La cocteleria de Barcelona que ja és el cinquè millor bar del món, segons Time Out International\nEl local barceloní s’ha col·locat en cinquena posició a la llista mundial, on es destaquen els “còctels equilibrats i imaginatius” i l’atmosfera enigmàtica i màgica del lloc\nMariposa Negra, el cinquè millor bar del món segons Time Out International // Instagram: @mariposa_negra_bar\nEl barri del Born de Barcelona és ple de bars, restaurants i cocteleries per passar-hi moltes nits sense repetir local, tot i que n’hi ha una pila que et deixen amb ganes de tornar-hi una altra vegada. I, en especial, hi ha una cocteleria artesanal on segur que voldreu repetir visita.\nEl local es diu Mariposa Negra i pot presumir de ser en una llista molt especial: la dels millors bars del món que elabora Time Out International . El local barceloní es troba en cinquena posició, només superat per bars situats a Hong Kong, Los Angeles, Melbourne i París.\nDos del còctels que serveixen al bar Mariposa Negra: Mariposa Gimlet i Prescripción Clandestina // Instagram: @mariposa_negra_bar\nLa història d’aquesta cocteleria\nMariposa Negra és un local inspirat en la novel·la Marina , de Carlos Ruiz Zafón. L’obra situa la seva acció en la Barcelona dels anys 70, i la cocteleria s’endinsa en el món misteriós de fantasia, de criatures sobrenaturals, d’històries enigmàtiques, d’imaginació... perquè els visitants se sentin com si fossin dins de les pàgines del llibre de Zafón.\nPer aconseguir crear aquesta atmosfera màgica, és molt important la decoració: a Mariposa Negra han barrejat diversos tipus de fustes i metalls reciclats i els han donat una segona vida (com passa al llibre de Marina). Ells mateixos expliquen que les ceràmiques que decoren el bar són “deformades, estranyes i imperfectes”, de manera que poden recordar les criatures nocturnes de la novel·la. Al bar hi podreu tastar deliciosos còctels servits en gots creats amb tecnologia 3D que s’han fabricat al mateix local.\nA la cocteleria es serveixen les begudes en gots creats amb tecnologia 3D. // Instagram: @mariposa_negra_bar\nEls còctels: “Equilibrats i imaginatius”\nAl rànquing de Time Out International hi destaquen que a Mariposa Negra s’hi serveixen “20 còctels exclusius que són equilibrats i imaginatius”. En recomanen especialment un, el Mariposa Gimlet. L’encarregat d’elaborar-los és el famós mixòleg Luca Corradini, que converteix la cocteleria “en una forma d’art, i Mariposa Negra en la seva galeria”. Ell mateix destil·la alguns dels licors a la planta baixa del local.\nSi us han vingut les ganes de fer una visita a Mariposa Negra, la trobareu a la plaça de les Olles, número 4, de barri del Born de Barcelona. Que vagi de gust!\nLa terrassa de Mariposa Negra // Instagram: @mariposa_negra_bar\nEls 10 millors bars del món, segons Time Out International\n1. Argo, a Hong Kong\n2. Thunderbolt, a Los Angeles\n3. Hope St Radio, a Melbourne\n4. Bisou, a París\n5. Mariposa Negra, a Barcelona\n6. Milky Way, a Montreal\n7. The House of Machines, a Ciutat del Cap\n8. La Noxe, a Nova York\n9. Capela Incomum, a Porto\n10. The Elephant Room, a Singapur\n24-08-2021 10:31 RÀNQUING\nUn vi blanc català, el millor de tot l’estat segons ‘The Independent’


La Catalunya que volem, l’Europa que volem, el món que volem\nAvui, 11 de setembre, és la nostra festa nacional. La volem festiva com la de tots els pobles que practiquen l’autoestima. Ens agrada recordar que els països catalans som una nació amb una història mil·lenària, un patrimoni cultural i lingüístic que ens dóna personalitat pròpia i una convivència cívica fonamentada en valors compartits. Però ens agrada encara més afirmar que volem un futur nacional més lliure, més just i més digne. Més lliure vol dir sense subordinació política, econòmica i cultural. Més just vol dir amb un model de desenvolupament humà que permeti lluitar efectivament contra la marginació, l’atur i la degradació del medi. Més digne vol dir una catalanitat compartida pels antics i pels nous ciutadans, procedents de qualsevol lloc del planeta, i que opta per la cultura dels drets humans, de la democràcia participativa i de la pau. Volem una catalanitat entesa com a factor de cohesió social en context de pluralisme. Ens oposem a tots els intents de colonialisme lingüístic, cultural i nacional que ens afecten.\nAfirmem la nostra dignitat nacional en el marc europeu. Però expressem també, com tants altres ciutadans europeus, el nostre desacord amb els aspectes d’una arquitectura política que traeixen els valors europeus més rellevants. S’ha aconseguit la unió monetària dels dotze i tot fa pensar que la Unió Europea encara s’identifica massa amb l’Europa dels mercaders. Aquest any precisament té lloc el treball de la Convenció Europea que ha de fer propostes per a la futura constitució de la Unió. Nosaltres volem una Europa de les llibertats i de la solidaritat de cara endins i de cara enfora. No volem una seguretat que retalli les llibertats. No volem unes llibertats que justifiquin la insolidaritat. Volem unes societats que valorin el bon repartiment de la riquesa com a clau de la prosperitat. No volem una prosperitat aconseguida amb relacions injustes amb els països pobres.\nVolem una Europa dels pobles i de les cultures. No volem una associació d’estats per a perpetuar els vells colonialismes de les nacions dominants. Volem, per tant, que la nació catalana sigui membre de ple dret de totes les institucions europees. Volem que el català sigui reconegut com a llengua oficial de la Unió Europea. Volem una Europa que pugui ser referència en matèria de drets humans, de drets socials i de drets culturals.\nAvui, 11 de setembre, també recordem els tràgics esdeveniments de fa un any a la ciutat de Nova York. Condemnem les violències d’aquell dia i les violències posteriors. Condemnem també les violències provocades pel subdesenvolupament i les altres injustícies estructurals. Hauríem de fer tot el possible per evitar en el futur la mort de persones innocents. I cal fer un gran esforç de previsió. Des de fa anys hem analitzat amb molta precisió les greus fractures que afecten el conjunt de la humanitat. En coneixem les causes, però no hem actuat amb prou responsabilitat. En el combat contra la pobresa els països rics no aconseguim ni el gest inicial de dedicar-hi el 0,7 % de la nostra producció de riquesa. Endarrerim els compromisos en matèria de medi ambient i de protecció de la diversitat de pobles i cultures. Consentim el comerç d'armes, l'activitat de les màfies internacionals i la pervivència de règims polítics dictatorials i corruptes. Avui és un aniversari oportú per a afirmar, com s'ha dit a tants llocs del planeta, que un altre món és possible. Avui, des de la nació catalana, afirmem que també són nostres els combats globals per la justícia econòmica, la protecció del medi, la diversitat de llengües i cultures, les llibertats democràtiques i la recerca pacífica de la pau. Així, us convoquem als actes que se celebraran amb motiu de l’11 de setembre de l’any 2002


Connexions [ From Tarragona ]: VOLEM BISBES CRISTIANS\nRecordeu la campanya "Volem bisbes catalans"... Doncs l'actual campanya "Volem bisbes cristians", m'hi ha fet pensar. Com diuen Els Pets "no n'hi ha prou amb ser català" i sinó que li preguntin al Samaranch o al mateix Francisco Camps. En tot cas «Volem bisbes cristians», segons els organitzadors " significa que volem bisbes que segueixin a Jesús amb autenticitat, que siguin autocrítics, que acullin la pluralitat tal i com Jesús acollia a tothom i s’adaptin als signes dels temps."\nMés informació a: www.volembisbescristians.org\nBy TR ua a 15:45\ni vols dir que n'hi ha algun?\nNen, tu i jo tenim alguna neurona que es comunica, saps que ahir a la nit vaig "copiar" aquesta mateixa foto i vaig apuntar el mateix link? Oh, my god, és una cosa sobrenatural!!!!! Jejee, si fos cert, si algú seguís allò escrit per un Jesús que el debia tenir ben posats (sobretot pels mercaders del temple...)petons!\nHi ha molt bona gent dintre d'aquesta "empresa". El que passa, és el de sempre. Que els 4 (o 4000) que ténen ressó mediàtic (Roucos & company), són de la caverna i d'aquells que encara treurien al caudillo bajo palio. És una llàstima. Tinc amics capellans i en diuen "pestes" d'aquests "sujetus".\nsens dubte que no deixa de ser un tema carregat d'ambiguïtat... buscar bisbes cristians!\nA veure... que em dona a mi això "volem bisbes que segueixin a Jesús amb autenticitat, que siguin autocrítics, que acullin la pluralitat tal i com Jesús acollia a tothom i s’adaptin als signes dels temps." Em dona una pregunta: i bisbes, per què? qui vulgui ser seguidor de Jesús que ho sigui, qui vulgui ser auticrític (això costa una miqueta més) que ho sigui, qui vulgui acollir pluralitat ho te bé, no serà, afortunadament, per manca de tals realitats; qui vulgui adaptar-se als signes dels temps, millor que no ho faci que sigui crític (aquí hi ha camp immens per exercitar l'autocrítica). Pregunta segona: calen intermediàris per tot això?\nUn bisbe cristià ??? Quina exigència!!!!...És que, mira, no són molt prolífics....


Ajuntament d'Alella - Can Lleonart obre l'any amb moltes novetats\nPublicat el 8 de gener de 201608.01.2016\nCan Lleonart comença la programació de l’any l’11 de gener amb una setantena de cursos, 23 dels quals són nous. Les inscripcions s’obren l’11 i 12 de gener per als antics usuaris i els veïns i veïnes d’Alella i a partir del dia 13 de gener s’obren a tothom. L’oferta del trimestre inclou també tertúlies, cinema i música. Podeu consultar tota la programació a www.canlleonart.com\nCinc temàtiques ben diferents: Lesions esportives: prevenció i tractament (21 de gener), Fryderyk Chopin, el poeta del piano (4 de febrer), Amics de l’òpera de Can Lleonart (11 de febrer i 10 de març), La dona a través de la història de l’art (3 de març) i Anàlisis de l’actualitat amb Antoni Basses (17 de març).\nAquest cicle, programat per la Comissió de Cooperació Internacional, ha triat la projecció de dues pel·lícules: Un dia perfecto (18 de febrer) i Camí a l’escola (14 de març).\nRitmes a les Golfes\nEl cicle té com a convidats a Saphie Wells & The Swing Cats (5 de febrer) i Eduard Iniestra Grup (19 de febrer). Les entrades es posen a la venda a partir del 18 de gener.


garance doré sobre tòpics francesos, trencant-se amb el sartorialista i el seu nou llibre - Garantia-Dore\nGarance Doré. Foto: Neil Rasmus.com/BFA\nTenint en compte totes les ofertes de moda-blog a llibre que hem vist durant els últims anys, és una mica sorprenent que Garance Doré només publiqui el seu primer llibre, tot i que fa gairebé una dècada que fa blog. Però mirant a través Estil de vida, el dimarts de Spiegel i Grau, està clar que va tenir una mica més de cura abans de saltar al món de l'edició impresa. L’important paper de salmó conté les novetats de Doré sobre les seves carreres, pes i relacions, així com moda i bellesa, la mateixa barreja que pot ser pionera al seu lloc. Doré va parlar a Cut sobre com la Setmana de la Moda augmenta les inseguretats de tothom, posant punt i final a la seva relació amb el seu blogger Scott Schuman i la importància d’escriure alguna cosa més que un subtítol d’Instagram.\nCom el bloc, el llibre presenta una gran varietat de dones, des de la dissenyadora de joies Lara Melchior fins a Teen Vogue directora de moda, Marina Larroude. Per què vau decidir estructurar-lo així, més que no pas pel que fa al vostre estil?\nHe intentat ser una presència més discreta al bloc. Es tracta de mi, però més sobre el que m’inspira i les històries de la meva vida. Jo no em faig sovint la càmera; no ho faig de manera molt natural. Acabo de buscar persones que m’inspiren, que aportarien molt bon gust al llibre. Si hagués de fer un llibre sobre mi, seria tan ajustat i específic.\nEl llibre també inclou una sèrie de preguntes i respostes amb dones destacades del sector: Jenna Lyons, Diane von Furstenberg, Emmanuelle Alt.\nM’ha agradat incloure aquestes entrevistes en què m’agrada més, fent preguntes: 'Com ho has fet?' Perquè això és el que vaig passar la meva vida fent, pensant, Com ho has fet? Crec que això era important, dir que mai no heu acabat de fer preguntes. [Els resultats de les entrevistes apareixeran al lloc web de Doré.]\nVaig pensar que era interessant que realment no voldríeu continuar el tòpic francès. T’has animat mai a anar en aquesta direcció ja sigui amb el llibre o amb el bloc, parlant de desmitificar l’estil de la francesa? Per què no era tan interessant fer-ho?\nNo volia que es convertís en un tòpic ni que fos una cosa que es congelés en una sola cosa. Volia apropar-me al llibre com una cosa que tractava més sobre l’evolució que no pas per donar pautes sobre la vida, que crec que és un gran error. No crec que aquest sigui l'objectiu. Molta gent em diu: 'Oh, ets parisenc i sempre m'agrada', no ho sóc de veritat un parisenc. '' [Doré és originari de Còrsega.] Què entenc totalment perquè si no visqueu a França, com en sabríeu? Podria haver dit, oh, vaig a escriure el llibre final sobre l’estil francès, i és tan fàcil de comercialitzar i de tot. Però per a mi aquell llibre era una cosa molt més profunda; Tenia moltes ganes de parlar-ne molt més que això. I hauria mentit si hagués anat en aquesta direcció.\nHeu adaptat una publicació del 2011 sobre com augmentar pes per al llibre. Quin tipus de reaccions va tenir quan va sortir inicialment?\nOh déu, era tan interessant. La gent se sentia tan emocionada. Crec que quan les persones vulnerables són tan obertes i tan amables. Vaig obtenir respostes tan sorprenents, i encara avui crec que la gent ho recorda. I és curiós perquè, a la imatge gran, no és com si digués res revolucionari, simplement parlo molt sincerament sobre sentir-me caiguda de mi mateix. Parlo d’aquella cosa en què voleu acceptar el vostre pes, però no és tan fàcil.\nMaya angelou fotos\nSou bastant honestos sobre les vostres inseguretats, que és refrescant. És difícil ser així en el món dels bloggers de moda, on tot tendeix a ser molt aerotransportat?\nSí, cada temporada [moda] ens recordem el mal que som. Què tan terrible és el nostre estil i com no exerciam prou. La Setmana de la Moda és tan dura en la moral de tots. Com que és una trobada d’inseguretats que la gent els costa molt de simpatia els uns amb els altres, només perquè se senten tan autoconscients tot el temps, perquè està sota el control de tota la seva indústria. Ara que m’he adonat que no és culpa meva, no és de mi, sinó que tothom s’ha perdut pel seu petit problema d’inseguretat. I crec que és molt difícil no respondre a això. He tingut tantes vegades on he pensat, Oh, déu meu, seria molt més fàcil si jo jugués el joc. I ho he intentat, perquè de vegades és dèbil. 'D'acord, vaig a perdre una mica de pes, d'acord, em vestiré cada dia amb un vestit boig diferent que em prengui en préstec.' Aquestes coses són molt treball.\nÉs com una feina a temps complet.\nAixò és una cosa que m’allunya de la meva altra feina: tenir un bloc i informar i conèixer gent i tot això. Admiro realment persones que puguin fer-ho tot i que siguin sense esforç. Però em vas preguntar sobre com em mantenc honest. Aquesta és una cosa que mai he qüestionat. Sé fins on pot arribar a ser perfecte perquè ho veiem tot arreu. Hi ha una cosa molt emocionant i atractiva sobre la imatge perfecta i la persona perfecta. I és per això que la gent ho segueix, i ho entenc totalment; també segueixo persones que només mostren el seu costat perfecte. Però mai no he estat jo, i això no és el que vull exposar al món. I qualsevol cosa que faci a la meva carrera, crec que la meva responsabilitat sempre ha estat mantenir-se real. Com a escriptor, tinc aquesta missió de dir les coses tal com són i com les sento i, per descomptat, les puc fer graciós i les puc emocionar. No puc ser d'una altra manera. Cada vegada que he intentat mostrar una altra cosa, m’he sentit terrible i crec que al final ha estat un fracàs.\nEsteu prou oberts al llibre sobre la vostra relació i la separació posterior amb Scott Schuman. Com era tenir aquesta relació a la vista del públic?\nNo em considero en tercera persona. Només visc coses i després la gent fa les seves pròpies idees. Mai he qüestionat aquesta relació ni què fem ni quant mostrem. Era molt natural a cada costat. Mai no va ser, ni un segon, cap qüestió Què ens està fent? Què està fent això que no és correcte? De què va bé això? Mai no ha estat una pregunta. I encara fins avui, mai no ha estat una pregunta: trencar-se no era una cosa en la qual jo era, 'Ugh, què pensen les persones?' Sempre he estat molt honest amb la manera de viure la meva vida.\nmodel negre calvin klein\nPer què era important per a vosaltres parlar sobre relacions i cites al llibre? Hi estàs molt avançat.\nBé, perquè es tracta del primer número que parlo amb els meus amics: és la única cosa que sempre em pregunto sobre la gent, sempre vull preguntar-los, i és què és la vostra vida amorosa? Com, estan contents? Vull compartir qualsevol cosa que tingui curiositat. Vull dir, Aquesta és la meva història, quina és la teva història? Mai he tingut la sensació que hi hagués alguna cosa que necessitava per amagar. Perquè crec que tothom passa per la mateixa merda, saps? Tothom passa per inseguretats, bones relacions, males relacions, grans moments, mals moments. I el meu únic límit sempre és, amb la gent que m’envolta, protegir-los i que tinguin la sensació que ells, ja ho sabeu, que puguin viure al meu voltant i que no es revelin tots els seus secrets o alguna cosa així.\nL’amor és una part tan important de qui som, i volia que el llibre tractés de ser una persona bella, elegant i sana. Comencem amb l’exterior i com ens vestim. I després passem a la carrera, que és, ja sabeu, el que projectem, ja ho sabeu, al món. I després la bellesa, que és una relació que és molt més íntima amb el nostre cos i la nostra cara i, ja ho sabeu, amb els altres. I després elegància. I aleshores vaig voler fer alguna cosa sobre l’amor perquè la manera com estimem les persones, ja sigui la nostra família o l’home o, ja ho sabeu, les dones que ens envolten, és per a mi el que ens mostra elegància. La gent que vaig triar rodar és la gent que em va demostrar, al llarg dels anys, que elegants són, de la manera que us respecten, de la manera que us estimen. Per a mi, tot resplendeix, i per això volia acabar el llibre.\nQuin creieu que és el futur del vostre bloc? Sé que tens un personal petit i que per si mateix es convertirà en una propietat mediàtica. Hi ha hagut un canvi cap a les xarxes socials, on es desenvolupa bona part de les accions a Instagram, però encara us dediqueu molt a escriure. Em pregunto què creus que la importància d’escriure encara és com una manera de connectar-te amb la gent d’una manera que potser no pots fer via Instagram.\nNo vull necessàriament que el meu bloc es converteixi en un gran mitjà de comunicació [propietat], ja ho sabeu amb les novetats de moda i tot això. Sempre s’ha tractat de connectar d’una manera més profunda. Crec que en un moment va ser com si ho hauria de créixer més? I jo era com, No, no crec que sigui l’esperit de la història. Per a mi, per mantenir aquesta escriptura [enfocament], tractar de fer més significatiu en un món on no es tracta només de gustos i de petites coses, que a mi també m’encanten!\nEscrius sobre totes les diferents fases de moda que vas passar, com voler que Rei Kawakubo t’adopti, i després afaitar el cap perquè puguis ser més com Björk. En quina etapa estàs? Quin tipus de coses us atrauen?\nCrec que ara mateix sento ser jo. Sona tan cursi! També és per això que vaig incloure Emmanuelle Alt al llibre perquè m’inspira. Tal com diu a l’entrevista, la confiança ho és tot i trobar moments en els quals confieu, trobar roba en la qual confieu, crec que és el que més important és per a mi. Això és el que volia dir al llibre: la roba hi és per ajudar, no per fer-vos una persona diferent.\nAquesta entrevista ha estat editada i condensada per més claredat.\nLa censura del cosmo destaca els pits\nJohn Demsey ha recaptat milions en la lluita contra el VIH\nTracee Ellis Ross em fa desitjar provar aquestes boles blaves\nL'informe del límit de 7 polzades de TSA per a les joguines sexuals és molt exagerat\nTomas Maier Label is clos\nEl nou sistema francès de donació d'òrgans de baixa elecció és una bona idea\nEs va informar que Bill de Blasio va arribar al final dels seus propis casaments\nEl nou perfum de Commes de Garçons està trencat i no intenten arreglar-lo


Sobre nosaltres - MANDARINA BARRUGAT\nLes millors experiencies en nosaltres\nSom un conjunt de persones de les Terres de l’Ebre que ens hem involucrat en recuperar els coneixements ancestrals. El que ha motivat el nostre projecte ha estat la recuperación\nde la mandarina Fina, la varietat tradicional de la qual deriven totes les actuals. Aquesta té la peculiaritat de ser dolça i aromàtica, als més petits de la casa els encanta. “La llaminadura fina” li hem posat.\nEls nous estàndarts comercials s’han encarregat de substituir aquesta varietat a causa de característiques com la maduració esglaonada o la mida irregular. Aquest fet fa que la mandarina Fina gairebé hagi desaparegut. Els nostres pilars es basen en el respecte pel planeta en tot el seu contingut; l’ecologia, la\nsostenibilitat, les tradicions i la cultura ancestral. Es per això que posem el nostre esforç i il·lusió en intentar transmetre part dels\nconeixements dels nostres avantpassats.\nVolem donar a conèixer maneres de fer tant en l’Agricultura com en la nostra vida personal, recuperant arts ancestrals que ens poden ajudar a construir una societat més sostenible, entre d’altres, estem invertint molt temps en la recerca de remeis naturals per a l’Agricultura (Biodinàmica, extractes de plantes).\nEl que motiva aquest projecte són les nostres arrels agrícoles i volent diferenciar-nos dels models comercials actuals hem construït els nostres pilars:\n– Una manera de cultivar les finques basada en els cicles de la lluna, controlant plagues amb extractes de plantes i adobant amb fems d’animals o compost, sempre des del respecte per la natura, l’equilibri i l’observació.\n– La recuperació de varietats tradicionals, començant per la Fina, a través d’una presentació comercial fora dels estàndards de calibratge. Separem la fruita en dos mides; grans i petites, i així trenquem amb el concepte de que tota la fruita ha de tenir la mateixa mida.\nAquests són els valors que motiven l’equip de Mandarina Barrugat per a què comenci un camí de divulgació que ens connecti amb les nostres arrels per fer germinar una nova\nllavor. La llavor són els més petits i ara, s’ha de cuidar.\nAl llarg del temps, s’ha perdut la conciencia col·lectiva com a societat; ens hem desarrelat de la terra i hem perdut la connexió.\n“Tot passa pel delicat procés d’una flor que esclata”\nEl canvi climàtic ha posat damunt la taula una sèrie d’inconcluències consumistes que ens han allunyat de l’equilibri i de la sostenibilitat; l’equilibri, utilitzant aliments que cuiden de la nostra salut (Som el que mengem) i la sostenibilitat per a intentar deixar el planeta més ben cuidat per a les pròximes generacions (biodiversitat).\nL’abandonament rural o la falta d’aprofitament forestal.\nAvantatges en la recuperació del ús del foc com a gestor d’incendis. (foc fred)\nActualment la massa forestal està creixent i va envoltant les poblacions deixant a la societat exposada davant dels incendis forestals que a casa nostra abraça tot l’arc mediterrani. Degut al canvi climàtic, cada cop aquests, són més extrems, donant lloc a tempestes de foc.\n• Potenciar l’agricultura i la ramaderia (gestors de boscos)\n• Eliminar els productes químics en l’Agricultura (Biodiversitat)\n• Utilitzar energies renovables (menys contaminació)\n• Consumir productes locals, de proximitat. (Afavorir una menor petjada de carboni)\n• Conservar el planeta per a desaccelerar el canvi climàtic.\n• Educació i conciencia mediambiental.\nCAL CUIDAR EL PLANETA\nPer col·laborar en construir uns pilars sostenibles per les pròximes generacions i per poder minimitzar l’impacte, la gestió del territori és clau per protegir la societat d’avui i la del demà.\nAnnabel Franch Bertomeu\nResponsable d’administració i finances.\nMaria Cano Ferran\nRelacions públiques i xarxes socials, guia turustic.\nTania Aliau Bonet\nControl de qualitat i gestió de comandes.\nGerard Ferré Adell\nExpert en poda d’arbres.\nRoberto Segura Curto\nEspecialista en pedra seca i reformes, collidor expert.\nFrancisco Guas Montano\nEncarregat de manteniment i personal.\nAlberto Cid Martínez\nExpert en poda i extractes de plantes.\nCoofundador de l’empresa\nCoofundador de l’empresa.\nVolem donar a conèixer maneres de fer tant en l’Agricultura com en la nostra vida personal, recuperant arts ancestrals que ens poden ajudar a construir una societat més sostenible, entre d’altres, estem invertint molt temps en la recerca de remeis naturals per a l’Agricultura (Biodinàmica, extractes de plantes)


Nirvana Organic Farm Inn Yangshuo Xina - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nDahebei Village, Xingping Town, Yangshuo County, Poble pesquer de Xingping, Yangshuo, Xina, 541906 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nBarri Poble pesquer de Xingping Riu Yulong Poble pesquer de Xingping Poble pesquer de Xingping Riu Yulong Poble pesquer de Xingping\nMés informació sobre Nirvana Organic Farm Inn\nAl visitar Yangshuo, vosté es sentirà com a casa a Longvillage, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLongvillage ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos recepció 24 hores, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, instal·lacions per a reunions i banquets , habitació familiar.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, escriptori, balcó/terrassa, insonorització, aparell de televisió a cada habitació. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de jardí. Longvillage és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Yangshuo.


El plurilingüisme en la literatura catalana: June 2014\nClàssics del plurilingüisme literari: 'L'home de la maleta' de Ramon Solsona (2010)\nL'obra de Ramon Solsona ha girat des del principi al voltant de tres eixos: el realisme costumista, la ironia i l'experimentació, tant pel que fa a l'estructura narrativa com en la llengua utilitzada. Les seves novel·les tenen una notable complexitat formal, però alhora són molt llegidores. L'home de la maleta és un text molt elaborat des d'un punt de vista compositiu i lingüístic, però això no va impedir que guanyés el premi Sant Jordi 2010 i es convertís, ben merescudament, en la novel·la més popular de l'any. L'autor, doncs, ha aconseguit mantenir una gran exigència i, alhora, connectar amb el públic.\nEl narrador en primera persona de L'home de la maleta és un músic retirat que, cansat de viure sol, es ven el pis i decideix passar un mes amb cada una de les seves filles. Venerando Albons, però, és un individu anclat en el passat que no acaba d'entendre els canvis socials de les últimes dècades, cosa que provoca tota mena de malentesos i situacions còmiques. Per sort, el músic encara pot evocar els temps passats amb els seus antics companys d'orquestra, que van morint al llarg de l'obra. Un dels exemples més clars de la seva dificultat d'entendre el present es troba en els seus gustos musicals: l'home de la maleta canta sovint boleros (reproduïts al text en castellà) amb els seus amics i detesta el rock perquè va provocar la decadència de les orquestres de ball. La trama gira en gran part al voltant de la identitat de l'home de la maleta, que va ser abandonat tot just acabat de nèixer. Això explica la vaguetat del títol: el protagonista ha estat angoixat tota la vida pels seus orígens incerts, però malgrat els seus esforços ha estat incapaç de descobrir qui van ser els seus progenitors. És un home, en fi, que sem[re s'ha sentit desplaçat i arrossega una gran inseguretat, i per això la metàfora de la maleta funciona molt bé.\nEn el primer capítol, titulat “Autobiogafia d'un qualsevol”, el lector es troba amb una biografia en primera persona del protagonista, que explica que la seva mare va trencar aigües en un cinema mentre miraven Tres lanceros bengalíes. Com el lector descobrirà aviat, però, aquesta és una biografia fantasiosa: de fet, l'home de la maleta va ser abandonat a la porta d'un convent, i per tant el relat inicial, que sembla una paròdia de la mena d'històries rocambolesques típiques de les novel·les de Juan Marsé, és fals. Al segon capítol, l'estil canvia sobtadament: ara ja no ens trobem amb una narració perfectament ordenada i en català estàndard, sinó amb un estil molt viu que imita la parla col·loquial, ple d'expressions com “és lo més llògic”, “un bon rato”, allavòrens, dugues, menos, tingut, “nem bé”, cavallitos, pilotilles, conxo, vamos, quansevol, llenga, vegila, sapiguer, comenió, fetxa, relleno, iglèsia, “a la xita callando”, cego, apellido, tronja, “llamar l'atenció”, hasta, terreno, tingut de ser, fondo, desde luego, agalles.... Ja es veu que Solsona no només usa castellanismes, sinó també dialectalismes i formes del català oral. Com s'expliquen, però, les diferències entre la veu del capítol inicial, “Autobiogafia d'un qualsevol”, i la del segon, que en principi hauria de ser la mateixa?\nS'explica perquè el protagonista havia presentat l'“Autobiografia d'un qualsevol” a un premi d'una suposada Fundació de Recerca de la Memòria Històrica i les Fonts Orals. Com que va guanyar, el text és publicat per la institució que, malgrat dedicar-se a la memòria oral, estandarditza la llengua en què havia estat escrit originalment. El que sen's ofereix al principi de la novel·la, doncs, no és la veu genuïna del protagonista, sinó una versió adulterada per un corrector d'estil. Ja es veu que l'estructura de la novel·la és molt intel·ligent: la narració comença amb un estil perfectament estàndard que podria ser el de qualsevol altra obra literària del moment, i només és al segon capítol, al cap d'unes 40 pàgines, que l'home de la maleta comença a expressar-se de manera 'natural'. Les seves filles, que llegeixen l'autobiografia, queden escandalitzades pel que hi diu sobre la seva dona, i també li retreuen que hagi mentit. Ell, però, sabia perfectament el que es feia, tal com explica per justificar-se: “El jurat va valorar 'la qualitat narrativa i la vivesa del relat', no que sigui veritat al cent per cent”, “Vosaltres us creieu que la gent que escriu les seves memòries solsament diu la veritat?”, “Els hi he donat lo que volien. Aquests concursos els fan perquè surtin a la llum les merdes del franquisme. Jo en sé moltes, de coses que van passar”. Amb gran ironia i sense negar els horrors del franquisme, l'home insinua que, més enllà de la veritat, el que pretén la institució és desprestigiar la dictadura, i que per tant si va exagerar una mica només va ser per no decebre els convocants del premi. Òbviament això no vol dir que exculpi el règim, a qui responsabilitza, entre altres coses, del seus pocs coneixements de català escrit. El relat que envia a la institució convocant del premi, per cert, no es titulava “Autobiografia d'un qualsevol”, sinó “Autobiografia d'un quansevol”. El protagonista explica que no acaba de reconèixer la seva veu en el text que va sortir publicat:\nA mi el català no me'l van ensenyar. Jo vaig escriure tal com em surt, però ells m'ho van retocar tot. Em van posar pluriocupació, que no ho he sentit mai en ma vida. Jo sempre he dit pluriempleo. I passacalles i no cercavila. I arreglos, que els músics tota la vida hem dit arreglos, el que fa els arreglos, arreglos per quatre instruments, l'arreglista que fa els arreglos... Això d'arrenjaments ho deuen dir ara, però a la meva època encara no s'havia inventat aquesta paraula. I com aquesta, moltes més. Però, noi, tenen la paiella pel mànec i van fotre tot lo que els hi va donar la gana.\nUna de les filles retreu a l'home de la maleta “aquesta mania d'enredar, de dissimular, de fer veure”, mania provocada no només pel fet de no saber res dels seus orígens, sinó per haver viscut en un règim en el qual, si havies estat del bàndol perdedor, la dissimulació era l'única forma de sobreviure. Això explica, per exemple, que el narrador es refereixi tantes vegades al fet que, per tenir opcions d'entrar a la banda municipal, calia presentar un certificat d'“afecto al regimen”. En el cas del premi, ell tampoc ha estat el responsable de no poder-se sentir identificat amb el seu text. Entre uns i altres, doncs, la veu de l'home de la maleta ha estat silenciada durant dècades, encara que al final de l'obra aconseguirà fer les paus amb si mateix. Un dels grans encerts de L'home de la maleta és que totes les idees que hem exposat en aquest post s'expressen, en bona part, a través dels usos lingüístics del text.\nPosted by Jordi Cornella at 8:34 AM No comments:\nLabels: castellà, català, catanyol, L'home de la maleta, Ramon Solsona\nPlurilingüisme a la tassa: 'Xocolata desfeta' (2010) de Joan-Lluís Lluís\nXocolata desfeta (La Magrana, 2010) de l'escriptor nord-català Joan-Lluís Lluís segueix el model dels Exercices de style (1947) de Raymond Queneau: a partir d'un relat inicial més aviat intrascendent, l'autor es dedica a confegir versions cada vegada més sorprenents del text base. Queneau va oferir-ne 99, i Joan-Lluís Lluís arriba a les 123. Xocolata desfeta és un llibre molt entretingut i ple d'ironia que reinterpreta el relat inicial en forma de rap, gospel, epitafi, SMS, melodrama, haiku, sonet, acròstic, amb aforismes, interjeccions, a la manera de Lluís Llach, J.V. Foix, Salvador Espriu, Josep Pla... I així fins arribar a 123 textos. Entre totes les propostes, és clar, no hi podia faltar el plurilingüisme, encara que en un llibre tan juganer com aquest es fa difícil precisar quines versions s'han de considerar escrites en una llengua diferent del català i quines no.\nMalgrat que Joan-Lluís Lluís afirma a la introducció que el seu objectiu era demostrar “fins a quin punt són infinites les possibilitats de la imaginació quan són combinades amb una necessària tossuderia i amb l'assumpció potser un bri destralera de la plasticitat de la llengua catalana”, el fet és que algunes de les propostes sobten tant que semblen escrites en un llenguatge que no té res a veure amb la llengua marc. Vegem, per exemple, les versions “Anagrama paraulenc” i “Decapitació” de la primera frase del text original, que fa: “Com cada primer dijous de mes, anava a prendre una xocolata desfeta al carrer Petritxol.”\nAnagrama paraulenc: Moc adac meprir josudi ed sem, avana a denprer una xatoloca festeda al rerarc Lopixtret.\nDecapitació: Om ada rimer jous el'es, va dre a lata feta'l rer Xol.\nEn el primer cas, l'autor reordena les vocals i consonants de cada paraula; en el segon, escapça els començaments de mot. L'efecte inicial és d'estranyesa, però no és difícil adonar-se de la tècnica emprada. Vegem ara les versions en llatí i anglès de la mateixa frase:\nAz usual dze first dijous de cada monz, seguia my uei tu dze Pete Rich Hall per uan tassa of txocoleit.\nGormandi fortuna somridat: ipso facto ambulo cano-cano in magna urba. In cacao veritas, cogito, felix que calenta et subtila bibenda esperandava mihi at via Petricola.\nEl primer cas combina anagrames (una esdevé uan, que sona més o menys igual que one), homofonies (Petritxol – Pete Rich Hall; tu existeix en català i sona igual que la preposició to) i transcripcions fonètiques (uei – way). L'autor pretenia “fer que l'anglès es conjugui com el català, en una mena de crioll nou de trinca”. El segon conté llatinismes ben coneguts, expressions clàssiques usades de manera burlesca (“in vino veritas”) i, en general, “una acumulació voluntàriament destralera de frases fetes clàssiques cuinades amb salsa d'aprenent de monjo”.\nXocolata desfeta és un divertit experiment ludolingüístic que posa un nou repte a cada pàgina. Per entendre les tècniques de Joan-Lluís Lluís i valorar-les en la seva justa mesura, potser valdria la pena tenir en compte la distinció que va establir Roman Jakobson entre traducció inter- i intralingüística. La primera es dóna entre el que convenim a considerar -no sense problemes, però ara deixarem aquesta qüestió de banda- llengües diferents, mentre que la segona implica la “traducció” entre formes d'una mateixa llengua (serien les versions a l'alguerès i al rossellonès del text, per exemple). Aquest, en fi, és un llibre llengut i llenguallarg que a vegades -només a vegades- sembla que està escrit en lo pus bell catalanesc del món.\nPosted by Jordi Cornella at 12:35 PM No comments:\nLabels: anglès, Joan-Lluís Lluís, llatí, Raymond Queneau, traducció, Xocolata desfeta\nJoan Fuster era un gegant, i cada volum que es publica de la seva correspondència fa que la seva figura creixi encara una mica més. Des de 1998, ja n'han aparegut dotze, i atesa l’enorme quantitat de cartes que sembla que va arribar a escriure, n’hi deu haver per anys. El penúltim volum, que conté les lletres enviades a Max Cahner, destapa una faceta poc coneguda de Fuster: la seva destresa en l'ús del barçalunès.\nEn diverses cartes, Fuster demana a Cahner, llavors membre de l’equip de Serra d'Or, que els correctors de la revista deixin d'empedrar els seus articles amb arcaismes: “volia demanar que em deixeu el text per a Serra d’Or com us el vaig enviar: és a dir, m’agradaria que m’estalviessiu llurs, homs, éssers i altres punyetes per l’estil.” (7/11/1962, p. 59).\nCahner, per justificar l’actuació dels correctors, li explica que la revista vol “mantenir un to lingüístic determinat” i, també, que “aquest criteri ha estat seguit en tots els textos oficials de la Generalitat i ha estat utiltizat des d'aleshores per tots aquells grups o institucions d’ordre col·lectiu, des dels manifestos del PSUC i la revista Horitzons, fins a les edicions catalanes del Moviment Europeu, passant -és clar- per l'Iinstitut.” (11/11/1960, p. 160).\nFuster, segurament per venjar-se de les impertinències dels correctors, a principis dels anys 70 comença a escriure cartes amb un estil que reflecteix la parla oral de Barcelona. Vegem-ne un parell d'exemples:\nAbui t'ascric an barçaluní, par barià.\nGràcias par la teba carta. Bulia baní a Barçalona un d'aquets dias, però am trobu malamén; fa gairebé un mes ca ni tan sols puju a Balència. Ahí vaig anar-hi, i ma’n baig anturnà da saguida. Da tan an tan traballu an al llibra, parò am prou feinas ha passat dal foli 250. Hu lamentu. La meba salut és bacil·lan (no de “bacil” sinó de “vacil·lació”, ancara ca pudé la “vacil·lació” deu prubaní d’alguns “bacils”). Cunfiu ca tot s’arratclarà abiat, a força d’antibiòtics.\nNaturalmén, haig de ranuncià al biatxa a Itàlia. ni tinc passapor, ni ànimus, ni durus. Déu Nostra Sanyó am sarà més faburabbla an una altra ucasió.\nPatons a totes les sanyores dal teu bultan.\nJoan (20/10/71, p. 329)\nMalas llengas man fet dassistí dal biatxa ca pansaba fe aquets dias: mhan dit ca, com ca cuïncideix la Marcè al dibendras, tuthom haurà marxat a passar-hu bé al cam u a la platxa aprufita al final da satmana. Ara ia nu sé quan pudré trubà un altra mumén par fer-hi una ascapada. Prubabblamén serà cap al mes da dasembra.\nAn tut cas, t’ambiaré abiat la llista da las cartas ca consideru més adaquadas par a l' “Apistulari”, a fi ca tu am diguis què cal fe. An Palàcius cumançara dassaguida a transcriura-las.\nRecorda-li, si at plau, a l’Albert Manén, la quastió dal Garau da Liost.\nMamòrias i patos a las sanyoras.\nJoan (18/9/73, p. 407)\nFuster, conscient del caràcter insòlit de la seva proposta ortogràfica (vegeu-ne altres exemples a les pàgines 379, 391, 436, 447, 458 i 484), l’agost de 1977 diu a Cahner que en un futur aquestes peculiars missives s’haurien de publicar a Els Marges: “Així, un dia, quan ja m’hauré mort, Els Marges podran publicar una bellíssima (!!) monografia que es tituli 'Curraspundència antra Juan Fusté i Max Càner'.” (p. 461).\nPortem a col·lació l'irreverent estil de Fuster, en fi, per demostrar que, ben mirat, l'heterodòxia lingüística de Ramon Solsona a L'home de la maleta o de Marta Rojals a L'altra són ben poca cosa al costat de les provatures genials de Fuster. Ara només falta que l’equip d’Els Marges es decideixi a complir el seu desig pòstum i publiqui, quan abans millor, la "Curraspundència antra Juan Fusté i Max Càner".\nFuster, Joan (2012). Correspondència. Max Cahner, vol. 13, a cura de Josep Ferrer i Costa i Joan Pujades i Marquès. València: Tres i Quatre.\nPosted by Jordi Cornella at 4:01 AM No comments:\nLabels: catanyol, Els Marges, Joan Fuster, Max Cahner, Serra d'Or\nNova presentació de 'El plurilingüisme en la literatura catalana' (19 de juny, Llibreria de la Rambla, Tarragona)\nLa propera presentació del llibre, aquest cop a Tarragona, tindrà lloc el 19 de juny a:\nLlibreria de la Rambla (Rambla Nova, 99, Tarragona), a les 19.30 h - Presentació de Jordi Ginebra\nPodeu trobar més informació sobre el llibre aquí.\nPosted by Jordi Cornella at 12:39 AM No comments:\nPel que fa a l’estil, L'altra (2014) de Marta Rojals és una de les propostes més interessants de la literatura catalana recent. Digna succesora d'Incerta glòria de Joan Sales, El món de Joan Ferrer de Cèsar-August Jordana i Figures de calidoscopi de Ramon Solsona, L'altra és una narració que fa un ús freqüent del plurilingüisme. La llengua base és el català, però el text presenta constants interferències del castellà –tant normatiu com dialectal– i, en menor grau, de l'anglès i el francès. Al contrari del que va passar amb L'home de la maleta (2011) de Ramon Solsona, cap de les resenyes dedicades a L’altra ha censurat l'opció estilística de l'autora, sens dubte perquè és molt eficaç i s'aplica de manera coherent.\nLa majoria de crítics han assenyalt que els castellanismes (curro, adelanto, arrebato, algo, vaya, parque, pillar, quarentons, manitas, hasta, empastes, papeleo i molts d’altres) són exclusius d’un personatge anomenat Cati, però la qüestió és més complexa, ja que la narradora utiliza, per exemple, el lo neutre. Els castellanismes apareixen sempre en cursiva, però el lo neutre no: vol dir això que ja no es considera una forma espúria? D’altra banda, cal tenir present que la novel·la presenta una complexa polifonia de veus que va més enllà de la simple deturpació del català. Tot passejant per Barcelona, per exemple, la narradora es veu envoltada de parles que no queden identificades amb cap llengua estàndard: ‘Per les oïdes li passen accents argentins, xilens, del nord –si vos tenés un proshecto... Po' no queda otra, po'... M'està cardant dels nervis...’ El fet que els accents argentins i xilens quedin confosos amb els del nord (del nord de Catalunya, és clar) és certament indicatiu del que pretén Rojals. Al text, a més, també s’utilitzen variants poc prestigioses del català: enradera, sapigut, enfermetat…\nEls castellanismes de L’altra s’han interpretat de manera diversa: l’autora ha afirmat en diverses entrevistes que responen al caràcter costumista del text; per d’altres, com Albert Ventura, són ‘elements còmics del llibre’ (El Periódico, 8 febrer 2014), mentre que Diana Coromines hi ha vist una intenció crítica, una ‘denúncia implícita de la situació empobrida en què es troba la nostra llengua’. Jordi Nopca expressa un punt de vista semblant, però Rojals es mostra ambigua: ‘M'agrada que hi hagis vist un punt de crítica. Amb tot, la voluntat primera era que les converses fossin versemblants, i si els fets passen a Barcelona no podia fer veure que el castellà no hi és present, que no contamina en major o menor grau la manera de parlar del carrer.’ És cert que, en un cas, la narradora censura la llengua de la seva amiga:\n-Per una vegada que començo a sortir amb algú una mica en sèrio i que desatasco les canyeries... Però bueno, ja li he dit que per fer la siestecita m'escaparé, vaya si m'escaparé.\nAquestes insinuacions incomoden l'Anna, i no només pels barbarismes.\nEn general però, la intenció no sembla pas que sigui de simple denúncia, sinó que es pretén reflectir els diversos usos que fan els parlants de les llengües que tenen a l’abast i, també, la varietat d’accents que es poden escoltar per Barcelona. És per això, per exemple, que hi apareix el francés (‘Ah, mon amour, et prova, l'air de la Barcelonette?’) i l’andalús (‘vozotra mizma, pero no eztá el tiempo mu fino’). El castellà, d’altra banda, no hi surt només com un element pertorbador, ja que en diverses ocasions s’utilitza per, precisament, criticar amb ironia certes ideologies lingüístiques amb què està associat (‘Tu creus que l'hauria d'escriure directament en la lèngua del impèrio o te la deixen tradusirt?’) o, perquè no, exagerar l'accent nostrat: ‘ustet póngale força lío que no lo entienda ni dios’.\nLes ressenyes dedicades a L’altra semblen indicar que ja queden lluny els retrets puristes que, per exemple, van merèixer les cançons d'Albert Pla. Amb excepcions puntuals com ara la recent discussió a El Núvol, en les dues darreres dècades la pruïja per la hipercorrecció ha disminuït. Superades les polèmiques sobre el català heavy i el català light que van sacsejar el camp literari a finals dels anys 80, ara l'escriptor es pot centrar exclusivament a desenvolupar una veu que s'avingui als seus temes i personatges. Això no vol dir que imperi un tot s'hi val disgregador: tant Francesc Serés com Marta Rojals o Joan-Daniel Bezsonoff, d’acord amb el que escau al seu món de ficció, han demostrar la gran mal·leabilitat del català literari.\nEn casos com els de Rojals i Bezsonoff, ja no s’hi val a parlar de malentesos puristes ni de deixadesa irresponsable: cal, simplement, parlar d’opcions d'estil. L'altra demostra que, malgrat les dificultats que comporta intentar reflectir en català la llengua de certs ambients socials, obviar el problema en favor de la llengua normativa no es l'única possibilitat: amb una mica d'imaginació, es pot desenvolupar un estil que evoqui ambients i situacions en principi al marge del domini de la llengua. El que realment compta és l’efecte de la ‘réalité irréelle du langage’, Barthes dixit.\nUn dels aspectes més intrigants de l’obra de Rojals és el significat del títol: qui és l'altra? De quina manera ens permet, aquest pronom, entendre les motivacions del personatge principal? Aquí aventurem una hipòtesi diferent de les que han circulat fins ara: l'altra no és una persona, sinó una parla. Una parla situada en la frontera borrosa que separa el català i el castellà (o el francès), un espai transitat diàriament per la majoria de parlants però que és rarament recorregut pels escriptors.\nL’Anna, protagonista de la novel·la, viu en un món que s'acaba d'ensorrar: ensulsiada del sistema bancari, atur generalitzat, col·lapse del mercat inmobiliari... Aquest és un context on les eines per encarar-se al present i al futur no es poden trobar en l'experiència passada, i per tant l'única manera de tirar endavant, tal com mostren els protagonistes, és desenvolupar noves maneres de bregar amb la realitat. Si, tal com afirma la teoria postestructuralista, el llenguatge és l'eina que configura la realitat als nostres ulls, el canvi dràstic de paradigma econòmic i social que viuen l’Anna, el Nel i la Laura ha d'anar acompanyat, forçosament, d'un canvi de llenguatge.\nCom hem vist, seria un error centrar tota l'atenció en el bilingüisme català-castellà, perquè L'altra reconeix altres menes d'intercanvi plurilingüe que són igualment importants. En aquest sentit, sobta que tots els castellanismes lèxics apareguin en cursiva però, en canvi, els molts anglicismes que s’hi troben, la majoria marques comercials, no. Pels personatges, paraules com Skype, Firefox, face o whats són part de la realitat que els envolta, igual que els castellanismes de Cati.\nNo es tracta, per acabar, de suggerir que el plurilingüisme sigui una via de futur. Més aviat, es qüestió de tenir obertes totes les possibilitats per tal que, quan s'escaigui, l'escriptor pugui fer una incursió en terrenys lingüístics de frontera per explorar les tensions entre el llenguatge normatiu i tota la resta. I això sí que no és exclusiu de la literatura catalana: només cal recordar el Finnengans Wake de James Joyce, els Tres tristes tigres de Guillermo Cabrera Infante, les Señas de identidad de Juan Goytisolo, Quer pasticciaccio brutto de via Merulana de Carlo Emilio Gadda, la poesia de Tato Laviera o Between de Christine Brooke-Rose, una novel·la que, entre moltes altres llengües, incorpora el català al seu teixit estilístic. I precisament d’això tracta la literatura, d’estil.\nPosted by Jordi Cornella at 8:38 AM No comments:\nLabels: anglès, bilingüisme, castellà, català, L'altra, Marta Rojals, realisme lingüístic\nClàssics del plurilingüisme literari: 'L'home de l...\nPlurilingüisme a la tassa: 'Xocolata desfeta' (201...\nNova presentació de 'El plurilingüisme en la liter...\nL'altra llengua de Marta Rojals (o la llengua de '...


UEC Tortosa – Espeleo i Barrancs » 25-26-27 de Maig . Mayenkos Punky 2013. Bielsa 25-26-27 de Maig . Mayenkos Punky 2013. Bielsa – UEC Tortosa – Espeleo i Barrancs\nJa que enguany no es celebrava la trobada de Mayencos a Morillo de Tou alguns membres de la UEC vam decidir organitzar una trobada informal a Bielsa, les dates triades van ser el 25, 26 i 27 de maig i el lloc de trobada va ser el càmping Bielsa. 22 persones de diferents racons vam gaudir d’un cap de setmana perfecte i amb molta aigua als barrancs.\nDivendres, 25 de maig: Aprofitant que el càmping es troba a 5 minuts de la Foz de la Canal; l’Anna, la MClaire i jo (Toni) vam decidir anar a fer la seva part inferior un cop haguéssim acabat de muntar les tendes, ja que vam ser el primers en arribar. El barranc baixava molt alegre i arribar a algunes instal·lacions sense corda es feia molt complicat i fins i tot una temeritat, vam haver de muntar els ràpels fins a la següent instal·lació i fins i tots algun desviador. En resum va ser un descens amb moltes maniobres però sense cap perill, és a dir, un descens molt divertit i entretingut.\nDissabte, 26 de maig:Degut al gran nombre de persones que erem ens vam dividir en 4 grups per realitzar quatre descensos diferents . En Jordi (Skapt) i en Patxi van a anar a la canal lateral del Espuena, el Nel i el Xavi van anar a fer la Foz de la Canal, els de Gandesa van anar a fer el Consusa inferior i la resta (13 persones) vam pujar a fer el Consusa superior. I per acabar la tarda, en Juan, el David, el Jose Luis i jo vam continuar amb la part inferior fent l’integral amb aigua corrent des de la capçalera fins a l’últim ràpel, un descens increïble!! fins i tot amb neu.\nAquest mateix dia vam fer el sopar de germanor al bar del càmping, va ser una gran vetllada amb una gran companyia, al finalitzar el sopar Jordi (Skapt) va projectar uns vídeos fins la mitja nit.\nDiumenge 27 de maig:Al dia següent de nou al atac!!! Vam tornar a fer diferents grups, aquest cop ens vam dividir en 3 grups: Foz de la Canal, Gallines inferior i Chardal. El meu grup aquest cop estava format per la gent de Gandesa, MClaire i jo, vam descendir el Gallines inferior que baixava en perfectes condicions per a iniciar a gent en grans verticals amb aigua; els seus 3 últims ràpels són espectaculars. En el primer 40 era obligatori travessar la vena d’aigua durant un instant, cosa que donava espectacularitat al ràpel, el següent ràpel de 40m et deixava en un repeu que dóna a un forat del túnel de la carretera (possible sortida i lloc ideal per fer-hi fotos) ací es troba la reunió de l’últim ràpel, 60m de rampa llisa amb aigua!!.\nEn resum va ser una trobada genial, amb molt bona gent i barrancs plens d’aigua. Una experiència per a repetir sense dubte.\nJose Luis i David(La Pobla de Vallbona/ Valencia)\nMari Claire(Penyiscola/ Castelló)\nToni i Anna (Benicarló/Castelló)\nJose, Nicu, Cesar, Alfonso, “el Rumanyo” (Valderroures/ Terol)\nMari, Manolo, Juanito, Marc i Kiko (Gandesa/ Tarragona)\nJordi “Skapt” i Patxi (Reus/ Tarragona)\n“Nel” (Vilanova i la Geltrú/ Tarragona)\nTania i Jordi A. (Barcelona)\nConsusa integral (Toni)\nGallinés Inferior (Toni)


ERC rellançarà el tàndem Junqueras-Rovira en el duel electoral amb JxCat | | Blog BanderaCatalana.cat | Notícies Actualitat Catalunya Estelada\nPere Aragonès i Marta Vilalta, sostenint un retrat de Junqueras i Roviras | ACN\n“Tinc molt clar quan han de ser aquestes eleccions”, va dir el president de la Generalitat, Quim Torra, divendres passat. La data continua sent una incògnita, però els partits catalans donen per fet que els comicis seran a la tardor. Amb l’objectiu que res l’agafi a contrapeu, ERC esbossa ja les línies mestres de la seva campanya. Per una banda, treballa per definir una estratègia que no quedi totalment supeditada a la taula de negociació amb el govern espanyol. I, per l’altra, planteja que el binomi format per Oriol Junqueras i Marta Rovira juguin un paper determinant per impulsar la candidatura de Pere Aragonès.\nJunqueras continua sent el líder inqüestionable d’ERC, però la seva participació en la campanya es preveu, ara per ara, limitada. A la tardor encara no haurà complert una quarta part de la condemna de 13 anys de presó per l’1-O i, per tant, no podrà gaudir de permisos que li permetin participar en mítings. De fet, difícilment podrà anar més enllà de gravar missatges electorals o concedir entrevistes als mitjans des de la presó, com ja va haver de fer a la campanya del 10-N.\nTot i això, en unes eleccions que a ERC visualitzen com l’oportunitat per conquerir la presidència de la Generalitat i on preveuen que s’hauran de tornar a mesurar amb el fort lideratge que ostenta Carles Puigdemont dins de l’independentisme, els republicans estudien com esprémer la visibilitat de Junqueras. De la mateixa manera, buscaran retornar la secretària general i número dos del partit, Marta Rovira, a la primera línia, tenint present que ella sí que té, com Puigdemont, capacitat per tenir visibilitat des de l’exili i intervenir telemàticament als actes electorals. Rovira ja va participar, de fet, en l’acte de dissabte passat per presentar una reconstrucció post-Covid lligada a l’objectiu de la independència.\nFonts del partit confirmen que “tot està obert”, fins i tot la possibilitat que la secretària general s’incorpori en un lloc destacat de la llista, una possibilitat que Rovira va desestimar als comicis del 2019 per recomanació del seu advocat. Al mes de març, just abans de l’esclat de la crisi sanitària provocada pel coronavirus, la dirigent republicana ja va assegurar en una entrevista a Catalunya Ràdio que estaria “encantadíssima” d’anar a la llista de les eleccions catalanes si la militància d’ERC així ho decidís. Sigui com sigui, després de mesos amb un paper més centrat en la vida interna que externa del partit, la seva veu guanyarà presència pública des de l’exili a Ginebra.\nEs tracta, asseguren a ERC, de posar tota la carn a la graella per complir amb la gran assignatura pendent del partit, que és guanyar unes eleccions catalanes. Si Junqueras i Rovira són per a ERC el duet que fa visible que el conflicte i la repressió no han desaparegut, i que s’ha de continuar transitant cap a la independència, Aragonès representa ara el rol de la gestió per pilotar “el mentrestant”, especialment després del cop econòmic i social que implica la crisi provocada per la Covid-19. En tot cas, el candidat no s’escollirà fins que les eleccions estiguin convocades formalment.\n“La nostra campanya ha de ser molt coral”, asseguren des de la cúpula del partit, que aspira a mantenir tant el seu votant independentista tradicional com els nous suports que, de la mà del pragmatisme i l’eix d’esquerres, li han permès guanyar les dues eleccions espanyoles del 2019 i ser la força més votada a les municipals de l’any passat.\nUn full de ruta no supeditat a la taula de negociació amb la Moncloa\nEn el seu intent de pactar la data de les eleccions, els republicans han intensificat els contactes amb Junts per Catalunya. N’ha parlat el vicepresident Aragonès amb Torra, però també s’ha tractat sobre aquesta qüestió entre els grups al Parlament i de partit a partit. Les concrecions no arriben i, de fet, és difícil que es produeixin fins que el PDECat i la Crida culminin la reordenació del seu espai en una sola marca, que es pretén que sigui Junts per Catalunya (JxCat).\nERC buscarà exhibir-se com a partit compactat, amb receptes d’esquerres per afrontar la crisi, i amb un projecte pautat i definit per avançar cap a la independència davant la fragmentació, el desdibuixament ideològic i la falta d’un sender palpable per part de JxCat. “No volem simbolismes. El camí ha de ser transitable, clar i net”, asseguren. I, precisament per això i en coherència amb l’independentisme pragmàtic que abanderen, volen presentar a ulls de la ciutadania una carta de navegació que no estigui supeditada només a la taula de negociació amb el govern espanyol. Consideren que l’escenari serà més favorable si n’obtenen rèdits, però els riscos que descarrili els aboca a preveure alternatives.\nDe fet, la interlocució amb la Moncloa per afrontar el conflicte territorial està previst que es reprengui al juliol. Els republicans calculen que sigui la setmana del 13 al 17 de juliol, un cop hagin passat les eleccions basques i gallegues, i el govern espanyol, després que Aragonès els hagi emplaçat de nou a convocar-la “sense excuses”, ha confirmat aquest dimarts que aquest és també el seu calendari. Tot i això, els socialistes estan convençuts que no serà fins després de les eleccions catalanes quan es puguin teixir acords perquè consideren que la seva intenció és torpedinar el diàleg. La Moncloa ha demanat al president que aclareixi si vol reunir o no la taula aquest juliol. De moment, l’agenda de Torra passa per convocar entitats i partits independentistes abans d’afrontar una cita amb Pedro Sánchez.\nQue a la taula ERC i JxCat hi arribaran mirant-se de reüll es dona per descomptat. Cap de les dues parts amaga que les confiances, que tal com va dir el president Torra ja estaven “trencades” al gener, no s’han pogut refer durant la gestió de la pandèmia. Al contrari, s’ha enquistat una relació basada en el xoc constant. La impressió d’ERC és que els de Carles Puigdemont basen íntegrament la seva estratègia en “desgastar-los” pensant en aconseguir retenir la presidència de la Generalitat en els pròximes eleccions.\nTot i això, els republicans consideren que Torra ha d’encapçalar de nou la interlocució que va quedar estroncada al febrer i assumeixen el risc que el diàleg pugui fer fallida a les portes de la precampanya. “Pot anar bé o pot anar malament”, admeten les fonts consultades, motiu pel qual estan bastint el seu full de ruta en base a les dues circumstàncies. En l’intent de reeixir i malgrat les desconfiances, insisteixen en teixir un mínim comú denominador amb JxCat, tant per a l’agenda que portaran a la taula amb la Moncloa com de cara a la convocatòria electoral.\n“La veritat és que hi trobem més bona voluntat que en altres moments”, expliquen des de la cúpula republicana a l’hora de definir com són els contactes amb JxCat quan posen sobre la taula la qüestió de la data de les eleccions. Amb l’objectiu que la data no els agafi desprevinguts i per no anar a les palpentes, els republicans treballen amb l’horitzó d’unes eleccions que podrien ser, com a data més precoç, el 4 d’octubre. Si aquesta hipòtesi acabés sent realitat -ara mateix no hi ha cap certesa sobre el calendari-, la campanya començaria just el 17 de setembre a la nit, el mateix dia que el Tribunal Suprem té prevista la reunió per revisar la inhabilitació de Torra. L’esquema dissenyat, doncs, passa per arrencar un setembre que pràcticament serà ja de campanya.


L'Avinguda Tibidabo i els seus protagonistes (+ visita opcional al monestir de Valldonzella suplement 5eur)\nL’itinerari que us proposem suposa tornar a finals dels segle XIX, a la Barcelona on la rica burgesia i el modernisme català conquerien el centre de la ciutat i també l’Avinguda Tibidabo i els seus voltants.\nDins els Jardíns de la Tamarita parlarem de la historia de l’avinguda, del Tramvia Blau i la construcció del Tibidabo, explicarem la historia d’algunes de les mansions enjardinades més maques de la zona i els seus protagonistes, com la Casa Roviralta (Asador de Aranda) o la casa on va viure Enric Granados o el doctor Andreu (famós per les seves pastilles). Arquitectes com Puig i Cadafalch, Sagnier o Rubió i Bellver hi van participar. Parlarem també del passat de l’edifici de l’actual CosmoCaixa com a orfenat i finalment visitarem el meravellós monestir modernista de Valldonzella, l’únic de la ciutat en aquest estil arquitectònic (opcional i amb suplement de 5eur).\nPUNT DE TROBADA: a l'hora convinguda davant els Jardíns de la Tamarita (Passeig de Sant Gervasi, 47). Final de la ruta al Monestir de Valldonzella. Durada aprox. 2.45h. Caldrà portar justificant de pagament. Mireu de ser puntuals, no podem assegurar que a l'hora de la sortida es puguin atendre trucades o missatges.\nMenors de 16 anys paguen la meitat (que caldrà abonar el dia de la sortida). Nens per sota de 10 anys gratis. Aviseu si us plau igualment de la seva participació.


Veïns i comerciants de Roger de Flor expliquen com van viure els aldarulls | betevé\nLes flames de les barricades van calcinar una dotzena de cotxes i van cremar la façana i la porta d'un bloc de pisos i de diversos locals comercials\nCarmen Cortés Vidal | Dijous, 17 d'Oct del 2019, a les 15.01\nEl carrer de Roger de Flor entre Diputació i Consell de Cent s’ha llevat aquest dijous al matí tenyit de negre i amb una forta olor de cremat. Les flames de les barricades que es van aixecar en aquest punt van calcinar fins a una dotzena de cotxes estacionats, diverses motos, contenidors i també van cremar la façana i la porta d’un bloc de pisos i les persianes i cartells de diversos locals comercials.\nTemor que les flames arribessin a la gasolinera\nA la cantonada amb Diputació hi ha una benzinera on també es van viure moments de tensió per la por que les flames hi arribessin. El propietari i diversos treballadors expliquen que van treure les mànegues antiincendis i van anar a sufocar el foc mentre no arribaven els Bombers: “Vam començar a apagar els focs que hi havia al voltant. Vam trucar al 112 però no donaven l’abast. Si no estic aquí rebenten la benzinera. Es van amagar als lavabos. Si no arribem a estar aquí, la gasolinera avui no existeix. Que demostrin que són gent de pau. No és normal el que va passar”, explica.\n12 vehicles completament calcinats\nDes de primera hora del matí els equips municipals de neteja han treballat sobre el terreny amb l’ajuda de les grues per retirar els vehicles calcinats. Mirant-s’ho des de primera fila hi havia els veïns i comerciants del carrer que anaven explicant com havien viscut la segona nit d’aldarulls.\nLes flames arribaven als balcons\nEls inquilins del 137 van veure com les flames s’enfilaven fins als balcons: “Jo soc català però em pregunto a qui representen aquests senyors. M’estic tornant agnòstic. Estic molt preocupat. Qui els mana? Tenen molt mala llet”. El foc va cremar completament la persiana i el cartell del bar restaurant Yalujian. La propietària del Colmado Buendía no ha pogut contenir les llàgrimes quan ha comprovat que el seu establiment estava sa i estalvi.\nLa propietària del Bar la Cabaña deia que no volia parlar amb els mitjans de comunicació però en veu alta no parava de repetir: “Estic indignada. Vaig passar molta por. Les flames m’arribaven a casa i he temut pel que podia passar amb el bar”. En la mateixa línia, i visiblement angoixada, la propietària del bar Dirty Duck al carrer de la Diputació: “Va començar a entrar gent al bar. Vam tancar les portes. Van començar a tirar totes les plantes del bar a terra. Em vaig posar molt nerviosa. La gent volia sortir del bar i vam tancar perquè no entrés ningú més. Va ser horrorós”.\nQuan encara no havien tocat les 11 h del matí ja no quedava ni rastre dels cotxes i contenidors cremats. El que perdurava era la forta olor de cremat i la cendra escolant-se per tots els racons mentre les brigades de neteja remullaven la zona amb aigua per intentar ajudar que l’ambient fos més respirable. Veient com han anat les dues darreres nits són molts els bars i comerços que es plantegen no aixecar la persiana aquest divendres coincidint amb la vaga general.\n— aldarulls — incendis — manifestacions a Barcelona — sentència


Secció Sindical CCOO Fundació Pere Tarrés: L'altre cara del Lleure Educatiu.\nL'altre cara del Lleure Educatiu.\nCrec recordar que mai no havíem tingut tanta notorietat als mitjans com en aquestes últimes setmanes, es parla del valor pedagògic dels menjadors escolars mentre els empresaris fan llàstima explicant el deute econòmic que l'administració té amb ells, tothom parla de les jornades intensives i de l'estalvi que pot suposar això a les famílies, i algunes entitats suposadament sense ànim de lucre expliquen a tort i a dret les lloances de les seves activitats i com les beques que ells ofereixen garanteixen l'accés a aquestes activitats per a molts infants i joves de Catalunya.\nNo puc dir que cap d'aquestes afirmacions no sigui certa, únicament puc dir que enlloc ningú no parla dels treballadors/es que som els que fem que tots els espais del Lleure Educatiu i Sociocultural, no només els menjadors escolars, siguin espais educatius amb un innegable valor pedagògic. Que ningú no diu que depenen com s'implementi la jornada intensiva, l'estalvi econòmic d'algunes famílies es farà a costa del salari d'altres, un nombre sense determinar de personal de cuina i personal educatiu anirà al carrer, i aquí l'administració i algunes associacions de pares obvien el problema. No es públic que moltes de les empreses i entitats del sector (les que no tenen ànim de lucre també, si, si, aquestes també) estan decidides a escatimar els drets laborals dels seus treballadors/es i que les patronals que les representen (ACELLEC, AEISC i ACCAC) porten més de 540 dies atrinxerats darrera de la congelació salarial i la pèrdua de drets laborals i únicament ara que ens hem decidit a sortir al carrer, s'han mostrat disposats a ampliar el marge de la negociació. Durant aquests 540 dies els nostres salaris han estat congelats (cobrem el mateix que a 31 de Desembre de 2010) i la nostra ja ajustada capacitat adquisitiva ha perdut més d'un 4'5% per la manca d'actualització dels salaris amb l'IPC.\nPer tot això els treballadors i les treballadores del Lleure Educatiu i Sociocultural de Catalunya volem dir prou, no volem que els nostres drets laborals siguin moneda de canvi en una batalla entre administració, empreses i famílies. Volem un conveni que ens garanteixi els mínims per poder exercir la nostra feina i dedicar-nos a allò que ens agrada, que és educar en hàbits i valors als nostres infants i joves, i poder-ho fer sense patir per la precarització de la nostra feina. Som conscients de que en aquestes èpoques, sempre sorgeixen persones disposades a penjar-nos de forma subjectiva l'etiqueta de “PRESCINDIBLES”, però des de CCOO no acceptarem que un espai de socialització i creixement personal dels infants i joves, acabi esdevenint un espai més d'injustícia social (tant pels infants i joves, com pels treballadors i treballadores), ja sigui per la inacció de l'administració, gran responsable de l'oblid que patim els treballadors del sector; o pel mercantilisme desaforat de les nostres patronals.\nPotser podem assumir que som l'altra cara, però no estem disposats a parar la cara.\nPer tot això estem convocats el proper diumenge 17 de juliol a les 11:30 a la Plaça de Pau Vila 1 de Barcelona, per dir PROU!!! per demanar que VOLEM CONVENI, JA!!!


La família de “Paco La Parra” cedeix un fons musical a l’església « Infobenissa\nLa família de “Paco La Parra” cedeix un fons musical a l’església\n27 de maig de 2010 No hi ha comentaris\nPresentació de l'homenatge\nLa família de Francisco Ginestar, “Paco la Parra”, l’organista titular de la Parròquia de Benissa des de 1964 fins la seUa mort en 2008, ha cedit un gran quantitat de peces musicals que atresorava el músic i que es podran consultar en l’arxiu parroquial.\nUn fons musical que serà presentat a través deL llibre de Joan Josep Cardona, “Inventari del fons musical Francisco Ginestar Esquerdo”, dissabte que ve 5 de juny a les 21.00 a l’església. A més, Cardona també presentarà la sea altra obra “Inventari dels fons bibliogràfic Joan Josep Cardona Ivars”.\nPer a commemorar la figura de “Paco la Parra”, s’ha organitzat el cicle de concerts d’orgue “Memorial Paco la Parra” 2010, que tind`ra lloc els dissabtes 4 i 12 de juny a l’església i que seran a càrrec de la Coral Benissenca i del Grup Ternari. Ambdós seran a les 21.15h. En el de la Coral participaran Ignasi Jordá (orgue), Caire Post (soprano) i Javier Santacreu (director).\nCol·loquen una placa en record de Paco La Parra en l’òrgan de l’església (29/7/2009)\nConcert en homenatge a Paco “la Parra” (11/6/2009)\nMés de 300 persones homenatgen “Paco la Parra” (10/2/2009)\nGran qualitat als concerts d’homenatge a Paco La Parra (17/6/2009)\nEl dissabte homenatjaran “Paco La Parra” amb un concert i la presentació d’un llibre (5/2/2009)


Guanyar Alcoi estrena servei d’informació a través de WhatsApp | GUANYAR ALCOI\nGuanyar Alcoi estrena servei d’informació a través de WhatsApp\nLa Plataforma Ciutadana Guanyar Alcoi ha estrenat aquest dimecres 29 de març un nou servei de notícies i alertes a través del servei de missatgeria WhatsApp que ofereix de forma automàtica als usuaris que estiguen inscrits notícies i informació sobre les activitats, el treball i les novetats de Guanyar Alcoi.\nPer donar-se d’alta en aquest servei sols cal enviar un missatge a través de l’aplicació al número 668 82 68 32 indicant el nom i cognoms de la persona que escriu i incloure el número anteriorment citat a l’agenda de contactes.\nEvidentment el sistema de missatges és gratuït i no suposa cap cost per al ciutadà que, en cas de voler donar-se de baixa, podrà fer-ho en qualsevol moment fent arribar un missatge de desactivació amb la paraula ‘BAIXA’ pel mateix canal. El tractament d’aquestes dades es farà d’acord amb la Llei de Protecció de Dades.\nEn cap cas aquest servei d’informació es tractarà d’un grup obert de Whatsapp, sinó que cada persona inscrita rebrà per part de Guanyar Alcoi un missatge en una conversació privada cada vegada que es comunique alguna cosa.\nGuanyar Alcoi ha volgut llençar aquesta iniciativa per tal d’oferir nous canals d’informació més dinàmics i directes i per tal que el ciutadà puga conèixer de primera mà aquella informació corresponent amb Guanyar Alcoi i la seua activitat, tant institucional com al carrer.\nLa Plataforma anuncia que farà un ús responsable i els missatges no s’enviaran de forma repetitiva ni insistent. Aquest servei no està pensat per rebre informació d’usuaris o contestar, no obstant això es farà un esforç per contestar a aquells requeriments que realitze la ciutadania en horari matutí. Llavors es prega paciència si algun usuari no rep resposta immediata a algun missatge que realitze.\nEsperem que aquest servei tinga bona acollida i la ciutadania el trobe interessant per tal d’estar el millor informada possible de l’actualitat de Guanyar Alcoi i tots els seus àmbits.\nGuanyar Alcoi demana que els 400.000 euros destinats a Pressupostos Participatius s’utilitzen en aquesta finalitat i no es desvirtuen dedicant-los a altres partides\nGuanyar Alcoi aposta per un model de gestió pública enfront de la privatització


Otegi anuncia a The New York Times que té la intenció de ser el futur president basc\nL'acte de benvinguda a Otegi a Elgoibar, en directe\tL'acte de benvinguda a Otegi a Elgoibar, en directe\nVitòria ret homenatge a Lluís Llach, quaranta anys després dels fets del 1976\tVitòria ret homenatge a Lluís Llach, quaranta anys després dels fets del 1976\nArnaldo Otegi agraeix el suport de les xarxes en un vídeo\tArnaldo Otegi agraeix el suport de les xarxes en un vídeo\nEl mirall català d'Otegi\tEl mirall català d'Otegi\nLluís Llach relata la rebuda a Otegi: 'M'ha dit que estava content de veure'm'\tLluís Llach relata la rebuda a Otegi: 'M'ha dit que estava content de veure'm'\nPablo Iglesias celebra l’alliberament d’Otegi i posa en evidència Albert Rivera\tPablo Iglesias celebra l’alliberament d’Otegi i posa en evidència Albert Rivera\nArnaldo Otegi: ‘Efectivament, la pau és el camí’\tArnaldo Otegi: ‘Efectivament, la pau és el camí’\nLes imatges del moment de la sortida de la presó d'Arnaldo Otegi\tLes imatges del moment de la sortida de la presó d'Arnaldo Otegi\nEn declaracions per escrit encara des de la presó, el dirigent independentista diu que es presentarà a les primàries de la coalició EH Bildu de cara a les eleccions d'enguany\nL’alliberament del dirigent independentista basc Arnaldo Otegi és notícia destacada a The New York Times, que ha aconseguit de parlar-hi abans de sortir de la presó a través de preguntes per escrit. Hi diu que la seva última estada a la presó no l’ha allunyat gens del seu compromís amb la independència i que té intenció de ser el futur president basc. Per això, explica Otegi, es presentarà a les primàries d’aquest mateix mes a la coalició EH Bildu que ha d’elegir el seu candidat a la presidència basca. ‘Més aviat que tard usarem el dret d’autodeterminació per a convertir-nos en un nou estat d’Europa’, hi assegura.\nEn la seva resposta per escrit al diari novaiorquès, Otegi també diu que el govern espanyol no ha fet cap intent profund de desmantellar ETA, perquè preferia de mantenir viva l’organització amb la intenció de limitar les ambicions polítiques independentistes basques.\nL’article, signat pel corresponsal a Madrid Raphael Minder, es titula en la versió en paper ‘L’alliberament del líder basc pot fer augmentar la causa separatista’ i en la digital, ‘Esperances i temors que esperen el dirigent basc a la sortida de la presó’. S’hi destaca que ‘per Madrid, Otegi representa una altra potencial amenaça a la integritat d’Espanya’, i és que el seu alliberament coincideix amb ‘una profunda paràlisi de la política estatal i un envit separatista seriós de Catalunya’.\n‘Com a dirigent basc de llarg recorregut, Otegi pot tenir la influència i la credibilitat d’ajudar a assegurar el desmantellament d’ETA en favor d’una lluita democràtica per la secessió del País Basc’, hi relata Minder.


Better World Flux: coneixent millor el planeta en el què vivim. | AmicsDeLesTIC's\n← Fes nevar el teu carrer!\nLes altes capacitats: guia per a la detecció i actuació en l’àmbit educatiu →\nBetter World Flux: coneixent millor el planeta en el què vivim.\ngener 18, 2013 per Manel Sayrach Deixa un comentari\nBetter world flux és una aplicació, que no requereix registre, que ens permet comparar indicadors de diferents països i analitzar la seva evolució amb els anys.\nPodem seleccionar el que volem estudiar amb el menú dret (mortalitat infantil, accés a aigua potable, fracàs escolar, etc), així com indicar els països que seran comparats.\nA la part inferior hi ha un reproductor per mostrar l'evolució del gràfic en les últimes dècades, hi ha milers de combinacions per obtenir un estudi complet de la situació.\nA l'escola, en àrees com les socials, pot ser molt interessant per a realitzar anàlisis en el seu conjunt o bé en funció de diferents patrons de canvi. El següent vídeo us explica el seu funcionament.\nÉs una de les excel · lents aplicacions creades en appsfordevelopment, on teniu material de molt bona qualitat relacionat amb aquest tema (una competició d'aplicacions creada per The World Bank).\nFont : free technology for teachers i TIC y TIC\nFiled under Eines TIC Tagged with Socials


Urdangarin és totalment culpable (Iu Forn)\nUrdangarin és totalment culpable\nIU FORN 04/01/2012 00:00\nFeia dies que tenia una gran neguit. Em preguntava: "Què carai deu voler dir nóos "?, la paraula que dóna nom al mateix institut del mateix nom. Vaig imaginar possibles significats d'aquestes sigles, però l'accent de la primera o em desconcertava. Finalment, ahir vaig preguntar-ho a la gent que circula per Twitter. En un moment, diversos piulaires van il·luminar la meva ignorància fent-me saber que nóos vol dir intel·ligència en grec. Per tant, el que va crear el gendre del rei va ser l'Instituto Nóos/Inteligencia de Investigación Aplicada. I, esclar, aquesta gran mentida va ser la gota que va fer-me vessar el gotet. Intel·ligència? Sisplau!!! On?\n¿Intel·ligència és signar personalment documents que després et poden comprometre? ¿Intel·ligència és canviar un superpis en una zona de luxe per una megacasa en una zona de megaluxe pagant un preu tan hipermilionari que la societat es pregunti d'on surten aquestes misses? ¿Intel·ligència és convertir una infanta en sòcia d'una empresa que saps que està vulnerant el Codi Penal (presumptament)? ¿Intel·ligència és involucrar en el negoci amics personals d'una infanta? I, sobretot, les dues grans preguntes: 1/ ¿És intel·ligent que, sabent qui ets, i per molta impunitat que creguis que tens, t'involucris de manera tan personal en un tema que només pot portar-te problemes? I 2/ Un cop descobreixen la cosa, avisen el rei i el rei t'envia a viure a un oceà de casa, ¿és intel·ligent continuar amb el negoci, sabent que poses en seriós risc la institució de la família de la teva dona, que se suposa que no en sap res, oi?\nPer tant, i per tot el que s'ha exposat, declaro culpable Iñaki Urdangarin, me'nDuc de Palma i el duc Palma, d'haver-nos enganyat amb el nom del seu Instituto Nóos, que ha resultat ser de tot menys nóos . Bé, a menys que hi hagi alguna cosa que encara no sabem i que explicaria aquesta increïble falta de nóos .


El primer és la Grand Place, amb les seves elegants cases uniformades que un dia foren les seus dels diferents gremis de la ciutat i que avui dia s´han transformat en hotels, restaurants o bars pomposos on es pot degustar la millor de les cerveses acompanyada de xocolata ben negra. La plaça es vesteix de gala a la mateixa època que els carrers de la Garriga, ja que també s´omple de catifes de flors durant el cap de setmana de Corpus. El segon punt important gira al voltant de Schuman; l’epicentre de la bombolla europea. En aquests terrenys que un dia formaven part de l’extraradi de la ciutat, avui s´hi aixequen imponents edificis que serveixen de plató perfecte per molts telenotícies preocupats pel que allí s´hi decideix. La Comissió, el Parlament i el Consell hi comparteixen protagonisme i opulència. Més de 50.000 persones hi treballen si també tenim en compte l’important xarxa de grups de pressió que fan la seva feina al voltant d’aquestes institucions, intentant colar el seus interessos a l’agenda comunitària.\nEls dos epicentres guarden certs paral·lelismes, com el record d’un passat gloriós; ja sigui de fa 500 o 50 anys. Uns poleixen l’or que recobreix les façanes de les cases i els altres intenten que no es rovellin els fonaments del seu projecte, que s´ha fet gros i feixuc. Els dos compten amb riuades de gent que alternen la seva presència en un cicle setmanal que es complementa a la perfecció i es repeteix una i altre vegada: mentre el primer s’omple durant els caps de setmana, l’altre vull de dilluns a divendres (o pels més afortunats, dijous).\nEl primer és ple de turistes que embadalits admiren les punxes de l’ajuntament, conscients de que no hi ha gaires llocs més a la ciutat per treure suc de la màquina fotogràfica. A Schuman en canvi, ningú bada, tothom va per feina. Ells amb abric llarg per sota els genolls i elles amb sabates de taló tot i les inclemències del temps. Tothom ve o va cap a cites importants, o almenys això es el que fan veure. Tot i la diversitat d’orígens, la fila dels qui caminen per aquesta bombolla europea és alarmantment homogènia.\nAquests dos epicentres fan que la imatge que un té de Brussel·les no tingui res a veure si es viu al voltant d’una o altra realitat i produeix que, sovint, es visqui d’esquenes al contrast que s’amaga quatre estacions de metro enllà.


Més de 400 persones participen en la I Jornada "Treballa al Turisme" | Canal Reus TV\nMés de 400 persones participen en la I Jornada "Treballa al Turisme"\n13:50 - 22 febrer 2018\nLa Federació Empresarial d'Hostaleria i Turisme de Tarragona ha organitzar avui la primera Jornada "Treballa al Turisme" adreçada tan a estudiants com a persones amb tot tipus de perfil professional que vulguin ocupar un lloc de feina al sector turístic.\nAviat s'iniciarà la nova temporada turística i és per això que el sector de l'allotjament i la restauració de la Costa Daurada ha organitzat la 1a Jornada "Treballa al Turisme", una iniciativa que vol posar en contacte persones que volen treballar al sector turístic amb empreses de tota la província. La Jornada organitzada per la Federació Empresarial d'Hostaleria i Turisme de Tarragona ofereix als aspirants a trobar feina la possibilitat de conèixer aquestes empreses, lliurar el seus currículums i entrevistar-se personalment amb els seus representats.\nMolts dels participants a la jornada són estudiants en l'àmbit del sector turístic i veuen aquesta iniciativa com una bona oportunitat de promocionar-se laboralment per a la nova temporada.\nDurant tot el matí més de 400 aspirants a trobar feina i representats de més de 20 establiments turístics han realitzat entrevistes per poder trobar qualsevol tipus de perfil professional que es requereixen tant en l'àmbit hoteler, en càmpings o apartaments.\nLes empreses veuen la iniciativa com una oportunitat per a que els candidats coneguin els seus establiments i destaquen la motivació dels participants a trobar feina.\n"Treballa al Turisme" ha assolit un dels seus objectius amb l'alta participació de participants, un èxit que ajudarà a consolidar la jornada en les pròximes edicions.


Com hi puc participar? | Santa Coloma Gramenet\nPrincipal Ajuntament PAM PAM anteriors El PAM 2011 Procés participatiu Com hi puc participar?\nUs informem que el procés de recollida d’aportacions, tan al web com a les bústies repartides a diferents equipaments municipals, va acabar el passat 30 d’abril. Actualment s’està analitzant tota la informació rebuda que es plasmarà en una memòria participativa per poder donar una resposta a tots els ciutadans i ciutadanes que hi vam enviar les seves propostes.\nEl procés participatiu per a l'elaboració del Pla d'Acció Municipal 2011-2015: Informar, contrastar i enriquir\nEl procés participatiu té els següents objectius:\nCercar la participació i l’elaboració de propostes i recomanacions a les accions proposades per l’Ajuntament al PAM 2011-2015 de: ciutadans i ciutadanes (a títol individual), entitats en el territori (districtes) i entitats de la ciutat en el Consell General de Ciutat.\nRendir comptes del nivell d’acompliment, anyalment, als participants, al Consell General de Ciutat i la ciutadania, en general.\nÉs important comptar en el procés amb tots els agents socials del municipi ja que tots ells estan implicats d'una manera o altra i tots són importants:\nEls grups polítics municipals que tenen la responsabilitat de prendre les decisions per executar el Pla d'Acció Municipal que s'aprovi definitivament.\nEls tècnics i tècniques municipals que, amb el seu coneixement i experiència, poden aportar rigor al document.\nLes entitats i veïns i veïnes que coneixen la situació en què es troba la ciutat a partir de la seva experiència quotidiana.\nQüestionari PAM al carrer Consell General de Ciutat\nDevolució i rendició de comptes\nDesprés del procés de participació s’elaborarà i es presentarà una Memòria Participativa. Aquesta Memòria Participativa serà presentada al Consell General de Ciutat.\nFinalment, el Ple municipal haurà d’aprovar el PAM amb les aportacions que s’hagin considerat oportunes d’incorporar al pla de mandat.\nTotes les aportacions dels ciutadans i les ciutadanes tindran resposta, a través dels mateixos canals que han utilitzat per fer les seves propostes.\nAnualment es presentarà el grau de compliment del PAM amb l’avaluació corresponent, als participants en el procés participatiu i al Consell General de Ciutat. A més, es celebrarà una sessió monogràfica del Ple municipal.\nA través de la pàgina web, es podrà consultar l’estat de les accions dutes a terme amb les possibles observacions o incidències.\nCom estar informat i participar en el procés\nAl twitter @scgramenet amb el hastag #pamSCG\nAl Facebook "Pasión por Santako" i "Santa Coloma al cor"\nPublicació de l’especial “Pla d’Acció Municipal 2011-2015”, amb el qüestionari per recollir les propostes i suggeriments de la ciutadania. S’habilitaran punts-bústia de recollida dels qüestionaris als Centres Cívics i Casals, a les Biblioteques i a l’OIAC.\nParticipació de les entitats al Consell General de Ciutat\nPrimera convocatòria 16 de febrer: per informar del document base i recollir les propostes al procés participatiu.\nSegona convocatòria 14 d’abril: Sessió de debat, per fer aportacions i obtenir un dictamen de recomanacions, de totes les entitats de la ciutat, en el marc del Consell. Es requerirà inscripció prèvia per poder organitzar els debats i/o grups de treball.\nPresentació del PAM als districtes\nVolem fer arribar el PAM a cadascun dels 6 districtes de Santa Coloma. Els regidors i regidores de districte explicaran les principals actuacions en reunions de 19 a 21 hores\nEl PAM al carrer\nOrganitzarem trobades als carrers i places més concorregudes per donar a conèixer el PAM i recollir les opinions i idees que els veïns i veïnes ens feu arribar\nQüestionari on-line (fins el 30 d'abril)


Andbank amplia la seva presència a Sudamèrica obrint seu a Argentina | Ràdio SER Principat d'Andorra | Cadena SER\nAndbank amplia la seva presència a Sudamèrica obrint seu a Argentina\nAprofitant els recents canvis regulatoris al país, iniciarà l'activitat en el primer semestre d'enguany\nAndbank preveu incorporar Argentina a la seva xarxa llatinoamericana i busca expandir-se a Mèxic i Brasil, segons informa l'agència econòmica Bloomberg.\nEl major banc andorrà, que administra 25.000 milions d'euros, vol obtenir una llicència per operar com assessor global d'inversió a l'Argentina dins el marc de les noves regles que va aprovar l'any passat l'ens regulador d'aquest país. La intenció és començar a operar en el primer semestre d'enguany i per fer-ho ja ha nomenat un responsable: Gonzalo Tarasido.\nEl pla contempla iniciar l'activitat amb cinc assessors globals locals tant pel mercat argentí com d'altres països de l'entorn.\nLes amnisties fiscals decretades a Mèxic, Argentina i Brasil recentment preveuen l'aflorament d'uns 200.000 milions de dòlars sobre els què Andbank vol competir en la seva captació. La major part d'aquests actius estan fora de Llatinoamèrica, en centres de gestió patrimonial com Miami. Per aprofitar aquesta oportunitat, Andbank ja va crear a finals de l'any passat un grup de gestió.\nD'altra banda, Andbank també ha previst ampliar la seva presència al Brasil i Mèxic. Al primer país, on té llicència bancària i 85 empleats, vol triplicar el seu negoci en un any, passant dels 620 milions de dòlars actuals a més de 1.800 milions. A Mèxic també preveu ampliar la seva àrea de negoci contractant 15 persones més a l'entitat.\nAndbank té presència en 12 països i la seva incorporació a l'Argentina reforça l'entitat a Amèrica Llatina.\nLes negociacions de l'acord d'associació amb la UE s'allarguen un semestre més


A l'Hotel Rosamar & Spa**** SDESCANS I RELAX ASSEGURATS!\nHotel de 4 estrelles Superior situat a Lloret de Mar, just a peu de platja, en una zona tranquil·la i a 5 minuts del centre. L’hotel disposa de 261 habitacions repartides en 2 edificis de 4 i 5 plantes, i de tots els serveis: l’Aqua Spa Center, zona d’aigües relax amb vista panoràmica al mar i l’Ebano Beauty Center, zona destinada al relax i a la cura de la salut i la bellesa, Saló Verd (sala de lectura), sala de TV, saló de reunions, terrassa - jardí amb vista al mar (amb gandules i para-sols) i 4 piscines. Wifi gratis, recepció 24h, sala check in i check out i climatització a tot l’establiment.\nTenim espais d’oci per a adults, com el Dance hall i el Chill Out Giardinetto. I també organitzem activitats infantils per als més petits!\nDeixa't captivar pels nostres serveis i tractaments de bellesa.\nDescobreix un món ple de diversió per als més petits.\nA l’Hotel Rosamar & SPA disposem d'un extraordinari centre de spa, l’Aqua Spa Center, amb una vista espectacular al mar. També t’oferim un ampli ventall de serveis i tractaments per a la cura de la salut i la bellesa, a l’Ebano Beauty Center. Tot plegat, en un entorn idíl·lic, on l'aigua i el sol són els autèntics protagonistes.\nUna experiència en tots els sentits\nUna de les possibilitats que té l’Hotel Rosamar & SPA és la de gaudir de la gastronomia de la Costa Brava i, alhora, de relaxar-se en un entorn idíl·lic. Cuina tradicional, de qualitat i proximitat, showcooking diari, buffets temàtics, cuina internacional... En poques paraules, una combinació perfecte per gaudir d’una experiència ben completa!\nComplementa les vacances a Rosamar Hotels amb tota mena d’activitats: entrades a parcs aquàtics i zoos marins, parcs d’atraccions, pitch & putt, submarinisme, tractaments de salut i bellesa, sorpreses d’aniversari, detalls romàntics i moltes més! L’hotel ideal si estàs pensant en unes vacances familiars a Lloret de Mar! Reserva ara l’estada i planifica l’estada des d’aquest mateix web.\nGaudeix d'unes vacances a Lloret de Mar amb plena tranquil·litat! No t’amoïnis per buscar pàrquing: reserva la plaça online! Perquè a Rosamar Hotels prioritzem la comoditat!


ERC guanyaria les eleccions a Barcelona per davant de Colau\nPla general del saló de plens de l'Ajuntament de Barcelona. | ACN\nLa plataforma de Valls es quedaria amb 7 i el PP no obtindria representació a la capital catalana\nper ACN 18 d’octubre de 2018 08:30\nERC guanyaria les eleccions municipals amb 10-11 regidors, doblant els actuals però lluny de la majoria absoluta situada en 21, segons una enquesta del Gabinet d'Estudis i Opinió Pública (GESOP) publicada a El Periódico. El sondeig es va realitzar quan el conseller Ernest Maragall ja havia anunciat que optaria a l'alcaldia. El partit de l'alcaldessa, Ada Colau, n'obtindria entre 8 i 9 situant-se en segona posició (ara en té 11) i per darrera quedaria la plataforma liderada per l'ex-primer ministre francès Manuel Valls amb 7. Per la seva banda, el PSC trauria 6 regidors, el PDeCAT en perdria la meitat situant-se en 5 i, finalment, la CUP es quedaria com ara amb 3-4 regidors. El PP, que ara té 3 regidors, no obtindria representació a la capital catalana.\nPel que fa a les possibles aliances postelectorals, un pacte entre ERC i Bcomú sumaria 20 regidors amb la forquilla alta. Exactament els mateixos que sumaria un pacte dels partits independentistes (ERC, PDeCAT i CUP). En els dos casos, les aliances es quedarien a un regidor d'aconseguir la majoria absoluta.\nERC, PSC i Cs són els partits que millorarien els seus resultats respecte a les municipals de fa quatre anys. Els republicans guanyarien fins a 6 regidors, mentre que tant els socialistes com Valls n'obtindrien 2 més.\nEn canvi, el PDeCAT seria la formació que perdria més regidors en relació a les últimes municipals, concretament 5. BComú es quedaria entre 2 i 3 menys, i el PP perdria els tres actuals. La CUP és l'única candidatura que es quedaria gairebé igual que la situació actual i com a molt podria augmentar en un regidor.


Anirem a mitges: Miguel Gambín i Joaquín Sansano - Revista SMX\nMiguel Gambín i Joaquín Sansano expliquen la seva tasca compartida en favor dels últims a Salesians Elx.\nMiguel Gambín: Tenim aquí a Joaquín Sansano antic alumne, salesià cooperador i que actualment treballa com a coordinador de Càritas Elx.\nJoaquín Sansano: Us presento a Miguel Gambín, professor, salesià, missioner, sacerdot i durant 23 anys va estar a Mali. Actualment és director de l’obra salesiana d’Elx.\nJS: Ens uneix la figura de Jesús que ens inspira com a cristians i l’estil de la figura de Don Bosco, la passió pels joves i pel que els passa a aquests joves en el món.\nMG: Ens uneix l’evangeli de Jesús, el carisma salesià i una sensibilitat social cap als últims, que va ser una característica de Don Bosco i que en aquests temps torna a prendre una realitat dramàtica.\nJS: Tinc una consideració molt gran per totes les persones que escolten la crida de Déu i que viuen la seva vocació, en aquest cas del Miguel. M’enriqueixo de la seva característica com a missioner, per la passió amb què viu la missió i així ho comparteix. També la seva forma de posicionar-se amb el que està succeint al món. Jo no puc ser cristià si no faig realitat tot el que es fa present en l’eucaristia, comprometent-me amb els més pobres. En Miguel això ens ho trasllada i ho comparteix amb molta proximitat i amb una amplitud de mires que emana d’aquesta vivència missionera.\nMG: D’en Joaquín prenc nota d’aquesta calma, equanimitat i la seva sensibilitat pels pobres. És un punt de contacte on ens trobem molt a gust. Sense l’atenció als últims tot es converteix en pura parafernàlia i pur muntatge. L’únic criteri evangèlic en el judici final és la sensibilitat cap als pobres, per això ens portem tan bé i tenim projectes comuns. El segon pis Magone és un dels fruits d’aquesta confluència no només amb en Joaquín sinó amb altres persones de Càritas.\nJS: Amb la campanya Som U, espero que siguem un mateix cos amb molts membres, però tots ells indispensables per a aquest cos. En això es tradueix una mica a ser una autèntica comunitat basada en les primeres comunitats cristianes on ningú quedava exclòs. Espero que tots siguem realment una família, una comunitat, on tothom sigui ben rebut, acollit i quan ho necessiti recolzat.\nMG: Jo espero i somio que aquesta campanya ens apropi més als últims, penso que enllaça en la campanya anterior, ‘Primer els últims’, ja que ara l’objectiu és ‘Som u’ per treballar per un món millor. Jo penso que a més, les encícliques del Papa ens han d’ajudar a un canvi de mentalitat que ha de fer el món. És un canvi profund de les estructures a tots els nivells i crec que en l’Evangeli hi ha una força dinamitzadora tremenda per a fer-ho possible.\nMG y JS: Som U.


> Recursos > consells > compartir i veure imatges a la televisió amb família i amics\nGràcies a les càmeres digitals i moderna tecnologia, els seus amics i família ja no tenen es reuneixen al voltant d'un àlbum de fotos per veure les seves fotos en el paper. En comptes d'això, vostè pot compartir i veure fotografies en TV igual de vídeo mitjançant diversos mètodes, i va canviar totalment la forma de veure que les fotos capturades en diferents vacances i ocasions.\nD'utilitzar la càmera digital, una foto de visionament dispositiu, mitjançant un convertidor de DVD de fotos, anem a veure com mostrar fotos a la televisió a través de cada opció.\nOpció 1: Veure fotos a la televisió a través de la càmera Digital\nSi disposen de càmera digital A / V connectar el cable, la manera més òbvia per mostrar fotos digitals a la televisió és fer ús de la seva pròpia càmera digital.\nPas 1: Simplement connectar un extrem del cable a la càmera i l'altre extrem a la seva TV, que coincideixen amb les cordes d'àudio i vídeo al port corresponent.\nPas 2: Engegar la televisió i la càmera.\nPas 3: Canviï l'exhibició de TV perquè coincideixi amb l'entrada on he connectat la càmera per veure les fotos de la càmera. Si no estàs segur, simplement tanca a través de les opcions d'entrada de TV fins que vegi les fotos del televisor. Si les fotos no apareix, assegureu-vos que la càmera és pròpiament connectat i engegat.\nPas 4: Navegar a través de les fotos amb la càmera. Es pot permetre el tret de demostració de diapositiva en la seva càmera si té un per veure-les com una presentació de diapositives a la seva TV.\nOpció 2: Veure fotos a la televisió a través del mecanisme de visionament de foto\nFoto digital els espectadors són petits dispositius que pot seure a la part superior de la televisió, amb la qual podràs veure fotos a la televisió .\nLloc la targeta de memòria a la ranura de mitjans de comunicació de l'espectador. Accepta targetes de memòria popular com CompactFlash, multimèdia, Secure Digital, SmartMedia i MemoryStick com a entrada. Llavors utilitzar el cable de vídeo RCA per connectar el port de sortida de vídeo de l'espectador a la televisió. Alguns televisors i reproductors de DVD tenen ranures de mitjans de comunicació de memòria de càmera.\nOpció 3: Veure fotos a la televisió a través de fotos al convertidor de DVD\nNo obstant això, els dos mètodes anteriors són tot limitades a la quantitat de memòria a la targeta de memòria. Si teniu una targeta de memòria amb capacitat, vostè no mostrarà tantes fotos en els dispositius. En la meva opinió, la millor manera és cremar les seves fotos a DVD i jugat reproductor de DVD.\nA més, l'avantatge més clau d'aquest mètode és afegir transicions i efectes, de manera que no serà tan avorrit veure les fotografies una per una. També podeu enviar un DVD de les seves fotografies als seus amics i familiars com a regal. Aquí us recomanem Wondershare DVD Slideshow Builder per convertir les imatges de DVD.\nLes raons per què escollir Wondershare DVD Slideshow Builder com la seva foto a DVD Converter?\n270 + lliures estils inclòs en el programari l'ajudarà a fer pel·lícules de Hollywood com;\nMúsica de fons, subtítols i decoracions més són fàcils d'inserir en els teus vídeos de fotos;\nDiversos formats de sortida inclou MPEG, DVD, MP4, WMV, 3GP per a molts mecanismes;\nSuport a carregar els seus vídeos a YouTube instantàniament.\nFeu clic aquí per explorar el guia damunt com per convertir les imatges a DVD/Video amb Wondershare DVD Slideshow Builder.