MANERES DE CAMINAR - El camp de l'Erra\nMANERES DE CAMINAR\nLes secallones i esllanguides, i a voltes sexis, models de passarel.la caminen posant una cama davant de l’altra, a grans gambades, i jo diria que arriben aclaparades, com si portessin un pes al cap o un problema a les espatlles: és aquesta la manera de caminar del segle XXI? Perquè és evident que cada època té la seva forma pròpia d’anar. Cada època i cada persona. Els motoristes de grossa cil.lindrada i les amazones fan un caminar garrell. Les dones antigues, tornant de la font, caminen amb un braç a la cintura, que els fa de nansa, i l’altra que aguanta el càntir damunt del cap (semblen deeses de la fertilitat i la pluja). Les dones de la vida…\n….de la vida relaxada, depèn d’on es posin a fer de reclam: n’hi ha que caminen elegants, com els clients que busquen, i d’altres que s’esforcen a mostrar allò que al meu terròs en diem el dot de Salselles….un bon cul i unes bones mamelles! I així, rebotides, intenten avançar per un món que els passa pel davant amb caminar dubtós, viciós i reprimit. Després hi ha el caminar del militar, que fins i tot quan va a comprar el diari desfila i apunta amb canons. I el caminar d’aquell que té pressa i no té complexos i va amb tots dos braços remant, remant, remant. I aquell o aquella que mentre camina mou el cap a dreta i esquerra, com si el cap li fos timó i manillar i volant. Hi ha el caminar arrossegat del vell amb sabatilles de quadres i el caminar arrossegat del que passeja un gos gros (que no són equiparables) i el caminar arrossegat de qui no gosa aixecar els peus, per por de fer el ridícul, perquè duu talons o va massa plana o té una pedreta a la sandàlia. Després et trobes gent que camina remenant el cul, amb el cul sortit o amb el cul estret. L’adolescent que camina amb ganes de fer-ho bé, però no sap com es fa això. I l’altre adolescent que porta els pantalons baixos i sembla que hi dugui la tova i camina amb por de perdre’ls i amb ganes que se li vegin els calçotets, Calvin Klein. I la del tanga, que camina conscient de cada moviment de natges. I el caminador del camí de Sant Jaume, que va gaspat com un gos de caça. També hi ha el caminar fent saltironets, de pardal, i el caminar a grans gambades i amb els turmells torçant-se, de vell rocker amb camperes o de vell hippie amb camperes o de vell motard amb camperes. També s’han vist caminars decidits de gent que sap on va i què vol i caminars cançoners i caminars lascius i caminars de dins una església. Llavors hi ha aquell fer equilibris per travessar tot un menjador fregat i aquell caminar de qui li pesa el cul, li fan nosa els collons o s’està pixant. Hi ha el caminar xulesc de Madrid i el caminar salerós de Sevilla i el caminar eixut de Barcelona i el caminar glamurós de París; són els caminars tòpics. El caminar d’estiu, més deixat anar, més xerraminc, a retaló, i el caminar d’hivern, més recollit, més de canya alta. El de muntanya, el del pla i el de les sorres calentes. Després hi ha el caminar de no saber què fer amb les mans. Uns les porten agafades a la part de darrere, com per pensar o per passejar per un claustre o per educar criatures. D’altres duen una carpeta o una bossa o un cabàs a una banda i remen i remen i remen amb el braç que els queda lliure. I també hi ha qui du els braços plegats davant la pitrera (això és freqüent en dones molt mamelludes i en homes rars). A mi m’agrada molt el caminar amb les mans a les butxaques, però no tots els pantalons serveixen…i no sempre duem jaqueta. Però tornem al principi: ¿quin és el caminar característic d’aquest començament de segle? Potser el caminar capficat amb la mirada perduda i un mòbil a l’orella…el caminar xerrant. Allò que abans feien els bojos.\n21 de maig de 2009 a les 12:51 pm\nDoncs a mi m’agrada el caminar badoc, o sigui aquell que va fotent els peus a tots els forats que troba, que li cau sempre el peu esquerre de la vorera, que topa amb els “pirulos” de ferro que hi ha a les grans ciutats, i sobretot que trepitja totes les merdes….\nEl caminar del segle XXI és el caminar virtual, Ramon, que no t’enteres !!!\nPd: recores aquell gran grup ” No badis pòtol” ?\n22 de maig de 2009 a les 10:14 am\n…dels que caminen un pam per sobre del terra. en conec uns quants d’aquests que leviten… ;.))\naquella ha dit:\n24 de maig de 2009 a les 7:51 am\nDins del subconjunt dels caminars passotes, fa molta gràcia el que tracta de caminar amb “els peus oberts”. M’explico: Si en el model estàndard els dos peus apunten (paral·lels entre ells) a la direcció en què es mou el caminador, en aquesta modalitat cada peu es desvia apuntant cap a la seva banda mentre els talons gairabé es toquen. És una forma d’esquí de fons.\nFa temps m’havien parlat de “la de les 10 i 10”, una noia que es va guanyar aquest sobrenom per practicar aquesta modalitat. Amb un rellotge de busques s’entén el perquè d’aquest gran sobrenom!\n29 de maig de 2009 a les 5:27 pm


Grup Automobilístic Selvatà de Salitja: 2015\n2a MOTORADA PER LA INDEPENDÈNCIA 27 de juny del 2015\nQui som? Som un grup de persones vinculades al món de la moto i al país. Així que podem ben dir que tenim benzina a la sang i estelada l’ànima. Impulsem aquesta concentració en moto en favor de la independència amb el suport de l’Assemblea Nacional Catalana.\nConcentració de motos al Circuit a partir de les 17 H. Actes festius, colles de timbalers i de gegants, parlaments i sortida de la ruta cap a Barcelona.\nA partir de les 19.30, ruta cap a la ciutat de Barcelona, entrada a la ciutat per Avinguda Meridiana i arribada al punt de trobada a la Plaça de les Glories.\nTrobada a l’acte festiu que es realitzarà a la Plaça de les Glories, organitzat per l’Assemblea Nacional Catalana.\nPublicat per Indeps d'Aiguaviva, Sant Dalmai, Vilobí i Salitja a 13:41 Cap comentari:\n63è RAL·LI COSTA BRAVA - 2015


Oberta la inscripció per a la Volta a Peu Infantil de Paiporta, que se celebrarà el 4 d'agost | Valencia Extra\nJa està oberta la inscripció per a l’edició número 19 de la Volta a Peu Infatil de Paiporta, que se celebra cada any amb motiu de les Festes Populars de la localitat. La carrera està programada enguany per al divendres 4 d’agost a partir de les 19.00 hores. Com és habitual, aquesta carrera popular destinada a la joventut està oberta per a xiquets i xiquetes des de la categoria de querubins fins a cadets.\nLa inscripció comença aquest dilluns 17 de juliol, al Poliesportiu Municipal. Hi haurà trofeus per als o les tres primeres de cada categoria masculina i femenina, i una samarreta per a la totalitat dels i les participants. L’organització també entregarà altres obsequis fins a esgotar existències.\nLes distàncies de cada categoria estan adaptades a les possibilitats físiques de cada edat. Així, per a les i els querubins, la carrera serà d’aproximadament 200 metres. Els pre-benjamins correran 300 metres: els benjamins, 900; els alevins 1.100 metres, i els infantils, 1.700 metres. La carrera per als cadets serà de 2.200 metres.\nLa Volta a Peu Infantil està organitzada per la regidoria d’Esports de l’Ajuntament de Paiporta i el Servei Municipal d’Esports, i compta amb la col·laboració del Club Atletisme Paiporta i el Club Atletismo Von Hippel-Lindau.


077/19 – TASF. CSS 25.09.2019\n26 septiembre, 2019 by Jose Luis Perez Rodriguez\n27.09.2019 # 077/2019\nUs resumim, tot seguit, els temes tractats al darrer Comitè de Seguretat i Salut del Departament de Treball, Afers Socials i Famílies celebrat el 25 de setembre d’enguany.\nImplantació de l'acord sobre les malalties d'especial gravetat\nCCOO preguntem sobre les mesures que ha establert el Departament per a la reincorporació progressiva al lloc de treball després de l'alta mèdica, sense reducció salarial, per a persones amb malalties d'especial gravetat, així com la millora la flexibilitat horària (es passa a còmput horari quinzenal i es permet gaudir a temps parcial del 50% de les vacances) que van ser acordades a la Mesa General de Negociació.\nCCOO demanem que el Servei de Prevenció estableixi procediments d'adaptació progressiva a la jornada en supòsits de tractament oncològic i de malalties d'especial gravetat que concreti quines malalties tenen la consideració d'especial gravetat, quins son els criteris sanitaris i temporals que s'aplicaran i la confidencialitat de la informació mèdica facilitada.\nProblemàtica a les Residències de Gent Gran\nEls sistemes de climatització de les residències tenen avaries habituals i es proposa que, per evitar les incidències, es facin proves abans de l'inici de l'època estival i es prevegin mesures alternatives abans de l'estiu com ha passat aquest estiu a Puig d'en Roca i Gràcia. Se sol·licita un informe termohigròmetric de cada residència i el detall de les mesures alternatives per poder treballar a les temperatures adequades.\nPel que fa a les qüestions ergonòmiques, es demana informació sobre les mesures pendents de l'adaptació funcional feta a una treballadora de la Mercè (carro, calandra i planxa), sobre els carros de roba neta espatllats a la Creu de Palau, i sobre els canvis de llits a Sant Llorenç Savall.\nEl Departament comenta que està en fase d'inici de concurs la macro compra de les ajudes tècniques i demanem fer un procediment de manteniment que garanteixi que les grues i els llits siguin arranjades o retirades per tal de disposar només del material que estigui en òptim funcionament. Tanmateix, s'avança la compra d'aquelles ajudes que requereixen un canvi urgent.\nEs comenta la inseguretat per intrusió nocturna a la RGG Gràcia durant, sobretot, la festa major i ens garanteixen que a partir de l'1 de gener de 2020 totes les residències tindran personal de seguretat durant la nit quedant garantida la vigilància les 24 hores.\nDemanem que es respecti el protocol de manipulació i administració de medicació als/a les usuaris/àries de les residències per garantir que les auxiliars d'infermeria no facin funcions que no les hi pertoquen.\nCàrregues de treball als administradors/es dels centres de DGAIA\nCom a efecte dels canvis introduïts en la gestió econòmica dels centres s'ha provocat una situació generalitzada d'un excés de càrregues de treball amb insuficient suport dels serveis centrals que provoca un increment del nivell d'estrès dins del col·lectiu.\nSol·licitem una avaluació de les funcions, tasques i responsabilitats que estan assumint així com els mecanismes de comunicació i coordinació amb el Departament.\nObres de reforma a l'EVAB Paral·lel\nEs pregunta sobre les obres de reforma i les deficiències detectades, sobre la manca de ventilació del nou despatx de treball a la planta 1a, sobre el taulell d'atenció a la sala d’espera planta 1a, i les dimensions insuficients al nou despatx planta baixa. Es demana que s'apliquin les mesures establertes a l'informe que s'ha realitzat.


Eth susvelhant deth far: Cap a on va la Viquipèdia (i 2): El perquè de tot plegat\nCap a on va la Viquipèdia (i 2): El perquè de tot plegat\nLa faula Animal Farm que va escriure l’any 1945 George Orwell per denunciar una mena de societat que llavors s’havia instal·lat en alguns països i que des de fa vint anys tothom tenia per periclitada, soterrada i podrida continua fent la viu-viu a l’indret que hom s’esperaria menys que reviscolés.\nLa Viquipèdia catalana i l’anglesa –no tinc dades per jutjar les altres– em fa l’efecte que han caigut en mans d’una mena de politburós compostos per dues dotzenes de persones que es regeixen per unes «normes inamovibles» de les quals ells són els únics intèrprets autoritzats.\nOficialment hi ha 27 administradors i 125 «usuaris autopatrullats» a la Viquipèdia catalana, però en les discussions participa molt poqueta gent: sis persones en la que tractava sobre l’aportació del vigilant de què parlava en la primera part d’aquest article, aportació que només pretenia que es revisés la possibilitat que els blocs d’internet poguessin ser font d’informació per als articles de la Viquipèdia. De fet molts ho són, com vaig explicar l’altre dia, però teòricament no ho poden ser, o sigui, ho són de manera il·legal. El vigilant no pretenia que la discussió fos sobre aquest bloc concret, sinó sobre els blocs en conjunt, però les condemnes sumàries que va rebre la seva proposta es basaven gairebé totes en el cas particular del vigilant. Diguin el que diguin, però, aquella discussió es titulava «Blocs com a referència». O sigui, no era el «cas Vigilant vs. Viquipèdia», com han volgut fer entendre, era la qüestió dels blocs com a referents (i les pàgines personals i els llibres autopublicats).\nQuan algú de fora discuteix un petit detall de les «normes inamovibles» citades, els del politburó de seguida fan pinya, es donen suport, beneeixen la ràpida reacció de qui ha intervingut per aturar el que consideren un acte bel·ligerant –potser «una profanació»?– i conclouen que no s’ha de canviar res i que qui vulgui canviar alguna cosa és que és enemic del poble... vull dir, de la Viquipèdia. O que el que ha de fer és sotmetre’s a una mena de judici públic en el qual votaran tots: els sis més actius del politburó i el pobre desgraciat que ha gosat proposar un canvi d’orientació.\nHi ha enciclopèdies que tenen un comitè editorial, amb noms i cognoms, que n’avala els continguts; a la Viquipèdia, aquest comitè editorial està format, en realitat, per una colla de gent anònima que simplement té prou temps per dedicar-hi hores, sens dubte amb molt bona voluntat però amb cap mena de criteri científic sobre la majoria de les qüestions que poden aparèixer en una enciclopèdia, que per definició són totes.\nPer mi, la seva manera d’actuar, vista des de fora, implica una traïció directa als mateixos principis de Viquipèdia. Per això parlava abans d’Animal Farm. Ja sabeu com comença a corrompre’s el paradís descrit per Orwell: del «tots els animals són iguals» es passa al «tots els animals són iguals, però n’hi ha uns que són més iguals que uns altres».\nAra faré una cosa que a mi no m’abelleix i que segurament tampoc us agradarà a vosaltres, però la faig perquè en el context on som crec que cal fer-la i sobretot perquè fer-la potser servirà per fonamentar més bé aquesta reivindicació meva sobre l’esperit fundacional de la Viquipèdia. Aclareixo novament abans, per si calgués, que no he volgut mai que la discussió de la Viquipèdia se centrés en un bloc concret, tal com pretenien ells en rebutjar aquest, sinó en «els blocs» i, en general, en qualsevol mena de fonts documentals que puguin contenir información vàlida per a completar una enciclopèdia, tinguin el format que tinguin.\nEl vigilant del far i altres blocs que fa el mateix autor han estat citats, enllaçats o recomanats com a fonts d’informació per mitjans de comunicació com El Punt, VilaWeb, Avui o Ara, per agències informatives com ACN, Europa Press o Efe, per oficines d’assessorament lingüístic de tot el país, per facultats i departaments de llengua d’unes quantes universitats, per diverses acadèmies lingüístiques, per col·legis professionals d’allò més diferent –l’últim, el Col·legi de Metges de Barcelona–, per portals com Nosaltres.cat, ÉsAdir, Optimot, Eines de Llengua o Wiccac –aquest hi té un enllaç permanent–, i han estat esmentats també –si tot això anterior paregués massa virtual (!) per als gestors de la Viquipèdia– almenys en mitja dotzena de llibres de paper. I encara podria allargar la llista començant per dir que fins i tot la mateixa Viquipèdia cita els blocs del vigilant en altres articles i que alguns articles de la Viquipèdia han copiat a la descarada el que el vigilant havia escrit abans, sense citar la font –és clar, ara hi caic, com que era un bloc no la podien citar.\nNo em queixo d’això darrer, m’és ben igual, no hi ha res a dir, em sembla fantàstic compartir la informació. Però caldria una mica més de coherència.\nGairebé tot el que he dit sobre els avals del vigilant es pot conèixer fent una cerca ràpida a internet. Una cerca que evidentment no han fet cap dels inquisidors que han acusat el fins ara col·laborador de Viquipèdia de tantes coses lletges. Segurament els jutges que «vetllen per la qualitat» dels articles de la Viquipèdia catalana, tret de dos, no es van prendre tampoc ni tan sols la molèstia de llegir l’article del vigilant sobre la casa de la família Noble-Malvido, origen del «malentès»: en van tenir prou de veure que allò s’havia publicat en un bloc aparentment anònim; per tant era brossa, spam, hoax, palla mental, caca.\nCom a contrapartida al criteri dels gestors actuals de la Viquipèdia i com a aval al fet d’enllaçar un article del vigilant en una nota a peu de pàgina, puc aportar una anècdota personal paral·lela. Tot just aquests dies m’han fet arribat un llibre d’aquests que tenen, per als controladors de la puresa de la Viquipèdia, totes les benediccions del món: el codi ISBN corresponent i quatre avals oficials, un d’ells municipal i un altre de la Universitat de Barcelona; o sigui, «una font incontrovertible» segons els criteris de la Viquipèdia –segons els criteris dels que manegen la Viquipèdia catalana a dia d’avui.\nDoncs bé, en aquest llibre es diu una falsedat sobre l’autor d’aquest bloc. La falsedat no és pejorativa i a més al vigilant no li fa gaire res, en general, qualsevol cosa que es digui d’ell, i per tant no farà cap gestió per desmentir-la ni perquè canviïn aquella dada si fan una segona edició del llibre, etcètera, però l’anècdota em sembla significativa. Si el llibre aquest el cités algú a la Viquipèdia com a font d’informació i al vigilant li vingués de gust corregir la dada falsa que s’hi diu d’ell, no podria fer-ho: valdria més aquell ISBN i els avals d’aquella publicació de paper que el propi testimoni personal, encara que anés acompanyat de juraments fets en vers alexandrí.\nEn fi, que tot plegat fa pena.\nEn canvi, Valencià en perill d’extinció, una de les obres més importants dels darrers anys sobre dialectologia i lexicologia del català meridional, és un llibre autoeditat: prohibit, doncs, citar-lo a la Viquipèdia, perquè un llibre autoeditat és com un bloc o com una página web personal. I efectivament la Viquipèdia no en parla, encara que el llibre tinga més de 850 pàgines, haja arreplegat un muntó de bones critiques pertot arreu i incloga informacions sobre la llengua que no pots trobar enlloc més del món.\nI el web Eines de Llengua abans esmentat, de la Coordinadora de Dinamització Lingüística del País Valencià (CDLPV), també deu ser com a mínim «sospitós» per al politburó, tot i que siga segurament el portal més complet en català que hi ha en internet sobre llengües, la catalana i d’altres. Però si vols saber qui és el factòtum d’Eines de Llengua acabes en un «bloc» –un bloc?, fuig, fuig!–, i l’autor del bloc no s’identifica, o siga que a més a més, quin horror, tot aquell «muntatge» és «anònim» –anatema!... (Clar que si eres una persona introduïda en eixe món, llavors saps de seguida qui és el «misteriós» tècnic lingüístic que hi ha al darrere d’Eines de Llengua.)\nEn resum, el vigilant ja coneix un bon grapat de professors universitaris i altres savis i experts de la vida real que han intentat col·laborar alguna vegada amb la Viquipèdia i que han quedat decebuts de l’experiència. Són ja molts, com en el cas de Saborit, els que han trobat que les seves xicotetes aportacions per a millorar articles en punts en què el text oferit per la Viquipèdia era deficient han estat rebutjades de vegades sense manies, demesiadament, sense pensar-s’hi ni vint-i-quatre hores. La Viquipèdia catalana perd cada setmana gent valuosa que hi ha volgut intervenir, la brama s’escampa i la qualitat general dels articles se’n ressent.\nEl politburó vigila, i li és més important la forma –«açò ho has de demostrar!, això és un bloc!, és anònim!»... com si les dades de fet fossin sempre «demostrables» documentalment, com si «els blocs» no poguessin contenir informació, com si no fos «anònima» gairebé tota la Viquipèdia– que el fons, que el coneixement i les dades comprovables.\nFins ara la majoria dels decebuts no han dit res en públic, perquè els catalans en general som gent pacífica o perquè han pensat que el que els havia passat era «un malentès». Però no tornen.\nPel vigilant, la moral d’aquests fets és que la Viquipèdia és una bona idea (enllaço la pàgina anglesa perquè la catalana ja se n’aparta en algun aspecte substancial; compareu-les, si voleu). Ara bé, si no recula en l’itinerari actual va camí d’estavellar-se. Com deien els clàssics, corruptio optumu pessumu (quan es corromp una cosa molt bona esdevé pèssima).\nUn mal control sol ser encara pitjor que cap control, i més en un invent com la Viquipèdia. Un control lax és paral·lel al risc d’acumular errors, certament, però «Wikipedia is allowed to be imperfect»: és un dels seus principis bàsics. Els controllers de la Viquipèdia han de dedicar el temps lliure que tinguin a millorar els articles deficients –prou feina hi ha– i a detectar els actes de vandalisme, pirateria i plagi –que també deunidó–, no pas a inventar regles sobre la qualitat de les referències aportades ni a entorpir amb beneiteries els que hi col·labor(av)en de bona fe.\nÉs llàstima pel projecte, però en aquests casos només pots dir: això cal refundar-ho –alguns ja comencen a adonar-se’n–, i tornar a començar d’una manera més realment democràtica i menys «patrullada» per afeccionats. (Afegitó febrer 2012: més queixes en el mateix sentit: «Si tots els historiadors tret d'un sostenen que el cel era verd l'any 1888, el nostre protocol [de Viquipèdia] mana que escrivim: ‘Molts historiadors han escrit que el cel era verd, però n'hi ha un que diu que era blau.’»)\nEn fi, ja s’ho faran. Tant de bo rectifiquin.\nEnviat pel vigilant a 10:34\nEtiquetes mentides, vigilant del far, Viquipèdia


El Segrià ben representat - Carrer Lliure\nIniciEl Dia a diaEl Segrià ben representat\nEl Lleida UA va ser l’únic equip català present durant l’últim campionat d’Espanya de clubs sub20. Ho va fer amb els dos equips, el femení a la Final A i el masculí a la B.\nLleida és terra d’atletes prolífics i de nous que arriben amb molta força. No cal nomenar-ne, de sobres els coneixem, a més cal destacar que la gran majoria entrena a les pistes de Les Basses. No obstant, no ha de passar desapercebut que gran part de l’esforç es deu als clubs de la província. Un d’ells, el més potent, el qui s’emporta els mèrits en lligues i campionats, és el Lleida UA.\nAquest passat cap de setmana van disputar el Campionat d’Espanya de clubs sub20. N’hi havia d’altres a Catalunya amb millor coeficient, però varen ser ells els qui ens van representar, doncs va ser l’únic equip català, precisament amb nois i noies a la mateixa vegada. El grup femení va competir en la Final A a València i el masculí a Osca en la Final B.\n“Volíem que els nois i les noies gaudissin d’una gran experiència, per molts d’aquests nanos serà l’única oportunitat de trepitjar una pista tan professional i de disputar campionats d’Espanya. En aquestes categories volem que s’ho passin bé, i si hem d’invertir diners perquè hi vagin no hi ha problema, és un retorn emocional” ens explica en Sebastià Vidal, president de l’entitat.\nEl grup femení va acabar en cinquena posició. Gens malament, un paper molt digne. Vam veure, de fet, bones marques i victòries, com per exemple l’Aida Alemany als 2000 obstacles o segons llocs com el d’Alexia Barroso al Pes. “Veníem amb un bon grup, però teníem atletes lesionades, i eren baixes importants. Jo personalment pensava que seria més difícil però les noies van respondre molt bé. Es van aconseguir marques personals i alguna magnífica marca en velocitat invalidada pel vent. Som un equip menor a la resta però vam competir com les millors” explica el president de l’entitat.\nEn nois, malgrat l’última posició, vam veure tres victòries, la de Pol Leal als 200mll, la d’Abdelhakim Azzi als 2000 obstacles i la de Pablo Oliver al martell. Òbviament, s’enfrontaven a pressupostos més alts, però el grup masculí sabia que no tenia res a perdre. Cal recordar, amb tot, que l’equip lleidatà no va estar present al sub20 català. Sí ho va fer en noies, acabant quartes amb 91 punts.\n“Penso que els atletes han d’anar a passar-ho bé i no entenc que si tens el nivell per assistir a aquests campionats d’Espanya no hi vagis, m’hagués agradat veure més clubs catalans, de fet alguns tenen millor nivell que nosaltres” comenta en Sebas Vidal.\nEl Lleida UA s’ha mantingut en la Final A del Campionat de Clubs català i actualment lluita per mantenir-se a 1a Divisió d’Espanya, amb situacions diferents per noies i nois, on tocarà patir més. La bona feina en general per aconseguir mantenir aquest nivell es deu, d’una banda, a nodrir-se de clubs com JA Arbeca, CA Pobla de Segur, Pedala Balaguer o Xafatolls. I de l’altra, precisament, de l’acord amb aquest últim, el club de Mollerussa, de fundar una entitat apart per competir als campionats d’Escola.\nFa un any i mig d’aquesta notícia que publicàvem al nostre mitjà, la creació del CA Terres de Ponent, una entitat fundada entre el Lleida UA i el AA Xafatolls, de cara a poder competir de sub10 a sub16 en campionats catalans de pista, cros i ruta i buscar més fiabilitat a l’hora de poder pujar als podis. I realment ho estan aconseguint. “S’està treballant força bé, els resultats així ho indiquen. Som dos clubs amb dinàmiques diverses, amb la seva logística, però a l’hora de la veritat ens entenem molt bé i arribem a un comú acord, gràcies a la feina d’en Fran Carrillo i d’en Tatan Vidal, entre ells no es genera gairebé cap conflicte” comenta el president.\nQueda clar que l’objectiu, en part, s’està complint, doncs en l’últim campionat de clubs hem vist el Terres de Ponent en podis en totes les categories (i dues victòries) i la sensació de veure a tots els nens i nenes motivats i motivades. Ara bé, tal i com admeten des del Lleida UA, s’ha d’anar en compte entre els dos clubs per fer prevaldre, per sobre de tot, l’interès de l’atleta abans que del club o de les competicions. “Ens compenetrem bé, doncs peces que ens falten a nosaltres, en proves destacades, ells les treballen. Anem molt bé en gairebé tots els àmbits. A més, els monitors estan molt motivats, donar goig veure la feina que es fa” sentencia Sebas Vidal.\nVal a dir, amb tot plegat, que posteriorment el Lleida UA s’ha mantingut en campionats grans, mentre que el Xafatolls AA centra els seus esforços en d’altres disciplines fora de la pista, com la ruta, on tenen a un dels atletes catalans més destacats, com és en Xavi Badia. Amb els dos clubs, i la unió en categories inferiors, sembla que la província de Lleida queda ben representada.\nEtiquetes: Campionat d'Espanya, Clubs


Per què he d'esterilitzar el meu gat | Affinity Petcare\nEl principal benefici d'esterilitzar els gats, tant a mascles com a femelles, és reduir el nombre de cries no desitjades. La gran quantitat de gats no desitjats fa que l'eutanàsia sigui la causa de mort més freqüent. L'esterilització pot evitar-ho i reporta beneficis en el comportament i la salut del gat. L'efecte secundari més important és l'augment del pes, així que és necessari vigilar-ho.\nL'esterilització és una de les decisions més difícils de prendre per als amants dels gats. Tanmateix, en aquest article et proposem un repàs dels principals avantatges i inconvenients d'aquesta pràctica. Podem avançar que hi ha molts més avantatges que no pas inconvenients.\nEs pot esterilitzar un gat de diverses maneres. Les més freqüents són l'extracció dels ovaris i l'úter, en el cas de les femelles, i la castració del mascle mitjançant l'extirpació dels testicles. Les conseqüències positives i negatives de l'esterilització difereixen lleugerament entre els mascles i les femelles. El benefici més notable és la reducció de la població de gats no desitjats i evitar l'eutanàsia, probablement la causa de mort més habitual entre els gats. L'esterilització és una operació força senzilla en les femelles i encara més, en el cas dels mascles. Es pot realitzar a qualsevol edat, però en les femelles és preferible que es realitzi abans que puguin tenir la primera cadellada, és a dir, abans del primer cicle sexual de l'animal, que arriba aproximadament als 6 mesos. En el cas dels mascles, es recomana castrar-los abans que facin els 9 mesos per evitar conductes no desitjades com la de marcar el territori.\nRepassem els avantatges i els inconvenients que té l'esterilització en cada cas.\nEn el cas de les femelles l'esterilització consisteix en l'extracció dels ovaris. Aquesta intervenció té diversos avantatges, però el principal és que evita el risc d'embaràs i de trobar-se amb cadellades no desitjades. A més, l'esterilització en les femelles també comporta que tinguin menys problemes de salut, sobretot els relacionats amb l'aparell reproductor, el part i la cria.\nLa castració ajuda a evitar determinats problemes de conducta com que es perdin, es barallin i marquin el territori mitjançant orina d'olor intensa. Al seu torn, els gats castrats tenen menys risc de tenir problemes als testicles i a la pròstata.\nEn tots dos casos, els principals inconvenients són que, un cop presa la decisió, el gat ja no podrà tenir descendència tot i que es vulgui. D'altra banda, s'ha de tenir en compte que els gats esterilitzats tenen més possibilitats de tenir sobrepès. Així doncs, és important seguir molt de prop l'evolució del pes i vigilar la seva alimentació amb una dieta adaptada quan s'hagi practicat l'esterilització.\nLa María Victoria, una veterinària solidària\nLa María Victoria Bonnin és veterinària especialitzada en cirurgia per a gossos i gats...\nL'abans i el després de la castració del teu gat\nCastrar el gat de casa o no castrar-lo? Molts propietaris s'enfronten a aquest dilema. És una decisió que s'ha...


Desxifren la gran complexitat del genoma\nMés de 440 científics de tot el món desxifren parts del genoma que es creia que no servien per a res. Són fonamentals per a la diferenciació cel·lular i l'activació de malalties\nMÒNICA L. FERRADO 06/09/2012 00:00\nQuan es va anunciar l'any 2000 la descodificació del genoma humà com a full de ruta que fa que les nostres cèl·lules siguin com són, es van donar a conèixer entre 20.000 i 25.000 gens que formen l'anomenat llibre d'instruccions de la vida , en una roda de premsa sense precedents, en què van intervenir simultàniament qui aleshores era president dels Estats Units, Bill Clinton, i l'antic primer ministre britànic Tony Blair. Era una gran fita, però impregnada d'una creença que avui es confirma que és falsa. Aleshores es creia que els gens eren els únics que codificaven ordres i que eren molt més independents. Els científics, però, no van trigar a adonar-se que la codificació era molt més complexa que els gens.\nAra fa cinc anys es donaven a conèixer els primers resultats del projecte Encode, que ja apuntava que el que en un primer moment es va qualificar d'ADN porqueria, que ocupava el 95% del genoma i es creia que no tenia cap funció, jugava en realitat un paper molt important. Ara arriben els resultats definitius, que trenquen del tot aquest antic dogma i confirmen que, efectivament, són fonamentals.\nEl consorci internacional Encode, en el qual participen de manera rellevant científics catalans, acaba de completar la gran enciclopèdia dels elements de l'ADN que formen la intricada cadena de senyals químics que fan que amb els mateixos gens les cèl·lules s'acabin comportant d'una manera diferent. Es tracta d'un enorme tauler de control amb milions d'interruptors que regulen l'activitat dels gens. Sense aquests interruptors, no funcionarien. És a dir, que són el que fa que, amb la mateixa informació genètica de base, una cèl·lula acabi convertint-se en una cèl·lula de la pell, del cervell o del múscul, i el que fa que es torni cancerígena. "El Projecte Genoma Humà ens va mostrar que només el 2% del genoma conté gens, les instruccions per fabricar les proteïnes. Amb Encode hem vist que prop del 80% del genoma fa alguna cosa. Hi ha una gran part del genoma implicada a controlar quan i com es produeixen les proteïnes, més enllà de simplement fabricar-les", explica Ewan Birney, de l'EMBL-EBI, coordinador de l'anàlisi.\nL'esforç ha estat titànic. Hi han participat 442 científics en 32 laboratoris de tot el món. Entre ells, 20 investigadors del Centre de Regulació Genòmica (CRG) a Barcelona. Avui es publiquen un total de 30 articles científics amb els resultats. Tots en reconegudes revistes, entre elles Nature i Genome Research . I en vindran més. En total, han generat i analitzat més de 15 terabits (15 milions de bits) de dades en brut. Si se suma tot l'esforç en computació que s'hi ha dedicat, el temps equival a 300 anys.\nNoves vies per a la salut\nAquesta gran quantitat de dades genètiques estan a l'abast de tots els investigadors a internet i obren pas a la seva aplicació en molts camps de la biomedicina. Des de la creació d'òrgans artificials fins a noves teràpies per al càncer. L'estudi ha permès ja identificar les interrelacions entre tots aquests elements genètics per 147 tipus de teixits, entre els quals hi ha la pell, els músculs i les neurones. En total, al nostre cos hi ha més de 400 tipus de cèl·lules diferents.\nRoderic Guigó, bioinformàtic i investigador del CRG, ha liderat tota la part de la recerca dedicada a especificar un tipus d'elements, els ARN, que tenen un paper fonamental dins d'aquest engranatge. "Els ARN i les proteïnes interactuen, es produeix com una cadena i fan que al mateix temps altres regions produeixin ARN", explica. De fet, Guigó va ser l'únic investigador en tot l'Estat que va participar en el seu moment en el Projecte Genoma Humà, aportant part del software que va permetre descodificar els gens. El seu paper en el projecte Encode ha estat fonamental. També va liderar el 2007 el projecte pilot que va permetre decidir que calia tirar endavant la gran enciclopèdia genètica que avui es presenta. Aleshores només es va analitzar un 1% de l'ADN porqueria per comprovar si tenia alguna funció. Van comprovar que sí. Ara se n'ha analitzat el 99% restant, cosa que fa que es pugui dir que el genoma humà està ja complet o gairebé. "El que teníem abans només era una seqüència de nucleòtids", conclou Guigó.\nCoordinar la feina de tots aquests centres no ha estat senzill. "El nostre equip es reunia setmanalment per teleconferència amb investigadors de Califòrnia, del Regne Unit, Suïssa i Japó", explica Guigó. Quan era amb investigadors californians, la reunió era a les sis del matí. Quan era amb japonesos, a mitja nit.


Preguntes freqüents – Polyglot Gathering Online 2021\nOrganitzadors Preguntes freqüents Polyglot Gathering 2022 Codi de conducta Política de privacitat Arxiu\nRegistre Participants registrats\nPrograma Multilingual poem challenge\nLa traducció al català està completa al 87% . Tota la informació actualitzada pot trobar-se en anglès així com en altres llengües.\nCom m'hi puc registrar?\nEmplena el formulari de registre.\nInformació detallada sobre els costos es pot trobar a la pàgina de registre .\nOn tindrà lloc el Polyglot Gathering?\nA conseqüència de la pandèmia de la COVID-19, el Polyglot Gathering serà un esdeveniment virtual. Pots participar-hi des de qualsevol lloc del món, sempre i quan tinguis una connexió a internet.\nEl proper any, el Polyglot Gathering tindrà lloc a Polònia, tal i com es va planejar inicialment per a l'any 2020.\nNomés parlo una llengua. Puc participar-hi?\nSí! Tot i que el Gathering és per a amants dels idiomes, no hi ha cap requeriment formal sobre quants idiomes has de parlar. Si mires el programa de l'any passat (o els videos de l'últim cop) i penses que gaudiries d'un esdeveniment com aquest, llavors ets benvinguda o benvingut a participar. El ventall d'idiomes parlats pels nostres participants va d'1 a >30, amb una mitjana de 6.\nQuins idiomes utilitzeu al Gathering?\nTots els participants del Polyglot Gathering tenen un perfil amb la llista d'idiomes en els quals desitgen comunicar-se. No és estrany canviar d'idioma al mig d'una conversa o quan una altra persona s'hi incorpora. Els idiomes més freqüents són anglès, espanyol, alemany, francès, rus i esperanto. No et sorprenguis si la gent al teu voltant de vegades parla un idioma que no has escoltat abans. La majoria de xerrades són en anglès però també es fan servir altres idiomes. Els idiomes utilitzats a cada xerrada s'indiquen sempre al programa.\nHeu rebut el meu registre/pagament?\nPer al registre, rebràs un correu electrònic de confirmació de seguida. Si no t'arriba, fes-nos-ho saber.\nQuan envies el pagament sovint triga uns pocs dies perquè el banc el processi. En qualsevol cas, quan arribi el teu pagament te n'informarem un pocs dies després.\nNo tinc la possibilitat de transferir diners per endavant. Què puc fer?\nSi no t'és possible transferir l'import per endavant, fes-nos-ho saber. Generalment requerim pagament avançat, però podem fer alguna excepció puntual.\nÉs això un altre Polyglot Conference?\nNo, Polyglot Conference és un esdeveniment diferent organitzat pels nostres amics Richard Simcott i Alex Rawlings que té lloc a diferents països cada any. Hi ha un altre esdeveniment que també recomanem especialment, anomenat LangFest, que té lloc anualment al Canadà. Els tres esdeveniments tracten de reunir políglotes i entusiastes dels idiomes i permetre que la comunitat políglota es reuneixi i comparteixi la nostra gran passió pels idiomes. Estem molt contents de rebre participants que han estat al Polyglot Conference o al LangFest i que vulguin tornar a trobar-se amb amants dels idiomes.\n© 2022 Polyglot Gathering Online 2021.\nالعربية\t(ar) 89%\nCatalà\t(ca) 87%\nDeutsch\t(de) 89%\nEnglish\t(en) 100%\nEsperanto\t(eo) 90%\nEspañol\t(es) 89%\nFrançais\t(fr) 96%\nGaeilge\t(ga) 48%\nGàidhlig\t(gd) 86%\nMagyar\t(hu) 89%\nItaliano\t(it) 89%\n日本語\t(ja) 89%\nBahasa Melayu\t(ms) 88%\nNederlands\t(nl) 88%\nPolski\t(pl) 89%\nPortuguês\t(pt) 89%\nРусский\t(ru) 46%\nTürkçe\t(tr) 69%\n中文\t(zh) 89%\nAjuda'ns a traduir aquest lloc web


Arxius de ANNIE BENNETT | Diari La República Checa\nREDACCIÓ27 Novembre, 2014\nL’ARRÒS CANVIA LA PAELLA PER LA COCTELERA\nE l Totem Cafè ha estat l’escenari escollit per l’Art (Associació d Restauradors de l’Eixample de Tarragona) per acostar el món del còctel als tarragonins. En aquesta ocasió, en motiu de la 3a edició dels Arrossos Creatius els còctels han portat com a ingredient protagonista el licor d’arròs i també el Chartreuse.\nL’encarregada de portar a terme aquesta tasca ha estat la ‘bartender’ de Boca Chica (BCN) Natàlia García, més coneguda Annie Bennett, qui ha afirmat que el licor d’arròs és més versàtil del que molta gent es pensa.\nNatalia García, 31 anys i originària de Santander, és bartender per vocació. Té 13 anys d’experiència en el sector de l’hostaleria i actualment és un emblema i estendard de Boca Chica.\nLa seva vida és el còctel, només vol fer això. La seva antiga professió, topògrafa, no li aportava aquesta espurna que ella necessita.\nLa seva trajectòria professional sempre ha estat relacionada amb alguns dels bars més avantguardistes com el Museu Chicote o el Cañadío Madrid.\nHa estat guardonada amb diversos premis, entre els més recents el premi del Challenge Bar Xef 2014 a la final nacional de World Class Espanya.\nLa bartender ha ‘impartit‘ una breu classe magistral, a les set de la tarda, a una vintena de professionals de l’hosteleria i la restauració interessats en el món dels còctels, als quals els ha ‘regalat’ la seva experiència i bons consells. Annie ha recordat que “encara s’ha d’educar a la gent, no tothom està preparat per enfrontar-se a un còctel”.\nHa sentenciat que la seva feina només es pot ‘fer amb passió sinó no la pots fer’ i ha afirmat que el més important és el fet de tastar la beguda, “sinó està bo per a tu vol dir que no està bo pel client”.\nLa regidora Patrícia Anton ha assistit a l’acte\nPer la seva banda, Carles Salvadó, cap de cuina del restaurant l’Ona de l’Hotel Imperial Tárraco i copresident d’Art, s’ha mostrat mot satisfet per aquest acte i per la direcció que estan portant la nova edició dels Arrossos Creatus de la ciutat.\n“Enguany està sent la millor edició, sense dubte. Aquest acte suposa fer un pas més endavant per consolidar el treball que fem a través d’Art. Sempre intentem encabir tots els productes a tots els establiments que formen Art i poder fer que l’arròs entri a aquests locals és un pas important”.\nTambé ha recordat que rebre el patrocini de la cervesa Inedit de Damm ha suposat un trampolí per la nova edició.\nPatrícia Anton, la regidora de Turisme de l’Ajuntament de Tarragona, no s’ha volgut perdre l’acte i ha tingut l’oportunitat de provar tres tipus diferents de còctels, un d’ells fet amb licor d’arròs.


Balanç Social: xerrades i tallers fets i per fer - mercat social\nInici > Notícies > Balanç Social: xerrades i tallers fets i per fer\nEl passat 12 de maig, en el marc del festival Barcelona Creative Commons Culture & Film Festival, vam poder participar a una taula rodona dedicada a abordar el complex repte de com mesurar el retorn social del cinema i la producció cultural en general. Vam compartir taula amb dues organitzacions sòcies de la XES, Metromuster i Goteo, i també amb l’ajuntament de Barcelona i la productora Playtime. Va ser un debat apassionant, amb afirmacions com “de quina manera es pot mesurar el retorn social del Guernica?”, on també es va posar molt èmfasi en la importància del finançament públic per a la producció cultural. Des de la comissió de Balanç Social, recollint els diferents criteris que es van presentar, vam fer una proposta d’indicadors per tenir una noció del potencial retorn social de la producció cultural, invitant a crear un itinerari de Balanç Social en aquest àmbit. Esperem que la proposta pugui tenir recorregut. Us deixem amb una entrevista que li va fer la Directa al Fernando Paniagua, co-organitzador del festival i company de la XES.\nEl dia següent, divendres 13, vam organitzar, juntament amb Barcelona+Sostenible, el taller que fem cada any per a empreses i entitats. En aquesta ocasió el vam fer a la seu del Grup Ecos, al carrer Casp, i va ser tot un èxit d’assistència. Al taller vam poder explicar de primera mà totes les novetats amb les dues webs que acabem d’estrenar, i abordar debats i dubtes més conceptuals en relació a l’elaboració i abast del Balanç Social. També vam tenir les experiències invitades de les cooperatives Arç Assegurances i LaCol, que ens van explicar quin valor els hi aporta fer el balanç. Vam prendre bona nota de tot el que es va dir per anar millorant any rere any.\nEncara quedem setmanes de campanya, i encara queden activitats a les que podeu participar, de moment les que podem avançar-vos són aquestes:\nWebinar per conèixer i resoldre dubtes sobre Balanç Social. Data i hora: dilluns 6 de juny a les 16h. Si esteu interessats/des en participar, escriviu-nos a info@bsxes.org i us donarem els detalls de la sessió.\nLa responsabilitat social de les organitzacions de baix a dalt. Lloc: en el marc de la fira BizBarcelona, a l’itinerari d’Economia Social que s’ha creat per primera vegada aquest any (tenim fins a 100 entrades gratuïtes per organitzacions sòcies de la XES). Data i hora: 2 de juny de 15h a 16h. [+info]\nTaller de Balanç Social per a organitzacions. Lloc: Sabadell, en el marc de la fira d’Economia Social (per confirmar la ubicació exacta). Data i hora: divendres 1o de juny a les 17:30.\nCom veieu, si sou una organització interessada en el balanç, teniu diverses oportunitats des d’ara fins al final de la campanya per resoldre tots els dubtes.


Col·lectiu dedicat a la promoció i divulgació de la cultura cinematogràfica des del territori.\nOrganitzem projeccions, cinefòrums i cursos amb l’objectiu d’obrir espais de debat i intercanvi d’idees i coneixements al voltant del cinema i l’àudiovisual.\nFem cursos i tallers de cinema.\nCom a mestre, ha col·laborat en diversos projectes audiovisuals d’àmbit escolar i és coautor del llibre ‘Llegim’ per iniciar els infants i joves en la lectura. Actualment fa classes d’educació infantil a l’escola Camí del Mig de Mataró. A més, és llicenciat en Història de l’Art per la Universitat de Barcelona.\nLlicenciada en Comunicació Àudiovisual (UAB), consultora de comunicació i periodista col·legiada.\nCo-fundadora del col·lectiu de cinema Hotel Elèctric. Escriu sobre cinema al portal Núvol.com i a la Revista Valors, entre d’altres mitjans. Col·labora amb La Casa Elizalde de Barcelona fent cursos i tallers de cinema. Ha col·laborat en l’organització de la Mostra de Cinema de Nous Realitzadors de Mataró. Membre de l’Associació Catalana de Crítics i Escritors Cinematogràfics. Ha format part del col·lectiu Recicladora Cultural que organitza cinefòrums i activitats de difusió del cinema, i ha col·laborat als programes Última Sessió d’m1tv i Sonalcine de Mataró Ràdio. Ha format part dels jurats dels festivals Fascurt del Masnou i Festimatge de Calella. En cinema, apareix als curtmetratges ‘Hand’s Life’ de Ramon Lázaro i Alex Manzanares, i ‘Egészségügyi’, de Procêssus Creatius, i al film “Soneto nocturo”, de Francesc Alarcón. Escriu sobre cinema al seu blog i anteriorment a Espai Isidor (espaiisidor.blogspot.com) i és codinamitzadora de les pàgines de #CinemaCatalà a Facebook i Twitter.\nEn un altre àmbit, treballa com a consultora de comunicació oferint serveis de creació de continguts, redacció creativa, relació amb els mitjans i gestió de xarxes socials i és impulsora de BATECS Comunicació. Ha fet classes de Periodisme Digital al Grau de Mitjans Audiovisuals del TecnoCampus. Com a periodista, col·labora en diversos mitjans (Via Empresa, Descubrir Catalunya, etc), ha estat corresponsal d’El País, La Vanguardia i Europa Press i directora del setmanari Capgròs i el digital Capgròs.com, on també va publicar crítiques de cinema. També és una de les promotores de la tertúlia literària en català a twitter Llegim i Piulem.


Som inclusius? Com treballar la diferència des del lleure\nPortada Revista Som inclusius? Com treballar la diferència des del lleure\nNúmero 216 // Setembre 2017\nLa revista Estris centra el seu interès en la inclusió en el món del lleure. Aquesta edició fa una reflexió sobre l’escenari que s’obre amb la diversitat funcional: noves realitats de treball i la necessitat de transformació de les accions per consolidar els centres com a espais inclusius. Per això, el centre d’interès conté un recull d’articles tant des de la vessant acadèmica com vivencial.\nEl Manual se centra en com treballar la diversitat religiosa als esplais. La facilitat migratòria dels darrers temps ha accelerat la pluralitat cultural i, amb ella, la diversitat religiosa. En aquest punt, els esplais han de saber entomar la responsabilitat social i garantir la llibertat religiosa dels infants. La Ruta ens porta a Mallorca, concretament al recorregut entre Betlem en es Caló. La secció Racons ens presenta l’Àlex Moreno, membre del Consell Directiu del MCECC i del Grup d’Esplai La Trepa.\nL’entrevista central l’ocupa Miquel Ensenyat, President del Consell Insular de Mallorca des de 2015. A banda de la política, la seva vida també ha estat marcada per la participació activa en el món de l’educació i del lleure. Ensenyat, ens fa un repàs a la seva trajectòria i ens explica com li ha marcat el lleure en la seva carrera política.


El delicat terreny de la transparència\n260x366 Un vigilant davant la porta de la sala on es feia ahir la roda de premsa de la Conferència Consultiva Política del Poble Xinès, que se celebra abans de l'obertura, dissabte, de l'Assemblea Nacional de la Xina. / FENG LI / GETTY IMAGES Un vigilant davant la porta de la sala on es feia ahir la roda de premsa de la Conferència Consultiva Política del Poble Xinès, que se celebra abans de l'obertura, dissabte, de l'Assemblea Nacional de la Xina. / FENG LI / GETTY IMAGES\nDissabte comença la reunió política més important de l'any a la Xina, l'Assemblea Nacional, el més semblant al nostre legislatiu i l'escenari on es debaten les qüestions de país més importants. El discurs d'obertura del primer ministre, Wen Jiabao, definirà quina mena de polítiques planteja per al 2011 un govern que sempre s'ha presentat com un bon gestor, preocupat per les prioritats i problemes del país. Alhora, les propostes i decisions dels prop de 3.000 diputats que hi participen també faran de termòmetre.\nLa premsa xinesa ja ha avançat algunes d'aquestes prioritats, com el control de la inflació. L'IPC interanual ha passat de l'1,5% el gener del 2010 a superar el 5% a finals d'any. Uns preus que, en el cas dels aliments, són més d'un 10% més cars que els de l'any anterior.\nPer què pugen els preus\nLes causes de la inflació són diverses (excés de crèdit després de les polítiques de flexibilitat per combatre la crisi, increment del preu internacional de matèries primeres, millores laborals que suposen nous costos de producció), com també ho són els intents per frenar-la. La pèrdua de poder adquisitiu de la Xina urbana i semiurbana, on cada cop és més difícil l'accés a l'habitatge, més les cròniques desigualtats entre el camp i la ciutat, són una bona combinació per al descontentament social, això que tant obsessiona Pequín. No sorprèn, per tant, que aquests dies s'hagin d'aprovar mesures com l'ampliació a tot el país del tot just estrenat impost de propietats per contenir la calentíssima especulació immobiliària (s'ha provat ja a Xangai i Chongqing) i l'exempció fiscal per a classes amb menys ingressos.\nAquestes són polítiques puntuals, en la línia de què fa un gestor. Algunes veus, en canvi, van més enllà... És el cas de l' Economic Observer , una de les principals capçaleres d'informació econòmica, que ahir desafiava el govern a gastar menys i recaptar menys (en tan sols un any de diferència s'ha passat a recaptar un 21% més) i, sobretot, a detallar què fa amb els seus pressupostos. El diari recordava que, quan algú va preguntar per les finances públiques en una sessió prèvia de l'Assemblea, la resposta del ministeri va ser "no tothom ha de poder-les entendre". Amb la mirada posada en la corrupció (aquests dies s'ha destituït el mateix ministre de Ferrocarrils per acceptar suborns), l' Observer encoratja els diputats de l'Assemblea i trepitja el delicat terreny de la transparència: "Els pressupostos fiscals són una manera de gestionar els diners en nom del poble i haurien de rendir comptes al poble de manera natural".\nSón aquests detalls, i no el miratge d'una revolució a l'egípcia (al qual certament hi ha contribuït la paranoica reacció de la policia xinesa), els que determinaran cap on bufa el vent de canvi en aquest país. De fet, la supervisió de la feina del govern que exerceixen des de fa temps els milers de blogaires xinesos anònims és un concepte que ja ha incorporat l'oficialisme, en certa manera. L'últim exemple, el primer xat amb ciutadans de Wen Jiabao a la web de l'agència Xinhua, on -entre altres coses- va avançar que el nou pla quinquennal (2011-2015) perseguirà un creixement més qualitatiu que quantitatiu per corregir les creixents desigualtats. Wen, la cara de les polítiques amb accent social d'un govern que va redreçar excessos anteriors, té un crèdit merescut, però res no garanteix que el socialisme científic del Partit Comunista sigui més honest que corrupte i que s'acabi imposant a tendències socioeconòmiques altrament inexorables.


EL PRESIDENT DE LA PATRONAL PIMEC VISITA MÚTUACAT\nEL PRESIDENT DE PIMEC VISITA MÚTUACAT\nEl president de la patronal de PIMEC, el Sr. Josep González, ha visitat les instal·lacions de la seu central de Mútuacat a Manresa\nAquesta trobada s’emmarca en el reconeixement de la patronal a les empreses i les entitats que treballen en favor del territori català\nManresa 19 de març de 2018. El president de la patronal PIMEC, el Sr. Josep González, en un viatge institucional a la Catalunya Central, ha visitat la seu central de Mútuacat a Manresa. D’aquesta manera, la patronal catalana i la mutualitat de previsió social han compartit reflexions sobre el sector empresarial a les comarques del centre de Catalunya, així com també sobre el sector de les assegurances de salut ètiques i compromeses.\nLa comitiva de PIMEC estava encapçalada pel Sr.González i l’acompanyaven el Sr. Antoni Cañete, secretari general de la patronal, el Sr. Esteve Pintó, president de PIMEC Catalunya Central i els Srs. Miquel Camps i Eduard Royo, del Comitè Executiu. D’altra banda, i en representació de Mútuacat, hi eren presents la presidenta de l’entitat manresana, la Sra. Mercè Piñot, el director general de Mútuacat, el Sr. Ricard Macià i el sotsdirector general, el Sr. Sergi Macià.\nAquesta trobada ha tingut com a objectiu principal l’intercanvi d’opinions i reflexions sobre el context empresarial actual a la Catalunya Central, així com l’anàlisi del futur de les PIMES al país. El Sr. González ha destacat el paper de les empreses compromeses amb el territori, capaces d’adaptar-se a un nou context econòmic, polític i social. Per la seva banda, i des de la Direcció General de Mútuacat, Ricard Macià ha destacat i valorat la feina de PIMEC al país, en favor de la petita i la mitjana empresa i els autònoms de Catalunya.\nMútuacat i PIMEC han reafirmat, d’aquesta manera, la seva bona relació institucional i entesa empresarial, basada en uns valors i objectius comuns. Ambdues parts han reforçat el seu compromís mutu de continuar treballant conjuntament en favor de les persones, les empreses i les entitats del territori.\n19 de Març de 2018 / actualitat\nMútuacat. Fem salut, fem país.\nMútuacat és una mútua de salut sense ànim de lucre, que reverteix tots els beneficis en la millora dels serveis que oferim als nostres mutualistes.\nMútuacat forma part de:\nARA ÉS L’HORA DE CANVIAR\nMútuacat - Tots els drets reservats 2019 - Avís legal - Política de galetes\nCalcula el preu del teu producte en menys d’un minut!


El Consorci del Patrimoni de Sitges exposa diumenge com seran els museus Cau Ferrat i Maricel — Cultura\nEl Consorci del Patrimoni de Sitges exposa diumenge com seran els museus Cau Ferrat i Maricel\nEl Consorci del Patrimoni de Sitges exposa diumenge com seran els museus Cau Ferrat i Maricel Vinyet Panyella mostrarà les línies d’actuació, coincidint amb les Jornades Europees del Patrimoni. https://www.sitges.cat/serveis/cultura/actualitat/noticies/el-consorci-del-patrimoni-de-sitges-exposa-diumenge-com-seran-els-museus-cau-ferrat-i-maricel https://www.sitges.cat/@@site-logo/ajun-lat-color.jpg\nDimecres 26 setembre 2012\nVinyet Panyella mostrarà les línies d’actuació, coincidint amb les Jornades Europees del Patrimoni.\nConservació, protecció i difusió del patrimoni. Aquests tres eixos defineixen la política dissenyada per Vinyet Panyella des que fa deu mesos va assumir la direcció del Consorci del Patrimoni de Sitges per encàrrec dels nous governs de l'Ajuntament de Sitges i la Diputació de Barcelona. La reforma dels museus Cau Ferrat i Maricel de Mar, actualment en curs i modificada precisament per respectar els criteris de protecció del patrimoni arquitectònic, escenifiquen aquest marc de treball, que constitueix el full de ruta del Consorci. Diumenge vinent, en el marc de les Jornades Europees del Patrimoni, la directora de l'organisme, presentarà la situació actual del projecte de reforma i les línies de futur.\nEl Consorci ha triat la celebració de les Jornades Europees del Patrimoni –a la qual Sitges s'hi ha sumat amb un intens programa d'actes organitzat pel mateix Consorci– com l'entorn ideal per comunicar al conjunt del poble l'estat, l'evolució i el resultat del projecte de reforma dels museus. Vinyet Panyella informarà amb detall de la modificació del projecte inicial, que ha suprimit la polèmica passera prevista arran de mar i ha inclòs altres actuacions destinades a conservar l'edifici en el seu entorn. Durant la seva intervenció, la directora dels museus també exposarà el paper que han de tenir el Cau Ferrat i el conjunt de Maricel –així com el Romàntic i la Fundació Stämpfli– en el mapa museogràfic i el teixit cultural de la vila.\nL'acte se celebrarà aquest diumenge, a les 12 del migdia a l'Edifici Miramar. La presència de l'alcalde, Miquel Forns, i el diputat provincial Carles Russinyol en aquesta presentació il•lustra la dimensió del projecte, donada la repercussió i transcendència que tindrà en el Sitges del futur i, sobretot, el valor que té per als sitgetans.\nUn programa heterogeni\nL'organització d'aquest acte dins el programa local de les Jornades Europees del Patrimoni té un matís simbòlic. Sitges s'ha sumat a la celebració, de la mà dels seus museus, i amb la finalitat de contribuir a la difusió del patrimoni entre la població. Les Jornades se celebren arreu d'Europa i enguany la vila s'hi ha sumat amb un programa que contempla propostes de diferents formats i gèneres.\nLes jornades se celebraran durant tot el cap de setmana. Divendres a la tarda, el Museu Romàntic acollirà la sessió mensual de La Peça del Mes, que estarà dedicada al Gerro amb flors, de Juan Arellano (s.XVII). El responsable de col·leccions del Consorci, Ignasi Domènech, serà l'encarregat de pronunciar la xerrada.\nL'endemà, l'atenció es traslladarà a Lleida, ja que el Consorci ha programat una excursió cultural al Museu Comarcal i Diocesà d'aquesta ciutat, en el qual s'exposarà El miracle de la Mare de Déu del Roser, de la col·lecció del Cau Ferrat, que completa el Retaule de la Mare de Déu del Roser i el cavaller de Colònia.\nAltres activitats previstes són la presentació del tercer número de la revista L'Amic de les Arts i un concert de guitarra clàssica a càrrec de Juan Mario Cuéllar. Diumenge, a més, el Museu Romàntic, la Fundació Stämpfli - Art Contemporani i l'exposició L'Art modern. Obres mestres del Cau Ferrat, que s'exposa a l'edifici Miramar, faran una sessió de portes obertes, com un els actes de les Jornades, que tenen com a plantejament comú contribuir a la difusió i la conscienciació de la protecció del patrimoni.\nJornades Europees del Patrimoni. Programa\nPresentació de La Peça del Mes\nGerro amb flors, de Juan Arellano (s.XVII)\na càrrec d'Ignasi Domènech, cap del departament de Col•leccions del Consorci del Patrimoni de Sitges.\nLloc: Museu Romàntic\nDia: Divendres, 28 de setembre, a les 19 h.\nSortida cultural al Museu de Lleida\nVisita al Museu Comarcal i Diocessà de Lleida, on s'exposarà El miracle de la Mare de Déu del Roser, de la col.lecció de Cau Ferrat, que completa el Retaule de la Mare de Déu del Roser i el cavaller de Colònia, recentment adquirit pel Museu Comarcal i Diocessà de Lleida.\nDia: Dissabte, 29 de setembre\nExposició L'Art modern. Obres mestres del Cau Ferrat, a Miramar\nFundació Stämpfli. Exposició Erró. L'ull planetari\nDiumenge, 30 de setembre, d'11 a 20 h.\nPresentació de la reforma dels Museus de Sitges. Situació actual i línies d'actuació\nA càrrec de Vinyet Panyella, directora-gerent del Consorci del Patrimoni de Sitges.\nL'acte serà presidit per l'alcalde de Sitges, Miquel Forns i Fusté, amb la participació del diputat Carles Rossinyol.\nLloc: Auditori, Miramar\nDia: Diumenge, 30 de setembre, a les 12 h.\nPresentació de L'Amic de les Arts, número 3 (2011)\na càrrec de Daniel Giralt-Miracle, historiador i crític d'art.\nDia: Diumenge, 30 de setembre, a les 19 h.\nConcert de guitarra clàssica\na càrrec de Juan Mario Cuéllar\nDia: Diumenge, 30 de setembre a les 20 h.\nLloc: Museu Romàntic … i, en acabar, celebrarem les Jornades Europees del Patrimoni amb una copa de cava per gentilesa de Freixenet\n> Més informació: web de les Jornades europees del patrimoni a Sitges


L'exposició de fotografia digital 'El dia és avui' reflecteix el pas del temps a partir d'un ram de flors pansit. L'autor és Josep Maria Morreres, escriptor reconegut i també artista plàstic. Morreres es va dedicar a fotografiar durant 9 mesos com les flors i plantes s'anaven dessecant, canviant de colors, forma i posició. Les imatges exposades al Casal de Barri Can Gili Nou pertanyen a la sèrie captada al sisè mes, quan el ram ja havia sofert una notable transformació.\nLlindar i Celístia a Can Framis\nPàgina 8 de 106


Alaquàs celebra aquest cap de setmana la festivitat de la Santísima Creu amb activitats culturals i lúdiques\nHui divendres a les 18 hores organitzat per la Confraria de la Santíssima Creu es realitzaran jocs infantils i un berenar per als xiquets i xiquetes d’Alaquàs a l’avinguda Miguel Hernández. Per a la nit els alaquasers i alaquaseres tenen una cita amb la tradicional torrà i les paelles que es celebraran a l’albereda Nord d’Alaquàs a partir de les 22 hores. Abans, a les 21 hores, la mateixa albereda serà escenari d’una sardinada organitzada pel Club de Pescadors Esportius d’Alaquàs. Després els alaquasers i alaquaseres podran gaudir de la revetlla que es situarà a l’avinguda Miguel Hernández. Aquest acte i la torrà han sigut organitzats per la Confraria de la Santíssima Creu i patrocinats per l’Ajuntament d’Alaquàs.


Biopaumera | El millor de Biopaumerà a la Fira de Rubí\n14 Des El millor de Biopaumerà a la Fira de Rubí\nPosted at 09:04h in Notícies\tby\tBiopaumera 0 Comments\nPer sisè any consecutiu, l’entorn de l’antic celler cooperatiu de Rubí va ser protagonista de la: “Fira del Vi”, un esdeveniment que va reunir el millor dels vins i les tapes catalans i va acollir més de 10.000 visitants, entre ells enòlegs, sommeliers i periodistes de la regió. Com a novetat, aquest any es van incrementar els tastos dirigits, que van formar part de l’oferta complementària a la fira.\nPer Esther Bachs, directora tècnica dels Premis Vinari, “fer aquest tast a Rubí, al Vallès Occidental, també té un valor afegit“, ja que és una zona a la qual “el departament vol entrar, però de vegades li costa“. Per això, diu, “experiències com aquesta diuen molt del país, dels ajuntaments que els donen suport i de l’entitat que impulsa els premis“.\nPerò els estands de vins i caves no van ser els únics convidats en aquest esdeveniment, ja que el celler de Biopaumerà també va tenir un important reconeixement al oferir-los als seus comensals el millor dels seus productes, “no es tracta del que venem, sinó per qui ho fem“, va destacar Jesús Benaiges, propietari del celler,”la satisfacció final és veure l’alegria amb què surten les persones després de tastar els nostres vins“.\nCal destacar que la fira també va servir com a escenari familiar i com cada any els més petits van poder aprendre a fer peces amb taps de suro i elaborar elements relacionats amb el món del vi.


Adriano Residence Bolonya Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia San Felice 52 , Lame, Bolonya, Itàlia, 40122 - Veure al mapa\nApartament 2 Habitacions (5 Adults) (Two-Bedroom Apartment - Attic (5 Adults))\nBarri Lame Centre de Bolonia\nSituat a Lame, Adriano Residence és el lloc perfecte per gaudir de Bolonya i els seus voltants. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Aquest modern hotel està situat a prop de atraccions populars de la ciutat com ara Chiesa di San Francesco, Porta Saragozza, Museo Civico Medioevale e del Rinascimento.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Bolonya. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de instal.lacions per a minusvàl.lids, magatzem d'equipatge, habitació familiar, conserge, ascensor.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, escriptori, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, cuina americana a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Adriano Residence és una elecció inteligents per a viatgers a Bolonya, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nCal que informeu el Adriano Residence de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nTots els tipus de viatgers (58) Parelles (23) Viatgers en solitari (2) Famílies amb infants petits (15) Famílies amb infants grans (4) Grups (12)


Liederisme català d’alta volada - Revista Musical Catalana\nLiederisme català d’alta volada\nLa soprano Elena Copons, en una imatge recent (foto d’arxiu)\nCICLE INTÈRPRETS CATALANS. Elena Copons, soprano. Francisco Poyato, piano. Obres de Toldrà, Mompou, Granados, Vives i Joaquim Serra. PETIT PALAU. 5 DE MAIG DE 2015.\nElena Copons és una cantant que dirigeix la seva carrera professional amb una gran intel·ligència i sentit. Sobre la base d’un instrument noble –una veu d’una bellesa ideal– i d’una formació molt sòlida, cada presència seva comporta el segell del repte responsablement assumit; i, per tant, amb garanties plenes de reeixir en el sentit més integral de l’expressió. Oimés si es produeix en l’àmbit del lied, en el qual els esmentats valors li permeten una identificació exacta.\nAquest és el cas del recital que ens ocupa, el repte del qual començava en el disseny d’un programa en què confluïen originalitat, risc, dificultat, coherència i manca de concessions; o sigui, autenticitat. Un recital dedicat exclusivament al lied català en una panoràmica inusualment variada d’autors i de concepcions. Toldrà, Mompou, Granados, Vives i Serra configuren un quadre, si bé força homogeni generacionalment, tanmateix definidor de sengles personalitats diferenciades. Potser només en els extrems de l’ordre del programa –Toldrà i Serra– es poden trobar concordances, mentre que Mompou és un músic sempre a part, i el casticisme refinat de Granados casa poc amb la teatralitat gairebé histriònica d’Amadeu Vives.\nEn definitiva, una gamma de registres molt àmplia i també molt apta per posar a prova les capacitats de la intèrpret; gamma a la qual la soprano va saber respondre molt bé. El Toldrà inicial va ser pulcre i elegant com requerien els quatre temes programats; la música del compositor de Vilanova és esmunyedissa en la subtilesa dels seus matisos i la cantant hi va estar amatent, en un treball ajustadíssim, que si va pecar d’alguna cosa, va ser de ser-hi precisament massa fidel, de no abandonar-se al seu propi segell personal. I en part això mateix es va esdevenir amb el cicle Combat del somni de Mompou, d’una dificultat extraordinària. La seva versió va ser molt exactament “mompouniana”, si se’m permet l’expressió. Cada nota va sonar diàfana, cristal·lina, amb l’expressivitat del compositor tan feta nota… rere nota…; i lamento que la insuficiència il·lustradora dels signes cal·ligràfics no em permetin mostrar millor el que vull exposar; i que, amb tot, espero que se m’interpreti. Els tempos van ser lents, cada nota va ser servida ben mastegada; ben elaborada; va ser, en definitiva, molt exactament Mompou, però també aquí potser hi hauria cabut un cert alè d’heterodòxia expressiva.\nElena Copons va saber copsar molt bé el rerefons de divertiment amable de tres de les cançons més conegudes de Granados, que va dotar de la vivor, de la picardia i el color que exigien; van ser versions molt ben acabades i amb el plus de llibertat que exigien.\nLes cançons epigramàtiques d’Amadeu Vives, datades el 1915, en plena gran etapa creativa, constitueixen un bloc de soliloquis amb una suggestiva i a vegades irònica càrrega teatral. El component “intenció”, transmetre la fisonomia que dibuixen les cançons, és quelcom fonamental. Elena Copons va saber “interpretar-les” molt bé; o sigui, van ser molt ben “enteses”, molt ben penetrades en el seu esperit.\nJoaquim Serra, feliç incorporació d’aquest compositor en un concert de culte normal, va ser un músic exquisit en el seu potencial creatiu tan oblidat. Les Cançons líriques i amoroses són paradigmàtiques en aquest sentit i així és també com les va servir la soprano terrassenca, amb sentit de l’elegància i de la distinció.\nFrancisco Poyato va oferir una esplèndida exhibició del seu reconegut ofici de pianista acompanyant. Va saber estar en tot moment en el punt ideal de presència i no presència, de notar-se i passar desapercebut; del ser al mateix temps coixí i suport i, si cal, pom fiable.\nNota a part. Un recital tan ric com aquest va ser seguit per un nombre molt reduït d’espectadors. Les bones intencions del cicle, dedicat a promoure intèrprets catalans, en aquest cas –i temo que no sigui només en aquest– va passar massa desapercebut. Els protagonistes, malgrat la seva joventut, ja han tingut oportunitat de mostrar llurs qualitats a casa nostra i, per tant, hi hauria d’haver un context de coneixement més generalitzat del que, gairebé sense excepció, s’esdevé amb els nostres músics. Aquí hi ha un problema de fons, no gens fàcil de resoldre, però del qual val la pena ésser-ne conscient i no deixar-lo de banda.


Autoritat Portuària i Ajuntament dissenyen el concurs d'idees per a donar nous usos al port de Gandia - Diari Serpis\nAutoritat Portuària i Ajuntament dissenyen el concurs d’idees per a donar nous usos al port de Gandia\n· Diana Morant: “Amb aquesta iniciativa pretenem dotar al port d’altres usos estratègics com puguen ser la pesca, la gastronomia, l’artesania o la cultura, que a més puguen convertir-se en un reclam turístic”\n· Aurelio Martínez: “L’objectiu comú és donar un ús estratègic a determinades zones del recinte portuari perquè oferisca noves oportunitats des del punt de vista social i econòmic”\nAquest matí s’ha reunit telemàticament el Comité Assessor del port de Gandia, òrgan constituït per l’Autoritat Portuària de València (APV) en 2016 per a l’impuls de la integració territorial port-ciutat. La reunió ha sigut presidida per l’alcaldessa de la localitat, Diana Morant i el president de la APV, Aurelio Martínez, i ha comptat també amb la participació de Francesc Sánchez, director General de la APV. tots els participants han coincidit en la bona sintonia entre totes dues entitats per a treballar de manera coordinada en un port ecoeficient i sostenible per a l’activitat econòmica i social de la ciutat.\nAixí, el Comité ha avançat en la preparació del plec per al concurs d’idees per a l’ús ciutadà de la zona no comercial de la part sud del Port. Un procés administratiu que posarà en marxa la APV i que una vegada finalitzat, podrà en valor els embulls i la zona annexa al sud d’aquests proposant actuacions i activitats que siguen capaces de dinamitzar l’àrea. Qualsevol proposta presentada haurà de respectar l’ús pesquer i circumscriure’s a plantejaments que no menyscaben la seguretat, no ho limiten i posen en valor aquest ús. Els projectes presentats hauran de millorar i integrar amb l’entorn les edificacions que en ella es troben com la Llotja de Pescadors i altres espais del port.\n“L’objectiu comú és donar un ús estratègic a determinades zones del recinte portuari per a l’aprofitament dels seus veïns, integrant-lo com una part més de la ciutat que oferisca noves oportunitats des del punt de vista social i econòmic”, ha indicat Aurelio Martínez.\nPer part seua, Diana Morant ha declarat després de finalitzar la reunió que aquesta mesura permetrà que “el port deixe de ser un espai urbanístic tancat a la ciutadania en general. Amb aquest concurs d’idees pretenem dotar d’altres usos estratègics oberts a tots i totes com puguen ser la pesca, la gastronomia, l’artesania o la cultura, que a més puguen convertir-se en un reclam turístic”.\nEn un altre ordre de coses, s’ha acordat en el marc de la Delimitació d’Espais i Usos Portuaris (DEPU), les zones a desafectar del port per a la seua posterior cessió a l’ajuntament. En concret, aquestes àrees se situen en el moll nord, zona davant del club nàutic i en el barri de Venècia.\nAutoritat Portuària i Ajuntament de Gandia\nArticle anteriorEl Partit Popular proposa l’exempció de totes les taxes subjectes a l’activitat econòmica\nArticle següentEl ple de Gandia suspendrà la taxa d’ocupació de via pública d’enguany


Els Mossos detenen un conductor begut per provocar un accident de trànsit i fugir del lloc - Revista Cambrils\nEls Mossos detenen un conductor begut per provocar un accident de trànsit i fugir del lloc\nL'accident es va produir a l'autovia A-7, dins del terme municipal de Cambrils, tot i que el conductor va ser localitzat a Montblanc\nPublicat el Dijous, 27 de setembre de 2018 10:42h\nImatge del cotxe intervingut pels Mossos | Cedida\nAgents dels Mossos d’Esquadra de l’Àrea Regional de Trànsit de la Regió Policial Camp de Tarragona van detenir, aquest passat dimarts, un home de 28 anys, de nacionalitat xinesa i veí de Mollerussa (Pla d’Urgell), com a presumpte autor d’un delicte d’omissió del deute de socors i conduir sota els efectes de les begudes alcohòliques.\nPels volts de les sis del matí, els Mossos van rebre l’avís que s’havia produït un accident de trànsit per encalç a l’autovia A-7, dins el terme municipal de Cambrils, entre un tot terreny i un ciclomotor. A més, el conductor del tot terreny havia fugit del lloc. Ràpidament una patrulla va anar al lloc de l’accident i va trobar el motorista, que havia resultat ferit lleu. Posteriorment el ferit va ser traslladat pels serveis mèdics a l’hospital.\nMentre vàries patrulles feien la recerca del conductor escàpol, diversos conductors van alertar que hi havia un vehicle circulant a poca velocitat i fent ziga-zagues per la carretera C-14, en sentit Montblanc. El vehicle estava ocasionant molta retenció i posava en greu perill la resta d’usuaris de la via, ja que envaïa constantment el sentit contrari. Els Mossos van localitzar i aturar el vehicle a l’altura de Montblanc. Dins hi viatjaven dues persones i el conductor presentava signes evidents de trobar-se sota els efectes de les begudes alcohòliques. Li van fer la prova d’alcoholèmia i va donar un resultat positiu de 0,80 mg d’alcohol per litre d’aire expirat, més de tres vegades la taxa màxima permesa que és de 0,25 mg/l.\nSeguidament, els agents van comprovar que el tot terreny tenia danys a la part davantera esquerra compatibles amb l’encalç al ciclomotor. Per tot plegat, els Mossos van detenir el conductor i van immobilitzar el vehicle. Després de declarar en seu policial, el detingut va quedar en llibertat a l’espera de ser citat pel jutjat que investiga el cas.


Barcelona impulsa un pacte de reconstrucció post-covid-19 amb tots els partits i 50 entitats | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nBarcelona impulsa un pacte de reconstrucció post-covid-19 amb tots els partits i 50 entitats\nRepresentants del tercer sector demanen mesures immediates per afrontar les urgències socials\nL'alcaldessa Ada Colau i el primer tinent d'alcalde, Jaume Collboni, en la reunió del Pacte per Barcelona.\nBarcelona 29 ABR 2020 - 16:59\tCEST\nTotes les formacions polítiques de l'Ajuntament de Barcelona, a més d'un ampli ventall d'entitats de tot tipus de la ciutat, es van sumar ahir dimarts a un ampli acord que pretén impulsar la recuperació social i econòmica dels efectes de la pandèmia del coronavirus a la capital catalana. Es tracta d'una mena de ressorgiment, batejat com a Pacte per Barcelona, que ahir va fer el seu primer pas en constituir-se al Consistori.\nEncara que per via telemàtica, la constitució del Pacte per Barcelona va aplegar partits i entitats del teixit econòmic i social, educatiu, cultural, esportiu i científic en una trobada presidida per l'alcaldessa Ada Colau. “La vida canviarà i la normalitat no serà la d'abans, però això també pot ser una oportunitat. Tots sabem que els propers mesos seran difícils, però hi ha l'esperança de sortir-ne més units i forts”, va afirmar Colau, que va agrair l'esperit positiu de tots els participants.\nL'oposició no rebutja la iniciativa del govern dels comuns i els socialistes, però el suport arriba amb força matisos. ERC tem que es tracti només d'una operació d'imatge i per això demana que es marqui un ritme de treball ambiciós i real. Per al PP, en canvi, el problema principal és que el ritme de les sessions i el calendari per arribar a acords és lent, mentre que la situació és d'emergència. Una crítica que també formulen des de Junts per Catalunya, que temen que sigui una iniciativa més estètica que una altra cosa, i que el que compta ara és prendre mesures. “Seguim sent el govern de la ciutat i es continuaran prenent decisions dia a dia amb independència del pacte, són dues coses diferents”, va apuntar Jaume Collboni, primer tinent d'alcalde. Barcelona pel Canvi va fer costat a la iniciativa, a la qual sumaria més actors.\nA la gran taula de reunions telemàtica hi havia les universitats, les patronals Foment del Treball i Pimec, els sindicats majoritaris CCOO i UGT, Fira de Barcelona, el Consell de Gremis de Comerç, Serveis i Turisme de Catalunya, Barcelona Global, el Col·legi d'Arquitectes, la Taula d'Entitats del Tercer Sector, el Pacte per la Mobilitat, la Federació d'Associacions de Veïns (FAVB), el Centre Tecnològic de Catalunya o les escoles de negocis ESADE o IESE, entre els 50 participants. Tots van parlar –amb un temps ajustat− per fer una pinzellada dels seus punts de vista i les propostes de mesures a prendre.\nDes de la Taula del Tercer Sector, per exemple, es va incidir en la necessitat d'un pla d'emergència en dos àmbits: habitatge i treball, els dos problemes més greus a banda del més bàsic, l'alimentació. De fet, a Barcelona s'ha multiplicat per tres la demanda d'aliments que vehiculen totes les entitats socials. Per a la patronal de la petita i mitjana empresa, en canvi, és vital aplicar mesures que ajudin dos sectors molt tocats pel tancament forçós, com són el del comerç i la restauració, a més d'anul·lar l'aplicació de taxes i facilitar l'accés als crèdits.\nEl Pacte per Barcelona dibuixa quatre objectius bàsics que seran els grups de treball en els quals s'integren les entitats que en formen part: economia, model urbà, social i cultural-internacional i esportiu. Seran ells els que formulin les diferents propostes. La segona reunió es farà al maig amb l'activació d'aquests grups de treball, al juny se'n farà una tercera i al juliol, l'última, en la qual se signaran els acords. La vigència del Pacte per Barcelona serà d'un any i mig, el temps que, calculen, es trigarà que la ciutat es refaci de l'impacte de la pandèmia del coronavirus. Un pacte molt ampli que abasti i involucri tota la ciutat des de tots els seus àmbits per impulsar la recuperació social i econòmica dels efectes de la covid-19 que ha deixat sense feina milers de persones (300.000 al març) i amb un 21% de la població en risc de pobresa.\nUn dels objectius del pacte, a mitjà termini, és recuperar el dinamisme de la ciutat i definir els plans estratègics del futur. Entre aquests, destaca construir un model de ciutat que posi èmfasi en la salut i la cura de les persones, reforçar la transformació digital de l'economia i la transició energètica com a motors de generació de riquesa, consolidar la reputació internacional de Barcelona, avançar en criteris d'equitat per no deixar ningú enrere i vetllar per una ciutat que sigui més habitable. L'alcaldessa resumia que aquesta crisi ha subratllat problemes que ja existien: la precarietat laboral de les dones, la necessitat de canviar el model assistencial de les residències i la urgència de fer més sostenible la mobilitat de les ciutats.


El Grup Zeta tanca dues capçaleres emblemàtiques perquè no pot “sostenir” les seves pèrdues\nLa portada d'aquest dilluns de la revista 'Interviú'\nBarcelonaLes revistes Interviú i Tiempo es deixaran de publicar pròximament. El Grup Zeta, editor de les dues capçaleres, va anunciar ahir en un comunicat la seva desaparició, una decisió que va justificar per “la impossibilitat de seguir sostenint durant més temps les importants pèrdues generades per aquestes dues publicacions en els últims anys, com a conseqüència del vertiginós descens en la difusió i en els ingressos de publicitat que han patit de manera intensa i creixent”.\nDe fet, segons el grup, durant els últims cinc anys Ediciones Zeta -l’empresa que agrupa aquestes dues revistes- ha tingut unes pèrdues “contínues” de set milions d’euros. Pel que fa a la difusió ordinària, s’ha reduït a l’entorn d’un 65% des del 2013, i si es té en compte l’última dècada la caiguda se situa ja en un 80%. El comunicat precisa que es tracta de davallades “similars a les que estan patint moltes capçaleres del sector de la comunicació”. Actualment, entre les vendes a quiosc i altres formes de difusió, es distribueixen uns 30.000 exemplars setmanals d’Interviú i uns 20.000 de Tiempo, segons les dades de l’Oficina de Justificació de la Difusió (OJD).\nEn declaracions a Efe, fonts del Grup Zeta han explicat que la data de tancament de les dues revistes encara no s’ha fixat. Totes dues capçaleres deixaran de publicar-se tant en paper com en format digital, però l’empresa editora subratlla que la web d’Interviú “continuarà oberta” per a tothom que hi vulgui recórrer “com un dels fons documentals periodístics més importants” d’Espanya “dels últims quaranta anys”. Així doncs, tot i que no s’hi penjaran nous continguts, sí que es podran seguir consultant els reportatges i entrevistes publicats fins ara.\nPel que fa al futur de la plantilla, el compte oficial de Twitter d’ Interviú assegurava ahir que tots els seus empleats perdran la feina arran de la desaparició de la capçalera.\nDurant els pròxims dies està previst que es constitueixi la comissió negociadora entre l’empresa i els treballadors que s’ha d’encarregar de definir les condicions dels acomiadaments.\nReferent de la Transició\nInterviú, fundada per Antonio Asensio Pizarro, va arribar per primera vegada als quioscos el 22 de maig del 1976 -tot just mig any després de la mort de Franco-, i va ser la primera capçalera del Grup Zeta, que posteriorment incorporaria altres publicacions, entre les quals destaquen els diaris El Periódico -nascut el 1978- i Sport -que s’edita des del 1979-. Des del primer moment, la revista, que es publica cada dilluns, es va caracteritzar, d’una banda, pel fet de mostrar en portada fotografies de dones en topless -un fet inèdit fins llavors a Espanya- i, de l’altra, pels reportatges d’investigació, que omplien moltes de les seves pàgines i que la van convertir en un dels referents periodístics de la Transició.\nFins als anys 90, alguns números de la revista havien arribat a vendre més d’un milió d’exemplars. És especialment recordada la portada del número 16, publicada el setembre del 1976 i en què apareixia l’actriu i cantant Marisol, i també la que va protagonitzar, el 1991, la cantant Marta Sánchez, que va ser la més cara de la història de la revista, ja que va costar 45 milions de pessetes, és a dir, uns 270.000 euros. Sara Montiel, Lola Flores, Bibi Andersen, Madonna, Brigitte Bardot, Sabrina, Nadiuska i Claudia Schiffer són algunes de les grans figures espanyoles i estrangeres que han ocupat la portada de la revista al llarg d’aquests gairebé 42 anys. En cinc ocasions la primera pàgina ha estat reservada a un model masculí.\nEl 1981 Interviú va començar a incloure un suplement dedicat a la informació política, titulat Tiempo de hoy, que el 17 de maig de l’any següent va passar a publicar-se de manera independent. Centrada especialment en continguts de caràcter polític i econòmic, aquesta revista, coneguda simplement com a Tiempo, s’ha seguit publicant setmanalment cada divendres fins ara, quan Zeta ha decidit també clausurar-la.\nEl grup reconeix que les dues publicacions que ara desapareixeran són “emblemàtiques”, i destaca que “en el seu origen i evolució van constituir un referent en l’àmbit periodístic espanyol”. “Més enllà de les xifres -afegeix el comunicat-és obligat reconèixer, agrair i destacar el talent i la dedicació dels professionals que dia a dia han tirat endavant les dues capçaleres i han contribuït al desenvolupament d’una societat cada vegada més oberta i plural”.\nEl Grup Zeta, presidit actualment per Antonio Asensio Mosbah, el fill del fundador, viu des de fa mesos una situació financera complicada que ha intentat mitigar amb diverses mesures. Abans de decidir-se a tancar dues revistes històriques com Interviú i Tiempo, el grup es va desprendre, l’abril de l’any passat, del seu segell editorial, Ediciones B, que va ser adquirit per Penguin Random House per 40 milions d’euros. A més, durant el 2017 Zeta també va refinançar el seu deute amb els bancs “amb l’objectiu d’optimitzar els recursos i bolcar-se a potenciar els actius periodístics de futur”, segons explica el comunicat difós ahir.\nEl mes passat el grup va aplicar un ERO al seu diari esportiu, Sport, que va suposar l’acomiadament de 29 treballadors (un 35% de la plantilla), i que va significar la culminació d’uns mesos de forta conflictivitat laboral en aquest mitjà. Durant el 2017 també hi va haver tensió a El Periódico a causa de la intenció de l’empresa de retallar els sous, que va rebre com a resposta una vaga de tres dies. Aquest conflicte encara no ha trobat una solució definitiva.\nEntre els mitjans editats pel Grup Zeta també hi ha revistes com Cuore, Stilo i Woman, diaris d’altres punts de l’Estat, com El Periódico de Extremadura i El Periódico de Aragón, i l’esportiu La Grada.


Visitas escolares. Biblioteca Nacional d'Espanya\nCom preparar la visita?\n1. Visita a l'exposició permanent del Museu de la BNE. Queda exclosa la resta de la Biblioteca. Durada aproximada de 60 minuts.\n* De dimarts a dijous a les 10.30 hores i a les 11.30 hores i els divendres a les 10.30 hores. Inscripció\n* Dimecres i dijous a les 17.00 hores. Inscripció\nCom preparar al visita?\nEls professors disposen de quaderns de material didàctic elaborats per als grups escolars d'ensenyament primari i secundari. Aquests materials permeten el treball en l'aula abans o després de la visita al Museu o bé durant el transcurs d'aquesta.\nNormes per a les activitats escolars del Museu\nEl nombre màxim d'alumnes serà l'indicat a la pàgina web per a cada activitat. En general, les visites guiades i els tallers estan pensats per a un màxim de 30 alumnes, mentre que les activitats de tipus escènic (teatre, contacontes, etc.) admeten fins a 90 alumnes.\nEl centre educatiu que hagi reservat activitats haurà de confirmar l'assistència un mes abans a l'adreça electrònica següent. Si el centre escolar no es presenta el dia de l'activitat reservada, tret de causes de força major, podrà ser exclòs d'altres activitats.\nEl dia de la visita o activitat concertada el responsable del grup ha de presentar la còpia del correu electrònic amb què va confirmar la reserva al Museu.\nEn benefici del propi grup, es recomana tanta puntualitat com sigui possible, ja que la Biblioteca no pot garantir que els monitors i el personal d'atenció de les activitats estiguin disponibles fora dels horaris concertats.\nEls professors acompanyants estaran presents a tota hora durant el desenvolupament de l'activitat, i es responsabilitzaran de mantenir l'ordre i la disciplina del grup, així com del bon ús de les instal·lacions per part dels alumnes.\nEscriviu a l'adreça electrònica per informar-vos periòdicament de les activitats del Museu\nMés informació: 91 580 77 59 (De 9 a 14 h, de dilluns a divendres).


Vídeos - Yamaha TMAX 2021 20è aniversari | Motoristes.cat\nLa firma nipona s'hi està lluint. Estrena una edició 20è aniversari de la imponent TMAX, que estarà disponible únicament per comprar online.\nMolt xula tot i que la meva preferida estèticament és la primera 530cc, Black Max.\nDels Maxi Scooters esportius és la de tacte més suau que he portat.\nAra l'index de robatoris va fer que la descartés desde el primer moment, tot i que no vaig estalviar-me els gust de fer-li un tastet.\nCom van ser qui vàren inventar aquests concepte, fins ara s'ha complert la dita de qui pega primer pega dos cops però amb l'irrupció al mercat d'altres marques Kymco, BMW, Honda, Sym, etc... crec que Yamaha s'ha de començar a plantejar seriosament pujar la cilindrada, sino ho fan perdràn aquesta categoria gairebé de mite que té ara.\nA nivell purament esportiu la AK550 per les meves sensacions, se la menja amb patates i la BMW en un recorregut mitxte també, és més estable en revolst llargs, més protecció per rutes llargues i en acceleració la fulmina i ja veurem que farà la Forza 750, a la que tigui oportunitat li faré un tastet i ja us diré.\nApart totes les marques també han de deixar el sistema de variador i fabricar canvis com el DCT d'Honda que és una meravella i clarament el futur inmediat.\nReaccions: Serra, Non-stop, jordiTR63 i 1 altra persona\nvas poder provar mai una aprilia srv 850?\nNo i tampoc la Gilera GP800\nDe fet al 2009 era la que m'anava a comprar només havia la T-Max la Burgman 650 que per la posició més tipus sofà, hem destroçava l'esquena i la Gilera 800GP.\nVa ser l'epoca de la crisis van fer un ERO a l'empresa i es van esvaïr les possibilitats de moto nova.\nLes comparatives deien que carreteres obertes i autovies/autopistes, no tenia rival. A carreteres revirades, deien era una mica ferro vs la T-Max que era amb l'única que és podia comparar.\nLA RSV no se si van millorar algún d'aquests aspectes, el que si era molt, molt bonica\ncrec que sí però no es podia evitar que fos una moto pesada, per la època, tecnologia, preu, etc...


Suspès. Troia, una veritable odissea | Tarragona, Teatre Tarragona\nSuspès. Troia, una veritable odissea\nUn espectacle polifonicoteatral a partir dels relats de La Ilíada i L'Odissea, en què l'espectador viatjarà per alguns dels episodis més representatius i emocionants d'aquests dos poemes èpics de la cultura europea. Un recorregut a cappella a través de grans cors de la història de la música, amb peces de compositors com Purcell, Bach, Händel, Mozart, Verdi o Wagner.\nReviure el món de l'Olimp i els seus déus, el rapte d'Helena o assistir en directe a la guerra de Troia; acompanyar Ulisses per perilloses aventures de tornada a Ítaca, on l'espera Penèlope, mentre els seus pretendents provaran d'arrabassar-li l'esposa i el reialme. Aquests són només alguns dels moments que es viuen en aquesta obra per a tots els públics, on a cada acció escènica li correspon una frase musical; tot plegat acaba creant una fusió inseparable, potent, expressiva i molt plàstica.\nCor de Teatre treballa des de fa gairebé vint anys, i no és pròpiament un grup vocal ni tampoc una companyia teatral, sinó les dues coses alhora. Un grup de cant coral format per una vintena de cantants que trenca esquemes i que incorpora moviment, acció i recursos propis de l'àmbit teatral, sempre rescatant el sentit de l'humor de les situacions.\nDurant aquests últims anys, s'ha consolidat com a companyia estable i ha obert un nou camí en la interpretació del repertori polifònic. Per aquest motiu, ha estat nominada i premiada en diverses ocasions (Premis Max, Premi Butaca o Unnim de teatre, entre d'altres), i ha fet gires internacionals amb els seus espectacles.


Guesthouse Casa Marina Cagliari Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n52 Cavour Street, Castello, Cagliari, Itàlia, 09124 - Excepcional ubicació - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Guesthouse Casa Marina?\nAffittacamere Castello habitaciones\nBarri Castello Castello Castello Castello Elia\nMés informació sobre Guesthouse Casa Marina\nConvenientment situat a Cagliari, Guesthouse Casa Marina és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Tota l'emoció del centre de la ciutat és només a 0.0 Km. No és menys excepcional el fàcil accés que té l'hotel a les incontables atraccions i llocs d'interès de la ciutat com Chiesa Collegiata di Sant'Eulalia, Marina, Chiesa di Sant'Eulalia.\nGuesthouse Casa Marina ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, visites turístiques, servei de bugaderia.\nL'hotel compta amb 2 precioses habitacions, i totes inclouen accés a internet (sense fils), escriptori, ventilador, aparell de televisió, cuina americana. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Guesthouse Casa Marina.\nComentaris d'Agoda (3)Comentaris de Booking.com (96)


Mireia Belmonte no té rival a la papallona i es proclama campiona del món\nLa badalonina va de menys a més en la final del 200 metres i recupera posicions per fer primera les últimes dues piscines\nMireia Belmonte celebra el primer lloc a la final del 200 m papallona AL BELLO / GETTY IMAGES\nBarcelonaCom un rellotge. Clavant els parcials que havia de fer. Gestionant les empentes de les adversàries, per davant d'ella en la primera part de la cursa, i centrant-se en la seva carrera, en les seves sensacions, conscient que, al final, s'imposaria la seva força. Mireia Belmonte ha tornat a demostrar que és la dominadora de la papallona i aquest dijous s'ha proclamat campiona del món dels 200 metres, la mateixa prova que la va elevar al cim de Rio de Janeiro en els Jocs de l'estiu passat. Avui, amb un temps de 2:05.26, la badalonina ha superat l'alemanya Franziska Hentke (2:05.39), la més ràpida durant l'any i principal amenaça, i la local Katinka Hosszú (2:06.02).\nEls últims metres han sigut agònics. Les tres arribaven enganxadíssimes. "No veia res, veia l'alemanya al meu costat, però a l'altre sabia que la xinesa no hi era, no la veia. Tampoc veia a Hosszú, que era al carril 7, era impossible", ha explicat Belmonte a Teledeporte, en acabar la carrera. Així, a cegues, Belmonte ha tret l'últim bri d'energia que li quedava per resistir en primera posició i tocar la paret abans que ningú.\n"He intentat sortir valenta, però deixant-me reserves, perquè sabia que les necessitaria", ha analitzat la catalana, ja fora de l'aigua. La sortida valenta de Belmonte s'ha traduït en uns primers 50 metres per sota de 29 segons (28.61), com li anava bé, tot i que això l'ha deixat en sisena posició en el primer viratge. Al final dels 100 metres, però, Belmonte ja era en zona de podi, tercera, clavant el gir amb un temps de 1:00.55. La segona i tercera piscina han sigut els punts d'inflexió, on ha menjat terreny a les rivals. Ha deixat enrere Hosszú, més lenta en els últims 50 metres, i Hentke, que tot i esprintar per robar-li l'or s'ha quedat a un pam del primer lloc. "No m'ho crec, encara no ho assimilo", ha reconegut Belmonte, emocionada.\nÉs el segon metall de Belmonte en aquests Mundials d'Hongria, després de la plata que va aconseguir dimarts als 1.500 metres. Ara ja només li queden dos desafiaments més: els 800 metres lliures (va ser quarta al Brasil), que nedarà entre demà divendres i dissabte, i els 400 metres estils (va ser bronze als Jocs), que farà íntegrament diumenge.\nMireia Belmonte natació


Cuina i Hort: Seitons en vinagre\nUna bona provisió de seitons marinats a la nevera mai fa mal!\n- 1Kg de seitons\n- Vinagre blanc\n- All, julivert, sal i pebre\nLa sogre va donar-nos 1 kg de seitons que van anar directe al congelador i així evitar l'Anisakis. Un dia amb temps, doncs és el més empipador d'aquesta recepta , agafes i netejes els seitons, treus el cap, espines, tripes i un cop nets els sales. Fins aquí bé, no? Doncs ara, prepares 3 parts de vinagre per una d'aigua i en un recipient de vidre vas fent capes de seitons, amb la part de la pell cap a munt, afegeixes la barreja de vinagre i aigua i, tapes amb paper de film i deixes marinar 24 hores a la nevera.\nD'endemà s'han d'escórrer i ho fem amb l'ajuda de paper de cuina. Ja els tenim gairebé!!! Els anem col.locant en un recipient de vidre amb un bon raig d'olí, all i julivert picat i cap a la nevera o cap a la pantxa!