IES JOAN COROMINES: JORNADA DE PRÀCTIQUES A L’UJI [dj, 24 gen 2019]\nEl passat dia 17 de gener l’alumnat de primer de batxillerat de l’IES Joan Coromines va assistir a la sessió de pràctiques organitzada per les diferents facultats de la Universitat Jaume I.\nEs van distribuir en quatre grups segons les seues preferències acadèmiques. Un primer grup -el més nombrós- va participar en les activitats de Química a l’Escola Superior de Tecnologia i Ciències Experimentals, el segon grup va anar a les sessions de Matemàtiques, el tercer a les d’Enginyeria Química i el quart i últim a les d’Humanitats.\nPer a molts d’ells va ser el seu primer contacte amb la Universitat i absolutament tots van valorar l’experiència com a molt positiva.\nRESULTATS DE LA CAMPANYA DE NADAL "KILO-JOGUINA" [dj, 11 gen 2019]\nUn any més, donem les gràcies a tota la comunitat educativa de l'IES Joan Coromines, per la seua implicació amb la campanya Kilo-Joguina, promoguda del departament de Religió i coordinada per seu responsable d'Antonio Castellar.\nHem pogut portar a Creu Roja i a Càritas un bon grapat de joguines i menjar per a tots aquells que més ho necessiten.\nPodeu fer clic al següent enllaç per consultar els resultats de les últimes edicions de de la campanya o visitar el blog del departament de Religió.\nJORNADES DE PORTES OBERTES PER A FAMÍLIES A L'UPV [dc, 16 gen 2018]\nEl departament d'Orientació de l'IES Joan Coromines informa que,\nJa està obert el termini d'inscripció per a les famílies per a les Jornades de Portes Obertes, que organitza la Universitat Politècnica de València als tres campus: Vera (València), Alcoi i Gandia.\nJornades Portes Obertes - Info\nXARARRADA PRÀCTICA ESPORTIVA. FÚTBOL SALA PENÍSCOLA [dt, 15 gen 2019]\nJugadors i tècnics del "Peníscola RehabMedic" van visitar l'IES Joan Coromines de Benicarló per a explicar la seva experiència com a esportistes d'elit, parlant de com és el seu dia a dia i els seus hàbits de vida.\nA la xarrada va assistir l'alumnat de 4t d'ESO i batxillerat. A la finalització de la xarrada va haver-hi signatura d'autògrafs.\nVISITA DIDÀCTICA A VALÈNCIA [dc, 9 gen 2019]\nPer acabar el primer trimestre d'una manera lúdica i alhora didàctica, el Departament de Valencià va programar una eixida cultural a la ciutat de València. Alumnat de 1r, 2n i 3r d'ESO va tenir l'oportunitat de recórrer i visitar llocs emblemàtis com ara l'Ajuntament, la Llotja de la seda, la plaça Rodona, el Micalet i també la plaça de la Verge.\nMés tard, tots els grups van participar en un taller per aprendre a escriure i cantar un rap en valencià. L'activitat va estar dinamitzada pels 3 membres del grup musical Atupa. El resultat va ser del tot exitós i engrescador, tant, que fins i tot alguns cantants improvisats van repetir les seues actuacions.\n< 1 – 2 – 3 – 4 – 5 – 6 – 7 – 8 – 9 – 10 – 11 – 12 – 13 – 14 – 15 – 16 – 17 – 18 – 19 – 20 – 21 – 22 – 32 – 42 – 52 – 62 – 72 >


PUJA AL BUS DE L'ASCENS!\nDesprés de 29 jornades disputades, el Senior Masculí arriba a la darrera amb possibilitats d'ascens a 1a Catalana. A dia d'avui, toca agafar la calculadora per saber quins resultats li donarien la 4a posició, i per tant, l'accés a les fases d'ascens a 1a Catalana.\nActualment estan classificats en 6a posició, empatats a victòries amb el Ripoll i el Tona, que és precisament el rival del dissabte. En cas de guanyar a Tona, independentment del que passi en el Ripoll-Arenys, la quarta posició serà pel Sant Celoni.\nÉs per això que us animem a pujar aquest dissabte 13 de maig, al bus que sortirà del Pavelló de Sant Celoni per anar a animar al nostre primer equip al poble osonenc.\nNo ens faltarà de res per animar com autèntics hooligans (en el bon sentit de la paraula). Des de pintura de cares, càntics, globus i tambors. És important que vinguem tots de vermell, a poder ser, amb la samarreta vermella de joc del club, o la d'Escola de Bàsquet.\nSi tens ganes de participar-hi, no esperis fins a l´últim moment, ja que només hi ha 50 places i molta gent ha comentat que hi vol participar. Les inscripcions les podeu fer des d'avui dilluns al Pavelló, adreçant-se a en Pere Purrà. El preu per persona és de 3€. No es reserva lloc en cap cas, fins que no es faci l'entrega total del preu total indicat anteriorment.


Notícies - Albert Puig (Petits Camaleons): "Esperem que d'aquí a 20 anys vinguin pares que havien vingut de petits"\nEn una entrevista al programa 'Molta Comèdia' de Cugat Mèdia, el director del 'Petits Camaleons' ha presentat la 10a edició del festival santcugatenc\nImatge d'arxiu d'un festival Petits Camaleons / Foto: Localpres\nel 18/setembre Martí González Cultura PDF\nEl festival Petits Camaleons celebra aquest any la seva 10a edició amb una programació especial i amb una mirada retrospectiva d'aquesta dècada oferint música de tots els estils dirigida a un públic infantil i familiar. En 10 anys han passat, crescut i evolucionat de la mà els grups més destacats de l'escena musical catalana per fer gaudir un públic molt canviant. El director artístic del festival, Albert Puig, ha repassat en una entrevista al programa 'Molta Comèdia' de Cugat Mèdia el present, el passat i el futur del festival, que vol seguir creixent tant en dies (aquest any passa dels tres habituals als 10) com en espais i propostes repartides per tota la ciutat.\nSegons ha explicat Albert Puig, tot i que han anat "provant" programant grups molts diversos, alguns consolidats i alguns que no tant, n'hi ha que no han vingut mai "perquè no encaixen". El director del festival, això sí, explica que en 10 anys ha canviat molt tant el públic familiar a qui va dirigida la proposta com la música que s'escolta i estan pendents sempre de les noves tendències. Al programa conduït per Eduard Jener, Puig també ha recordat que Txarango, quan encara era un grup emergent, va venir a la 1a edició del Petits Camaleons i va actuar en un dels escenaris petits. Tant la banda com el festival han crescut de la mà durant aquesta dècada. Pel que fa a la proposta santcugatenca, a més, la intenció és no deixar-ho de fer: per mantenir uns aforaments limitats i un format adaptat als més petits, la idea és mantenir l'ampliació d'espais i dies, per tota la ciutat, com ja es farà en l'edició d'enguany.\nA banda d'un cartell amb noms com Manel, Doctor Prats, Suu, Lildami i Roba Estesa, concentrat en el format habitual el primer cap de setmana d'octubre a l'entorn del Teatre-Auditori, aquest any hi ha actes especials per recordar la història del festival. Hi haurà una exposició repartida per la ciutat amb imatges d'aquestes 10 edicions i mitja (el 2017 es va haver d'ajornar mig any la programació d'un dia, que va coincidir amb l'1-O) i Miquel del Roig repassarà els èxits dels grups que han passat pel festival en l'acte inaugural.\nLa idea original era oferir coses a la ciutat, expandir-nos més enllà de l'entorn del Teatre-Auditori. I és el que farem aquest any, al Celler Modernista, a les escoles. La voluntat és seguir creixent, ocupar més espais de la ciutat i fins i tot oferir coses gratuïtes al carrer.\nLluís Ribas (pintor): "Vull veure la reacció de la gent davant d'una cosa que no espera de mi"


Obres i Rehabilitacions d'habitatges i locals comercials - Instalponce\nEl departament d’Obres i Rehabilitacions de INSTALPONCE, S.L. està habituat a la realització de reformes integrals o parcials del seu habitatge o local comercial.\nLa nostra dilatada experiència ens avala, sempre a la recerca de la perfecció. Apliquem tota la formació i els nostres coneixements de les instal·lacions que realitzem en els elements de casa seva. El nostre personal efectua les intervencions amb la màxima professionalitat, acostumats a treballar sota la supervisió tant d’arquitectes com de decoradors.\nObres de paleta\nSòls i Paviments\nCreació de noves oficines en locals i reforma d’oficines existents. Realització de projectes per a nous negocis en locals comercials i adequació de locals ja existents. Rehabilitem tot tipus de façanes, des modernistes i neoclàssiques fins a les de tipologies més modernes.\nI per descomptat tot el referent a instal·lacions de lampisteria, com reformar la seva instal·lació elèctrica o de lampisteria, calefacció, etc.


El Santander previsiblement tornarà a tancar oficines com la de la imatge. GETTY\nBarcelonaAlerta roja financera. Després de set mesos d’aguda crisi econòmica que arriba en una època ja especialment dura per als bancs, amb els tipus a zero, el Banco Santander va ser aquest dimarts el primer gran banc espanyol a obrir la porta a una nova ronda d’acomiadaments. Ana Botín, presidenta de l’entitat, va afirmar després de presentar resultats que si l’entitat es planteja una mesura com aquesta informarà primer els sindicats.\nLa seva resposta arribava després que Expansión publiqués que l’entitat estudiava acomiadar 3.000 empleats per fer front a l’actual situació, mitjançant un expedient de regulació d’ocupació (ERO). “Respecte a les mesures sobre la plantilla, en el moment que hi hagi una proposta els primers que la coneixeran seran, com sempre, els representants dels treballadors”.\nAquesta mesura arribaria després que el banc d’origen càntabre anunciés ahir uns mals resultats del tercer trimestre. Entre juliol i setembre l’entitat va guanyar 1.750 milions, un 4% menys, però el còmput anual és dur: ha perdut 9.048 milions d’euros en nou mesos. Les causes són les provisions, l’actualització del fons de comerç (el valor de marca) d’inversions històriques i el pes dels actius fiscals diferits.\nTot i això, el banc presidit per Botín va anunciar dimarts una ampliació de capital de 1.761 milions d’euros, que cobrirà amb les seves pròpies reserves, i que destinarà al pagament d’un dividend de 0,1 euros per acció als seus accionistes.\nL’onada que ve\nEl Santander és el primer, però no sembla que hagi de ser l’únic a fer acomiadaments. La imminent fusió CaixaBank-Bankia pot suposar una retallada de plantilla que oscil·larà entre els 5.000 i els 10.000 afectats, segons les previsions que hi ha ara, per bé que en aquest cas s’optaria per prejubilacions i baixes incentivades.\nTambé s’espera que el Sabadell, castigat en borsa els últims mesos i en plena cursa per fusionar-se, pugui anunciar aviat un pla de tancament d’oficines. Aquestes mesures proven fins a quin punt és delicada la situació del sistema financer. Tal com l’ARA va explicar a l’abril, amb l’inici de la pandèmia el govern espanyol es va adreçar a les principals empreses de l’Íbex (bancs inclosos) per demanar-los si podien comprar deute sobirà. Les empreses van contestar negativament.


John Stockton - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(en) John Houston Stockton\n26 març 1962 (59 anys)\nUniversitat Gonzaga (1980–1984)\nGonzaga Preparatory School (en) (–1980)\n1980–1984 Gonzaga Bulldogs\nDavid Stockton, Michael Stockton\nMike Stepovich (sogre)\nHust Stockton (avi patern)\n(1993) Premi a l'MVP de l'All-Star Game de l'NBA\nTé el rècord absolut d'assistències, amb 15.806 i de robatoris amb 3.265 amb uns marges extremadament homologats. Ràpid, implacable i humil, ningú veia les jugades millor que John Stockton, i va fer servir la seva intel·ligència per vèncer a jugadors més forts i alts que ell.\n3 Perfil de Stock\nStockton va néixer a Spokane, Washington i té ascendència alemanya, irlandesa i suïssa. Va assistir a l'escola primària a St. Aloysius i l'escola secundària a Gonzaga Prep, on es va graduar l'any 1980. A continuació, va jugar a basquetbol a la Universitat de Gonzaga a la seva ciutat natal, on feia de mitjana 20,9 punts per partit amb un encert d'un 57% des del camp en el seu últim any. El seu avi, Houston Stockton havia estat també un atleta conegut a la Universitat de Gonzaga.\nAmb aquestes xifres com a carta de presentació, John Stockton es va assegurar una plaça a la segona ronda del draft segons molts analistes. Però l'entrenador dels Jazz, Frank Layden va confiar en l'enorme potencial que amagava Stockton i va ser seleccionat pels Jazz de Utah a la primera ronda amb el número 16 en el draft de l'NBA del 1984, un fet que va ser durament criticat per tots els seguidors de l'NBA, ja que van considerar que els Jazz van tornar a malgastar la seva ronda com en els anys anteriors.\nTot i així, molta gent va haver de rectificar les seves paraules, sobretot quan en la seva primera temporada, sent relleu del veterà Ricky Green, Stockton va imposar el rècord de més assistències (415) i més robatoris (109) aconseguits per un novell en la història dels Jazz, alhora que va ser nominat a novell de l'any.\nStockton va romandre com a segon base armador de l'equip per dues temporades més, en les quals va incrementar els seus números considerablement. Encara que en la seva tercera temporada va iniciar com a titular, Stockton seguia sent considerat en un paper secundari davant de Ricky Green, però la presència alternada dels dos guàrdies començava a intimidar a la resta de la lliga, el que posava de manifest l'emergent titularitat de John.\nFinalment, va començar a despuntar com un dels millors bases i va acabar la temporada trencant el rècord d'assistències de Isiah Thomas, en una sola campanya, amb un total de 1.128 assistències i va finalitzar primer a assistències per partit, realitzant de mitjana un impressionant 13/8 APJ, mitjana que eclipsaria ell mateix en les dues següents temporades. Encara que van ser les seves habilitats de passador les que el va situar dins el mapa de l'NBA, Stockton es va desenvolupar integralment, classificant tercer en robatoris per joc (2.95), i quart en percentatge de tir de mitjana (57,4%).\nAixí mateix, va finalitzar aquesta temporada realitzant de mitjana 14 punts per joc, duplicant la seva mitjana de punts de la temporada anterior. Durant la seva carrera ascendent, Stockton va imposar el rècord de més assistències en una sola temporada (1,164), major mitjana d'assistències per joc en una temporada (14.5) i més temporades sent líder en assistències de la lliga (9).\nEn 1994-95 va esdevenir el líder en assistències de tots els temps, superant a Magic Johnson que tenia el rècord amb 9,921. En 1995-96 es va convertir en líder en robatoris de tots els temps, trencant el rècord de Maurice Cheeks, de 2,310. Aquest mateix any, és nomenat un dels cinquanta millors jugadors d'història de l'NBA.\nD'aquesta manera va formar una llarga i reeixida associació amb l'aler pivot Karl Malone, que els va portar a fregar l'anell el 1997 i també l'any 1998, que en tots dos casos van perdre davant dels Bulls de Michael Jordan.\nDurant molts anys, ell i Malone van ser la parella de moda dels Jazz. Tenen el rècord de partits jugats junts com a companys d'equip amb 1.412 aparicions. Moltes de les assistències de Stockton eren passades a Malone. La seva principal qualitat era la seva visió de joc, i una lectura perfecta de qualsevol situació a la pista. El seu físic estava bastant allunyat d'un jugador comú de l'NBA, i sovint es va dir d'ell que tenia aspecte d'oficinista, en lloc d'esportista d'elit. Malgrat tot, va jugar 19 temporades a l'NBA de la qual es va retirar l'any 2003 als 41 anys i encara jugant al màxim nivell.\nAmb el temps, Stockton es va guanyar el sobrenom de " Stock " per les seves jugades ràpides i llampants que divertien al públic. També es deia d'ell que era un jugador de la vella escola, perquè el seu caràcter era molt reservat, jugava amb pantalons curts i mai aixecava el to de veu.\nIgual que Patrick Ewing, Charles Barkley, Dominique Wilkins, Elgin Baylor, Reggie Miller, Pete Maravich i el seu company d'equip Karl Malone, és considerat com un dels millors jugadors que mai va arribar a guanyar l'anell, sent condemnat a convertir-se en llegenda, però mai en campió.\nPerfil de Stock[modifica]\nStockton i Malone són considerats la millor parella de Pick and roll.\nStockton, 10 vegades All-Star, és un dels tres jugadors que ha registrat més de 1.000 assistències en una temporada, unint-se a Kevin Porter (1.099 el 1979) i Isiah Thomas (1123 a l'any 1985). Stockton ho va fer set vegades, amb 1164, 1134, 1128, 1126, 1118, 1031 i 1011 assistències.\nEll i Karl Malone són considerats per molts com la millor parella que juga a l'estil Pick and roll. A part de la seva habilitat en passades, Stockton era també un anotador eficaç (13,1 punts de mitjana per partit i un percentatge de tir de 51,5) amb un fiable tir de tres punts (38,4% de mitjana). Ell és el 30é a la llista d'anotadors de tots els temps de l'NBA amb 19.711 punts en la seva carrera.\nEn la defensa, Stockton té el rècord de l'NBA per robatoris per partit, situada en 3265, gairebé un 30% més que el segon classificat, Michael Jordan, que en té 2514. Stockton era conegut per la seva modèstia i el seu sensat enfocament del joc, la defensa implacable, i la seva fanàtica ètica de treball en preparació, que va donar lloc a la seva gran durabilitat. Va jugar 1504 de 1.526 partits possibles en les seves 19 temporades de la seva carrera. En les seves primeres 13 temporades, es va perdre només quatre partits (tots en la temporada 1989-90) fins que es va perdre els primers 18 partits de la temporada 1997-1998 a causa d'una lesió al genoll esquerre sofert en la pretemporada. Aquesta va ser l'única lesió important en la seva carrera i mai es va perdre un altre partit després de tornar d'aquesta lesió. Es retirà el 2003 després d'haver jugat 1.504 partits.\nStockton va evitar totes les picabaralles que es produïen al camp i es va mantenir fidel a Utah tot i rebre ofertes amb molts més diners per altres equips. L'any 1996, es va arribar a un acord que va limitar les despeses que els equips podien fer per pagar les nòmines als jugadors. Per evitar que John cobres mes del màxim legal, li van pagar per endavant el que sobres, ell va fer servir aquells diners per reparar la pista d'hoquei on jugava el seu fill.\nStockton en els últims minuts de la seva carrera.\nDe mitjana, John Stockton realitzava 13,1 punts i 10,5 assistències per partit. Té el rècord de l'NBA d'assistències (15.806) amb un considerable marge i també el de robatoris (3.265) i va estar en cinc de les sis millors temporades en el rànquing d'assistències en una sola temporada (l'altra està en mans de Isiah Thomas). Posseeix el rècord del major nombre de temporades jugades i partits consecutius jugats amb un mateix equip, i és el tercer jugador que més partits ha jugat, només per darrere de Kareem Abdul-Jabbar i Robert Parish.\nTé la mitjana més alta d'assistències per partit en una temporada (14,5 en la 1989-90) i un rècord personal de 28 en una sola trobada. Va ser 10 vegades All Star i també va formar part del Dream Team, que va guanyar l'or als Jocs Olímpics de Barcelona. Stockton va jugar en 10 partits d'All-Star, i va ser nomenat co-MVP del partit en 1993 celebrat a Salt Lake City, Utah, amb el seu company d'equip en els Jazz, Karl Malone. Va ser triat dues vegades com a membre de l'equip ideal de l'NBA i del segon millor equip sis vegades. També va ser seleccionat cinc vegades com a membre del segon millor equip defensiu. És considerat com un dels cinquanta millors jugadors de l'NBA. La seva carrera va tenir un moment crític quan en el sisè partit de la final de la conferència oest va marcar el triple que els va donar la victòria sobre els Houston Rockets. Això va portar als Jazz a la seva primera final de l'NBA.\nAl moment de ser seleccionat durant el draft de 1984, part del públic dels Utah Jazz, el va escridassar públicament, perquè era un jugador que no cridava gaire l'atenció. Més tard, quan l'NBA es va adonar que Stockton tenia un potencial enorme, molts mànagers dels equips més grans es van posar les mans al cap, doncs va ser seleccionat per darrere de jugadors que mai van arribar a destacar. No seria l'últim cop de sort dels Utah, perquè un any més tard els Jazz van seleccionar a Karl Malone en una posició molt endarrerira.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: John Stockton\n↑ [enllaç sense format] http://sportsillustrated.cnn.com/multimedia/photo_gallery/2005/11/22/gallery.alltimepointguards/content.6.html\n↑ [enllaç sense format] http://espn.go.com/nba/history/leaders/_/stat/assists\n↑ [enllaç sense format] http://espn.go.com/nba/history/leaders/_/stat/steals\n↑ [enllaç sense format] http://freepages.genealogy.rootsweb.ancestry.com/~battle/celeb/stockton.htm Arxivat 2011-08-11 a Wayback Machine.\n↑ «John Stockton» (en anglès). NBA. [Consulta: 5 desembre 2012].\n↑ [enllaç sense format] http://sportsillustrated.cnn.com/2007/writers/pete_mcentegart/01/19/ten.spot/index.html\n↑ [enllaç sense format] http://www.databasebasketball.com/leaders/leaderscareer.htm?stat=stl&lg=n\n↑ Thompson, Keith R. Heroes of the Hardcourt (en anglès). AuthorHouse, 2005, p.41. ISBN 1425903991.\n↑ [enllaç sense format] http://static.espn.go.com/nba/columns/smith_sam/1548627.html\n↑ [enllaç sense format] http://myuniv.atspace.com/Stockton/Rec2.html Arxivat 2008-05-13 a Wayback Machine.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=John_Stockton&oldid=29280412»\nAlumnes de la Universitat Gonzaga\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 19 gen 2022 a les 22:28.


Els veïns emeten bons per cobrir les despeses judicials i "treure's l'espineta"\nGLÒRIA AYUSO ·27/05/2010 - 08:20h\nEls veïns de Barcelona inicien avui una col·lecta popular per personar-se com a acusació en el judici contra Fèlix Millet i l'ús indegut dels fons de la institució que representa el Palau de la Música. L'objectiu de la iniciativa és que tothom "es pugui treure l'espineta" davant "un gran greuge contra la societat civil", refer "el bé públic malmès" i "esbrinar tota la veritat" sobre el cas Millet, tal com expliquen els seus promotors.\nLa campanya d'autofinançament es fa a través de l'emissió de bons de 50 euros que es poden adquirir des d'avui i que impulsen la Federació d'Associacions de Veïns de Barcelona (FAVB), l'Observatori de Drets Econòmics Socials i Culturals (DESC), CCOO i el Centre de Treball i Documentació (CTD). S'emetran 120 bons retornables (els diners es tornaran quan acabi el procés judicial) i 120 bons solidaris, amb què els ciutadans i entitats que els adquireixin aportaran els diners a fons perdut.\nLa iniciativa parteix del desig dels veïns de presentar-se com a acusació popular. No obstant això, es van trobar que el jutge els va imposar la presentació d'una fiança de 6.000 euros. "La fiança és un mètode dissuasiu per evitar que s'hagin d'iniciar processos judicials per qualsevol iniciativa popular. Però quan la fiscalia ja l'ha iniciat, com és el cas, això no acostuma a passar", explica la presidenta de la FAVB, Eva Fernández, que considera que el manteniment de la fiança amaga un intent d'evitar la participació directa dels ciutadans en el judici "i fugir del control extern, que és precisament el que volem fer", assevera. Per Fernández, el cas té moltes ramificacions, també polítiques, i el procediment judicial serà molt llarg. "Volem participar directament per arribar fins al final de tot, cridar els testimonis que calgui, evitar que amb el temps el cas caigui en l'oblit i es tanqui amb un acord que ho tapi tot".\nL'advocat dels veïns, Àlex Solà, va manifestar en un programa de ràdio que calia pagar una fiança per poder exercir l'acusació popular. "Ens va sorprendre rebre moltes trucades de persones que s'oferien a participar econòmicament", assenyala la presidenta veïnal. D'aquí que s'hagi optat per la col·lecta, que fa extensiva la participació en el procés a tots els ciutadans. "La societat civil, sense interessos, és la garantia de control, i té la responsabilitat d'actuar", comenta Ada Colau, del DESC.\nD'altra banda, d'aquí una setmana es constituirà la comissió parlamentària sobre el presumpte finançament irregular de la fundació de CDC a través del Palau. El Parlament també tramita la Llei del Protectorat, que supervisarà fundacions per evitar la desviació de fons.


Alta de Fills de 0 a 14 Anys | RACC\nL’assistència dels més petits\nUn metge sempre que el necessitin i descomptes a la seva mida, sense cap cost per a tu.\nPreocupar-se pels més petits és inevitable, però podem ajudar-te i fer-t’ho més fàcil: dona’ls d’alta gratis i estarem al seu costat sempre que ens necessitin.\nAjuda mèdica professional quan es trobi malament: tindrà assistència mèdica en les excursions, els campaments, els viatges d’estudis..., arreu del món.\nPer resoldre dubtes sobre un diagnòstic mèdic o un tractament poc clar, o per saber què s'ha de fer en cas de febre molt alta, tindreu un telèfon 24 h per a consultes pediàtriques.\nSi durant un viatge perd el passaport, oblida alguna cosa imprescindible o necessita les seves medecines, us oferim solucions ràpides.\nSi una companyia de transport perd el seu equipatge durant un viatge, podeu demanar una indemnització.\nDescarrega't les condicions de l'assistència RACC Junior.


Et trobes a: Portada > Notícies Rocafort de Queralt ...\nRocafort de Queralt tanca la seva setmana de la joventut 2013\nEl dissabte 6 de juliol es va tancar la Setmana de la Joventut de Rocafort de Queralt amb una festa jove plena fins dalt. Més de 300 joves van desplaçar-se amb el Transport Jove per celebrar una de les primeres grans nits joves de la Conca on va sonar la música del Dj. Carles Rosell i del Dj. Xavi.\nAquest va ser l’esdeveniment culminant d’una setmana plena d’activitats educatives, formatives i lúdiques d’interès juvenil que van organitzar l’Associació de Joves Rocajoves, en col·laboració amb l’Ajuntament de Rocafort de Queralt i l’Oficina Jove Conca de Barberà.\nLa setmana de la joventut va començar el passat dilluns 1 de juliol amb la xerrada “Internet Segura” que tenia per objectiu sensibilitzar els joves sobre els riscos d’Internet i les mesures que podem prendre per evitar els possibles perills de la xarxa. L’activitat va anar a càrrec dels Serveis a la Comunitat dels Mossos d’Esquadra de Montblanc i es va dur a terme al local cultural a les 18.00h.\nEl dimarts 2 de juliol a les nou del vespre es va celebrar el concurs de truites on van participar-hi 7 cuiners. Hi havia truites de samfaina, botifarra, formatge, patata, pa i pebrot. La guanyadora va ser Esperança García amb una truita de patata, formatge i orenga. L’endemà “Caminem” va dur a terme un taller de creixement personal al local cultural on van participar-hi una desena de persones.\nEl dijous 4 de juliol al matí va tenir lloc el Simulador de Conducció TCC-Honda dut a terme en col·laboració amb el Servei Català de Trànsit i que va acollir una vintena de joves que anaven anant i venint. A la tarda el taller d’orxata va ser tot un èxit: Una orxata tant bona, fresca i dolça que semblava l’original i artesana de tota la vida.\nD’altra banda, el divendres dia 5 a les 19.00 h va tenir lloc el Chillout Saludable, un taller de còctels sense alcohol per a totes les edats que va anar acompanyat de música ambient que els mateixos joves punxaven. Es van poder degustar “mojitos” de maduixa, de llimona i de síndria, begudes tropicals amb granadina i suc, i còctels més explosius amb begudes energètiques, suc i xarop de fruites.


Unió Veïns Bellaterra – Página 12 – Unió de Veïns Bellaterra\nHome Unió Veïns Bellaterra Page 12\nJa arriba el Quinto Popular a Bellaterra\nEl proper dimecres dia 23 de desembre us esperem al Club Bellaterra (a la sala del segon pis) per jugar junts al Quinto!\nDia Dimecres, 23 Desembre 2015\nLloc Club Bellaterra – sala pis de dalt\nHorari .Quinto Infantil (fins 11 anys): De 17:00 a 19:00h\n.Quinto per Més Grans: De 19:00 a 21:00 h\nNo coneixes el Quinto? A continuació et deixem les bases del joc perquè hi puguis fer un cop d’ull.\nCada jugador té una carta amb tots els números de l’1 fins al 90, amb una distribució diferent dels números per cadascuna, i consisteix a marcar els nombres que el lloro, persona que extreu les boles numerades, va cantant. Els números estan distribuïts en files de cinc que a la vegada formen sis requadres de tres files. El primer jugador que marca una fila de nombres fa quinto i guanya; després es juga per la plena i guanya el primer jugador que omple un dels requadres de tres files.\nLa figura del lloro és molt important. Ha de treure els números de la cistella, cantar-los i col·locar-los, de manera que mentre canta l’anterior, ja està traient el següent. No es pot equivocar i en cas de quinto o plena ha de ser ell o ella qui el validi.\nA més a més del lloro, hi haurà 1 o 2 cotorres que l’ajudaràn a repartir els cartrons, a cobrar i a repartir els premis. També hi haurà l’interventor, que serà l’ecarregat de controlar i vetllar per que tot es faci correctament.\nNomés hi podran participar els nens i nenes fins a 11 anys, que vinguin acompanyats dels seus pares o representants.\nTarifa plana de 5€ per cartró per les 2 hores del Quino Infantil, que es pagaran en el moment de pendre el cartró de joc. Els diners recaptats seran destinats integrament a Càritas Diocesana.\nEls premis, tan del Quinto com de la Plena seran regals pràctics, no diners. Per exemple, llàpissos, llibretes, …\nHi podran participar persones de 12 anys en amunt.\nEl preu de cada partida anirà des de l’euro, pasant a dos euros, cinc euros i, si s’escau, un preu diferent (mai superior als 20€) que triaràn conjuntament els participants.\nLa dotació econòmica que es guanya estarà en funció de les persones que estiguin jugant cada partida i serà el resultat d’aplicar la pauta següent:\n10 % Càritas\n20 % Quinto\n70 % Plena\nL’interventor vetllarà per la correcta aplicació d’aquest criteri de distribució, fent els arrodoniments que consideri adients.\nPot haver-hi més d’un guanyador del Quinto i/o la Plena. En aquest casos, el premis es repartirà en parts iguals entre els guanyadors.\nUnió Veïns Bellaterra 17/12/2015 0


Línia Meliá Urbans – marianofernandez\nSol Meliá em va convidar a participar en un concurs per a dissenyar la nova línia de fullets per als seus Hotels Urbans.\nLa dificultat del disseny d’una línia de producte o servei, consisteix a generar un esquema comú a tots ells. Però en aquest cas això no era suficient. Cadascun dels hotels té a més a més les seves pròpies característiques, la seva pròpia arquitectura i la personalitat que proporciona la seva ubicació. Conseqüentment el resultat ha de ser prou flexible com per a poder adaptar-se a la personalitat de cadascun dels hotels.\nClient: Sol Meliá\nImpressió: Diversos proveïdors\nGrandària 100×210 mm tancat. Cobertes: paper estucat mat 300 grs a 4+4 Tintes. + raïm selectiu.\nInterior: pàgines variables, en paper estucat mat de 150 grs a 4+4 tintes. + uvi selectiu.\nLa proposta havia de ser el més senzilla i directa possible.\nPer això em vaig basar en destacar quatre conceptes principals que són comuns a tots els hotels: hotel, oci, negoci i destinació. Sense perdre de vista que el públic objectiu havia de percebre els valors i la imatge de la cadena, el resultat va ser un disseny clar i obert, com a representació de l’essència d’un hotel.\nLa producció va ser tot un repte.\nEl treball de copy havia de sintetitzar els punts forts de cada hotel en un espai mínim de text, igual que les traduccions; cada fullet hauria de compondre’s en diversos idiomes, des d’anglès a japonès, passant per totes les variants d’alfabets.\nLa selecció fotogràfica suposava en molts casos organitzar i coordinar sessions amb fotògrafs locals, igual que la impressió, que encara que es va intentar centralitzar, moltes vegades per motius operatius es va haver de buscar proveïdors en la destinació.


Villa El Mocanal El Hierro Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nBarlovento 18, Valverde, El Hierro, Espanya, 38900 - Veure al mapa\nMés informació sobre Villa El Mocanal\nDissenyat tant per oci com per negoci, Villa El Mocanal està situat idealment a Mocanal; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Villa El Mocanal asseguren una estada plaentera als seus clients. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix magatzem d'equipatge, restaurant, servei de bugaderia, bar, caixer automàtic a l'espai.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com jardí. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Mocanal, faci de Villa El Mocanal la vostra llar.\nCal que informeu el Villa El Mocanal de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


Celebrem l'Assemblea General de Socis amb la necessitat urgent d'aconseguir places d'habitatge per les persones. | ASSOCIACIÓ ALBA\nCelebrem l'Assemblea General de Socis amb la necessitat urgent d'aconseguir places d'habitatge per les persones.\nUn centenar de persones, molts socis de l'entitat, han participat avui a l'Assemblea General on s'ha presentat la memòria anual del 2017, el pla de treball pel 2018 i la situació econòmica, entre d'altres.\nLa manca de places d'habitatge és una de les preocupacions principals de l'entitat ja que les seves residències i pisos amb suport es troben al 100% de l'ocupació. El projecte de llar residència de Sant Martí continua endavant a l'espera de trobar el finançament necessari per a iniciar les obres.\nAquest any hi ha hagut una renovació d'alguns dels càrrecs de la junta que finalitzaven el seu mandat i s'han incorporat 5 persones noves.\nAmb el lema, "Volem ser una entitat amb swing", l'Associació Alba ha celebrat aquest matí l'Assemblea General de Socis de l'entitat, un espai de participació democràtica on l'entitat rendeix comptes de les accions realitzades, dels reptes per l'any vinent i es fa un balanç de la situació econòmica, entre d'altres.\nL'Assemblea ha començat amb un vídeo que a ritme de swing explicava la importància de la transparència, la participació de les diferents veus de l'entitat i de la seva capacitat d'incidir en la governança de l'entitat. "Hem elaborat un pla de treball amb diferents accions per aconseguir ser una entitat amb swing", aquesta ha estat la declaració d'intencions que Maite Trepat, directora de l'entitat ha volgut transmetre als socis abans d'entrar en matèria.\nSeguidament s'ha fet un repàs de les accions més destacades del 2017 relacionant-les amb el Marc Estratègic que Alba va elaborar l'any passat i que marca les línies de treball de l'entitat fins al 2020. Professionals i persones de l'entitat han sortit a explicar a davant dels socis el millors moments de l'any com la participació a la Jamborinada, la creació dels nous punts Incorpora o l'èxit del canvi d'imatge de El Rosal. De cada un els eixos estratègics s'ha donat a conèixer també el pla de treball per aquest 2018.\nA continuació els responsables de cada àrea han explicat el més destacat del seu àmbit que està recollit també en la memòria anual que s'ha presentat en format paper i la versió online que es troba a la web.\nFinalment s'ha parlat de la situació econòmica i del comptes de l'associació amb un pressupost anual de 6,54 milions d'euros. Una xifra similar a les despeses i un resultat de gairebé 50 mil euros de beneficis que queden a Alba per a reinvertir en l'entitat.\nEl problema de l'habitatge, una prioritat.\nLa problemàtica de la manca de places d'habitatge que Alba arrossega des de fa un anys ha centrat també una part de l'Assemblea. Actualment només un 21% de les persones ateses de l'entitat tenen plaça d'habitatge entre les llars residències i els pisos socials amb què compta l'entitat. Són 69 persones davant les 326 que atén Alba. L'entitat es troba amb un 100% d'ocupació de les seves places i no compta amb marge de maniobra en cas de casos d'urgència. A més s'ha detectat que en menys de 5 anys entre 25 i 30 persones necessitaran d'un lloc on viure, ja sigui perquè els pares són grans i no se'n podran fer càrrec o perquè les persones han manifestat que volen anar a viure en parella, amics, o en un pis amb suport.\nEls responsables de l'entitat han explicat que es vol iniciar un nou Pla d'habitatge per a trobar solucions a aquest problema i es plantegen el repte de poder aconseguir abans del mes de juny del 2018 de 6 a 10 places disponibles.\nUna de les primers accions és ampliar el parc d'habitatges d'Alba que actualment consta amb 10 pisos, alguns de propietat i d'altres de lloguer, que l'entitat posa a disposició de les persones més vulnerables a preus socials. Així doncs es farà una crida entre les famílies i també a nivell de ciutadania per ampliar aquest parc i buscar pisos en bones condicions que es puguin arreglar amb poca inversió i que l'entitat es responsabilitzi i garanteixi el pagament d'un lloguer cada mes al propietari i que els ocupin les persones que hi ha actualment en llista d'espera. L'altra opció és trobar una vivenda que pugui adaptar-se com a llar residència i que no suposi una gran inversió per a l'entitat.\nEn aquesta línia Maite Trepat ha explicat que el projecte de l'equipament multifucional de Sant Martí de Maldà continua sent vàlid i necessari per a donar resposta a les persones amb més necessitat de suport. L'entitat ha elaborat un nou pla de finançament basat en un 60% amb subvencions , convenis i aportacions i en un préstec d'un 40% de la inversió en molt bones condicions que ja s' està fent gestions per la seva tramitació i que Alba pot assumir gràcies al poc nivell d'endeutament que té actualment.\nRenovació de càrrecs de la junta.\nL' últim punt ha estat presentar als socis els nous 5 membres de la junta i el comiat dels membres que ja acabaven el seu mandat. La junta està formada per a persones de la ciutadania, professionals d'Alba, famílies i representants de l'administració de Tàrrega i Cervera. S'ha fet un esment especial a Joaquim Capdevila, membre de junta des de 2012, i que va morir l'any passat.\nAprovació dels documents de l'Assemblea\nDesprés d'una hora i mitja s'ha procedit a realitzar la votació dels diferents documents de l'ordre del dia. Tots ells han estat aprovats per una àmplia majoria.\nTotes les dades i informació a la memòria ampliada: www.aalba.cat/memoria2017


L'Evangeli és perifèric\nArribaren a Cafarnaüm. Un cop a casa, els preguntà: Què discutíeu pel camí?. Però ells callaven, perquè pel camí havien discutit quin d'ells era el més important.\nBy Eloi Aran on dl., 17/09/2018 - 08:00\nBenvingut a l'evangeli, petit satanàs\nLlavors començà a instruir-los dient: Cal que el Fill de l'home pateixi molt. Els notables, els grans sacerdots i els mestres de la Llei l'han de rebutjar, ha de ser mort, i al cap de tres dies ha de ressuscitar.\nBy Eloi Aran on dl., 10/09/2018 - 08:00\nLlavors li porten un sord, que amb prou feines podia parlar, i li demanaven que li imposés la mà. Jesús se l';endugué tot sol, lluny de la gent, li ficà els dits a les orelles, va escopir i li tocà la llengua amb la saliva.\nBy Eloi Aran on dl., 03/09/2018 - 08:00\nCap logotip et salva\nLlavors Jesús tornà a cridar la gent i els deia: Escolteu-me tots i enteneu-ho bé: No hi ha res del que entra a l'home des de fora que el pugui fer impur; només allò que surt de l'home el fa impur.\nBy Eloi Aran on dl., 27/08/2018 - 09:00\nDes d'aquell moment, molts dels seus deixebles es van fer enrere i ja no anaven més amb ell. Llavors Jesús digué als Dotze: ¿També vosaltres em voleu deixar?\nSimó Pere li respongué: Senyor, a qui aniríem? Tu tens paraules de vida eterna\nBy Eloi Aran on dl., 20/08/2018 - 09:00


Sortides familiars aeu: 2015\nSortida pel dia 12 d' Octubre\nComençarem la pre-temporada estirant les cames per la zona de Sant Llorenç de Montgai. L'excursió proposada consisteix en donar el tomb a l'embasament i poder gaudir de les magnifiques vistes que ens ofereix.\ndistància. Es de 8.5km\ndurada. De 2.5h aprox\nSortirem a les 9 de l'espai fasina (bus) i deixarem els cotxes al camping La Noguera\nPiulada del Comabona 2554m\nSortida realitzada els dies 9-10 de maid de 2015\nDissabte 9 de març vàrem emprendre l’expedició per tal de fer el cim més alt del Cadí, el Comabona (2.554m). Es tracta d’una ruta circular des del Refugi de Prat d’Aguiló, passant pel pas de Tancalaportai fent el descens pel pas del Gosolans (anomenat així per que era el lloc per un passaven els segadors que, provinents de Gósol, eren contractats de temporers a la Cerdanya), aquest pas ens permet salvar el que sembla a primera vista el mur infranquejable de la serralada del Cadí.\nNomés arribar al refugi de Bastanist, l’Antonio encén el foc per tenir brases per sopar, els nens munten unes porteries al prat de sobre el refugi, i la resta del grup gaudim de les vistes, del dia i de la cerveseta.\nL’endemà al matí a les 6:30h els despertadors manuals-alumínics ens avisaven puntuals per llevar-nos; esmorzem coca d’Artesa i a les 8h sortim cap a Prats d’Aguiló (amb baixa de la Bruna i el David) a través d’una pista infernal, però amb el premi final d’estar als peus de les parets del Cadí.\nComencem la ruta amb grans i petits animats per les vistes sota mateix de les cingleres fins a arribar a una pedrera que travessem amb molt de compte. L’ascensió la fem pel collet de les vaques (Coll del Bou), allí recuperem forces i ens acabem de menjar les gominoles, les barretes, i els fruits secs per tal d’afrontar el Comabona.\nPassem pel pas de Tancalaporta i ens aturem a contemplar la magnifica vall que tenim als nostres peus i que finalitza a Bagà. Gairebé al cim de Comabona descobrim en una excel·lent vista el Pedraforca i la vall del Berguedà.\nfruits secs per tal d’afrontar el Comabona.\nDesprès de fer cim, comencem el descens seguint la serralada fins arribar al pas del Gosolans.\nL’última baixada posa a prova els genolls, turmells i botes. Arribem cansats, desprès de 5 hores de caminar, però contents als cotxes, on ens esperen el pa i la llonganissa que va sobrar de sopar.\nFelicitats a les noves generacions de muntanyencs que des dels més petits (el Martí i el Joan) als més grans han demostrat tenir cames i cap per no defallir.\nENLLAÇ A LES FOTOS DE L'EDU\nsortida pel dia 9 de maig últimes notícies canvi d'allotjament\nSortida al Cadí FINALMENT A BASTANIST\nVolta circular d’ascensió al Comabona (2.547msnm)\n16h: Sortida de Tàrrega\n19h: Arribada a Prats d’Aguiló, instal·lació al refugi, sopar i dormir.\nAscensió al Comabona\n10km i 720m de desnivell aprox.\nDinar a Prat d’Aguilò (possibilitat de fer-ho al refugi, o bé pícnic)\nHi ha la possibilitat de fer les menjades al refugi, o bé, de portar-les de casa. Això es pot concretar més endavant.\nLes famílies que vulguin venir ho han de dir abans de l’1 de maig per tal de fer la reserva\nPiulada de la ruta cicloturista per les terres de l'Ebre\nSortida realitzada els dies 3,4 i 5 d'abril 2015\nTot preparat, la ruta realitzada previament, va i zassss, imprevistos aliens a l'organització\nAquest 2015 repetim format de fer una ruta cicloturista de tres etapes. Si l'any passat va ser l'empordà, aquest any anem a l'altre extrem del país, el Delta de l'Ebre.\nTerra plana i horitzons infinits, el que ens feia més por son les ventades fortes de mestral que acostuma a bufar per aquestes contrades, però les nostres pregàries han donat bon resultat i el vent no passa d'esser moderat algun dia.\nEl grup muntanyenc animants per la bona acollida de l'any passat no s'ho pensa dues vegades i ens apuntem a la sortida cicloturista de tres dies que ens proposa el Montané.\nMarxem divendres a les 9.30 de la benzinera de Verdú, l'Eloi amb la familia ja marxen la nit anterior i ens trobem tots Amposta a les 11.30. Descarreguem les bicis i deixem tendes i material als vehicles del Natxo i l'Eloi que ens faran d'assistència, bye,bye cotxes ja no els tocarem fins que acabem la ruta.\nDIVENDRES 3 etapa 1 50km\nAmb assistència i ciclistes som 30 que iniciem aquesta aventura que per a molts es la primera vegada\nl'Ebre sempre et deixa fascinat per la seva magnitud i més aquest any amb tantes crescudes de cabals\nA les 12 comencem la ruta de tres dies. Seguim les indicacions d'en Joan per un bonic carril-bici\nEns trobem amb el Natxo i l'Eloi i parem a dinar a l'àrea de lleure dels ullals del Baltasar\nComencen apareixer les primeres averies de la jornada, el canvi no fuciona a la Surly del Joan\nSolucionattt!!!! Una averia un xic complicada que no es resisteix a l'equip mecànic de l'AEU\nMolts canals encara no baixa aigua i ara es moment de preparar les terres per la sembra de l'arròs\nMoment clau de la ruta,rebem la trucada de l'Eloi on diu que no tenim lloc per dormir al camping\nSemblava que ens prenia el pel, però no, un mal entes amb la recepció del camping Eucaliptus fa que no tiguem lloc per dormir i uns coneguts que trovem al mirador d'aus ens diuen el mateix. Decidim de fer unes trucades a diversos campings i altres allotjaments, tots diuen el mateix, no hi cap ni una agulla es vacances de setmana santa i el bon temps a engrescat a molts a visitar lo delta.\nEl temps es va ennuvolant i decidim d'avançar fins l'encanyissada i la casa de fusta per retrovar-nos amb les assistències.\nParlem amb tothom forestals, campings, albergs, restaurants, punts d'informació i arribem a la conclussió que el millor es tirar endavant fins el camping de l'Aube de Riumar.\nEls més petits pujen a la furgoneta i els altres continuem cap a Deltebre. Comprem pà, per si les mosques i fiquem la velòcitat de creuer per arribar al camping abans no es faci fosc.\nArribem i comencem a plantar tendes i fer sopar, com un equip, repartint joc i abans no es faci fosc ja tenim la meitat de la feina feta.\nJoan, la pròxima vegada els i farem firmar les seves paraules amb un tovalló de paper, ja,ja,ja.......\nDISSABTE 4 etapa 2 20km\nS'aixeca un dia ventós després d'una nit moguda. Els plats i gots nets gràcies a l'equip de neteja\nPrimera nit al camping l'Aube després de l'etapa marató de 50km. Una nit un xic moguda per les parcel.les del Bronx, per un cantó els rumanesos amb la seva festa i per l'altra banda la telenovel.la de mitjanit Alejandro&Lola amb el capitol Vete de mi puta vida en fí, històries pa no dormir,ja,ja,ja\nToca reparació de punxades del dia anterior. Ei kit de claus de l'Eduard no para de funcionar\nSortim pedalant pel carril-bici de davant del camping. El Nil només amb un fré després de la caiguda\nEls camins que s'endinsen per les zones humides son d'una gran bellessa. El vent continua bufant\nArribem a la platja de Riumar farcida de Kite-surf. Avui es un dia" d'esbarjo" per recuperar-nos\nEl vent comença afluixar i la calor comença apretar, Aquí es on dinarem el segón dia\nQuin munt d'activitats que es poden fer a la platja i sense banyar-nos, bueno el Nil sí i amb la roba\nAvui sí ens recuperem del tot, de primer musclos a la llauna i de segón fesols amb llangonissa\nNo es masterchef junior es el Nil Pedrós que està fet un crack a la cuina. Agafa ganes de pessigar\nAvui ha estat una jornada per relaxar la musculació i disfrutar de la platja sense cap presa. El vent fort del matí a primera hora ha fet que un munt de gent que practica el kitesurf trovi en la platja de Riumar el seu paradís i nosaltres puguem gaudir d'aquest espectacle de veles multicolors.\nDIUMENGE 5 etapa3 30km\nPrimeres reparacions matinals. Avui ha estat una nit més tranquila i ara toca recollir tendes\nSegona nit al camping l'aube, avui ja més tranquila. Tenim unes parceles amb molt d'espai i a tocar de la zona de jocs. Esmorzar comunitari a triar dolç o salat i comencem a recollir tendes i material per iniciar l'última etapa de la nostra ruta per l'Ebre.\nEstem a tocar de la desembocadura de l'Ebre i tenim que remontar riu amunt per un carril-bici molt guapo que ens portarà fins Amposta\nLes càmeres punxades serveixen com a joc per l'Aniol,en Roger i Nil. Es moment de càrregar "fato"\nAvui primer passem primer per camí i al cap de pocs quilòmetres ja trovem el carril-bici de l'Ebre\nParem a dinar a l'alçada de Deltebre a mig camí i l'Eloi i en Natxo s'han currat una bona fideuà\nÚltima parada abans d'arribar Amposta. Aprofitem per visualitzar l'itinerari recorregut\nAixò s'acava, es moment de mirar enrera i pensar en els bons moments que em passat aquests dies\nAh!!!!! Tranqui Muntané no em pogut fer tota la ruta que el teu cervellet tenia visualitzada, però em pedalat força i tothom ha quedat molt content. Una curtideta més i els petits superant-se dia A dia\nAQUESTES FOTOS SON DEL MEU ANDROID, EN AQUEST ENLLAÇ N'HI HA DE L'EDU\nPiulada de la ruta cicloturista per les terres de ...


G. Ruiz i A. Forns "Hi hauria d’haver hòsties per reivindicar la Roig"\nGemma Ruiz i Albert Forns “Hi hauria d’haver hòsties per reivindicar Montserrat Roig”\nUna (Sabadell, 1975) ha debutat amb èxit en el camp de la literatura (‘Argelagues’, 2018) després d’esdevenir el rostre de la cultura per a tota una generació de televidents. L’altre (Granollers, 1982) prepara la seva tercera novel·la —després de les premiades ‘Albert Serra (la novel·la, no el cineasta)’ i ‘Jambalaia’— mentre pica pedra cultural en mitjans com ‘Ara’, ‘The New Barcelona Post’ o ‘L’Avenç’. Gemma Ruiz i Albert Forns han unit fílies i forces per seleccionar i prologar les entrevistes a grans personatges de la cultura catalana amb què, als anys setanta, la també periodista i escriptora Montserrat Roig va mirar de recosir les veus d’una cultura sepultada pel franquisme. Amb ells parlem de la cultura als mitjans, de crítics plens de bilis, de periodisme lent i de les raons que han fet que calguessin 40 anys per recuperar les entrevistes de la Roig. Si voleu aconseguir un exemplar gratuït de ‘Retrats paral·lels’, subscriviu-vos a CRÍTIC o regaleu-lo, i us l’enviem a casa!\nGemma Ruiz i Albert Forns: “Hi hauria d’haver hòsties per reivindicar Montserrat Roig”\n“La cultura catalana, moltes vegades, ha anat lligada a un projecte polític, i crec que aquest és un lligam malsà”. Ho deia la setmana passada l’editora de Club Editor, Maria Bohigas, al “Debat sobre [la] cultura catalana“.\nGemma Ruiz (GR): Hi estic d’acord. La cultura no s’escampa com hauria d’escampar-se si hi ha algun lligam amb els poders polítics que mai no aniran a favor de la cultura, o que només aniran a favor d’una que els beneficiï. La cultura ha de beneficiar la comunitat. Qui la vulgui capitalitzar la limita.\nAlbert Forns (AF): Crec que el procés ha fet molt mal respecte a les necessitats que tenim com a cultura: fa vuit anys que parlem d’un monotema que no ha permès tenir un debat seriós sobre canvi climàtic o cultura. Jo entenc la situació, i em manifesto, però mentrestant valdria la pena no perdre pel camí creadors sense entrevistes, una riquesa que ens permetrà homologar-nos al món, etc. Estem perdent oportunitats. No es pot estar a missa i repicant a la vegada.\nGemma, tu fa 20 anys que treballes a TV3. Anem a pitjor en cultura?\nGR: Tenim menys programes de cultura. Hi ha por. Hauríem de ser molt més valents en programar més cultura a totes hores i sense cap mena de prejudici.\nFa millor cultura BTV?\nGR: A mi m’agrada molt l’Àrtic, però nosaltres tenim uns Marcians que són collonuts. Hi hauria d’haver més Àrtics i més Marcians, en totes les cadenes. No es tracta de veure qui ho fa millor.\nSovint s’esgrimeixen les retallades de pressupost per explicar aquesta manca de programes, però potser n’hi ha alguna explicació més.\nGR: Tot el que és intel·lectual té mala premsa: tot és pretensiós, superflu, avorrit… L’atac que en les últimes dècades ha patit la intel·lectualitat i el menysteniment de la capacitat de la gent han contribuït a segar-nos pàgines i programes de cultura i a fer veure que només interessen a quatre gats. Crec que, a l’hora de la veritat, aquesta sospita sobre la cultura pesa més que les retallades.\nForns: “Hem d’aconseguir que els diaris catalans dediquin cada dia una pàgina als llibres i no només a la secció de cultura”\nParlant d’atacs: en una entrevista a ‘Nació Digital’, Albert, deies que en el camp de la crítica “el país té dos defectes: l’un, el paternalisme d’aquells crítics que et psicoanalitzen, i l’altre, els textos sagnants i plens de bilis, innecessaris i que no ajuden a construir res i que tampoc ajuden que l’autor millori”. Som massa severs amb la cultura catalana?\nAF: Montserrat Roig podria respondre la pregunta. Al final de l’entrevista que li fa a Pau Riba el 1971, després de barallar-s’hi durant tota l’estona, escriu: “Aquells qui s’esquincen les vestidures poden dormir tranquils; i els altres, aquells qui n’han fet un símbol i se’l miren com l’enfant terrible de la cultura catalana, potser fóra millor que es decidissin a oferir-li les possibilitats que mereix”. O sigui, que, si defenses una cosa, sigues constructiu. El que no serveix de res són aquestes actituds d'”ens ho carreguem tot” o “aplaudim sense més”. No. Aquí està tot per fer: si t’agrada un artista, programa’l, dóna-li oportunitats, difon-lo… Cal ser generosos entre uns i altres, perquè som la baula feble.\nLa de Pau Riba és només una de les extenses entrevistes a grans personatges de la cultura catalana que formen part de Retrats paral·lels. Una antologia (Edicions 62). A qui entrevistaríeu així com feia Montserrat Roig, avui dia?\nGR: Jo, l’Àngels Ribé, segur. No sabem el tresor que tenim, algú que ens ha passat la mà per la cara des de fa dècades: pionera, artista feminista en un moment difícil per a les dones, ho ha sigut tot i no sabem qui és.\nDe totes maneres, ens costaria trobar un mitjà on publicar-ne el resultat amb una extensió similar.\nGR: Com ens han enganyat per fer-nos pensar que no és interessant llegir una entrevista de tres pàgines? Cal no tenir por d’aquest prejudici de “si fem tantes pàgines de cultura, la gent marxarà”. Cal deixar de tenir por de la cultura. Qui en té és qui no la practica. Qui ha estat en els llocs de decisió als mitjans és gent del món empresarial o polític que ha estat allunyada de practicar i viure la cultura. Si vius allunyat de la cultura, no faràs res per compartir-la.\nAF: Hem de fer que sigui moda el periodisme lent, que el més transgressor sigui una revista en paper. La guerra que estem fent ara és una altra: amb una cultura hegemònica més audiovisual, banal, Twitter… No sé com, però hem d’aconseguir que els diaris catalans dediquin cada dia una pàgina als llibres, no només a la secció de cultura; també a internacional, per exemple. El llibre ha desaparegut, no dic ja les entrevistes culturals, per aparèixer només els caps de setmana.\nRuiz: “Roig entrevista qui creu que pot explicar-li aquell país esmicolat. De Barcelona a Palma, passant per Sueca”\nLa Roig deia que amb les seves entrevistes volia fer “una petita crònica del nostre país a través d’alguns dels seus homes i les seves dones més representatius”. Brossa, Rodoreda, Pla, Tàpies, Arderiu, Calders… Quin i com és el país que es desprèn de les seves converses?\nGR: És el país del qual ha sentit a parlar a casa, el que es va perdre. És la seva cultura sense haver-la viscut. Ella enyora un país que no ha viscut. Vol respostes a aquest enyor i decideix anar a buscar-ne les bases.\nAF: És el que explica la Gemma al pròleg del llibre: la Roig, amb catorze o quinze anys, en uns campaments a Burgos, sent a dir que ha mort Carles Riba…\nGR: I no sap qui és. I es diu a ella mateixa que no pot ser que hi hagi més gent important per a la cultura catalana que vagi morint sense que ella no en sàpiga res.\nAF: Són els anys setanta de la Barcelona de la gauche divine, i el català en la cultura és residual. El que no pot ser és que es perdin els graons d’aquesta cultura, pensa.\n“Un país no consta d’una sola matèria, per molt oprimit que sigui el conjunt, sinó que es tracta d’un magma moltes vegades inexpressiu”, diu a l’entrevista a Eugeni Xammar.\nGR: Ella és totalment contrària que hi hagi una única versió de qualsevol cosa, i per això les busca totes. Conversa amb Llorenç Vilallonga i amb Max Cahner, amb Paco Candel i amb Pau Riba. El ventall ideològic i creatiu és molt ampli. És molt conscient que sense la complexitat no vas enlloc. Valora la contribució de cadascú com a creadors o com a joves que comencen a demostrar el seu valor, com Josep Maria Flotats, Maria del Mar Bonet o el mateix Riba. Entrevista qui creu que pot explicar-li aquell país esmicolat. De Barcelona a Palma, passant per Sueca.\nAF: Aquest ventall també es veu amb l’espai dedicat a les entrevistes. El matís només es veu quan el cuides. Ara és pim-pam-pum i titular; aquestes converses són tot el contrari.\nRuiz: “No és que no hi hagi referents, sinó que estan liquats en aquest món en què no fixem les coses a foc lent”\nEn una entrevista a CRÍTIC, la fotògrafa que l’acompanyava, Pilar Aymerich, deia que “falten referents culturals com aquells”, que avui “no hi ha aquell ambient de resistència”. Hi esteu d’acord?\nAF: Recuperar els que queden, com va fer Roig amb les seves entrevistes, continua sent una tasca pendent. S’ha d’anar a veure l’Arnau Puig i entrevistar-lo. Ho vaig tenir clar el dia que va morir l’Anna Lizaran: no hi havia cap entrevista de quinze pàgines sobre la seva vida.\nGR: No és que no hi hagi referents, sinó que estan liquats en aquest món en què no fixem les coses a foc lent. Perejaume, Jaume Plensa, la mateixa Aymerich…; per sort, no ens falten referents. Però la pressa, la roda del hàmster, fa que no tinguem consciència de fixar-los.\nCarles Geli citava recentment l’habilitat de Roig per fixar els seus personatges en boca de la seva amiga, l’escriptora Rosa Montero: “Escudriñaba a sus entrevistados como a sus personajes literarios: con una incansable ambición de entender y saber”. Hem perdut aquest afany?\nGR: No crec que s’hagi perdut la curiositat dels periodistes, però amb una feina tan precaritzada, amb sous indignes, amb un procés de producció tan accelerat, no pots fer-ho: no pots documentar-te, en primer lloc, per tenir la curiositat ben engreixinada, si al matí has de cobrir una conferència a la conselleria d’Economia, a la tarda una presentació d’un llibre i al vespre has de picar una notícia a la web.\nAF: Els mitjans no volen una entrevista de deu pàgines; en prefereixen deu d’una.\nGR: Si això ja ho tens a Twitter, hauríem d’oferir una altra cosa, com fan al món anglosaxó: el foc lent, l’aturar-se, la reflexió… Aquestes entrevistes són antídots contra la ignorància.\nGemma, al pròleg de l’antologia dius que també són eines per “esporgar-nos complexos d’inferioritat que, quaranta anys més tard, continuem sense perdre de vista”.\nGR: Tenim molts tics de país petit. Les condicions amb què han hagut de sobreviure la llengua i la cultura sempre ens han fet anar amb un perdigó a l’ala. Vulguis o no, ets petit, t’han engabiat, no acabes de tenir una normalitat pràcticament en res, encara que ho sembli, i això provoca molts problemes: que tothom lluiti per un espai petit, que no hi hagi un ecosistema esponjat, saludable… Un país que no té totes les eines per defensar la seva cultura sempre tindrà més friccions que un estat que es defensa sol.\nRuiz: “Molta gent sap qui és Montserrat Roig, però molt poca l’ha llegida o la sap situar en la jerarquia justa”\nTambé dius que molts periodistes ens emprenyarem amb aquest recull!\nGR: [Riu.] El que volia dir és que trobo una estafa que a la Facultat de Periodisme no m’ensenyessin l’ofici d’escriure llegint Montserrat Roig o Eugeni Xammar. Hi ha gent a qui li ha molestat aquesta afirmació, però moltes generacions coincideixen amb mi. No era una esmena a la totalitat; és la meva experiència. La prova és que la qualitat del català de les cròniques que tenim avui en dia no arriba ni a la sola de les sabates dels mestres. Quan vaig entrar a Periodisme, el 1993, només feia dos anys que havia mort la Montserrat Roig. Tampoc calia gratar tant en les hemeroteques.\nAF: Jo vaig entrar-hi a principis dels 2000 i ho certifico. De fet, si t’hi fixes, s’estudia el Nou Periodisme en la versió castellana d’Anagrama i aprens les filigranes estilístiques en castellà, no en català.\nGR: Montserrat Roig i Eugeni Xammar haurien de ser mestres de capçalera.\nAF: I Ramon Barnils…\nGR: De Gaziel et fan llegir Tots els camins duen a Roma, però com una cosa d’exhumació, no de pràctica periodística, de jugar amb la llengua.\nAF: Els primers dos anys a la facultat van ser un viacrucis de desaprendre: quan hi entraves, t’agradava escriure però de seguida et deien “fora aquests adjectius”. Més aviat es tractava de formar robots per fer teletips, que és el que ara ja fa una màquina. No té cap sentit.\nDe totes maneres, Gemma, a casa era habitual escoltar el nom de la Montserrat Roig, sobretot en converses entre la teva mare i la teva àvia, oi? “En aquelles dues paraules hi havia cerimonial, admiració, reverència i futur”, dius.\nGR: Sempre he tingut present el seu referent. Les entrevistes a la televisió, les columnes a l’Avui… Evidentment, la Montserrat Roig havia fet un salt a la popularitat, cosa que també li va passar factura. Molta gent sap qui és, però molt poca l’ha llegida o la sap situar en la jerarquia justa. Passa a ser una icona, però a vegades es desdibuixa i no se’n rellegeix l’obra. A nosaltres, que som els reis d’engabiar la gent en categories, se’ns escapa a una categorització única: és una gran memorialista amb Els catalans als camps nazis, és una articulista esplèndida, és una superperiodista amb els Retrats paral·lels i Personatges, una molt bona novel·lista de l’Eixample i de la Catalunya de postguerra… Montserrat Roig va petar aquestes costures, i això fa que sigui una mica de tothom i de ningú. La prova és que no hi ha hòsties per reivindicar la seva memòria i n’hi hauria d’haver. El 2016 (25 anys de la seva mort, 70 del seu naixement) era una ocasió magnífica per posar-hi tots els altaveus, però aquell va ser l’Any Ramon Llull. No tenim perdó de no tractar-la com es mereix.\nAF: És que les entrevistes del llibre són peces periodístiques d’un altre nivell. És pura literatura. La Montserrat Roig, fent-te una mena de relat breu a partir d’una visita a la cova del Joan Brossa, o d’un dinar de diumenge amb la Mercè Rodoreda. És un gènere que ja no conreem en aquest país, ens l’hem deixat perdre. Quan penso en alguns hits del The New Yorker s’assemblen a això. Cada una de les peces té un plantejament diferent. Amb algú que no coneix o té poc temps per conversar-hi, fa més pregunta i resposta. Però, per exemple, en el perfil de Pere Calders hi ha de tot: te’l descriu, coneixem el seu exili, la seva obra i després, a mitja entrevista, la Roig s’atura i diu: el que passa a la nostra generació és que no ha viscut res políticament encès.\n“Si li hagués de posar un color a la meva generació, li posaria el groc de les malalties hepàtiques, per absència de salut històrica”. Pam.\nAF: Ha aturat del tot l’entrevista per deixar anar dos paràgrafs amb les seves reflexions. I després acaba amb la confessió de Calders que li agrada molt la tele i les pel·lícules de gàngsters i l’Ironside. [Riuen.] És una entrevista que té totes les aproximacions possibles a un personatge.\nGR: En aquestes entrevistes hi ha consciència, hi ha intel·ligència, hi ha riquesa lingüística, voluntat històrica, voluntat de futur… i estan fetes amb només 25 anys!\nForns:”Roig fa una tasca de recuperació, és una brigada d’urgència: abans que se’ns mori aquesta gent, salvem-ne els mots i el testimoni”\nMentre començava a tramar ‘Els catalans als camps nazis’!\nAF: En els tres volums originals de Retrats paral·lels, publicats a mitjan anys setanta, hi havia molta entrevista política… Nosaltres hem fet un volum més cultural, buscant l’atemporalitat. Al final, no en tenim tantes, d’aquestes entrevistes a grans personatges de la cultura. Del Pla tenim una entrevista en castellà del programa A fondo i un petit vídeo d’uns quants minuts parlant amb Carles Sentís. No tenim el Pla parlat, no tenim el Ferrater, no tenim el Brossa… i tampoc tenim peces llargues com aquestes.\nQuè ens diu del país el fet que fins ara aquestes entrevistes estiguessin perdudes?\nGR: Ens diu la deixadesa, la misogínia… Ens diu que no relliguem, que no hem fet la connexió que toca. No ens hem explicat bé: ha guanyat el relat del guanyador. Potser hauríem entès aquest país si haguéssim tingut sempre a mà aquestes entrevistes.\nAF: El que t’està dient és “ei, això no és un bolet”. La normalització lingüística i el diari Avui no són una excepció. Ella pot posar un peu a cada banda i agafar una gent que havia viscut aquella plenitud cultural i fa aquest viatge per dir que els que hi som ara podem aprendre d’aquesta gent. La tria dels noms, a més, explica tant els que hi són com els que no hi són: no entrevista el Marsé, el García Márquez, que ja tenen altaveus. Ella fa una tasca de recuperació, és una brigada d’urgència: abans que se’ns mori aquesta gent, salvem-ne els mots i el testimoni…\nGR: I a nosaltres mateixos, en realitat.


Vins de Costers del Sió | Artdevins\n« Degustació Champagne De Saint Gall\nPalacio Quemado Crianza »\nVins de Costers del Sió\nAquest divendres 28 i dissabte 29 tastarem els vins del Celler Costers del Sió. Us esperem!!!\nA continuació us adjuntem les fitxes tècniques:\nUll de llebre (55%), Garnatxa (45%)\nVerema mecànica realitzada a finals del mes de setembre, després d’un càlid estiu. Elaboració realitzada per separat de cada varietat fins al coupage final. Fermentació alcohòlica controlada en dipòsits d’acer inoxidable, treballant el barret i macerant durant una mitjana de 15 dies. Acabada la fermentació malolàcticaes vi es manté durant 4 mesos en bótes de roure francès i americà.\nColor vermell cirera, net i brillant. Bona intensitat aromàtica de fruits vermells, fruita caramel·litzada i dolços tocs especiats. En boca té una entrada suau, un pas agradable i una acidesa ben integrada. Deixa un postgust molt agradable.\nCriança de tall modern, buscant el caràcter més afruitat. Procedent de les nostres pròpies vinyes, la varietat base d’aquest vi és la Ull de llebre (75%) i la conjuntem amb la varietat Merlot (20%) i la Syrah (5%).\nVerema realitzada en funció de l’estat de la vinya, separant varietats i qualitats de raïm.\nEs realitzà un poda en verd a l’abril i una aclarida quan els grans de raïm començaven a enverar. La producció d’aquestes parcel·les no excedeix els 4.500 kg/ha en la Merlot i la Syrah i els 5.500 – 6.000 kg/ha en la Ull de llebre.\nAl celler els raïms són desrapats, aixafats i portats a dipòsits on es realitza una maceració prefermentativa en fred.\nDurant la fermentació es controla la temperatura per mantenir les notes de fruita de cada varietat a la vegada que es treballa amb “delestages” i remuntats fins al descubat. Després de la fermentació malolàctica, que es realitza de forma espontània, s’omplenen les bótes de 300 litres de roure francès (83%) i americà (17%), on es mantindrà el vi entre 9 i 10 mesos. Durant aquestes mesos, el vi es trasbalsat segons com evolucioni la criança. Formació del coupage final i embotellat. Repòs al boteller completant la seva criança en ampolla.\n– Vista: Atractiu color vermell cirera de capa intensa.\n– Nas: Destaca una bona conjunció entre les notes primàries de fruita vermella madura compotada, amb un fons de plantes aromàtiques balsàmiques, vegetals (de la pròpia finca) com la farigola, el romaní…, ben integrades amb unes notes terciàries de l’envelliment en fusta.\n– Boca: Entrada suau, amable, resulta sedós, rodó i equilibrat en boca, amb un retrogust intens, afruitat i persistent. Invita a beure.\nPot ser necessària una lleu decantació.\nVi que prové de 6 vinyes diferents, rodejades de alzines, amb diferents peus degut a la diversitat del terreny i amb clons varietals diversos per a una major complexitat i expressió. Coupage de varietats complementàries, Syrah (60%) i Ull de llebre (40%). Criança de 14 mesos en roures diferents fonent tanins i obtenint complexitat i elegància.\nEs realitzaren podes en verd al mes d’abril i una aclarida quan el raïm estava enverant (juliol), amb la finalitat d’ajustar la producció i la massa vegetativa. La producció mitjana assoleix els 4.000 kg/ha. Verema realitzada només durant les hores mes fresques del dia, entre els dies 9 i 12 de setembre. Es realitzà una segona selecció dels raïms al celler, es desrapa i s’incuba. Abans de fermentar es realitza una maceració en fred. Fermentació i maceració amb “pigeages” i “delestages” diferenciant partides i qualitats. Després del descubat, una partida de Syrah passa a bótes de roure francès Allier, per realitzar la fermentació malolàctica de manera espontània. La resta de les partides de vi la realitzaren en acer inoxidable. Segueix una criança en bótes de roure francès (93%) i americà (7&%) de 300 litres, noves i de primer ús, durant 14 mesos, amb trasbalsos determinats pel tast. Aquest període atorga al vi les característiques de complexitat i elegància. Després es realitzarà el coupage final i passarà a ampolla al juny de 2008, on s’arrodonirà durant un any i mig com a mínim.\n– Vista: Vermell robí, intens i viu.\n– Nas: De marcada personalitat, complex i ric en matisos, on es fonen les notes de fruita madura i del bosc amb el caràcter propi de la criança en bótes de roure.\n– Boca: En boca destaquen els seus tanins fins i dolços i una acidesa ben integrada, que fa que sigui voluminós i carnós, a la vegada que suau i elegant, deixant un postgust llarg i persistent.\nPerfecte per un àpat. Admet també les postres i pot prendre’s sol, en tertúlia.\nTemperatura de servei de 18 ºC.\nEs recomana decantar-lo o obrir-lo 15 minuts abans de servir-lo.\nPeríode de consum: aproximadament 6 anys. Fins al 2014.\nThis entry was posted on Octubre 27, 2011 at 12:48 pm and is filed under Uncategorized.\tYou can follow any responses to this entry through the RSS 2.0 feed. You can leave a response, or trackback from your own site.


GRIFONI BARCELONA: Els aficionats ultres del Genoa exigeixen que els seus jugadors es treguin la samarreta a mig partit\nEls aficionats ultres del Genoa exigeixen que els seus jugadors es treguin la samarreta a mig partit\nEls seguidors ultres del Genoa han obligat a aturar durant 40 minuts el partit entre els rossoblù i el Siena quan el resultat era favorable als visitants per 0-4 i han exigit als seus jugadors que es traguessin la samarreta perquè "no són dignes de portar-la".\nTot ha començat al minut 8 de la represa, quan Malesani ha decidit que entrés un defensa, Kaladze, per un davanter, Sculli, tot i que el Genoa perdien (0-4) i això ha fet esclatar la ràbia dels tifosi genoans. Durant la primera part i amb el resultat de 0 a 3, la Gradinata Nord ha començat a insultar i xiular els jugadors, i fins i tot, algun, com Jankovic s'hi ha encarat, que estava a la grada, sense estar convocat i ha hagut de marxar.\nUn grup de seguidors del Genoa han passat des de la Gradinata Nord a la tribuna central –sotal la qual es troba l'entrada als vestidors– i s'ha enfilat a les tanques de contenció per començar a llançar bengales, petards, i pots de fum i amenaçar els jugadors del seu equip.\nDesprés d'alguns minuts i com que la situació no es calmava, l'àrbitre i els jugadors del Siena han abandonat el terreny de joc sense problemes, mentre que els del Genoa han esperat al centre del camp.\nEl capità Marco Rossi, i Giuseppe Sculli han intentat calmar el grup d'aficionats, que en un primer moment han demanat als jugadors del seu equip que es traguessin les samarretes i les donessin a l'afició.\nAlguns jugadors del Genoa han arribat, fins i tot, a treure's les samarretes. Encara que després les hi han tornades. S'han viscut moments de tensió i angoixa, i fins i tot s'ha vist plorar Sculli i a Giandomenico Mesto davant la situació que s'estava produint.\nEl president Preziosi també ha baixat a la gespa i ha estat xiulat per l'afició i ha demanat als jugadors que es tornessin a posar les samarretes i juguessin.\nEl porter Frey també s'ha encarat amb els aficionats de la Gradinata Nord i s'ha negat a treure's la samarreta. Finalment els jugadors del Genoa han aconseguit calmar els ànims dels seus seguidors i el Siena i l'àrbitre (Paolo Tagliavento) han tornar a entrar al camp per continuar el partit, que ha acabat amb el resultat final de 1-4. Al final del partit, alguns jugadors han deixat la samarreta a la gespa. Després del partit, l'autobús del Genoa ha estat escoltat per la policia, enmig de fortes protestes.\nPublicat per GRIFONI BARCELONA a 20:10\nEtiquetes de comentaris: 2011/12, tifosi


L'opi del poble? - Mail Obert - VilaWeb\nLa idea que la universitat, en lloc d'ésser un centre de saviesa, ho és de propaganda, la vaig llegir per primera vegada en un text de Noam Chomsky. Em va resultar realment xocant. Aquesta institució ens fa curts en comptes de llestos? WTF. Encara la recordo, la informació que donava: s'havia demanat a la gent que digués on creia que el govern dels EUA destinava més diners. Els universitaris, els qui llegeixen llibres, premsa, i estudis, responien 'ajuda al tercer món'. En canvi, la gent sense carrera, que no llegia llibres, ni premsa, ni estudis, responia 'pressupost militar'. La realitat és que tenia raó la gent sense estudis. I que els universitaris de la mostra s'equivocaven.\nL'explicació que donava Chomsky a aquest fenomen paradoxal (no són els universitaris, els qui en saben més?) és que els llibres, la premsa i els estudis no sols són per on circula el coneixement. També hi viatja la propaganda. Les mentides. Les declaracions d'ajuda. Els estudis que ho avalen. I la gent caient-hi de quatre grapes. Per una altra banda, deia Chomsky, els qui no han llegit els llibres, ni la premsa, ni els estudis, no han llegit la propganda. I simplement aplicant-hi sentit comú, l'encerten.\nAquests dies el fenomen s'ha tornat a explicar. Ho feia el diari The New York Times, en un article alarmant que anava en la mateixa direcció: el coneixement científic moltes vegades no és tal. Deia que molts estudiants de doctorat, o postdoctorat, però també científics de renom, depenen de la quantitat d'articles que tenen publicats. Com més articles, més possibilitat de tenir plaça. O renom. El problema és que la premsa científica (i esmentava expressament Science, Nature i Cell) vol vendre exemplars, no pas descobrir grans teories avorrides. Volen temes espectaculars, ideals per a posar en una portada, i no veritats grises. I per això molts dels articles són coixos científicament. No s'aguanten. Doncs voleu creure que precisament aquests són els articles que ajuden a aconseguir la plaça a l'estudiant, o el renom al científic?! Increïble, però cert.\nL'article acaba amb el conegut i dramàtic cas Rogoff i Reinhart. Els professors d'economia que no fa gaire teoritzaven sobre el deute. Governs, sobretot europeus, van esgrimir el seu estudi 'científic' per aplicar les polítiques del deute. Les famoses retallades. Doncs la teoria Rogoff i Reinhart es va descobrir amb errors de càlcul. Ell mateix va acceptar l'error. Les polítiques d'austeritat, en canvi, continuen.\nEl futbol, opi del poble? Ha!\nNo queda clar que sigui precisament el futbol l'opi del poble


La portaveu, Pilar Costa, afirma que volen renovar el conveni de Bachiller\n4 min. Palma 16/09/2016 23:51\n651x366 La consellera de Presidència i portaveu, Pilar Costa, durant un moment de la roda de premsa posterior al Consell de Govern. / CAIB La consellera de Presidència i portaveu, Pilar Costa, durant un moment de la roda de premsa posterior al Consell de Govern. / CAIB\nEl Consell de Govern va “comentar” la polèmica sobre el secretari d’Acció Institucional de Podem, segons va admetre la portaveu, Pilar Costa, en la roda de premsa posterior. La també consellera de Presidència va defensar que la situació de Bachiller es deu a “l’interés que el Govern té a seguir col·laborant amb el CSIC”. Costa va afegir que “ni en aquest cas ni en un altre, el Govern actuarà segons el color polític dels treballadors o funcionaris que poguessin dependre, com es aquest cas, del govern central”. “El Govern no té contractat el senyor Bachiller. És un funcionari que depèn del CSIC i que fa feina amb un grup d’investigació, com a conseqüència d’un conveni de col·laboració que és el que deim que, en aquests moments, s’està renegociant”, va subratllar.\nAmb tot, no va donar per feta la continuïtat de l’investigador dins de la direcció general d’Innovació i Recerca, tal com si que va assegurar Bachiller, a l’ARA Balears. “El conveni no s’ha liquidat del tot. Mentre no s’arribi a un acord en el seguent conveni, en cas que s’arrivi a un acord”. Tot i que, a priori, sembla difícil d’explicar que el CSIC tingui interès a renovar un conveni que va denunciar, fa gairebé un any, fonts del govern van explicar, posteriorment, a l’ARA Balears, que l’acord es dóna per segur.\nEn defensa de Bachiller\nPodem va manifestar el seu “suport ferm” cap a Bachiller en un comunicat en el qual lamentava que el secretari d’Acció Institucional “està sent sotmès a una campanya pública basada en afirmacions errònies, amb un clar objectiu de desprestigiar la seva figura i d’atacar la formació”.\nEn aquest sentit, el partit assegura que tenen clar que “el paper que juga a les institucions és decisiu al mateix temps que incòmode”, i mostra “tot el suport als membres i càrrecs dels Consells Ciutadans que estan patint les pressions internes dins de les seves activitats laborals corresponents, pel simple fet de pertànyer al partit”.\nRespecte dels dubtes sobre la participació de Bachiller en negociacions del Pacte, la formació “posa de manifest que Daniel Bachiller no està participant i no participarà en cap reunió que suposi un conflicte d’interessos entre el seu paper d’investigador i el càrrec que desenvolupa en el partit”.\nLes crítiques, però, estan sorgint entre els mateixos socis del Pacte. Un membre d’un dels partits de Govern, present en les negociacions, va dir, a l’ARA Balears, “que Bachiller negociï coses que afecten el seu lloc de feina no és poc ètic, es troba a la frontera”. I es va demanar “perquè és més ètic això que tot el xou que van muntar sobre la designació del marit de la consellera de Sanitat com a director de l’IB-Salut”. El secretari general de Podem, Alberto Jarabo, digué que “ells sabran per què ho exageren”.\nEl PP aprofita per fer-ne sang\nLa portaveu parlamentària del PP, Marga Prohens, va reclamar, en un comunicat, “explicacions públiques i immediates” sobre la situació “alegal” de Bachiller. “Ara ja comencem a conèixer que la debilitat d’aquesta presidenta es compensa pagant amb doblers de tots els ciutadans per poder sostenir el pacte amb Podem, i que aquest pacte de cadires que és aquest Govern costa doblers a tots els ciutadans”, va manifestar la dirigent popular.\n“Sembla ser que el Govern estaria regant amb doblers públics i de manera alegal aquest alt càrrec de Podem, i ens sembla un fet gravíssim”, va afegir.\nProhens va reclamar, també, explicacions públiques a la formació dels cercles. “Utilitzant les seves pròpies paraules, ens demanam si això és un exemple de corrupció d’alta o baixa intensitat”, assegura, segons la nota.\n“Els ciutadans tenen dret a saber per què s’estan gastant recursos públics en un conveni que va finalitzar el desembre de 2015. Armengol no pot callar per resposta, tal com acostuma a fer sempre que té un problema”, va concloure la dirigent popular. La polèmica sobre Bachiller promet ser un dels focus de la polèmica en el proper Debat de Política General que comença dimarts.


Actua | Limitant el poder de les transnacionals\nActua contra les Empreses transnacionals\n· Amb les meves compres o contractació de serveis no vull afavorir la concentració de poder econòmic i polític ni en grans empreses ni en els seus magnats.\n· Vull tenir informació clara i real del que fan les grans empreses als països del Sud i a quins interessos responen, i que no amaguin les seves pràctiques amb publicitat captivadora o grans declaracions d’intencions (la responsabilitat social corporativa) per fer un rentat d’imatge.\n· El meu consum no només m’ha de satisfer a mi sinó que, paral·lelament, no ha de provocar la destrucció del medi ambient –com una selva del tròpic–, la precarització laboral –com ara la producció en zones franques o en tallers de suor–, o impactes negatius en comunitats –com el desplaçament d’una comunitat indígena del seu territori ancestral per la extracció d’hidrocarburs o per la mineria.\n· En la mesura que sigui possible deixo de consumir productes fabricats o distribuïts per empreses transnacionals i, quan ho haig de fer, escullo les que apliquen les polítiques socials i ambientals més justes.\n· Prioritzo els productes de circuits curts i de petites empreses locals, i el de les empreses o organitzacions no lucratives que apliquen criteris d’economia social i solidària.\n· M’informo sobre campanyes que s’estan fent de boicot a empreses o governs dèspotes per tal de valorar si hi vull participar.\n· La creació d’un codi de compliment obligatori per a les transnacionals de manera que el respecte als drets humans i al medi ambient no sigui voluntari, sinó que s’estengui la responsabilitat de l’empresa a les seves filials, proveïdors i empreses subcontractades, i la subordini als estats receptors en coherència amb el dret al desenvolupament.\n· L’existència d’un tribunal internacional per jutjar els delictes de les empreses transnacionals d’acord amb el nou ordenament.\n· L’obligatorietat d’un funcionament transparent que doni comptes públics del seu funcionament i de la seva relació amb el poder polític, econòmic i financer, i que sigui supervisat per la societat civil organitzada.\n· La limitació, transparència i regulació dels grups de pressió –lobbies– de les empreses, i la facilitació de l’entrada dels moviments socials als parlaments i als governs per poder informar dels impactes de les seves polítiques i suggerir alternatives més justes.\n· La limitació del poder econòmic i polític de les empreses transnacionals, amb l’obligació de dividir-lo quan aquest pugui ser superior al dels estats on operen.\n· Enfortim, amb la contractació dels nostres productes i serveis, cooperatives o organitzacions que apliquen criteris socials i ambientals en les seves pràctiques.\n· Monitoritzem les actuacions de les transnacionals del país al Sud i al Nord, investiguem els seus vincles amb l’oligarquia i els poders polítics i judicials, i ho contrastem amb la informació que les empreses fan pública.\n· Organitzem campanyes d’informació de les pràctiques de les gran empreses i de boicot quan són injustes socialment o destructives amb el medi ambient.\nPer a una economia local i justa que aplica criteris solidaris i sostenibles tant a l’interior de l’entitat com pel que fa a la seva relació externa amb altres persones, col·lectius i recursos naturals.\nPer a la monitorització de les pràctiques de les transnacionals en països del Sud, la denúncia quan actuen amb impunitat i la pressió per tal que signin compromisos amb auditories externes de bones pràctiques.\nNo amb els meus impostos: Demana a AECID que no financïi projectes d'empreses com REPSOL YPF que no respecten els Drets Humans\nLa Agència Espanyola de Cooperació Internacional per al Desenvolupament, AECID, ha concedit una subvenció a la Fundación Repsol YPF de l'Equador per a l'execució d'un projecte a l'Amazonia equatoriana. Les activitats de Repsol a Amèrica Llatina i, específicament, a Equador, han estat denunciades per la societat civil per danys ambientals, socials i violacions dels drets humans de les comunitats i pobles afectats. (en castellà)\nDemana al Director de ROCA que aturi abusos contra els treballadors de ROCA-Marruecos\nA la filial de ROCA Marroc s'estan produïnt greus casos de repressió, assetjament i amenaces contra els treballadors.\nDemana que retirin el premi “Economista de l'any” al exdirector de Novacaixagalicia\nJosé Luis Pego, exdirector de Novacaixagalicia, s'ha prejubilat aquest estiu cobrant 18,5 milions d'euros de l'assegurança i el fons de pensions. Novacaixagalicia ha estat intervinguda recentement, rebent una injecció de capital de 2.465 milions de l'erari públic. Jose Luis Pego, amb d'altres exdirectius, es nega a tornar els diners rebuts.


Aprovat el PHN, amb menys cabal per al delta de l'Ebre - VilaWeb\nDivendres 28.02.2014 14:28\nAprovat el PHN, amb menys cabal per al delta de l'Ebre\nLa Generalitat i el territori rebutgen el document perquè consideren insuficient el règim de cabals fixat pel tram final del riu\nEl consell de ministres espanyol ha aprovat el pla hidrològic de la conca de l'Ebre. Amb un retard de dos mesos, el document ha rebut el vist-i-plau de l'executiu espanyol, tot i el rebuig frontal de la Generalitat i de les terres de l'Ebre. El pla fixa el cabal mínim que ha de tenir el riu en diversos trams. A l'altura de Tortosa és previst que sigui de cent metres cúbics per segon.\nLa portaveu i vice-presidenta del govern espanyol, Soraya Sáenz de Santamaría, ha assegurat que els cabals s'havien definit 'després d'un ampli procés de participació i aplicant criteris científico-tècnics' i, ha dit, 'satisfan les necessitats del delta i són factibles gràcies a l'existència de l'embassament de Mequinensa'. Sáenz de Santamaría també ha especificat les inversions que comportarà el PHE, de més de 2.500 milions.


Arriba a Cerdanyola la tercera edició de la Solidaris CUP - Sabadell Informa!\nInici » Esports » Futbol » Arriba a Cerdanyola la tercera edició de la Solidaris CUP\n15 juliol 2014 a 14:00\nArriba a Cerdanyola la tercera edició de la Solidaris CUP\nEl dijous, 17 de juliol a les 17.30h\nL’edició de la Solidaris CUP 2013 // Imatge del web cfc.cat\nAquest dijous, 17 de juliol, a les 17.30h, se celebrarà a Cerdanyola la Solidaris CUP, una iniciativa organitzada pel Cerdanyola FC al Camp de Futbol Municipal La Bòbila-Pinetons, i que consisteix en un torneig solidari en què s’aprofita per realitzar una recollida d’aliments.\nDes de l’organització, es demana preferentment que es portin aliments com brou, llegums en pot, oli, llet, cereals, tonyina, tomàquet en conserva i/o productes d’higiene com bolquers, o tovalloletes. En cas que no es portin directament aquests productes, es pot fer una aportació de 5€, que l’organització destinarà a la compra de menjar.\nEl menjar que es recapti es portarà a l’Àrea Social de l’Ajuntament de Cerdanyola, que serà l’encarregada de repartir-ho entre les diverses entitats socials del municipi.\nEl torneig estarà composat per quatre equips: un composat per personal de l’Ajuntament i premsa local, un altre pel personal del Cerdanyola FC, un altre per les entitats i gent de Cerdanyola, i un altre pels Grups Municipals.\nPer tal de participar-hi, s’ha de confirmar l’assistència abans de dimecres enviant un correu a melladobm@cerdanyola.cat.\n#Cerdanyola FC #La Bòbila-Pinetons #recollida d'aliments #Solidaris CUP #solidaritat\nLa Campanya de Recollida d’Aliments Bàsics rep més de 2,9 tones d’aliments a Barberà\nSolidaritat dels equips de futbol a Sabadell


La FOX estrena “The Grinder”, una comèdia sobre un actor que ha estat interpretant a un advocat durant 8 anys i ara, acabada la seva sèrie, decideix dedicar-se realment a la justícia.\nAquesta temporada, Rob Lowe torna a la televisió per la porta gran amb tres sèries: “You, Me and the Apocalypse”, “Moonbeam City” i la que ens concerneix ara mateix, “The Grinder”. Després de la seva última aparició televisiva amb el personatge de Chris Traeger a “Parks and Recreation”, sembla que les coses li van molt bé a Lowe i la seva carrera va en alça.\nA “The Grinder”, l’actor es fica en el paper d’un altre actor anomenat Dean Sanderson, Jr., qui torna al seu poble natal en finalitzar la llarga sèrie que havia estat protagonitzat durant anys interpretant un advocat. Casualment, el seu germà Stewart (Fred Savage, el nen crescut de ”Aquellos maravillosos años” i de “La princesa prometida”) treballa realment d’advocat i Dean decideix unir-se a la seva firma al·legant que la seva experiència televisiva el fa mereixedor dels coneixements legalistes.\nLa cadena nord-americana FOX estrena una sèrie sobre advocats normal i corrent amb un únic punt de falsa originalitat: un actor que interpretava a un advocat i que ara n’és un de veritat. Però diem que aquesta originalitat és falsa perquè tots els casos s’acaben resolent de la mateixa manera que Elle Woods resolia els seus. Entre un llenguatge legal enrevessat, unes promeses compensatòries que no pot complir i uns casos molt rutinaris però que semblen impossibles, Dean acaba sempre tenint sort i guanyant el cas d’alguna manera molt poc treballada.\nL’atracció resideix, doncs, en l’estrella de l’espectacle, Rob Lowe. La seva actuació demostra que no passa de moda i que, amb els seus 51 anys tan ben portats, segueix sent capaç de fer-nos riure i creure’ns el que diu en veu del personatge. Tot i no haver-se caracteritzat mai per la seva qualitat interpretativa més enllà de la correcció i dels personatges fets a la seva mida, Lowe segueix sent un actor que amb qualsevol paraula ens pot fer riure fent d’ell mateix. La maledicció de la seva veu el fa massa reconeixible per a creure’ns que no és un actor interpretant un personatge, però el seu carisma i energia fan dissipar tot dubte de com ens agrada Rob Lowe.\nTot i la poca feina que sembla que comporta escriure un guió per “The Grinder”, sembla que al públic nord-americà li fa bastant el pes. La FOX va començar amb peus de plom la producció, però sembla que ja està més engrescada gràcies a les bones crítiques i audiències, i ha demanat que aquesta temporada estigui composta de 22 capítols. Esperem que duri molt i que Rob Lowe ens pugui seguir traient un somriure amb una sèrie entretinguda, fàcil i perfecta per una tarda de diumenge.\nCreadors: Jarrad Paul i Andrew Mogel\nDirectors: Jake Kasdan, Jay Chandrasekhar, John Hamburg, Matt Sohn i Phil Traill\nIntèrprets: Rob Lowe, Fred Savage, Mary Elizabeth Ellis, Natalie Morales, Hana Hayes, Connor Kalopsis i William Devane\nProductors executius: Rob Lowe, Scott Silveri, Jake Kasdan, Melvin Mar, Nicholas Stoller, Jarrad Paul, Andrew Mogel i Ben Wexler\nData d'estrena: 29 de setembre de 2015 (Estats Units)


LA CONNEXIÓ WI-FI A L’AIRE ÉS TERRIBLE: HEUS DE MILLORAR - BRICOLATGE - 2020\nLa connexió Wi-Fi a l’aire és terrible: heus de millorar\nAls vols llargs, a algunes persones els encanta retrocedir i amb un llibre o una pel·lícula. Però res fa que el temps passi com enterrar el nas a la feina. Malauradament, la connexió wifi de vol deixa molt a desitjar.\nEntre connexions inestables i el cost elevat dels dies costosos, podeu escriure fora d’internet com no val la pena. Però, amb els trucs adequats a la màniga, podeu acabar el vostre treball sense passar massa temps esperant que es carregui aquell correu electrònic.\nLa connexió Wi-Fi a l’aire és cara ... si la compres un cop estàs a l’aire. Els proveïdors d'Internet saben que us despertareu més desprès que heu pujat a l'avió i l'avorriment s'ha instal·lat, de manera que augmenten els preus: un forfet dia normal costa uns 40 dòlars. Podeu estalviar més del 50 per cent comprant un passi abans del vol.\nGogo, per exemple, que proporciona Wi-Fi a Delta, United i Virgin (entre altres companyies aèries), ofereix passis durant tot el dia al seu lloc per 19 dòlars. Podeu comprar-les en qualsevol moment i esperaran al vostre compte el proper vol que feu.\nPodeu estalviar encara més si compreu el forfet al mateix temps que el vostre bitllet d'avió. Take Delta: et permet comprar passis de Gogo per 16 dòlars durant la facturació. I si sou un flyer freqüent, no us oblideu també de les subscripcions mensuals amb descompte.\nFins i tot pot ser elegible per obtenir passis gratuïts a través de la targeta de crèdit o la companyia de telefonia mòbil. Lend Edu té una bona llista de targetes de crèdit que disposen de forfets wifi gratuïts. T-Mobile proporciona als seus clients una hora de Wi-Fi Gogo gratuïta en vols nacionals. Consulteu els avantatges relacionats amb els viatges associats a la targeta o al telèfon per veure quins avantatges hi ha.\nMassa vegades, he obert el meu ordinador portàtil a l’aire, connectat a la connexió Wi-Fi i he esperat una pàgina d’inici de sessió que mai no aparegués. Se suposa que apareixerà automàticament, però de vegades l'ordinador es comporta malament i només mostra una pàgina "No es pot connectar a Internet".\nSi altres passatgers semblen estar connectats, el problema és més probable que arribeu al final. Aquí teniu algunes coses per provar.\nSi heu canviat els servidors del sistema de noms de domini (DNS) per motius de velocitat o privadesa, intenteu tornar a DNS automàtics. De vegades, els servidors de tercers no us redireccionen a la pàgina d’inici de sessió de Wi-Fi, i en tornar-los a canviar automàticament m’han solucionat el problema en algunes ocasions. A continuació, proveu d’esborrar la memòria cau o obrir una pàgina en mode d’incògnit. És possible que el vostre navegador utilitzeu entrades DNS en memòria cau per intentar navegar cap a una pàgina en lloc de dirigir-vos a la pàgina d'inici de sessió de Wi-Fi. Com a últim recurs, proveu de navegar manualment a la pàgina d'inici o d'inici de sessió del proveïdor sense fils. Si abans heu visitat aquest lloc, pot ser que ja existeixi a l’historial del vostre navegador. Per exemple, l'última vegada que vaig tenir problemes per connectar-me, vaig escriure "gogo" a la meva barra d'adreces i el navegador suggerit automàticament airborne.gogoinflight.com. Vaig fer clic en això i, amb tota seguretat, va aparèixer la pàgina d’inici de sessió. Marqueu aquesta pàgina per a futures referències per no quedar-vos enganxats. Si no coneixeu l’URL de la pàgina d’inici de sessió, proveu la pàgina inicial del proveïdor sovint us permetran navegar per tot el lloc sense pass.\nEsperem que un d’aquests consells us solucioni el problema, ja que us permetrà connectar-vos de nou normalment. No oblideu tornar a canviar el servei DNS un cop heu tornat a casa.\nEls problemes no s’aturen un cop us heu connectat a la xarxa wifi. Per descomptat, Internet en vol és un miracle de l'enginy humà, però encara funciona de manera molt lenta i sovint deixa anar la connexió. Algunes companyies aèries tenen una millor connexió Wi-Fi que d’altres, però, independentment de com estigueu volant, podeu mantenir les coses en bon funcionament tenint en compte algunes coses.\nPrimer, assegureu-vos que el vostre dispositiu no executi cap aplicació de bloqueig de dades en segon pla. Quan l'amplada de banda és preciosa, no voleu malgastar-la en fer actualitzacions, sincronitzar dades al núvol, baixar fitxers nous o carregar GIFs a Twitter. Dirigiu-vos a la safata del sistema o a la vostra barra de menús i abandoneu les aplicacions que puguin fer servir que no necessiten. Mentre hi esteu, assegureu-vos que les aplicacions no s'actualitzen automàticament en segon pla. Desa aquest procés per obtenir una connexió Wi-Fi més fiable.\nTallar el greix hauria de mantenir la seva velocitat almenys una mica, però aquests abandonaments puntuals són una mica més difícils de solucionar. I he trobat que la millor solució és habilitar funcions fora de línia. Et sorprendrà quantes aplicacions web funcionen fora de línia d’alguna forma o forma. Per tant, hauríeu de configurar-ho abans de marxar.\nPer exemple, podeu configurar Gmail, Google Calendar i Google Docs perquè s’executin fora de línia de manera que, fins i tot si la connexió baixa, podeu continuar funcionant. Podeu desar articles a Pocket per a la seva posterior lectura fora de línia, amb l’avantatge d’impedir que els anuncis i altres elements de la pàgina redueixin la vostra experiència. I si voleu veure Netflix o reproduir música, podeu descarregar programes i llistes de reproducció abans d’anar-hi. D’aquesta manera, podeu estalviar la connexió Wi-Fi per necessitat. I fins i tot si baixa, podràs fer algunes coses.\nPer últim i això no té res a veure amb la velocitat, però és important, però, no us oblideu de mantenir-vos segur a la xarxa Wi-Fi pública. La majoria de les connexions Wi-Fi durant el vol no estan xifrades, cosa que significa que la vostra activitat pot ser vulnerable als hostigadors. No oblideu utilitzar els llocs HTTPS i les VPN per mantenir les vostres dades segures.\nBodyByDarwincom : La connexió Wi-Fi a l’aire és terrible: heus de millorar © 2019. All Rights Reserved.


Covid: mesures econòmiques\nActualitzada 29/06/2020 a les 06:37\nLa pandèmia del Covid-19 ha tingut i tindrà un impacte important en l’economia internacional que farà caure dos dígits el PIB de l’any 2020 de molts països europeus i en menor mesura el PIB del 2021. L’economia andorrana es troba poc diversificada i amb una forta dependència dels sectors tradicionals del turisme, comerç, oci i lleure, tots altament afectats pel confinament viscut.\nDavant d’aquesta crisi, l’Estat Andorrà hauria de valorar continuar l’aplicació de polítiques econòmiques expansives i de suport a empreses i famílies, amb l’objectiu de continuar acompanyant el sosteniment de l’activitat econòmica i intentar mitigar la situació de crisi actual.\nAndorra, al no disposar de moneda, no pot efectuar polítiques monetàries expansives (fabricar més bitllets o reduir el tipus d’interès). Només pot augmentar la despesa pública i inversió per ajudar les empreses i famílies i mantenir o inclús reduir alguns impostos a curt termini.\nL’objectiu és que l’activitat econòmica no s’aturi, mantenir la capacitat productiva de les empreses i els llocs de treball i evitar que aquesta crisi no afecti el sector financer en forma d’una morositat desbocada i es transformi en una crisi financera. Aquest tipus de polítiques a curt termini generaran un important dèficit de l’estat que es transformarà en un major endeutament, i la capacitat econòmica d’Andorra és limitada. Per això, qualsevol política aplicada haurà de ser altament efectiva i hauria de ser consensuada amb especialistes que coneguin de primera mà la realitat econòmica del Principat.\nUn cop superada aquesta crisi i quan les empreses es trobin en una fase de creixement, serà el moment en el qual l’estat podrà aprofitar per reduir les seves despeses i inversions, i aplicar mesures fiscals transitòries que li compensin els dèficits en els quals haurà incorregut per ajudar empreses i famílies a superar aquesta crisi tan profunda i inesperada.\nXavier va dir ...\nÉs cert, per exemple les botigues de menjar, o els que cobren sense treballar, o els empresaris que utilitzen els ERTO per recuperar pèrdues de l'abril i maig.\nKeynesià va dir ...\nCertament senzill, però es que això és un art Le d'una columna adreçat als lectors, no una tesi. El diagnòstic em sembla encertat i com a non keynesià segur que estàs d'acord que en aquest moment cal inversió publica generadora de riquesa i transformació: efectiva com diu el Vladi.\nDeloitte, PwC, KPMG, Crowe que jo sàpiga tots tenen despatx a Andorra, o és un tema de passaport i pota peluda, en lloc de coneixements\nLa crisi del covid no ha estat una crisi per a tothom, alguns han fet l'agost.\n#2 LA OSA DE NATURLANDIA\nsocietats pilotes del ministeri de finances\nper que els hi adjudicquin alguna adjudicació o feina.\no càrrec amb algun consell d' administració de alguna para publica\no dic algo que no sigui Veritat ?\nVladi, molt simple l'anàlisi , de 1er de carrera. Necessitarem mes coses que préstecs i impostos. Això si, els especialistes d'aquí res de Price. Només una pregunta: sense facturar?