSpray Solar Ecològic 30SPF - Biocenter - 150 ml\nCrema solar certificada ecològica i vegana, ideal per a qualsevol edat i esportistes. Envàs de 150 ml.\n19,98€ 26,90€ -25.74%\nCrema solar de protecció facial SPF 50 amb filtres 100% minerals, resistent a l'aigua i respectuosa amb els oceans. Presentat en envàs de vidre de 30 ml.\nProtector Solar fluid SPF30 Bio - Matarrania - 100 ml\nFluid de protecció solar SPF 30 amb filtres 100% minerals, resistent a l'aigua i respectuosa amb els oceans. Presentat en envàs de vidre de 100 ml.\nOli Solar Cos i Cabell d'Aigua de Coco i Aloe Bio - Bio Happy - 100 ml\nOli nutritiu que suavitza la pell deixant-la sedosa i afavorint un bronzejat durador i uniforme. Ajuda a nodrir els cabells i protegir del sol. En envàs de 100 ml.\nOli Solar Cos i Cabell de Mango i Pastanaga Bio - Bio Happy - 100 ml\nCrema Solar Antiarrugues F 30 - Armonía - 100 grams*\nEnforteix i torna la hidratació i elasticitat a la pell, retardant els efectes del sol i l'aparició d'arrugues. Envàs de 100 grams.\nTots els fabricantsAnthyllis (2)Matarrania (2)Nuura (8)Herbora (1)Bio Happy (2)Aloe Pura (1)Anne Marie Börlind (8)Armonia Bio (3)Arnidol (1)Biocenter (2)Bioregena (8)Cattier (6)D'Shila (7)Equisalud (1)Esential Aroms (2)ESI Laboratorios (3)Evicro Madal Bal (1)Jason (3)Marnys (1)Mycofit (1)Natysal (5)Radhe Shyam (6)Rhatma (3)Soria Natural (1)


Víctor Alexandre - Albert Soler, mà dreta espanyolitzadora de Bartomeu\nAlbert Soler, mà dreta espanyolitzadora de Bartomeu\nEn un text d'ara fa tres mesos, quan la directiva del FC Barcelona va comunicar que no recorreria la multa de 30.000 euros que li havia imposat la UEFA per les estelades exhibides durant la final de la Champions, a Berlín, vaig escriure que la decisió em semblava tan vergonyosa com la multa en si mateixa i preguntava al senyor Bartomeu: "Què farà el Barça quan la multa es multipliqui? Prohibirà la llibertat d'expressió dels socis? Convertirà en delinqüents els propietaris del club? Doncs bé, com ha dit recentment Luis Enrique, la bola s'ha fet més grossa. Ara la directiva del Barça ens vol fer creure que tot s'ha acabat i que la UEFA ha fet marxa enrere.\nPerò no és veritat. Simplement s'ha produït una pausa perquè hi ha un recurs presentat -un recurs fet més per la pressió social que no pas per desig de la directiva- sense que això vulgui dir que ja no es continuaran obrin expedients per les estelades, per les xiulades a l'himne de la UEFA i pels crits d''independència'. El testimoni gràfic que van recollir els delegats d'aquest organisme al Camp Nou el dia del partit amb el Bate Borissov tenia per objectiu fonamentar justament aquests expedients.\nI aleshores què?, es preguntarà molta gent. Què cal fer, davant els atacs totalitaris de la UEFA contra la llibertat d'expressió? Qui és la UEFA per negar el dret de la gent a lluir un símbol del seu país perfectament cívic i legal? Qui és la UEFA per prohibir que el públic cridi "independència" en el minut 17:14 dels partits del Barça? ¿Ens ho diu una entitat que en el Google apareix associada al terme "màfia" en 637.000 entrades? És aquesta mateixa entitat qui ens ho diu? El Barça, senyors, és propietat dels socis, i els socis s'expressaran dins de casa seva com els vingui de gust.\nTanmateix, seria ridícul pensar que l'actitud de la UEFA respon a un interès específic d'aquesta entitat. Sobretot tenint en compte els anys que fa que les estelades són una constant al Camp Nou i que han estat molts els jugadors que les han passejades sense cap problema. Ves per on, ara que les estelades no són només al Camp Nou, sinó que són a tot Catalunya, ja sigui en habitatges particulars, ajuntaments o places públiques, i ara també que el govern espanyol i una entitat d'ultradreta i supremacista espanyola com Societat Civil Catalana han vist amb ràbia que no les podien prohibir, resulta que la UEFA decideix intervenir. Renoi, quina casualitat. Doncs no, no és cap casualitat. No cal ser cap llumenera per saber qui s'amaga darrere d'aquesta persecució. No és pas la UEFA qui no suporta les estelades, és el govern espanyol.\nÉs més senzill del que ens volen fer creure. L'ultranacionalisme espanyol és antidemocràtic per definició i no suporta que el món vegi que la realitat catalana és completament diferent de la que expliquen Mariano Rajoy o García-Margallo. Si el món no la veu, ja respiren tranquils. I perquè aquesta realitat resti amagada, no dubten a fabricar lleis absolutistes que criminalitzin, prohibeixin i emmudeixin la dissidència. Fins i tot -amb una foto al costat de Ciudadanos i el Partit Socialista, les altres dues peces del trident- han intentat prohibir que el Parlament de Catalunya pogués debatre sobre la independència. Són al·lèrgics fins i tot a la possibilitat que la gent pugui enraonar.\nPerò hi ha un altre element a tenir en compte amb relació a la persecució de les estelades. De fet, això sol, ja ofereix un retrat força diàfan d'aquesta directiva. Em refereixo al nomenament d'Albert Soler com a cap de relacions institucionals esportives del FC Barcelona el 10 de juny de 2014. Just el mateix personatge que en l'època de Zapatero, quan era Secretari d'Estat per a l'Esport d'Espanya, ja es va pronunciar totalment en contra de les seleccions catalanes. Va dir que "Catalunya no pot competir contra Espanya, perquè una part no pot jugar contra un tot". Soler, d'altra banda, és membre de Societat Civil Catalana.\nPrecisament l'entitat ultranacionalista espanyola que més s'ha significat per l'odi a les estelades. Aquest és, doncs, l'home a qui Josep Maria Bartomeu i la seva junta, a més de situar-lo per damunt del cap de gabinet, del director de comunicació i del director de relacions institucionals i protocol, li han confiat les gestions per tal que les estelades deixin d'estar perseguides (!). Per dir-ho ras i curt: és la mà dreta de Bartomeu. Talment com si deixéssim un banc de sang a cura del comte Dràcula. Arribats aquí, només resta dir que el fet que a hores d'ara Albert Soler encara no hagi estat destituït estalvia tot comentari sobre el que hom pot esperar de l'actual directiva del FC Barcelona.\nEl Món , 8/11/2015


Escola del Sol - Grup d'Investigació: d’abril 2010\nPer què malmetem el nostre entorn?\nUn dels problemes de la civilització actual és la deterioració del "medi ambient". Cada vegada és més preocupant l'acumulació de residus sòlids urbans, procedents de les escombraries que genera la població humana sobretot en les grans ciutats, la contaminació atmosfèrica del tràfic i de la indústria, els diferents tipus de contaminació de l'aigua provocats per les activitats humanes, la contaminació marina per l'abocament de tot tipus de substàncies al mar i el transport marítim, sobretot de petroli, així com els accidents d'aquests vaixells, la contaminació acústica de les ciutats, els incendis forestals cada vegada més abundants, els problemes derivats de les pràctiques agrícoles actuals, etc.\nPublicat per Bernat a 16:00 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Contaminació, Curiositat\nPas a pas podeu veure la contaminació marina.\nBossa de plàstic enganxada a una tortuga.\nPublicat per Noemí a 15:55 Cap comentari:\nContaminació a l'aigua!\nPublicat per Anònim a 15:50 Cap comentari:\nHola a tots! Sóc la Noemí i us porto més informació sobre aquest tema. Aquesta informació ens aporta aspectes sobre la contaminació de les aigües, no pas de la contaminació marítima. Perquè no només contaminem els mars, (la veritat és, que si només contaminéssim els mars, la terra no estaria així, però aquest és un altre tema i ara estem parlant de la contaminació de les aigües) sinó que també contaminem les aigües dels rius, per exemple, també contaminem la ciutat... En resum, mireu aquesta informació sobre la contaminació!\nLa contaminació de l'aigua és aquell tipus de contaminació calorífica, física(1), química(2) o biològica(3) que afecta l'aigua dolça o salada a la Natura; és a dir, és la modificació de les característiques d'unes aigües donades de manera que es provoqui una alteració mesurable d'aquestes, en especial si això comporta un perill de canvi a l'ecosistema al que pertany o de salut a l'home o d'altres espècies.\nUn dels tipus de contaminació típics és l'aportació de calor, en fàbriques que recullen l'aigua per a processos industrials i després, encara que filtrada i purificada, la tornen més calenta. Hi ha reglamentacions que les obliguen a retornar l'aigua en unes condicions tèrmiques i bioquímiques donades i mesurables respecte a les condicions de l'aigua abans de ser utilitzada.\nUn altre tipus de contaminació de l'aigua evitable és l'eutrificació o sobrenutrició de les aigües, cosa que provoca l'expansió desmesurada d'algunes especies (típicament algues) que provoquen la mort de totes les altres.\nÉs també possible que l'aigua es contamini per un accident, per exemple, un vaixell que es trenca i deixa anar el combustible, o a través del sòl.\n1.La física "natural" "natura" es la ciència que estudia la natura en el seu sentit més ampli, ocupant-se del comportament de la matèria i l'energia, i de les forces fonamentals de la natura que governen les interaccions entre les partícules. Fou anomenada filosofia natural fins a finals del segle XIX.\n2. La química és la ciència que estudia la composició, estructura, i propietats de la matèria i els canvis que aquesta experimenta durant les reaccions químiques.\n3. La biologia és una de les ciències naturals que té com a objecte d'estudi la matèria viva i més específicament el seu origen i evolució; així com de les seves propietats (gènesi, nutrició, morfogènesi, reproducció, patogènia, etc.).\nHola, sóc lAnna Maria i us penjo més informació.Aquesta vegada va sobre el llac Baikal a Rússia.\nEl llac Baikal és un llac molt gran situat a Rússia.\nEl llac tenia les aigües impecablement transparents.\nPerò a causa d’obrir una fàbrica de paper les aigües han pasat a ser molt contaminades.\nL'organització ecologista Greenpeace culpa el primer ministre rus, Vladímir Putin, de la reobertura a la vora del Baikal d'una planta de cel·lulosa que va contaminar durant més de 40 anys aquest llac, el qual, acull la cinquena part de l'aigua dolça del planeta.\n"Putin practica un populisme barat. Reobrir la planta, encara que sigui de manera provisional, és una tonteria. El Baikal és un lloc únic al món", va assegurar Ievgueni Uzov, expert de Greenpeace a Rússia.\nGreenpeace denuncia que la reobertura de la planta, que produïa 200.000 tones de cel·lulosa i 12.000 de paper anuals i que va ser clausurada per contaminar el llac l'octubre de 2008, podria produir ja en els pròxims dies.\nLa raó que addueixen les autoritats russes és que el tancament de la planta de paper i cel·lulosa Baikalsk va deixar al carrer unes dues mil persones i la majoria encara no han pogut reinserir-se en el mercat laboral.\n"Tot i estar sumits en una profunda crisi econòmica, el medi ambient no ha de pagar els plats trencats. Al Govern li seria més fàcil pagar els salaris als treballadors desocupats", apunta Uzov.\nL'activista considera que "el Govern viola la llei en donar el vist-i-plau per a la reobertura d'una planta, que es troba a només un o dos quilòmetres del llac".\nEstà prohibit per llei la producció de substàncies químiques prop del llac. Què és el que volen? La planta ja ha convertit la riba sud del Baikal en un abocador.\nSegons Greenpeace, la fàbrica no té sistemes de purificació i va llançar directament els seus residus al santuari ecològic del llac durant més de 40 anys amb la connivència de les autoritats locals.\nLa fàbrica hauria contaminat de manera irreversible una superfície d'almenys 200 quilòmetres quadrats del llac amb milions de tones de dioxina, fenol i derivats del sulfur, entre d'altres substàncies nocives.\nDe fet, el govern de la Unió Soviètica va promulgar el 1987 una disposició sobre la reconversió de la planta, però aquesta decisió no es va posar en pràctica.\nEl tancament de la planta, propietat del grup empresarial de Oleg Deripaska (51%) i de l'Estat (49%), dictaminat per un tribunal l'octubre del passat any, va suposar una victòria per al moviment ecologista rus.\nEn canvi, tot va canviar amb la recent immersió de Putin fins a les profunditats del Baikal a bord d'un batiscaf de recerca. "He vist el llit del llac i està net. El Baikal està en bona forma. Tot just ha patit dany mediambiental", va dir Putin al seu retorn a la superfície.\nEl primer ministre va insistir que les autoritats "no actuaran sense pensar detingudament sobre el seu impacte en la natura", però va afegir que "també s'ha de pensar en les persones que viuen a la zona". "Primer cal crear llocs de treball i només després suspendre la producció. Els propietaris estan fins i tot disposats a mantenir la planta funcionant encara que perdi diners", va assenyalar.\nEls treballadors de la planta han amenaçat amb convocar vagues de fam en el cas que les autoritats no trobin una solució abans del començament de l'hivern, ja que temen que el tancament de la planta també comporti retallades en el subministrament d'aigua calenta.\nEls científics que van acompanyar Putin en la seva excursió a 1.400 metres de profunditat també van descartar que el Baikal es trobi en perill. "La planta va tenir el seu impacte en algunes zones del llac, però l'activitat industrial no ha causat greus danys. El Baikal es regenera per si mateix", va assegurar Robert Nigmatulin, director de l'Institut d'Oceanografia.\nEn la mateixa línia, el cap de l'Institut de Recerca de Lagos, Víctor Mináyev, va assegurar que la planta pot reobrir en qualsevol moment. "El Baikal ha conviscut amb la planta durant molt de temps i podrà sobreviure uns quants mesos més", va sentenciar.\nParadoxalment, Valentina Nesvetova, cap de sindicats de la planta, s'oposa a la seva reobertura. Crec que no hauria de reobrir les seves portes. Hem de tenir un aire net. La gent necessita un lloc on treballar que no contamini el medi ambient.\nTant Greenpeace com el govern de la regió d'Irkutsk s'inclinen a crear una zona econòmica especial al voltant del llac més profund del món per promoure l'ecoturisme.\nAbans del tancament, CocaCola es va mostrar interessada a participar en la reconversió de la planta, però finalment es va fer enrere després de negar-se a assumir per si sola la tasca de neteja i regeneració dels terrenys de la planta. "Hi ha més de 400.000 tones d'abocaments líquids.\nAmb més de 25 milions d'anys i una profunditat màxima de gairebé dos mil metres, el Baikal hi ha prop de 2.000 espècies animals i supera amb escreix el volum conjunt d'aigua dels cinc Grans Llacs d'Estats Units i Canadà.\nPublicat per Anna Maria a 15:28 Cap comentari:\nCom la contaminació pot afectar al mar\nLa contaminació pot afectar el mar i, quan l'afecta, pot ser un perill per als éssers vius que hi habiten.\nAquí teniu un vídeo on es veu com, quan els vaixells petroliers pateixen un accident, tot el petroli queda abocat al mar i, així tots els éssers vius queden molt perjudicats.\nPublicat per Dani a 15:26 Cap comentari:\n2.- agrícoles i ramaderes\nI per acabar d'entendre mireu aquest video:\nPublicat per Xavier a 15:13 Cap comentari:\nJoc de la tortuga\nAquest joc ens planteja una tortuga que ajuda a recollir coses que no haurien de ser a l'aigua.\nPublicat per Bernat a 15:55 Cap comentari:\nContaminació i més contaminació\nHola sóc la Noemí i com heu llegit en el missatge del Cèsar, al Abril toca contaminació marina. Aquesta informació sobre la contaminació marina és molt inportant que el llegiu amb molta atenció:\nQuan parlem de contaminació ens referim a l'alteració d'un medi natural, degut a l'acció directa o indirecta de l'home, de pertorbacions materials o radiacions que introdueixen modificacions de l'estructura, composició i funció dels ecosistemes afectats. Un d’aquest sistemes pot ser el mar. L’humà contamina molt les platges i les aigües avui en dia. I és la contaminació marina el que fa que els animals del mar potser morin.\nPrincipals orígens de la contaminació marítima.\nEl transport marítim, especialment els productes petrolífers i industrials, acostumen a produir accidents que representen aportacions al mar de grans quantitats de petroli i d’altres productes. El petroli pot ofegar als animals. Si un vaixell petroler té algun accident al mar tot animal que estigui allà morirà. Ja que el petroli fa tanta pudor que ofegarà al primer que trobi. El percentatge d’accidents és mínima, però els efectes contaminats i la destrucció dels ecosistemes de les costes afectades són importants i irreversibles.\nEls Rius transporten al mar les contaminacions agrícoles, urbanes i industrials que recullen a la llarga dels seus recorreguts i poden abocar al mar contaminats produïts terra endins.\nCauses de la contaminació de les platges\n1. La boa turística de les passades dècades va produir un gran incrementada de l’urbanització de les costes a Catalunya, Espanya i en general a la costa del Mediterrani. Moltes d'aquestes construccions es van realitzar la Edificació massiva a la hora de la línia de la costa il•legal o sens normativa.\nL'arribada massiva de banyistes que van omplir les platges va tindré conseqüències ambientals negatives.\n2. Acumulació de residus a la costa i al mar: plàstics, llaunes, etc. Aquests materials poden causar la mort dels peixos i altres animals marins.\n3. Contaminació acústica i de l'aigua generades per la navegació d´esvarra.\nEtiquetes de comentaris: Contaminació, Mar\nTravessar el Pacífic amb ampolles de plàstic\nDesprés de quatre anys de feina, dissabte va sortir del port de Sausalito, a la badia de San Francisco (Califòrnia), el veler Plastiki. Els tres tripulants, els britànics David de Rothschild, en Royle i en David Thomson, tenen previst d'arribar d'aquí a cent dies a la ciutat australiana de Sydney, a l'altre extrem de l'oceà Pacífic. Fins aquí, la travessia no té cap element destacable informativament. Però si us diem que el Plastiki, com es pot intuir pel nom, és una embarcació construïda íntegrament amb 12.500 ampolles de plàstic, la cosa segurament canvia.! El sistema de flotació del catamarà es basa majoritàriament en uns quants milers d'ampolles, i l'estructura també s'ha fabricat amb material plàstic provinent d'envasos de menjar i begudes reciclats.\nUn joc per anar obrint boca\nPublicat per Martí a 15:29 Cap comentari:\nLa meitat de la costa mediterrània espanyola, contaminada per restes de sabons domèstics. Científics espanyols han trobat en el 47% de les aigües de la costa mediterrània espanyola i en el 77% dels seus sediments substàncies químiques utilitzades en productes habituals d'higiene i de neteja domèstica.\nLa contaminació pot afectar el sistema hormonal i la reproducció de la fauna marina.\nAlguns compostos químics que s'empren en processos industrials i en productes d'higiene personal i de neteja domèstica continuen sent una font preocupant de contaminants orgànics a la costa espanyola, segons indiquen les conclusions del Consell Superior d'Investigacions Científiques.\nTambé han participat en el treball professors de la Universitat Rovira i Virgili de Tarragona i de les universitats d'Almeria i de Cadis.\nEls científics s'han centrat en l'anàlisi de compostos químics habituals en el xampú, en detergents domèstics o industrials i en altres presents en sabons per rentar vaixelles.\nÉs la primera vegada que s'analitzen en l'aigua del mar els nivells d'alcohols etoxilats i de amides de cocodietanól. A més, s'han controlat els productes resultants de la degradació d'aquests elements químics, alguns d'ells tant o més perillosos que el producte original.\nEs tracta d'uns compostos que són potencials 'disruptors endocrins', com és el cas del nonilfenol, que alteren el sistema hormonal i afecten a la reproducció dels animals.\nSegons els investigadors, «el problema no és només l'abocament d'aquests contaminants, sinó que acaben acumulant en l'ecosistema i afectar l'equilibri dels organismes».\nContaminació pels peixos\nQuan parlem de contaminació ens referim a l'alteració d'un medi natural per la incorporació, generalment deguda a l'acció directa o indirecta de l'home, de pertorbacions materials o radiacions que introdueixen modificacions de l'estructura, composició i funció dels ecosistemes afectats. La contaminació generalment augmenta el flux energètic, per tant la productivitat de l'ecosistema, però disminueix la diversitat. Els diferents agents contaminants (deixalles i partícules industrials i mineres, gasos, residus sòlids urbans, restes orgàniques, aigües residuals, pesticides, materials radioactius i els sorolls que es generen a les grans zones urbanes) determinen els diferents tipus de contaminació. El fort impacte de l’home sobre la natura és causat per l’augment exagerat del consum d’energia per individu.\nLa contaminació agrícola s'origina amb l’ús excessiu de adobs i la utilització d’herbicides i insecticides que poden arribar a ser molt tòxics. Totes aquestes substàncies són transportades pels rius fins el mar.\nLes grans aglomeracions de població a les ciutats costaneres produeixen quantitats enormes d’aigües residuals. Quan aquestes es depuren, l’efecte de l’abocament és inferior que quan no es depuren.\nEls abocaments industrials requereixen sistemes especials de depuració, perquè provoquen una contaminació molt més nociva. La concentració més gran de zones industrials es dona als països de la Unió Europea. S'hi genera la quantitat més gran d’emissions de contaminants en l’atmosfera que poden produir pluges àcides que afecten la vegetació. Les combustions industrials augmenten les emissions de CO2 que potencien l'efecte hivernacle responsable del rescalfament global de la terra.\nLes centrals nuclears són un perill potencial de contaminació radioactiva a banda de la modificació del medi que provoquen al produir grans quantitats d'aigua a elevada temperatura.\nLes refineries de petroli, freqüentment a la vora del mar i dels ports per rendibilitzar el transport marítim del petroli, són focus de vessaments de petroli al mar.\nEl transport marítim, especialment de productes potrolífers i industrials, acostuma a produir accidents que representen aportacions al mar de grans quantitats de petroli i d’altres productes; tot i que el percentatge d’accidents es mínim, els efectes contaminants i la destrucció dels ecosistemes de les costes afectades són importants i irreversibles.\nPublicat per Xavier a 15:20 Cap comentari:\nMes d'abril. Tema: Contaminació de les aigües\nEn aquest mes d'abril ens centrarem en el tema de la contaminació de les nostres aigües, en el sentit més ampli de la paraula. Ens informarem al respecte de qualsevol tipus de contaminació que afecti les aigües del nostre planeta, ja siguin aigües marines o aigües continentals.\nPublicat per Cèsar a 15:10 Cap comentari:


Fora religions i dogmes de les nostres aules!\nVeiem que ens diu el DIEC: “Religió: Conjunt de creences que vinculen un persona o un grup amb el que es coneix com a sagrat i que generalment s’identifica amb un o diversos déus.”. “Dogma: Punt de doctrina establert, proclamat autoritàriament, com a cert, incontestable, fonamental.”. “Aula: Sala d’un centre docent destinada a fer-hi classes.”. Òbviament que els diccionaris no són parcials, de fet tenen un rerefons ètic i polític darrere. Tot i així, ara, per aquest article, aquestes definicions ens serviran prou be.\nConjunt de creences, comencem be (o malament); creences, aboga a creure, i els marxistes, els que intentem fer anàlisis marxistes de la realitat, no solem creure en coses, més aviat, pensem en coses, perquè com a humans, i com a materialistes, tenim la capacitat de pensar, i pensar no és res més que una ordenació superior (que no millor ni pitjor) de la matèria. Ara be, pensar que significa? Significa analitzar, significa estudiar, significa contrastar, però sempre, analitzar, estudiar i contrastar amb la realitat, per tal d’evolucionar, de progressar. Evolucionar i progressar per a que totes visquem millor, segons el nostre entendre. Sinó fem us de tots els beneficis de milers d’anys de pensament de la humanitat, precisament per analitzar i canviar aquesta, estem apanyades. No podem creure en les coses, hem de pensar en les coses, ja que aquestes existeixen. No creiem en el comunisme, pensem en el comunisme, per tant analitzem, estudiem i contrastem, millor dit: portem a la pràctica els nostres estudis, i així contínuament. Que vinculen a una persona o grup de persones som persones i grups de persones organitzades. Amb el que és coneix com a sagrat, sagrat és allò digne de veneració com a dedicat a déu/déus, una vegada més aquest concepte xoca de pet amb les idees de Marx, nosaltres no pensem que res sigui digne de venerar, i menys res lligat a cap déu. Ja que entenem que aquestes filosofies són bàsicament idealistes i ens porten a confusions teòriques i pràctiques terribles. No és pot ser revolucionari i anar venerant a déus o semidéus, perquè precisament venerar alguna cosa fa que la seva virtut sigui immutable, i la immutabilitat és un concepte ahistòric i idealista. Venerar un cos momificat, denota curiosament quina mena de pensament revolucionari passava pel cap del que va decidir momificar Lenin, cap. I no només això, sinó que genera situacions i filosofies autoritàries i perilloses. En tot cas podem i hem d’estudiar les gestes de les grans persones que hi ha hagut a la humanitat, i en base a això defensar-les o ser-ne detractors, però momificar o posar estàtues pot, no dic que ho sigui, però pot semblar el mateix que santificar. Com tot, l’important no és tant el succés en sí mateix, sinó amb quina finalitat és fa, i és aquí quan encara m’entren més dubtes. Tot líder revolucionari és digne d’admiració, sí, però de veneració? Aquí m’apareixen més dubtes. Et fa ser més “allò” venerar una figura que representa allò? O el que ens fa ser més allò és lluitar, en el nostre context, amb les nostres particularitats, pel que aquell lluitava? La història és la història de la lluita de classes, i la lluita de classes és real i està contínuament en moviment, per tant, la realitat és mòbil i mòbil i immutable són antònims, pense’m-hi. Parcel·lem la realitat, i no hem de fer, totes les coses estan estretament unides, deia el gran cap Indi nord-americà; els temps evolucionen, les explotacions de fons no, però els maquillatges i les formes sí. I en això hem d’evolucionar nosaltres també, als Països Catalans, la major part de la classe de treballadora no és el proletariat SXIX, no per això no és classe treballadora, perquè el que defineix més objectivament una classe, no és de què i on treballa, sinó sí ven o compra força de treball; alhora independentment d’això (o molt dependentment) subjectivament una treballadora pot sentir-se burgesa i sovint nosaltres, seguim donant cops contra la paret pensant que això no és així, però ho és, i el que ens toca és mirar perquè.\nPunt de doctrina establert, proclamat autoritàriament. El concepte autoritari torna a ser un concepte menyspreable, i això no vol dir que jo pensi que no hi han d’haver jerarquies (escollides entre totes) dins les nostres organitzacions. Perquè és menyspreable? Perquè parteix del punt de vista que hi ha coses que hem d’acatar com certes siguin reals o no, siguin vertaderes o no, siguin correctes o no, simplement són així i “xiton”. Però tornem a caure en el parany de la ideologia idealista burgesa, la realitat és cognoscible, per tant la realitat pot desxifrar-se, estudiar-se i analitzar-se (i el més important: totes podem!), un cop fet i durant hem de passar a la pràctica, pràctica en la direcció de modificar-la, de canviar-la, d’evolucionar. Sí ens aferrem a autoritarismes, deixem que l’arbitrarietat de l’autoritat sigui el que es consideri com a real, i per tant la realitat serà una interpretació d’aquesta i això és bàsicament la religió, el que proclamava el franquisme, el nazisme o el… deixem-ho aquí. “Ser cultos para ser libres” que deia José Martí. Sí una fonamenta la seva ideologia, la seva filosofia, amb el dogma, amb l’autoritarisme, com pot pretendre crear una societat de persones lliures? Els marxistes per definició no som dogmàtiques o autoritàries (a diferencia del que altres ens diuen o del que alguns volen ser), no podem ser ortodoxos, de fet el marxisme es heterodox en el seu desenvolupament i ortodox en l’anàlisi radical de la realitat, és un binomi, molts binomis.\nSala d’un centre docent destinada a fer-hi classes. Nosaltres tenim clar quin és el nostre centre docent, el carrer, la pràctica, l’estudi de la pràctica i torne’m-hi! La nostra aula, és mòbil; un dia està a la Plaça de la Font assegudes, una altre dia a l’ajuntament fent un prec, una altre dia al Casal debaten els Manuscrits de Marx (llibre insensibilitzat als paradisos comunistes), un altre encaputxades, cremant contenidors i fent piquets, un altre trencant-nos el cap per com hem de fer un butlletí, al curro convencent a la resta que s’ha de fer vaga, o a casa davant de l’ordinador escrivint un article i fins i tot al casal: tallant ceba.\nTal i com la realitat ens ensenya, i l’academicisme en desmenteix, nosaltres som moviment, som el poble en moviment, com deien aquells i com a moviment som com l’aigua i ens adaptem, l’únic motlle els nostres principis ètics, on no hi ha lloc per la religió, la veneració, el immutabilisme o el dogmatisme. No pensem “a” i demà “b” no ens confonguem i no feu demagògia, tenim claríssim que estem explotades pel capital, per espanya i pel patriarcat; i és per això que decidim lluitar; no lluitem per romanticismes bel·licistes, per glòries passades, ni per veure qui la tenia més llarga, lluitem per convicció, per necessitat i per voluntat pròpia a ser lliures i cultes, lliures i cultes per a seguir lluitant. Amb això no menyspreem el passat dogmàticament, l’estudiem també, i en traiem conclusions, conclusions que pretenem que no es quedin al calaix de sastre dels nostres sopars-tertúlia, i que surtin al carrer i s’expandeixin. No som pures, una no es comunista perquè s’ho diu, ser comunista és un procés que es desenvolupa temporalment, en el dia a dia, en les nostres lluites. Nosaltres pretenem ser més i més persones, per tal de crear un exèrcit capaç de combatre el capitalisme, l’espanyolisme i el masclisme, no volem ser un petit grup de pseudocomunistes molt i molt pseudocomunistes; apel·lem al debat continu, i aquest article és això, un debat continu, obert, sense tancar com el marxisme, un debat, que tot i tenir-lo continuament, tenim clar de quin bàndol està cadascuna, i per això amb unes hi debatem i a les altres els hi tirem pedres; això sí, jo almenys, en aquest debat ho diré clar: crítica a la crítica: si; estudiant per tal de no perdre el nord: òbviament! Però una cosa esta clara: fora religions i dogmes de les nostres aules!\nPosted maig 16, 2014 at 10:42 AM\ninsensibilitzat = invisibilitzat!\nPosted maig 16, 2014 at 2:29 PM\nBon article, Santi, enhorabona! Assenyat i aclaridor.\nI sí, tot és lluita, fins i tot tallar ceba


Que Ben-Hur ens salvi sempre de Cayetana | NacióDigital\nQue Ben-Hur ens salvi sempre de Cayetana\n«Que ens entaforin 'Ben-Hur' cada Divendres Sant, sisplau, que no ens deixin abandonats davant Cayetana Álvarez de Toledo»\nper Toni Vall , 19 d'abril de 2019 a les 17:28 |\nUna imatge de ''Ben-Hur'' | ND\nSetmana Santa, records d’infància. Dies de pausa, dies de descobrir que en Divendres Sant fan Ben-Hur una altra vegada a la tele i deixar posada de fons TV3 perquè te la saps de memòria i ve de gust resserguir-la mentalment, girar el cap en aquesta escena o en aquella altra. Recordar quan Ben-Hur i Messala es retroben a la casa del primer, llacen la llança de la seva amistat però aquesta queda ferida de mort per sempre. I l’escena de la teula que cau per accident de la teulada de Ben-Hur i mata un centurió romà. I Messala no defensa el seu amic. I les escenes de les galeres. I la colpidora escena de la lepra. I la de les quadrigues, esclar, mítica pura, història del cinema.\nLa tele val la pena avui per aquesta mena de coses. Per estovar la memòria en dies assenyalats. Per fer-te companyia. La tele, avui en dia, val la pena per veure Boom! a Antena 3 tots els vespres i ser fidel a la proesa dels Lobos que porten més de quatre cents programes al peu del canó i ja han batut tots els rècords. Els concursos de tarda de la tele ja fa anys que són una de les millors coses que hi passen. Són de les millors perquè són velles i, dins del què cap, verges. Responen a dinàmiques bonicament enquistades, fan companyia a les persones grans, que articulen el seu dia, el devenir del seu temps, gràcies als concursos que s’empassen cada dia.\nNo puc entendre que a les entrevistes que li han fet a aquesta individua no se l’hagi engabiat davant les imatges del seu amic fent la salutació feixista a la UAB\nJo em poso de mala bava quan veig que quan entrevisten als polítics no els fan les preguntes que els haurien de fer. I per no posar-me de mala bava, cosa que intento fer cada cop menys, doncs em poso Saber y ganar. Un oasi, un racó de pau, de repetició, de cantarelles. El regne de Jordi Hurtado, que porta vint anys fent els mateixos acudits i la gent no se n’ha afartat encara. Aquesta mena de regnes televisius són els que ens salven. Els regnes del Nadal i de Setmana Santa. Que Déu beneeixi Els deu manaments, Espartaco, La túnica sagrada i Sinuhé el egipcio. Que ens entaforin Ben-Hur cada Divendres Sant, sisplau, que no ens deixin abandonats davant Cayetana Álvarez de Toledo.\nPer cert, no puc entendre que a les entrevistes que li han fet a aquesta individua durant els últims deu dies no se l’hagi engabiat davant les imatges del seu amic fent la salutació feixista durant l'escrache que li van fer a la UAB. No ho entenc, senzillament no ho entenc. Per això és molt millor refugiar-se a l’antiga Roma, a l’edat dels gladiadors, del circ romà, de la vida de Jesucrist. Millor refugiar-se al cinema de sempre, el que mai ens falla. Al cinema que ens rescata, el que està esculpit en el temps i veu passar els anys irreductible. I amb el pas de les estacions, compareix de nou per a salvar-nos dels mentiders, dels indignes, dels aprofitats, dels pesats, dels vividors, dels cínics, dels mesquins. Menys mal que Ben-Hur ens salvarà sempre de Cayetana.\nEleccions espanyoles 2019, Societat, Filiprim, Cayetana Álvarez de Toledo, Toni Vall, PP, mitjans, campanya electoral, eleccions espanyoles 2019, Ben-Hur\nA la Cayetana la perd l'arrogancia, la suficiencia, es una perdonavides irritant.\nPer Dot el 27 d'abril de 2019 a les 13:22\nNo es fila prim\nPer Anònim el 26 d'abril de 2019 a les 20:31\nquan a Cayetana s'ofereix el "remei" de més Cayetana (Setmanes Santes amb pel·licules de Setmana Santa)\nLa qüestió és al to .\nPer Lewis Wallace el 25 d'abril de 2019 a les 19:24\nElla adopta dues postures , mai millor dit una ofensiva i una altra defensiva . Amb l'ofensiva la condescendéncia envolta el discurs , el relat , el que sigui doncs es mostra com a superiora . A la defensiva es fa la víctima . I millor doncs no dir res , Exactament què vol i de què va ?


9 motius que fan, del Batxillerat de La Farga, una garantia de futur!\nUna escola és molt més que una bona preparació acadèmica però, quan parlem de Batxillerat, no podem deixar de banda els resultats.\nEl Batxillerat és una etapa en què els alumnes s’hi juguen molt perquè es preparen per a poder accedir a la Universitat o a altres estudis de grau superior. Els darrers anys, l'alumnat de La Farga ha obtingut uns grans resultats acadèmics a les Proves d’Accés a la Universitat (PAU).\nPer això, us volem compartir 9 motius que garanteixen que el nostre Batxillerat és una aposta de futur:\n1. SOM UN DELS MILLORS CENTRES\nAl curs 2020-20201, Institució La Farga tingué una mitjana de 7,10 a les PAU, 0,3 punts més que la mitjana de Catalunya, fet que la posiciona com un dels centres amb la millor mitjana de les PAU.\n2. APROVATS AL BATXILLERAT\nEl darrer curs el 100 % dels alumnes d’Institució La Farga van aprovar 2n de Batxillerat. Si analitzem els resultats dels últims 3 anys, el % d’aprovats a Batxillerat de La Farga ha estat del 94,3 %.\n3. APROVATS A LES PAU\nEl darrer curs el 100% dels alumnes d’Institució La Farga van aprovar les Proves d’Accés a la Universitat al juny. La mitjana d’aprovats ha estat del 97% ens els darrers 5 anys.\n4. LES ASSIGNATURES AMB MILLORS NOTES A LES PAU\n5. MENCIÓ ESPECIAL A LES PAU\nL’any 2021 van obtenir menció especial (mitjana en la fase general superior a 9) tres alumnes.\n6. PREMIS 2019-2020 A ALUMNES DE BATXILLERAT\n• 4 alumnes es van presentar a l’Olimpíada de Biologia.\n• El Javier Callís Va ser medalla d’or i l’Héctor Sama medalla de plata a l’Olimpíada de biologia\n• European Youth Parliament: Javier Rodríguez, alumne de primer de Batxillerat, va obtenir una Wild Car que li va permetre accedir directament i de manera individual a la Fase Nacional de l'EYP. Pere Capella, també alumne de primer de Batxillerat, es va quedar a les portes d'aconseguir aquest pase.\n7. BATXILLERAT DUAL\nDes del curs 2018-2019 s’ofereix la possibilitat de cursar el Batxillerat Dual un nou programa extraescolar de doble titulació de Batxillerat espanyol i nord-americà adreçat als alumnes a partir de 3r d’ESO.\nGràcies a aquest programa, els alumnes de 3r i 4t d’ESO i 1r de Batxillerat poden estar matriculats al col·legi i, simultàniament, en un High School als EUA, cursant aquest darrer alhora via online.\n16 alumnes van finalitzar el batxillerat dual l’any passat amb èxit! La mitjana va ser del 100% d’èxit.\n8. A CLASSE, COM A CASA\nL'ambient que es viu a Batxillerat compagina l’exigència acadèmica amb un estil cordial de la mà d’un professorat proper que acompanya i fa més fàcil assolir els objectius de l’etapa. Tot el calendari de l’any acadèmic està assenyalat per activitats i celebracions que ajuden a viure aquests cursos d'una manera molt especial: La castanyada, les olimpíades d’atletisme, la festa de Nadal, els partits ciències-lletres, l’excursió al pic que dona nom a la promoció, tertúlies amb alumni, etc. Sabem que és l'etapa escolar amb més exigència acadèmica, per això busquem que els nostres alumnes arribin molt ben preparats però també que disfrutin d'aquests cursos i guardin un gran record del Batxillerat de La Farga.\n9. NIVELL D'ANGLÈS\nUna mitjana del 43% acaba 2n de Batxillerat amb un nivell B2 o superior. El curs passat 28 alumnes van acabar amb el B2, 12 amb el C1 i 1 amb el C2.\nEls escacs en el Cicle Inicial\nAvui tenim la segona entrevista dins d'un cotxe amb el Jordi Farguell\nJa pots demanar tutoria\nAquest curs podreu escollir entre tutories presencials o online\nÚltimes places disponibles de les AFTER-CLASS\nEncara no has escollit AFTER-CLASS? Ara tens l'oportunitat d'escollir entre aquelles que disposen de places vacants


L’esglèsia de Rocafort exposa l’obra de l’artista Ignasi Chilet\nLas obras de la estación de tren de Albal avanzan a…\nInicio L'Horta Nord Rocafort L’esglèsia de Rocafort exposa l’obra de l’artista Ignasi Chilet\nL’esglèsia de Rocafort exposa l’obra de l’artista Ignasi Chilet\nL’artista plàstic Ignasi Chilet ha escollit el claustre de l’esglèsia de Rocafort com a sala d’exposicions per al seu nou treball ‘Presents’, on presenta pintures, dibuixos, gravats, objectes i la instal•lació. El seu anterior projecte, ‘Cures d’una trencadura’, va ser exposat en l’Hospital La Fe de València.\nLa seua obra torna ha estar inspirada en la seua biografia i, amb ‘Presents’, ha volgut homenatjar a les dones que han faltat en la novel•la familiar. Chilet ha explicat que “fa un homenatge a les dones de la família per sempre absents i per sempre presents en els afectes”.\nAmb l’elecció del claustre de l’esglèsia de Rocafort, l’artista ha volgut representar metafòricament el “claustre matern, la matriu, el lloc interior on has estat gestat, sinònim del paradís perdut, a resguard del món, on trobar-se segur al marge de contingències”. Ja que, com en tots els seus treballs i d’aquesta manera, tracta d’aconseguir la relació entre contingut i continent.\nL’artista ha comentat sobre la seua obra que “aquest projecte ha anat duent-me formalment cap a uns materials, objectes, usos, escenografies i formes familiars.Com si al rastrejar els sentiments haguera brollat la seua pròpia iconografia a la qual m’he lliurat sense resistències”.\nD’igual manera, ha remarcat que “aquest treball de creació, amb moments durs, ha permès alguna cosa més que sobreviure al dolor per la pèrdua, en omplir l’absència amb un exercici de memòria, que deixada anar lliurement m’arrossegava cap a indrets inesperats. Aquesta rememoració del passat per atrapar-lo i fixar-lo ha estat un exercici de reconstrucció fetitxista en utilitzar l’homenatge com un intent de pagament dels deutes impagables, però també l’elaboració d’un dol, en identificar i apropiar-me de trets i valors dels avantpassats”. © / Hortanoticias\nArtículo anteriorDos centésimas separan a David Levecq de la final de natación de 50 metros libres en los Juegos Paralímpicos de Londres 2012\nPicassent destinarà 200.000 euros per ajudar a les persones autònomes i a les microempreses\nPicassent 3 de julio de 2020\nTorrent 3 de julio de 2020\nPaterna 3 de julio de 2020\nMislata 3 de julio de 2020\nValencia Ciudad 3 de julio de 2020\nPicassent destinarà 200.000 euros per ajudar a les persones autònomes i...


Mariotti fa suar la banqueta | Canal Reus TV\nMariotti fa suar la banqueta\n13:07 - 2 novembre 2016\nPartit plàcid per al Reus Deportiu d'Hoquei que continua invicte al Palau d'Esports. Els reusencs s'han imposat al Lloret en un partit lent i sense massa complicacions. Resultat, 4 a 1. Una victòria que ha servit d'escalfament als d' Enrico Mariotti per afrontar el primer partit de la lliga europea, la setmana que ve contra el Forte dei Marmi.\nAl Reus Deportiu La Fira li ha costat perforar la porteria de Serra en un partit més aviat calmat pels roig-i-negres. No ha estat fins al minut 16 quan Casanovas ha anotat a plaer un gran contracop. A partir d'aquí la defensa rival ja no ha pogut fer res per aturar la gerra d'aigua freda que el Reus els tenia preparada. Un minut més tard Salvat ha anotat el 2-0. I quan l'afició encara celebrava el gol, Marín ha fet el tercer. A falta de 4 minuts per la mitja part Salvat ha rematat la feina, i amb l'espatlla, pujava el marcador 4 a 0 fruit d'una gran canonada de Marín.\nJa a la represa, un Mariotti previsor ha donat descans a alguns jugadors habituals. El Lloret ha escurçat diferències després de transformar una directa, però el partit ha mort aquí amb el control absolut de la bola per part dels roig-i-negres.. Els lloretencs han acabat perdent el temps davant una errada rival que no arribava. la única a les acaballes, Àlex Rodríguez ha fallat una directa i un penal que hagués pogut ampliar el marcador.\nMariotti ha assegurat que "els espectadors han pogut quedar-se amb una sensació estranya al no haver marcat en tota la segona part, però que els roig-i-negres han liderat el partit en tot moment i això, és el que compta".\nLes tres victòries consecutives a la lliga preparen l'equip per afrontar el primer partit de la lliga europea contra el Forte dei Marmi. El Reus Deportiu debutarà a Itàlia aquest dissabte a les nou del vespre.


Els veïns desallotjats per l'esvoranc a la Teixonera no podran tornar a casa aquest diumenge\nTot i que el forat ja està tapat, encara no s'ha confirmat que el terreny és estable i no hi ha subministrament de gas. A més, la pluja d'aquesta nit ha tornat a col·lapsar el clavegueram i ha inundat els baixos d'un edifici proper\nACN Barcelona 06/11/2011 14:28\n260x366 L'esvoranc que ha sortit al bell mig de la plaça d'Isop, al barri de la Teixonera de Barcelona. / JÚLIA PÉREZ / ACN L'esvoranc que ha sortit al bell mig de la plaça d'Isop, al barri de la Teixonera de Barcelona. / JÚLIA PÉREZ / ACN\nEls catorze veïns desallotjats divendres passat per l'esvoranc al barri de la Teixonera a Barcelona no podran tornar a casa aquest diumenge, segons ha informat l'Ajuntament. La quarta tinent d'alcalde, Maite Fandos, ha visitat el lloc aquest matí i ha puntualitzat que encara falten algunes comprovacions respecte a l'estabilització del terreny i, a més, encara no hi ha subministrament de gas a la zona.\nAquest dilluns al matí, els tècnics tornaran a avaluar la possibilitat que tornin els veïns, que sí han pogut recollir les seves pertinences acompanyats de bombers i personal tècnic. Els serveis tècnics de l'Ajuntament continuen treballant a l'esvoranc. Després que ja hagin cobert tot el forat amb formigó per estabilitzar el terreny, aquest diumenge s'estan produint algunes incidències provocades per la intensa pluja d'aquesta nit i l'augment del nivell d'aigua freàtica.\nAls baixos del número 4 del carrer Plutó, a tocar de la plaça d'Isop, s'hi ha produït una inundació i durant el matí s'ha procedit a l'extracció de l'aigua. També s'ha anul·lat la claveguera afectada, desviant l'aigua cap a l'exterior.\nEls tècnics emplenen l'esvoranc, però el clavegueram queda col·lapsat per les pluges


La bona lletra | Lletra Impresa Edicions\nLa bona lletra narra en primera persona les peripècies vitals d’una família humil, de vençuts republicans, al llarg dels anys difícils de la dictadura franquista. Anna, la protagonista del relat decideix, al tram final de la vida, trencar el silenci i fer un exercici de memòria, confessional, per contar al fill la seua llarga i inútil lluita per sobreviure.\nEs tracta de la primera traducció d’una obra de Rafael Chirbes al català.\nquantitat de La bona lletra\nTítol: La bona lletra\nTraducció: Carles Mulet\nCol·lecció: Ovidianes, núm. 4\n1a edició: febrer 2018\nBona part de l’univers literari de Rafael Chirbes es localitza al País Valencià. Això situa l’autor davant la contradicció que «paradoxalment, alguns dels personatges, per exemple de La buena letra, a penes entenien el llenguatge en què els narrava». Aquesta traducció persegueix, també, que puga ser llegida com potser hagués estat escrita si les circumstàncies sociopolítiques i personals haguessen estat unes altres.\nLa bona lletra conforma, juntament amb Mimoun, el primer bloc de l’obra chirbesiana, unes narracions que, en opinió de l’autor, són «més nouvelles que novel·les», cosa que li va permetre «un treball més polit, d’orfebreria, mentre que les novel·les posteriors, que són novel·les llargues, tenen més daltabaixos». Uns trets estilístics deixen clar que estem davant una narració especialment acurada a nivell formal.\nRafael Chirbes Magraner va nàixer a Tavernes de la Valldigna el 27 de juny de 1949 i va morir a Beniarbeig el 15 d’agost de 2015. La seua trajectòria de formació i professional, però, la va desenvolupar majoritàriament fora de València: a Madrid, el Marroc, París, Barcelona, A Coruña i Extremadura. L’any 2000 va tornar a València i es va instal·lar definitivament a Beniarbeig, molt prop de Dénia.\nEn un principi, Chirbes es va dedicar a la crítica literaria i a altres activitats periodístiques, com ara a fer ressenyes gastronòmiques i articles per a la revista Sobremesa, i als reportatges de viatges. La seua primera novel·la, Mimoun (1988), va resultar finalista del Premi Herralde, i La larga marcha (1996) va ser guardonada a Alemanya amb el Premi SWR-Bestenliste. Amb aquesta novel·la va iniciar una trilogia sobre la societat espanyola que abraça des de la postguerra fins a la Transició i es completa amb La caída de Madrid (2000) i Los viejos amigos (2003).\nVa guanyar en dues ocasions el Premi Nacional de la Crítica, els anys 2007 i 2013, per Crematorio (2006) i En la orilla (2012), respectivament.\nTot i ser un escriptor i periodista d’expressió castellana, va ser un defensor acèrrim de la llengua pròpia, el valencià, que era la seua llengua materna, com ho demostren les declaracions que va fer en la darrera entrevista que va concedir al seu amic d’adolescència, el també escriptor Josep Bertomeu Moll, per a la revista L’Espill: «La meva llengua familiar és el valencià, però no sé escriure’l. Com a tanta gent de la nostra generació, a mi ningú no em va proporcionar cap llibre en valencià durant la primera infància. Més bé fou al contrari. A l’escola teníem prohibit parlar-lo. Hem estat una generació analfabeta en llengua materna.»


Appartamenti Le Gemme Palau Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Caprera 37, Palau Comune, Palau, Itàlia, 07020 - Veure al mapa\nL'Appartamenti Le Gemme es troba a la costa nord de Sardenya, a només 450 m del port de ferris que permet arribar a l'illa de La Maddalena. L'establiment ofereix servei de lloguer de bicicletes. Els apartaments disposen de balcó, zona d'estar amb cuina americana, TV per satèl·lit i sofà llit. El bany inclou dutxa. Alguns apartaments tenen WiFi gratuïta i d'altres gaudeixen de vista sobre el mar. Le Gemme està situat a Palau, a només 150 m de la platja del Palau Vecchio.\nL'aire condicionat s'ofereix per un suplement. Els clients poden portar llençols i tovalloles o llogar-ne a l'establiment. Cal que informeu el Appartamenti Le Gemme de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 100 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.\nTots els tipus de viatgers (204) Parelles (121) Viatgers en solitari (12) Famílies amb infants petits (29) Famílies amb infants grans (16) Grups (25)


Senyalització de pàrquing Senyalització de pàrquing\nSeguiu la fletxa!\nSeguretat garantida en la vostra senyalització de pàrquing\nAvui dia, existeix una autèntica especialització en la senyalització de pàrquings. Els accessos a centres comercials, edificis d’oficines, parcs empresarials, grans magatzems, hospitals, etc., es realitzen, majoritàriament, en vehicle. Les entrades dels pàrquings, així com els vestíbuls dels ascensors i les escales que donen accés a les plantes, han esdevingut en realitat les portes principals d’entrada a qualsevol edifici.\nPer decorar les parets i els sostres, s’utilitzen materials i acabats diferents de la resta del pàrquing. Aquestes àrees es pinten amb colors llampants per crear un punt d’atenció per aquests nuclis verticals de connexió amb la resta de l’edifici, es potencia la il·luminació com a reclam, i la senyalització i la decoració gràfica dels mateixos es converteix en un element essencial.\nAixò ens ha obligat a especialitzar-nos en aquest camp. Tenim gran experiència amb el desenvolupament de projectes de wayfinding per a la senyalització en pàrquings.\nGràcies a la senyalització digital, podem resoldre els problemes de fluxos i circulacions que, per qüestions horàries, reben al mateix temps a un nombre significatiu d’usuaris. La facilitat dels sistemes informàtics aplicats a la retolació permetrà, en segons, crear nous circuits que evitaran que els pàrquings de grans superfícies es converteixin en trampes.\nLa peculiaritat dels circuits vials o per als vianants i la diversitat de plantes requereixen una bona senyalització per a la ubicació primer dels accessos i per a la important ubicació del vehicle a la tornada. Una senyalització eficient en un aparcament evita accidents de tràfic i la pèrdua de temps.\nLa recomanació de l’ús de rètols lluminosos, dinàmics o digitals, de mides apropiades, la correcta ubicació, així com l’ús de missatges informatius específics d’aquest àmbit, faran que els usuaris de l’aparcament tinguin una experiència positiva de compra o una bona imatge de l’empresa que visiten.\nCentre Comercial Diagonal Mar Veure projecteCentre Comercial As CancelasVeure projecteTanger City CenterVeure projecte


Albert Rivera amenaça dBalears amb els Tribunals\nAlbert Rivera ha remès un burofax a dBalears, signat pel seu representant legal, en el qual «seguint expresses instruccions del meu manant, D. Albert Rivera Diaz, president de Ciudadanos Partido de la Ciudadania» fa una sèrie d'exigències que depassen de molt el legítim dret de rectificació. dBalears li ha remès una breu resposta en la qual es defensa el dret a la llibertat d'informació. Reproduïm els dos textos.\nBurofax del representant legal d'Albert Rivera\nMitjançant la present comunicació i seguint expresses instruccions del meu manant, D. Albert Rivera Diaz, president de Ciudadanos Partido de la Ciudadania, els pos en coneixement del següent:\nDesprés de la publicació realitzada, a data vint d'octubre, en la pàgina web del seu periòdic (https://www.dbalears.cat/), sota el títol 'Albert Rivera es nega a passar el control de drogues de l'aeroport de Barceona' (https://www.dbalears.cat/opinio/2018/10/20/320579/albert-rivera-nega-passar-control-drogues-aeroport-barcelona.html) vostès informen, de manera errònia, que els membres de seguretat del meu representat evitaren que aquest passàs un control de drogues a l'aeroport del Prat de Barcelona.\nDoncs bé, dites manifestacions publicades sobre com es varen produir els fets i sobre el tipus de control de seguretat efectuat a l'aeroport, són completament FALSES, considerant-les un atac directe a l'honor i intimitat personal, produint una greu lesió de la seva dignitat, prestigi professional i personal.\nS'acompanya junt a aquesta carta el comunicat de premsa emès pel Partit Polític Ciudadanos Partido de la Ciudadania, de data vint d'octubre, en el qual s'informa que el Sr. Rivera va complir amb les ordres indicades pel criteri dels agents, no havent-se negat a detenir-se en cap control, tractant-se per tant d'una qüestió que depèn del criteri i autoritat, exclusivament de la Policia Nacional.\nEn aquest sentit, els sol·licitam que en el termini de 24 hores a contar des de la recepció de la present comunicació, procedeixi al següent:\nQue s'elimini la notícia publicada en la pàgina web de 'dBalears' que s'indica en el següent link: https://www.dbalears.cat/opinio/2018/10/20/320579/albert-rivera-nega-passar-control-drogues-aeroport-barcelona.html\nQue es procedesqui a realitzar una fe d'errates per part del periòdic digital 'La República' en el qual es rectifiqui la notícia, suprimint la publicada.\nQue l'autor de la informació demani disculpes al meu representat pels danys ocasionats i difamacions realitzades, publicant-se a la pàgina web de periòdic 'dBalears' (https://www.dbalears.cat/) en lloc preferent dita rectificació on s'indiqui expressament que: «D, Albert Rivera en cap moment nega detenir-se en el control de seguretat de l'aeroport. Qualsevol contingència que hagi pogut succeir dependrà del criteri i autoritat, exclusivament, de la Policia Nacional. Així mateix aclarir, que el control no era de drogues sinó només d'explosius, pel qual passen a diari multitud de passatgers com a control rutinari».\nQue quedi constància de la falsedat del contingut de la notícia, així com la inexistència de fonts i prove que acreditin la veracitat de dita informació.\nEn cas contrari ens veurem obligats a interposar les accions legals, tant civils com penals, que considerem oportunes.\nSense cap altre particular, rebi una cordial salutació.\nResposta de dBalears\nPer la present acusam rebut, en data 24 d’octubre de 2018, del seu escrit datat a dia 22 del mateix mes. En relació a aquest escrit, una vegada llegit, li volem transmetre la nostra perplexitat.\nEn primer lloc, ens demanam si el seu representat pretén, a través d’advocat, erigir-se en dictador de la línia editorial del nostre mitja i, en aquesta condició indegudament atribuïda, decidir els continguts que hem de publicar i/o a eliminar.\nNo podem arribar a entendre en base a quina normativa fixen el termini de 24 hores per demanar-nos unes accions que, a banda d’estar alguna d’elles fora de la nostra capacitat de disposició, suposen una clara intromissió en els continguts emparats per la llibertat d’informació, recollida com un Dret Fonamental per l’article 20 de la Constitució espanyola.\nEn segon lloc, i per la informació que disposam, els controls aleatoris als que són sotmeses les persones en els accessos de les portes d’embarcament dels aeroports, són d’obligat compliment i poden detectar traces d’elements químics, tant de component de substàncies explosives com psicotròpiques.\nEn qualsevol cas, si el que pretenen exercir és el dret de rectificació regulat per la LO 2/1984, pregam ens ho comuniqui seguint el procediment i requisits legalment establerts.\nA Palma, 24 d’octubre de 2018.\nJo diria Alberto Carlos Primo de Rivera i Díaz de Vivar, alias Supermonki Franki.\nMal fet, Albert! Tu ets com els altres i malement anem si ja vols tractaments de favor quan encara no has tocat poder. Dèu ens enlliberi de "Duces" de pacotilla.\nPer John Noking, fa mes de 2 anys\nQuina mania té tothom a dir-li "Albert". El seu nom real és "Alberto Carlos"...\nNo és que jo li tingui mania, és que no val per res més que per embolicar la troca. I és natural que ho faci tinguent en compte la mena de seguidors que només volen sentir una consigna: "que trabajen ellos" o "la unidad nacional" que ve a ser el mateix, uns traballen i els altres també en suquen, pero no fan res per buscar feina i menys encara fer-la.\nPero si ho han dit tots els mitjans, no és un invent del dBalears. Malgrat que ell només se fitxa en els que promouen la llengua catalana. Sort que els catalans salvaren a la seva família de la pobresa, perque si els haguessin fet qualque menyspreu, no sé que els faria.\nTant idiote com el Casado\nNi han fet res mai de profit ni hu faran\nAmb el 155, TV3 i une de les millors escoles d'Europe tant sols saben destruir\nFore monarquics, visca la Republique i aquestos gilis a treballar (no se a on, pero...)\nPer sos nacra, fa mes de 2 anys\nAmb tanta exigència només li falta exigir que el redactor, com a càstic, li faci netes les sabates agenollat als seus peus. Al·lucinant, pareix tret d'un llibre d'història del capítol del règim senyorial. Només li falta dir també que la lletra de la notícia sigui més grossa que la resta i que la reparteixin en versió impresa porta a porta per totes les llalrs del regne.\nPer Allà on no n´hi ha, que no en cerquin., fa mes de 2 anys\nI que sap fer alguna coseta més?\nIdò què voleu que faci?\nPer Maleducat!, fa mes de 2 anys\nMémys necessari, és que tu venguis cada dia.a deixar.una cagarada escrita.\nPer Era necessari això, fa mes de 2 anys\nBen fet Albert !


Dimissió en bloc de la junta directiva del sindicat del personal de l’administració de Justícia - Altaveu el diari digital d'Andorra\nDimissió en bloc de la junta directiva del sindicat del personal de l’administració de Justícia\nFart de la manca de suport, l’equip que liderava Cristina Araujo plega però de moment no dissol formalment el SIPAAJ perquè té un procediment judicial en marxa que quedaria invalidat\n24/09/2018 (15:15 CET)\nLa manca d’implicació del personal de l’administració de Justícia ha portat la junta directiva del sindicat que en representava els seus interessos laborals a presentar la dimissió en bloc. El Sindicat de Personal Adscrit a l’Administració de Justícia (SIPAAJ) està inactiu tot i que per ara no es dissoldrà atès que té en marxa un procediment judicial -per defensar uns increments salarials d’anys enrere- que decauria en el cas que el col·lectiu es quedés sense representació legal.\nLa dimissió en bloc es va produir durant el mes de juliol tot i que no ha estat fins ara que s’ha fet pública de manera general a tot el personal, segons que ha pogut saber l’Altaveu. L’equip capitanejat per Cristina Araujo ha patit el desgast de molts anys fent-se càrrec del lideratge del sindicat però, alhora, també ha trobat a faltar l’escalf dels companys, i no ja per fer-se càrrec de la gestió sindical, que també, si no per donar suport a les iniciatives que es poguessin emprendre.\nAraujo, que ha confirmat la dimissió però, també, el fet que la sortida total no es pot dur a terme atès que hi ha el procediment judicial en marxa reclamant els IPC’s que no es van percebre durant el 2012, ha explicat que si el SIPAAJ es dissolgués formalment “seria invalidat tot el procediment” que era mateix es troba en la fase de conclusions de primera instància. El col·lectiu espera tenir una resolució abans no s’acabi l’any i després decidir què es fa en funció del veredicte. Serà l’única qüestió sobre la qual debatran. La resta de reivindicacions que hi pugui haver, el sindicat ja no les atén.\nLa junta encapçalada per Cristina Araujo ja va fer un sondeig per intentar que altres persones poguessin sumar-se al projecte sindical. Però “en principi no hi ha ningú que ho vulgui agafar” i els fins al juliol membres formals de la junta del SIPAAJ s’han afartat de batallar sense tenir un suport real darrere. Una dels elements que més els han desencoratjat és veure com entre el personal de la Justícia no es pot aconseguir la unanimitat o, com a mínim, un suport molt majoritari en les reivindicacions quan ha quedat palès, recorda Araujo, com si un col·lectiu va a l’una i surt al carrer com va passar el març amb els mestres s’acaben obtenint beneficis.\nLa presidenta del SIPAAJ fa referència al SEP i a la capacitat de negociar que ha tingut amb el ministeri d’Educació en referència a la llei del cos de docents després de l’aturada massiva que es va viure el març a les aules. “La gent continua queixant-se, però ho fan pels passadissos.” I en principi així continuarà sent, a no ser que abans de la dissolució oficial, lligada als tempos que marqui el procés judicial, apareguin alguns funcionaris disposats a reviscolar el sindicat.\nMés enllà del SIPAAJ que aglutina el gros dels treballadors de l’administració de Justícia, cal tenir en compte que els batlles tenen prohibida la sindicació -igual com l’afiliació a cap grup polític- i que els secretaris judicials tenen el seu propi col·lectiu sindical, que se sol sempre mantenir en un to molt baix, sols tendent a aconseguir millores salarials en funció de les càrregues laborals que s’imposin als números 2 de les diferents oficines judicials.