Una llengua per viure | Departament de llengua catalana de l'institut Ramon Coll i Rodés\nUna llengua per viure\nLes redaccions de La Marató\n8 de novembre de 2018 MLdC\tDeixa un comentari\nA quart ja han començat a fer el treball d’expressió escrita a partir de la xerrada sobre el càncer. Aquesta setmana han assistit per grups a les primeres presentacions de La Marató de 2018.\nEls alumnes han ordenat els apunts i han començat a elaborar els guions abans de fer el primer redactat.\nNou tema de La Marató: el càncer\n21 d'octubre de 2018 MLdC\tDeixa un comentari\nAquest curs La Marató de 2018 està dedicada al càncer, una patologia molt sensible a la nostra societat.\nPer començar a escriure els textos:\nDesprés d’assistir a la xerrada, potser alguns voleu tornar a veure el vídeo (o bé si aquell dia no vau poder venir): Vídeo de La Marató\nBenvinguda al curs 2018 – 2019\n11 de setembre de 2018 MLdC\tDeixa un comentari\nDonem la benvinguda a tot l’alumnat que comença de nou aquest curs 2018- 2019.\nLes professores d’aquest any del Departament de llengua catalana us desitgen una molt bona entrada de curs amb energies renovades, alegria i molta positivitat!\n23 d'abril de 2018 MLdC\tDeixa un comentari\nDilluns 23 d’abril, diada de Sant Jordi, l’institut ha organitzat el lliurament de premis literaris, de dibuix i de fotografia a última hora del matí. Aquí teniu l’enllaç on podreu llegir tots els textos i poemes que s’han presentat al blog de Sant Jordi 2018:\n23 de març de 2018 MLdC\tDeixa un comentari\nD’aquí a un mes ja ens trobarem amb la celebració de Sant Jordi! Alguns cursos ja s’han avançat i han començat a pensar com hi participaran. Recordeu que us hi podeu presentar tant amb textos com amb poemes. A més el centre també convoca concurs de dibuix, fotografia i, aquest any, concurs per decidir un nou Logo per a l’AMPA.\nTextos: tema lliure. Entre 20 i 30 línies a doble espai i cos de lletra 12.\nPoemes: tema lliure. Entre 15 i 30 versos.\n6 de febrer de 2018 MLdC\tDeixa un comentari\nJa s’ha fet pública la convocatòria del concurs de literatura de viatges Vila de Lloret. El termini és el 2 de març. Podeu veure les condicions per participar-hi al fulletó que ha publicat l’Ajuntament.\nUs animem a participar-hi amb narracions o bé amb poemes. Endavant!\nLITERATURA DE VIATGES 2018 BAIXA\nLa Marató de 2017\n24 d'octubre de 2017 MLdC\tDeixa un comentari\nAquest any el tema de La Marató son les malalties infeccioses. Des de la matèria de llengua catalana aprofitarem aquesta activitat de l’institut per fer un treball.\nLa Marató 2017 from mlope657\n7 de maig de 2017 MLdC\tDeixa un comentari\nPer Sant Jordi tothom va fer una activitat a classe de llengua per preparar un text o poema d’acord amb les bases del concurs d’aquest any. Finalment s’hi van presentar un total de 42 treballs comptant català i castellà.\nPodeu veure els resultats del concurs i molts dels vostres textos (inclosos alguns dels que no es van presentar) al blog de Sant Jordi d’aquest any.\nEnllaç: Blog de Sant Jordi\nLa nova gramàtica catalana\n20 de gener de 2017 MLdC\tDeixa un comentari\nL’Institut d’Estudis Catalans ha aprovat la nova gramàtica catalana a finals del 2016 i ara toca posar-nos al dia. L’aplicació de la nova normativa serà gradual fins d’aquí cinc anys. Així que, estudiants que heu d’anar a les PAU, no patiu!\nEn aquest article d’Albert Pla Nualart, podem fer-nos una idea del contingut més important que aporta la nova gramàtica:\nTastos gustosos de la nova gramàtica\nEls 15 diacrítics actuals al finestral.\nApunts, General, Marató, Redaccions\nRedacció amb apunts\n16 de desembre de 2016 MLdC\tDeixa un comentari\nAlguns grups han fet una redacció a partir dels apunts que van prendre durant la xerrada de La Marató.\nEscrivint, revisant, pensant…\nRevisió i ordre dels apunts\nL'escriptura en acció\nLiteratura catalana 1r Bat (Modalitat)\nGRAMÀTICA I RECURSOS\nExercicis a l'edu 365\nDepartament de llengua catalana de l'institut Ramon Coll i Rodés\nTemes Selecciona la categoria Apunts General Gramàtica Marató Ramon Llull Redaccions Sant Jordi


L’Ajuntament de Sant Quirze del Vallès asfaltarà nous carrers del nucli urbà la setmana vinent | elsot.cat\nL’Ajuntament de Sant Quirze del Vallès asfaltarà nous carrers del nucli urbà la setmana vinent\nDesprés de l’actuació a les Fonts els propers dies es treballarà en noves vies, prèvia comunicació al veïnat afectat\nEl proper dilluns 18 comença una segona actuació de les obres d’asfaltats de carrers. Unes feines que continuen després que hagi finalitzat amb èxit una primera fase centrada a alguns carrers del barri de Les Fonts.\nEls dies 18, 19 i 20 de maig s’asfaltarà i pintarà el tram del passeig de Can Barra, entre el carrer del Bosc i l’avinguda del Camp. El 20 de maig s’asfaltarà i pintarà el tram del carrer de Muntanya, en el tram entre el carrer de la Pla i el c. de Muntanya.\nL’endemà, el dia 21, l’actuació se centrarà al carrer de la Plana, entre el carrer de Margarida i el Taronger.\nFinalment, el dia 22 de maig s’asfaltarà i pintarà el tram del carrer del Prat, entre el carrer de Castanyers i el carrer Galzeran.\nCadascuna de les actuacions d’asfaltat i pintura comencen i acaben en un principi durant la mateixa jornada, sempre i quan les condicions meteorològiques ho permetin. D’aquesta manera, s’intenten reduir al màxim possible les afectacions.\nL’obra la duen a terme tres empreses, adjudicades després d’un procés de licitació, per un import total de 853.280,10 € IVA inclòs.\nLes obres en els carrers afectats es senyalitzaran com a mínim 72 hores abans amb senyals verticals i també amb comunicats tant als portals com a les bústies delveïnat. Podeu consultar els documents pdf adjunts en aquesta notícia per veure els itineraris alternatius.\n Caldrà retirar els vehicles de les vies afectades per l’asfaltat abans de les 6 del matí del dia de l’actuació. En cas que es trobin vehicles a la via pública, seran retirats per la grua\namb la corresponent sanció.\n Les persones que tinguin un aparcament privat o comunitari en els carrers afectats, els hauran de treure abans de les 6 del matí. En cas contrari, no podran fer-ho durant tota la jornada d’asfaltat.\n Cal estar alerta en cas que un asfaltat afecti una parada d’autobús. A les parades es podran consultar els circuits alternatius.\n Durant les tasques de pintura viària es mantindran els guals que comptin amb la senyalització adequada. L’Ajuntament es posarà en contacte amb les persones propietàries de guals en què es detecti algun problema, de manca de llicència, de manera que es pugui resoldre sense incidències.


Assessorament de Treball de Recerca de Batxillerat | Societat Catalana de Geografia\nAssessorament de Treball de Recerca de Batxillerat\nEns plau fer-vos arribar la informació d’una nova modalitat d’activitat de la SCG: els assessoraments de treball de recerca de batxillerat en Geografia.\nTal i com s’explica al document adjunt, totes aquelles persones sòcies que vulguin participar us haureu d’inscriure a scg@iec.cat abans del 8 de juliol de 2022, indicant nom, cognoms, grau d’estudis i ocupació actual.\nSi sou professors/es universitaris, us demanem que ens ajudeu a fer difusió entre l’alumnat de màster i doctorat de les vostres universitats.\nQuè oferim? Assessorament de treballs de recerca (TR) de batxillerat per part de la SCG.\nPer a qui? Adreçat al professorat que tutoritza TR de tots els centres d’ensenyament secundari de l’àmbit lingüístic català.\nDurada? L’assessorament es durà a terme durant un any. A continuació es proposa un calendari amb les sessions, de manera orientativa, que caldrà ajustar al pla de treball del centre on s’implementi:\nDesembre-gener: Sessió 1\nAbril-maig: Sessió 2\nSetembre: Sessió 3\nOctubre: Sessió 4\nNovembre: Sessió 5\nMarç: Presentació treballs seleccionats pel centre a la convocatòria del premi Joan Vilà Valentí (JVV)\nMaig: Lliurament premi JVV\nEn què consisteix? Es faran cinc sessions d’una hora amb l’alumne/a, el tutor/a del centre i l’assessor/a de la SCG. S’assessoraran TR de qualsevol tema relacionat amb la geografia, en sentit ampli.\nDefinir la pregunta de recerca i els objectius\nDissenyar l’estructura del TR\nSeguiment de la part teòrica i metodologies\nRevisió dels resultats i conclusions\nPresentació del TR al premi JVV\nQui serà la persona assessora? Els assessors seran socis de la SCG amb coneixements de recerca o estudiants de màster o doctorat. La Junta de Govern de la SCG farà la selecció de les persones\nRetribució: 250 euros per l’assessorament per 5 hores de reunions + 10h de preparació de les sessions i seguiment del TR.\n– Als estudiants de màster o doctorat se’ls oferirà, a més, un any de gratuïtat en la quota de soci de la SCG.\n– Les persones assessores rebran un certificat de la SCG.\n– Totes les activitats descrites es realitzaran mitjançant videoconferència, excepte que s’organitzin trobades presencials per compte de les persones implicades.\nAquesta nova modalitat que ofereix la SCG té com a finalitat animar als centres educatius a presentar-se al Premi Joan Vilà Valentí. Podran presentar-se al Premi tant treballs que hagin estat assessorats per la SCG com treballs que no ho hagin estat.\nEl Premi Joan Vilà Valentí, instituït l’any 2020 reemplaçant el que duia el nom de Joan Palau Vera, es destina a treballs de recerca d’estudiants de batxillerat sobre aspectes de la geografia en\nqualsevol dels seus àmbits temàtics.\nPot participar-hi l’alumnat dels centres de batxillerat dels països de llengua catalana amb treballs redactats en català. La dotació del premi és de cinc-cents euros (500 €) per al treball premiat i de dos-cents euros (200 €) per a l’accèssit. En el cas de treballs col·lectius, l’import es repartirà a parts iguals entre els autors. El centre d’ensenyament que hagi presentat el treball guanyador rebrà un lot de llibres de la SCG per a la seva biblioteca.\nBases de la convocatòria 2022: https://premis.iec.cat/premis/premis_un.asp?id=99\nEl lliurament del premi es realitzarà al centre d’ensenyament que hagi presentat el treball premiat.\nLa SCG hi acudirà amb el lot de llibres per al centre i es proposarà una petita conferència sobre què és la geografia i per a què serveix, adreçada a professorat de ciències socials i alumnes de 4t\nd’ESO, primer i segon de batxillerat.


Colau anuncia que anirà a votar al referèndum\nCleries a Rajoy: 'Quan convé seguem cadenes, bon cop de falç'\tCleries a Rajoy: 'Quan convé seguem cadenes, bon cop de falç'\nLa batllessa de Barcelona culpa Rajoy de la situació política de Catalunya\nLa batllessa de Barcelona, Ada Colau, ha anunciat que aniria a votar al referèndum del primer d’octubre. En declaracions a Eldiario.es, Colau ha dit: ‘La meva predisposició és fer-ho, tot i que d’aquí a l’1-O poden passar moltes coses.’\nLa batllessa ha insistit a dir que el president espanyol, Mariano Rajoy, és el principal responsable de la situació a Catalunya. També ha explicat que intentarà garantir que tots els barcelonins puguin votar l’1 d’octubre, per bé que encara no ha confirmat que l’ajuntament cedeixi espais municipals.\nAixí mateix, ha dit que considera que el primer d’octubre és una mobilització, i no pas un referèndum amb totes les garanties. Finalment, ha tornat a negar que aspiri a ser la presidenta de la Generalitat.


L’ús de les xarxes socials als mitjans de comunicació catalans – blog gencat\n14 juny 2012 06 novembre 2019 xarxes13 comentaris\nCom a límits o línies que els periodistes no han de traspassar per evitar conflictes d’interessos, el més repetit per les persones consultades per tal d’evitar conflictes treballador-empresa són el ‘sentit comú’ i la ‘coherència’. Segons Rosa Alba Roig (TV3): ‘La comunicació en xarxes socials, encara que es faci a títol personal, és comunicació pública i com a tal està regulada en el Llibre d’Estil de la CCMA’, fet que demostra que l’important és el que es fa i l’actitud, no tant el canal que s’utilitza. En el mateix sentit, Saül Gordillo (El Periódico) diu: ‘pot xocar permanentment, de la mateixa manera que pot xocar fora de les xarxes socials. L’únic que fan les xarxes és aflorar els riscos i/o contradiccions, res més. Hi ha molts límits, però les línies vermelles serien no perjudicar el mitjà mateix ni la marca’.\nPer evitar saltar-se aquestes línies vermelles alguns mitjans han posat en marxa codis de bones pràctiques. En la majoria de casos són documents d’ús intern (excepte el Llibre d’Estil de la CCMA, abans esmentat). A destacar la resposta d’Assumpció Maresma (Vilaweb): ‘vam començar a fer-ne un, però l’hem substituït per unes sessions de treball conjunt per actualitzar i compartir el coneixement. Són més eficients. Tot canvia massa ràpid per arribar a fossilitzar el que aprenem cada dia’.\n13 respostes a “L’ús de les xarxes socials als mitjans de comunicació catalans”


Neymar obre la boca i tensa més la corda | Àlex Masana | barcelona | Barça | L'Esportiu de Catalunya\nNeymar obre la boca i tensa més la corda Neymar obre la boca i tensa més la corda Neymar obre la boca i tensa més la corda Neymar obre la boca i tensa més la corda + Neymar obre la boca i tensa més la corda E-mail\nMoment. El brasiler explica, en l’última aparició en públic, que el seu millor record futbolístic és la remuntada del Barça contra el PSG, el seu actual club\nNeymar Jr, durant un torneig de futbol cinc organitzat per la seva fundació EFE.\nNeymar obre la boca i tensa més la corda Neymar obre la boca i tensa més la corda Neymar obre la boca i tensa més la corda Neymar obre la boca i tensa més la corda Neymar obre la boca i tensa més la corda E-mail\nQuan parla Neymar sempre hi ha algú que arrufa el nas. El brasiler, en una entrevista concedida al mitja multimèdia Oh My Goal, va deixar anar un parell de perles per tensar una mica més la corda de la relació amb el seu actual club, el París Saint Germain. A Neymar li van preguntar pel millor record com a futbolista i pel millor moment viscut en un vestidor. I no es va tallar ni un pèl: “Tinc dos bons moments. Els Jocs Olímpics i la remuntada contra el París. No he viscut res igual com el moment del sisè gol”, va explicar. “Quan vam guanyar el París a Barcelona, el vestidor es va tornar boig. Estàvem molt contents. Va ser una gran sensació per a tots”, hi va afegir. Són dos fragments d’una entrevista més llarga que Oh My Goal emetrà aquesta mateixa setmana. Una mica més de llenya al foc per a un brou de cultiu que s’ha ennegrit en els últims dies. De fet, dissabte el mateix jugador brasiler va penjar una enigmàtica història a Instagram on es veia el seu pare, un escut del Barça i una frase amb referències a Déu.\nTot plegat, unes hores després que el PSG mostrés el seu descontentament amb el jugador per no haver-se presentat fa una setmana a l’inici dels entrenaments del conjunt francès. Aleshores, el seu pare va ser qui va replicar al club i va explicar que el jugador brasiler tenia permís per allargar una setmana més les vacances i poder participar així en diversos actes de la seva fundació benèfica. Avui, si no hi ha novetats, el brasiler hauria de presentar-se a les instal·lacions del club francès per començar a entrenar-se amb els que, de moment, són els seus companys.\n“Neymar, com si res hagués passat”, va titular el diari francès L’Equipe. “Últims somriures abans de tornar a la realitat europea”, hi afegien a l’article. “Una sortida calculada. És difícil pensar en una altra cosa. Neymar es va tornar boig en una entrevista”, diu la publicació France Football. A més, Neymar va ser l’ase dels cops a les xarxes socials per als aficionats del PSG, que no obliden aquella remuntada i que tenen la mosca rere la orella amb l’actitud de Neymar de les últimes setmanes. Ahir, en la presentació d’Antoine Griezmann com a nou jugador del Barça, el president, Josep Maria Bartomeu, no va voler donar cap resposta sobre el futur i la possible retrobada entre el conjunt blaugrana i el futbolista brasiler. Sigui com sigui, quan Neymar es mou sempre tensa la corda.\nTinc dos grans records com a futbolista: els Jocs Olímpics que vam guanyar i la remuntada contra el París amb el Barça\nNeymar aterra avui a París per començar la pretemporada amb el PSG\n“Una sortida calculada. Neymar es va tornar boig”, diu ‘France Football’\nNo he viscut mai una eufòria com la de l’explosió després del 6-1 en la remuntada contra el París\nEl millor moment que he viscut en un vestidor és el de després del 6-1. Estàvem tots molt contents i ens vam tornar bojos\nL'Esportiu. Nacional 15-07-2019, Pàgina 4


Anònima al camp, popular al laboratori\nUna petita planta anomenada Arabidopsis thaliana desperta la curiositat d’una bona part de la comunitat científica. Es va introduir al laboratori fa prop de quaranta anys i, ara, són milers els investigadors que cada dia intenten descobrir els secrets que hi ha al darrera del seu desenvolupament, el creixement o la floració. L’any 2000 es va obtenir la seqüència del seu genoma, sent el primer genoma de planta seqüenciat.\nAquest fet la va situar per davant d’altres models d’importància en agricultura com el tomàquet o el blat de moro. Aquesta espècie que genera tant desig de coneixement és, en el seu ambient natural, una herba com tantes altres.\nQuè té aquesta herba que no tingui una altra?\nUna herba com una altra\nArabidopsis thaliana, coneguda simplement com Arabidopsis, és una planta herbàcia de mida petita i de cicle anual. L’apel·latiu thaliana fa referència a la persona que en feu la primera descripció botànica, que fou Johannes Thal al segle XVI. Aquesta espècie no té interès comercial malgrat que està emparentada amb nombroses plantes comestibles com la col, el nap o la planta de la mostassa. En l’àmbit científic, però, aquesta (mala) herba acapara més atenció que les espècies més exuberants i boniques, o aquelles que tenen major importància econòmica i les que ja tenien una tradició en la recerca.\nEntre tanta diversitat, què va atraure la mirada dels científics cap a aquesta planta?\nUn aspecte poc vistós\nÉs una planta que pot mesurar entre deu i trenta centímetres d’alçada sense incloure l’arrel. A la base té una roseta de fulles amples mentre que a la tija les fulles són més primes i allargades. Les flors són molt petites i hermafrodites (amb òrgans reproductors masculins i femenins) de color blanc i s’agrupen formant petits grups de flors o inflorescències. El fruit és una síliqua d’un parell de centímetres de llargada i dos mil·límetres d’amplada, que pot arribar a contenir prop de trenta llavors. Aquestes es dispersen a través del vent, un cop s’obre la síliqua madura.\nFamiliars i parents\nComparteix família amb un ampli ventall d’espècies d’interès agrícola com la col (Brassica oleracea), el nap (Brassica napus) o el rave (Raphanus sativus), i culinari com la mostassa (Brassica campestris), la mostassa blanca (Sinapis alba) i la negra (Brassica nigra). També està emparentada amb la ruca (Eruca vessicaria), només per citar-ne alguns exemples de l’àmplia família de les brassicàcies, a la qual pertany Arabidopsis thaliana. Dins del gènere Arabidopsis, s’hi agrupen unes 9 espècies i 8 subespècies.\nArabidopsis és una planta cosmopolita que es troba distribuïda a tots els continents; encara que és poc abundant a Àsia i Àfrica, i escassa a algunes regions d’Amèrica. En climes càlids i temperats, se la troba en prats, marges de camí o terrenys abandonats. Arreu, s’han identificat centenars de varietats amb diferències en la forma, el creixement o el temps de floració, com a adaptació a les condicions ambientals. Algunes d’elles reben la categoria d’ecotip, una subdivisió genètica i ecològica de l’espècie per adaptació ambiental a les condicions locals.\nCicle de vida curt\nEl seu cicle de vida és curt, generalment inferior a un any, tot i que al laboratori s’aconsegueix completar-lo en sis o vuit setmanes. En climes temperats, aquesta planta floreix entre els mesos de febrer i juny. La flor és l’òrgan reproductiu i conté els estams (aparell masculí) i els carpels (aparell femení). El gra de pol·len s’uneix a l’òvul, situat a l’ovari, i de la fecundació, en resulta la llavor. Quan el fruit està preparat, s’obre i dispersa les llavors. Aquestes arriben al sòl i es mantenen en estat dorment fins que les condicions ambientals són les adequades per a la germinació, donant lloc a una nova planta.\nCicles a la natura. Biologia i Pensament. Madri+d\nArabidopsis thaliana en l'hàbitat natural. Aquesta imatge procedeix del Projecte Anthos: http://www.anthos.es. Foto: Xavier Font. Universitat de Barcelona i Banc de Dades de Biodiversitat de Catalunya: http://biodiver.bio.ub.es/biocat/homepage.html\nL’elecció de la planta model\nL’ús d’aquesta planta herbàcia com a model de les plantes al laboratori fou relativament tardà i es consolidà cap a la dècada de 1980. Anteriorment, la pesolera de Gregor Mendel (1821-1884) i altres espècies d’interès econòmic, com la planta del tabac o del blat de moro, s’havien introduït en l’àmbit experimental. Malgrat que, sovint, la tradició d’experimentació amb una espècie afavoreix el seu ús al llarg del temps (pel coneixement acumulat i la tècnica desenvolupada), no sempre és suficient. És il·lustratiu el cas d’Arabidopsis en què per raons pràctiques, com la senzillesa i la facilitat de manipulació, es va decantar la balança a favor seu.\nQualsevol planta podria convertir-se en organisme model?\nProposar una planta model\nUna de les primeres mostres d’interès per aquesta planta data de principis de segle XX. Friederich Laibach, que era deixeble del botànic Edward Strasburger (1844 – 1912), va realitzar un estudi per determinar el seu número de cromosomes (resultaren ser cinc). Posteriorment, classificà una extensa col·lecció de mutants silvestres amb l’objectiu d’investigar la variació de fenotips en les variants naturals gràcies a la genètica clàssica. L’any 1943, Laibach defensà el potencial d’Arabidopsis per a la recerca gràcies al seu cicle vital curt, la facilitat de creuaments i la possibilitat de mutagènesi.\nPesolera: primer model de planta\nGregor Mendel (1822-1884) va utilitzar la pesolera (Pisum sativum) per a fer experiments de creuament de plantes, a mitjan de segle XIX. Va escollir aquesta espècie perquè, d’una banda, presentava parells de caràcters oposats i visibles (llavors llises i rugoses; baines grogues o verdes; inflorescències terminals o axil·lars); i de l’altra, perquè es tractava de material barat que ocupava relativament poc espai, tenia un cicle vital curt i nombrosa descendència. Els resultats de vuit anys de recerca es van presentar l’any 1865 i es coneixen avui com les lleis de l’herència de Mendel. Malgrat els referents, aquesta espècie no va esdevenir el model preferit de la comunitat científica.\nUna (petita) comunitat científica\nAls anys 1950 i 1960, un nucli reduït de persones, al voltant de la figura de Friederich Laibach, prosseguí la recerca en Arabidopsis, a banda i banda de l’oceà Atlàntic. Aquestes persones establiren una relació d’intercanvi fluïda que es traduí en la creació d’una publicació periòdica, Arabidopsis Information Service, l’any 1964 (que continuà fins el 1990). També se celebraren dos congressos internacionals, el primer a Göttinguen l’any 1965 i el segon a Frankfurt l’any 1976. Tot plegat contribuí a generar una comunitat de defensors de l’Arabidopsis per a la recerca, que es consolidà a la dècada de 1980.\nUna tècnica transformadora\nUn fet molt important va ser el desenvolupament d’una tècnica que permet introduir gens forans a les cèl·lules vegetals de manera que s’integren de forma estable al genoma. Per fer-ho s’utilitza el bacteri Agrobacterium tumefaciens. Aquesta tècnica es va anunciar l’any 1986 i va ser molt ben rebuda per la comunitat d’Arabidopsis; ja que permetia superar la dificultat de crear mutants artificialment que, fins llavors, havia resultat més complicat del que havien pensat Laibach i els seus col·laboradors. En pocs anys, aquesta tècnica es va perfeccionar i serví per obtenir un ampli ventall de plantes transgèniques, molt útils, per determinar la funció dels gens en els processos de desenvolupament de la planta.\nPlantes amb ADN “estrany”\nEl bacteri Agrobacterium tumefaciens era conegut en l’àmbit científic per causar tumors en les plantes, gràcies a la seva capacitat de transmissió d’ADN. Aquesta propietat la van aprofitar els investigadors per introduir nous gens d’interès de forma controlada. Inicialment es treballava amb cultius de teixits (fulles o arrels) que s’infectaven amb el bacteri. Més endavant, es va perfeccionar la tècnica per no dependre de cultius. La idea era submergir les inflorescències en una solució aquosa que contingués el bacteri -adequadament modificat amb el gen d’interès- de manera que la planta podia incorporar la modificació al seu genoma i transmetre-la a la descendència a través de les llavors transformades. Aquesta tècnica permet obtenir fàcilment una gran quantitat de plantes transgèniques portadores de la mutació o de la resistència desitjada.\nPrimer Simposi Internacional de Recerca en Arabidopsis, celebrat a Göttingen, l'abril de 1965. Aquesta imatge s'ha obtingut a partir d'un article d'Elliot Meyerowitz sobre la història d'Arabidopsis, amb el permís d'Ioan Negrutiu. Plant Physiol, January 2001, Vol. 125, pp. 15-19. Copyright: American Society of Plant Biologists: http://www.plantphysiol.org\nDe mala herba a planta model\nArabidopsis thaliana és l’espècie més utilitzada als laboratoris de biologia de plantes. La recerca associada abraça un ampli ventall de processos biològics, com la germinació, la floració o la resposta a diferents tipus d’estrès, des del nivell molecular fins a l’ecològic. Les característiques que l’han fet desitjable són un cicle de vida ràpid, producció de nombrosa progènie juntament amb el fet que requereix poc espai i és fàcil de conrear en hivernacle o cambra de cultiu. També hi ha influït la mida relativament petita del seu genoma, que fou seqüenciat completament l’any 2000 per l’Arabidopsis Genome Initiative. Aquest conté una proporció baixa de seqüències repetides d’ADN i pot ser manipulat mitjançant l'enginyeria genètica amb més facilitat i rapidesa que altres genomes de plantes.\nEls trets que afavoreixen l’èxit de la planta al laboratori són representatius de la natura?\nPlantes de laboratori\nSi es té en compte el número de publicacions científiques, plantes com el blat de moro, la soja, la petúnia, la tomaquera o la pesolera, que en el seu moment foren promeses en aquest camp, queden a llarga distància respecte Arabidopsis. Només l’arròs (Oryza sativa) es manté a primera fila. De fet, aquesta espècie té, com la primera, un genoma reduït i a més representa a un grup de plantes, les monocotiledònies, diferent del d’Arabidopsis. Monocotiledònies són aquelles plantes amb flor que en germinar presenten una fulla, el cotiledó; i no dues, com passa amb les dicotiledònies (Arabidopsis).\nArabidopsis ha permès conèixer millor el procés de la floració, és a dir, quan i com es formen les flors. En aquesta espècie, les flors estan formades per quatre verticils concèntrics amb els quatre òrgans florals disposats de la següent forma, de fora cap endins: 4 sèpals (verds), 4 pètals (blancs), 6 estams (aparell masculí) i 2 carpels (aparell femení). Entre d’altres aspectes, la recerca es centra a esbrinar com la planta sap quan és el moment més adequat per florir i com s’aconsegueix que les flors formin correctament totes les estructures.\nL’hora de florir\nLa identitat d’una flor\nS’ha observat que, a Arabidopsis, la floració s’accelera quan el dia es fa més llarg. El fotoperíode (o durada del dia) és un indicador per a la planta del moment adequat per a florir, es detecta a través de fotoreceptors presents a les fulles. Quan les condicions ambientals són les adients, es disparen les molècules promotores (el conegut florigen), viatgen fins a l’extrem apical de la tija per induir la formació de les flors. Actualment, se sap que es tracta d’un procés complex en el que participen nombrosos gens. Entre ells, els gens CONSTANS (CO) i FLOWERING LOCUS T (FT) estan implicats en la inducció de la floració. El gen TEMPRANILLO (TEM), en canvi, és un repressor que evita que tingui lloc la floració abans de temps. El balanç entre els diferents gens (activadors o repressors) és el que permet o no la formació de les flors.\nTot i la gran diversitat de flors, totes comparteixen un pla bàsic de construcció. Una de les qüestions clau a l’estudiar com es forma la flor, és saber com les diferents estructures que la conformen (sèpals, pètals, estams i carpels) adquireixen la seva identitat. Es tracta d’un procés molt ben regulat en el que, segons el model ABC, grups de gens actuen en combinació o per separat en els diferents verticils i defineixen les estructures florals en cada un d’ells. Així, els gens d’activitat A indueixen el desenvolupament de sèpals; els gens d’activitat B, juntament amb A, indueixen la formació dels pètals; i els B juntament amb els gens d’activitat C indueixen el desenvolupament dels estams; finalment, els gens d’activitat C indueixen el desenvolupament del pistil. Actualment, la caracterització dels gens SEPALATA que actuen en tots els verticils ha fet revisar i refinar el model clàssic ABC.\nProduir moltes llavors\nAlgunes de les característiques que han fet que Arabidopsis sigui molt utilitzada al laboratori són el cicle vital curt i la gran quantitat de llavors que produeix (fins a 5.000 llavors per planta). Aquesta espècie prioritza una reproducció ràpida, abundant i poc sofisticada i els biòlegs l’anomenen l’estratègia de la “r”. En contraposició, hi ha les espècies que segueixen l’estratègia de la “K”, que tenen cicles de vida més llargs i dediquen temps i energia a produir poques llavors però més sofisticades. Una qüestió que es planteja és en quina mesura aquesta espècie àmpliament estudiada dóna informació rellevant respecte les espècies de l’estratègia de la “K”.\nGerminar a diferents temps\nLes llavors d’Arabidopsis són força simples a nivell d’estructura i, en general, germinen prop de la planta d'origen perquè no tenen sistemes sofisticats de dispersió. Aquest fet podria ser contraproduent si les condicions ambientals es tornessin adverses (contaminació local, esllavissada, etc.) ja que totes les llavors se’n veuen afectades. Però, els investigadors han observat que hi ha una gran variació en la germinació de les llavors, fins i tot, quan es cultiven en medis pràcticament iguals. Això sembla indicar que les llavors simples de l’estratègia “r” disposen de sistemes complexes que fan germinar les llavors a diferents temps i d’aquesta manera augmenten la variació i la supervivència.\nArabidopsis s’utilitza per estudiar els mecanismes moleculars que estan implicats en les respostes de les plantes a l’estrès causat pel fred, la sequera o la salinitat. Una línia de recerca se centra a trobar els gens i les proteïnes que protegeixen les cèl·lules davant d’episodis d’estrès. Això permet idear plantes que sobre expressin o silenciïn aquests gens o proteïnes i veure si té un efecte protector a la planta sencera. Generalment, la recerca amb aquesta planta serveix per assajar, per ser un model més senzill de treball. Després, en funció de l’estudi, es pot prosseguir amb la recerca en altres espècies d’interès comercial, com pot ser l’arròs, el blat de moro o la patata.\nPlantes resistents a la salinitat\nS’ha observat que Arabidopsis es pot aclimatar a condicions d’altes concentracions de sals en el medi. Els investigadors estudien els mecanismes moleculars que estan darrera d’aquests processos i han trobat diverses famílies de gens que estan implicats en la tolerància a la salinitat. Els gens SOS (salt overly sensitive) atorguen sensibilitat davant d’ambients salats. A partir d’aquí es pot modificar l’expressió d’aquests gens per crear plantes molt més tolerants a la salinitat.\nEl genoma complet d’Arabidopsis thaliana es va publicar l’any 2000. Va ser una fita important en la recerca de plantes perquè la situava definitivament a l’era de la recerca “òmica”. La mida del seu genoma és de 125 milions de parells de bases (Mb) que contenen aproximadament 25.500 gens. Per integrar tot el coneixement que es genera en milers de laboratoris d’arreu del planeta s’han creat diverses eines que permeten als investigadors explorar noves connexions. Actualment, la recerca es desenvolupa a escala global. The Arabidopsis Information Resource (TAIR) és un dels majors repositoris online de dades i recursos i el Nottingham Arabidopsis Stock Centre (NASC), és el principal centre de conservació, producció i distribució de plantes d’Arabidopsis (ecotips i mutants) a nivell mundial.\nJohannes Thal feu la primera descripció botànica d’Arabidopsis thaliana, amb el nom de Pisonella siliquosa.\nFriedrich Laibach determina que la planta té cinc cromosomes.\nLaibach defensa el potencial d’Arabidopsis com a organisme model.\nEs crea la publicació periòdica Arabidopsis Information Service.\nSe celebra el primer Simposi Internacional sobre Arabidopsis a Göttingen.\nSe celebra el segon Simposi Internacional sobre Arabidopsis a Franckfurt.\nEs determina la mida (reduïda) del genoma d’Arabidopsis.\nS’estableixen els protocols de transformació amb el bacteri Agrobacterium tumefaciens.\nS’estableixen els primers centres d’estocs i bases de dades.\nS’aplica per primera vegada la tècnica de “desplaçament sobre el cromosoma” a Arabidopsis, per aïllar gens adjacents a partir d’una seqüència coneguda.\nS’estableix la Arabidopsis Genome Initiative.\nS’estableix el mapa físic dels cinc cromosomes.\nS’aconsegueix la seqüenciació completa del genoma.


Castelló d'Empúries assumirà la neteja, vigilància i manteniment de la marina - El Gerió Digital\nL'acord es farà efectiu el 2014 i s'aplicarà als 40kms de canals\nDilluns, 11 de març de 2013 14:20h\nL'alcalde de Castelló d'Empúries, Xavier Sanllehí (esquera), i el secretari de Territori i Sostenibilitat, Ricard Font © ACN\nEmpuriabrava.- La Generalitat i l'Ajuntament de Castelló d'Empúries han rubricat un acord segons el qual se cedeix al consistori una part de la gestió de la marina d'Empuriabrava que actualment és de la concessionària a partir del gener del 2014. Concretament, l'Ajuntament assumirà les tasques de neteja, vigilància i manteniment dels més de 40 quilòmetres de canals navegables i crearà una nova taxa per fer front a les despeses i futures inversions que hauran de pagar els usuaris. Aquest canvi de model compta amb el vist-i-plau de la concessionària, segons el secretari de Territori i Mobilitat, Ricard Font, que ha emplaçat totes les parts a treballar amb responsabilitat perquè aquest "full de ruta" es compleixi.\nDurant els pròxims dotze mesos, s'hauran de seguir un seguit de passos legals per poder fer efectiu aquest canvi en la gestió. La Generalitat haurà d'adaptar la concessió per poder fer cedir aquestes noves tasques a l'Ajuntament. Aquesta delegació de competències per part del Govern està contemplada a l'apartat 2 de l'article 22 del Reglament de Marines Interiors de Catalunya aprovat l'any 2005. Des de la Generalitat, s'ha subratllat que aquest traspàs s'ha de fer amb l'acord previ de la concessionària (Port Empuriabrava) i que en cap cas es preveu una compensació per la pèrdua de competències ni tampoc que l'Ajuntament li reclami diners per la falta d'inversió a les instal·lacions i la "deixadesa" que vénen denunciant des de fa anys.\nL'Ajuntament, per la seva banda, haurà d'aprovar una ordenança per poder cobrar als usuaris la nova taxa i fer front a les despeses en els àmbits de neteja, seguretat i manteniment. En aquest sentit, està previst que prèviament l'Ajuntament faci un estudi dels costos i les inversions més urgents per poder calcular el cànon a pagar. També s'haurà d'establir quins són els usuaris directes i indirectes de la marina.\nTambé es crea una comissió rectora, formada per Ajuntament i Generalitat, que seguirà tot el procés de prop, com és la creació d'un nou ens que gestionarà aquests àmbits. Des de l'Ajuntament, s'ha reiterat que aquest organisme també comptarà amb la representació dels propietaris perquè puguin dir la seva en la gestió del dia a dia.\nLes dues administracions han coincidit a dir que aquest acord suposarà un abans i un després en la gestió de la marina, que necessitava un model diferent a la resta de ports catalans per les seves especificitats. També han recordat que el territori ho venia reclamant des de fa 40 anys. El principal objectiu, ha assenyalat el secretari de Territori i Mobilitat, Ricard Font, és millorar en la seva gestió i també fer-ho rendible econòmicament.\nArribar fins aquí "no ha estat fàcil", segons el mateix Font, que ha assenyalat que complir aquest "full de ruta" dependrà de la "voluntat" de totes les parts implicades -Ajuntament, Generalitat i concessionària-, i ha apel·lat a actuar amb responsabilitat. Si no s'aconsegueix, ha dit el secretari de Territori, hauran fracassat "els molts intents" que s'han vingut fent fins a dia d'avui.\nUna patrulla policial vigilarà els canals aquest estiu\nEn matèria de seguretat, la Generalitat es reserva la inspecció directa de la marina però l'acord contempla la possibilitat de delegar al consistori determinades funcions en matèria policial i inspecció. Així, l'alcalde ha anunciat que aquest estiu ja es podrà comptar amb una patrulla mixta -formada per agents de Mossos d'Esquadra i Policia Local- que recorrerà els canals i que ja tenen l'embarcació per fer-ho. L'any passat ja es va anunciar però no es va poder posar en marxa.\nPreocupació pel cobrament de la nova taxa\nLa signatura de l'acord s'ha fet aquest dilluns al Centre Cívic Empuriabrava, en un acte obert al públic que ha estat seguit amb molt d'interès pels propietaris que a partir de l'any que ve hauran de pagar aquesta nova taxa a l'Ajuntament.\nAlguns dels assistents s'han interessat per saber si es pot arribar a donar el cas que la concessionària i l'Ajuntament reclamin una taxa diferent i per tant que hagin de pagar per partida doble, un fet que l'alcalde ha negat rotundament. "No es pot cobrar dues vegades per un mateix fet imposable", ha afegit el mateix secretari de Territori i Mobilitat. A més, la concessionària també haurà de pagar pels serveis de neteja, seguretat i vigilància dels 798 amarradors que té a l'àrea portuària.\nDes de fa tres mesos, Port Empuriabrava ha bloquejat 55 amarradors perquè els seus propietaris no paguen les quotes de manteniment que tenen com a usuaris. Una mesura que la Generalitat reconeix que és legal segons la normativa vigent i que aquest pagament es pot continuar exigint tot i que, segons paraules de Ricard Font, no ho aconsellen tenint en compte que ara s'obre un període de negociacions per tancar aquest canvi de model de gestió. L'Ajuntament, per la seva banda, ja va mostrar les seves reticències davant aquesta mesura de pressió, un fet que va tensar encara més la relació que hi ha amb la concessionària.\nUna "bona solució"\nPer la seva banda, el president de la Comunitat d'Usuaris de la Marina d'Empuriabrava, Narcís Ferrer, ha valorat aquest acord com a una "bona solució" que els ha de permetre "veure la llum" i acabar amb les incerteses que pateixen, ha dit aquest dilluns. Aquesta comunitat es va constituir l'any passat en compliment del reglament de les Marines Interiors i té inscrits a la meitat dels propietaris dels 4.592 amarradors que hi ha en total.


xuriguera – Xuriguera de Salsellas\nGaudeix d’una piscina exterior amb hamaques, para-sols, i dutxa incorporada totalment vallada per els més petits de la casa. També disposa de dues àmplies terrasses cobertes, que donen directament als jardins. Un dels porxos disposa d’una cuina independent a l’aire fresc, amb una gran taula i cadires, i una barbacoa just al costat; l’altre porxo és una zona per a la relaxació amb sofàs i mobiliari exterior. També disposem d’un parc infantil amb gronxadors, zona de pícnic, càmera elàstica, tobogan, taula de ping-pong, zona de voleibol, etc. La casa disposa també d’un pàrquing privat i cobert.\nXuriguera de Salsellas és una casa autònoma, consta de calefacció centralitzada. De la mateixa manera disposem d’aigua natural que genera la pròpia finca, la casa també disposa de connexió a la xarxa wifi gratuïta, amb televisió a la zona de menjador i cuina.\nRebedor i cuina: la cuina està totalment equipada amb forn, microones, nevera, rentavaixelles, cafetera (americana i Nespresso)… En els seus armaris hi podreu trobar tots els estris de cuina necessaris. La casa també disposa d’un safareig amb rentadora, assecadora, planxa i un gran congelador. A la planta baixa, per tal de facilitar-ne l’accés, hi trobareu una habitació adaptada per a minusvàlids, amb llit reclinable, controla’t automàticament a través d’un comandament, i amb una porta més ampla. Aquesta habitació adaptada disposa d’un bany propi integrat. També hi trobarem dos banys independents, la sala d’estar i el gran menjador amb una taula equipada per a tretze persones. A la sala d’estar podreu gaudir de la zona de jocs.\nUn cop dins, trobarem sis habitacions dobles, amb 3 banys complets i dobles amb dutxes hidromassatge. Distribució de les habitacions: quatre habitacions de matrimoni, i dues habitacions dobles individuals. Totes les cambres de la casa estan condicionades amb mobles d’època restaurats, armari i totes elles amb vistes exteriors. Xuriguera de Salsellas inclou en el preu: la roba de llit (llençols, coixins, mantes, etc), el material i roba de bany (tovalloles, assecadors, etc) i la resta de roba i accessoris de la casa (estovalles, vaixella, coberteria, cristalleria, etc).


Un any de compromís i responsabilitat social a Eurest\n20 de Desembre de 2016 Un any de compromís i responsabilitat social a Eurest\nEn aquest 2016 que està a punt de concloure Eurest ha seguit avançant en l'esforç per a la integració de persones en risc d'exclusió, ha participat en iniciatives per a joves emprenedors i ha estat considerada, a escala global, una de les 50 empreses que canviaran el món.\nLa companyia ha augmentat el nombre d'entitats amb les quals col·labora per a la integració de persones amb discapacitat: a la Fundación Integra i la Fundación ONCE s'han sumat aquest any el Programa Incorpora de ‘la Caixa’ i la Federació ALCER, ambdues de caràcter nacional. També s'han engegat jornades internes de sensibilització. A més, s'han promogut campanyes d'aflorament i normalització de la discapacitat entre l'actual plantilla (l'última aquest mateix mes de desembre) que pretenen motivar a persones amb discapacitat que, per una o una altra raó, encara no ho han comunicat a l'empresa i que, fent-ho, podrien beneficiar-se de nombrosos avantatges fiscals, de transport, habitatge, etc.\nAixí mateix, Eurest ha tornat a ser una de les empreses col·laboradores del Repte Emprèn, iniciativa d’emprenedoria empresarial per a estudiants d’ESO, Batxillerat i Formació Professional que impulsa Obra Social "la Caixa". Aquest any 1.313 equips de centres de tota Espanya han presentat els projectes. 35 d'ells van ser seleccionats per participar al Campus Repte Emprèn i els cinc millors van viatjar al juliol a Silicon Valley.\nA tot això se suma el distintiu de la prestigiosa revista Fortune a Compass Group com una de les 50 empreses que canviaran el món, per la responsabilitat medi ambiental i la seva aposta per una dieta més sana i equilibrada.


La Salle-URL inaugura l’escultura del seu fundador en el Tricentenari de la seva mort | Universitat Ramon Llull - www.url.edu\nInici\_La Salle-URL inaugura l’escultura del seu fundador en el Tricentenari de la seva mort\nLa Salle-URL inaugura l’escultura del seu fundador en el Tricentenari de la seva mort\nDimarts, 14 de maig de 2019. Avui s’ha inaugurat l’escultura commemorativa que representa Sant Joan Baptista de La Salle, el fundador de la comunitat de Germans de les Escoles Cristianes, obra de l’artista Joaquim Camps. Es tracta de l’acte principal de les celebracions que, al llarg de l’any, organitza La Salle-URL en celebració del Tricentenari de la mort del Sant, una efemèride que enguany celebren tots els centres de la xarxa internacional de centres educatius lasal·lians.\nLes autoritats convidades a l’acte han ressaltat la importància de Sant Joan Baptista de La Salle a la història de l’educació, destacant-ne l’herència en forma de valors que segueixen vigents avui en dia als centres de la xarxa de La Salle.\nEl Sr. Josep M Santos, Director General de La Salle-URL, ha ressaltat el paper de guia de l’educador lasal·lià per als seus alumnes: “Un és mestre de l’altre, però no és més que l’altre”. Ha coincidit amb el Germà Josep Canal, Visitador Auxiliar del Districte ARLEP i president del Patronat FUNITEC-LA Salle, en que un dels fets diferencials més importants del projecte de Joan de La Salle va ser que va considerar que l’accés a la cultura i la educació era el que permetria superar les grans desigualtats socials de la seva època. De la mateixa manera, ha explicat Canal, la simple educació teòrica no és prou, sinó que és important que l’educació inclogui valors. “No es pot ensenyar el saber sense ensenyar a ser”.\nEs tracta de la transmissió d’uns “valors humanistes propis de la cultura cristiana”, ha ressaltat el Sr. Miquel Àngel Essomba Comissionat d'Educació, Infància i Joventut, Ajuntament de Barcelona, “d’una entitat que sap que els altres no son objectes, sinó subjectes, la qual cosa permet que la formació serveixi de palanca per a una societat millor. La Salle, amb la seva missió, testimoni i treball, ha donat uns resultats fecunds que son un orgull per a la ciutat de Barcelona”.\nEn la mateixa línea, la Sra. Mercè Chacón, Directora General de Planificació Directora General de Planificació en l’Àmbit d’Universitats i Recerca, Generalitat de Catalunya, ha ressaltat que el progrés socioeconòmic, la creació de societats més sàvies, més justes i més igualitàries passa per una educació compromesa en els valors i els coneixements. Per això, “s’ha de celebrar la contribució de La Salle per a formar persones amb valors ètics”.\nLa tasca educativa de La Salle-URL, segons ha volgut fer notar el Sr. Josep Mª Garrell, Rector de la URL, és una feina de gran rellevància per a la societat perquè “La Universitat ha de ser una prioritat per a qualsevol govern”.\nL’Eminentíssim i Reverendíssim Cardenal Mons. Joan Josep Omella, que ha beneït l’escultura, ha volgut recordar que la tasca educativa no ha de “solament educar intel·lectualment, sinó formar persones”, i que, per a aconseguir-ho, s’ha de fer des del cor. “Si un no viu l’educació, no serveix de res”.\nL’acte també ha comptat amb la presència de figures rellevants de l’àmbit polític i de l’educació, com l’ex alcalde de Barcelona, el Sr. Xavier Trias, o el president del Districte de Sarrià-Sant Gervasi, el Sr. Jordi Martí, i amb alguns dels consols de països amb forta presència de La Salle, com Equador, Hondures, Hongria, Mèxic, Perú o Burkina Faso.\nEnguany es commemora el Tricentenari de la mort de Sant Joan Baptista de La Salle, Fundador dels Germans de les Escoles Cristianes, amb diversos actes i activitats en que la gran família lasal·liana recorda no solament la figura i la vida de Sant Joan Baptista de La Salle, sinó també el seu llegat educatiu. Sota el lema “Un cor, un compromís, una vida”, se celebra la unitat global de La Salle per a treballar per un mon millor a través principalment de l’educació, sense oblidar la necessitat de continuar oferint un servei als més vulnerables.


Antiga Abadia del Codony – Perafort / Tarragonès | Catalunya Medieval\nAntiga Abadia del Codony\nAntiga Abadia del Codony – Perafort / Tarragonès\nSituació: En terrenys de Perafort, població i municipi de la comarca del Tarragonès (Tarragona).\nEstat: Ruïnes. Lliurament accessible. Està a tocar d'una important zona industrial.\nContrasta la senzillesa d'aquestes restes i les seves reduïdes dimensions, amb el gegantisme de les modernes instal·lacions d'una industria del segle XX amb les que comparteix veïnat.\nAccés - Visitada el 19/12/2015:\n0 - Ens trobem a la part inicial de l'itinerari de la descoberta d'aquesta edificació.\nCirculant en sentit sud per la carretera N-240 (Montblanc / Valls / Tarragona) , en un lloc situat a 41 10 22.5 01 14 22.8, a tocar de la fita del PK nº 6 d'aquesta via, prenem una sortida a mà dreta, sense cap indicació, que accedeix a un camí de terra, per on continuarem.\n1 – Poc més endavant, a 41 10 24.2 01 14 18.5 trobem una desviació. Seguim per l'esquerra.\n2 - A 41 10 23.3 01 14 16.5 creuem una línia de ferrocarril mitjançat un pont.\n3 – A la sortida del pont 41 10 23.8 01 14 14.4 continuem pel camí de la dreta. Ens acompanyaran una estoneta, per aquest mateix cantó, les vies del tren. Passarem per davant del Mas Blanquet, que presenta mostres d'haver estat “okupat”, i que deixarem a l'esquerra.\n4 – A 41 10 28.6 01 14 16.9 trobarem una desviació. Seguirem per l'esquerra, en baixada.\n5 – A 41 10 28.8 01 14 15.3 trobem una desviació, continuem per la dreta, en baixada.\n6 – A 41 10 35.1 01 14 15.1, arribem a la llera del Torrent del Bogatell (Denominació segons el mapa de Google Maps). En aquest lloc hem determinat aparcar el cotxe i continuar el camí a peu. No tant pel caudal d’aigua que avui baixava (força minso), si més no, per la (remota ...?) possibilitat de quedar atrapats al bell mig del llit del torrent.\nDes del començament del recorregut (0) fins aquí, hem recorregut uns 600 metres.\nHem travessat el riu saltironant per les pedres, i a peu sec, hem continuat per l'esquerra.\n7 – A 41 10 36 01 14 13.9, hi ha una triple desviació. Tornem a girar a mà esquerra, ara en pujada.\n8 – Finalment, a 41 10 36 01 14 12.5 arribem a les acaballes del nostre recorregut. Envoltada d'oliveres, ja veurem el nostre objectiu.\nUna pista que ajudarà en la localització d'aquesta edificació: Els cables d'una línia d'alta tensió, passen per sobre mateix d'aquestes pedres.\nLocalització: N 41 10 31.1 E 01 14 09.6 – Altitud: 60 m.\nPetita construcció, mig derruïda, popularment anomenada abadia i que segurament que és l'únic testimoni de l'església, l'abadia i el fossar primitius, i de l'antic poble del Codony.\nAquest terme, que pertanyia a l'antic territori del Codony, sembla que comprenia les terres entre el Francolí i la partida de "El Comellar", limitant al sud pel Mas Blanc i el Mas Jurat i al nord per l'emplaçament de l'actual església de Perafort.\nL'església del Codony antic va iniciar-se el 1303 sota la direcció del picapedrer de la Selva de Camp, Joan Andreu, i va estar en funcionament fins el 1726. L'any següent és decidí traslladar-la a l'actual emplaçament.\nSembla ser que les condicions sanitàries del primitiu emplaçament eren deficients, cosa que potser provocà el trasllat progressiu, des del segle XV, dels habitats de l'antic codony cap al sector sud de l'actual poble de Perafort, formant el nou nucli de codony -sector sud de l'actual poble de Perafort-.\nDe la primitiva església del Codony procedien retaules i imatges gòtiques traslladades a la nova església i desaparegudes el 1936.\nArran de la repoblació de Tarragona, bona part de les terres del Codony quedaren sota el domini de Guillem de Claramunt, que hi va fer una sèrie d'establiments -cap el 1137- (part dels quals els donà en feu als monjos de Valldaura o de Santes Creus) juntament amb d'altres Senyors: els Cardona, els Cervera, als Aguiló de Tarragona i l'arquebisbe d'aquesta ciutat.\nAixò va ser fins que aquest darrer, en nom seu, n'encarregarà la direcció a diversos castlans.\nTotes, però, han conservat un lligam comú: en un primer moment, l'església de Sant Joan del Concili i, després, la de Sant Pere del Codony, de la qual depenien el mateix Codony, les Franqueses, Puigdelfí i Perafort (d'"aquest costat del riu"); la Pobla, la Camareria i la Quadra de Baró (de l'"altre costat de riu"), i, no tan directament, la Secuita, Vistabella i Tapioles.”\nCom es diu anteriorment, aquestes restes són “... l'únic testimoni de l'església, l'abadia i el fossar primitius, i de l'antic poble del Codony.”\nA efectes de classificació a les nostres pàgines, ho fem amb l'etiqueta “d’Església”.\nCom recomanem arribar-hi: Quasi com moltes vegades diem, amb un vehicle 4x4, evidentment. Però si aixó no és possible, tampoc és pot descartar l'ús d'un vehicle de turisme. D'on sembla que no passarem, en aquest darrer cas és del lloc on cal travessar el llit del torrent.\nTant mateix cal valorar les possibilitats, segons l'estat del terreny, tenint en compte també les condicions climatològiques, i/o els seus efectes.\nDe totes maneres el recorregut a peu, des del pont, no és gaire llarg.\nPublicat el 8 Gener 2016 per Ricard\tdins de Tarragonès amb l`etiqueta Catalunya, Còdol, Edificació segle XIV, Esglésies, Tarragona .


BeBusiness : Informa't » 2º edició dels Premis ADE VALLÈS\n2º edició dels Premis ADE VALLÈS\nEl proper 29 de novembre l’Associació de Dones Directives, Empresàries i Professionals (ADE Vallès) celebrarà a la Masia Can Ametller, la segona edició dels Premis ADE Vallès, amb la voluntat de posar el focus en el talent femení dins l’àmbit econòmic i premiar les contribucions des del món laboral, directiu o empresarial a una societat més igualitària.\nConduirà l’acte la presentadora del ‘Revolució 4.0’ a TV3 i a Catalunya Ràdio, Xantal Llavina, un referent del periodisme actual més professional. I tindrem l’honor d’aprendre moltes coses sobre comunicació no verbal amb la Teresa Baró, experta en el binomi d’èxit i capacitat comunicativa.\nHi posarà la nota musical la formació Decibelles, quatre veus que amenitzaran una vetllada en què les dones som les protagonistes.\nAquest és un acte obert a tots i totes les persones que creguin que el món empresarial ha d’apoderar les dones.


Emilio Lledó, Honoris Causa de la Universitat de Lleida\nPadrina: Àngels Santa Bañeres, professora del departament de Filologia Clàssica, Francesa i Hispànica\nMembre de la Reial Acadèmia Espanyola i professor a les universitats de Heidelberg, La Laguna, Barcelona, UNED de Madrid i Lliure de Berlín, ha centrat la seua obra en la filosofia grega clàssica, el llenguatge com a objecte principal de l'anàlisi filosòfica i la reflexió al voltant de l'escriptura i la temporalitat. Lledó, que dirigí la tesi a Víctor Siurana -impulsor de la restauració de la UdL i professor de la Facultat de Lletres- sobre teoria de la funció publicitària, també s'ha destacat per la seua defensa de les humanitats, de l'educació pública. Entre els seus llibres hi trobem La filosofía hoy. Filosofía, lenguaje e historia (2012) i Los libros y la libertad (2013).\nPremi nacional d'assaig el 1991 amb El silencio de la escritura, Lledó ha estat un dels principals artífexs de la renovació de la filosofia espanyola de la segona meitat del segle XX. Entre altres, ha estat guardonat amb els premis Alexander Von Humboldt (1990) del govern alemany, Internacional Menéndez Pelayo (2004), Fernando Lázaro Carreter (2007) i el Premi de Cultura María Zambrano 2008 que atorga la Junta d'Andalusia.


Passat Mahagonny, voltant a la dreta (Josep R. Cerdà)\nPassat Mahagonny, voltant a la dreta\n4 min. 02/05/2015 00:20\nDe tot el que enrevolta la crisi oberta al teatre Principal de Palma, les darreres setmanes només hi ha una cosa que es pugui qualificar de sorprenent: que no hagi esclatat abans. I fins i tot això té explicacions fàcils de deduir per aquells que saben què es la por a no aconseguir feina en un sector tan castigat durant aquesta legislatura com ha estat el cultural.\nL’espurna ha estat la publicació d’informacions referides a les contractacions artístiques de les temporades d’òpera, que han demostrat que es varen contractar de manera reiterada familiars de càrrecs de l’àrea de gestió del mateix teatre. Aquest fet no només no ha estat desmentit pel conseller Rotger, el qual n’ha defensat la legalitat. Potser en són, de legals, aquestes coses, però són molt lletges en un teatre públic. Sobretot quan l’equip de gestió que ha convertit el Principal en el seu corral té un perfil estrictament polític. Aquest equip, càrrecs polítics, han contractat a dit cunyats, germans..., a més de contractar-se també a ells mateixos, cobrant un sobresou en comptes de seleccionar els professionals més adequats per a aquells treballs artístics o de regidoria. Ja es veu que el codi ètic del farmacèutic-vinater Bauzá s’ha seguit de manera ben estricta. Per si això fos poc, cada cop hi ha menys dubtes sobre el veto que s’ha exercit sobre determinats actors per motius ideològics durant aquesta legislatura, confessat a diversos directors de produccions teatrals pels mateixos gestors, els quals han actuat, si es demostren aquests fets, d’una manera absolutament impròpia en un estat democràtic.\nAcaba, per tant, amb traca, un període nefast en la gestió del teatre Principal que va començar amb aquells premis Escènica del “No mateu la cultura”, que foren el detonant d’una persecució política amb represàlies econòmiques contra els seus organitzadors i protagonistes. Poc després, vingueren les programacions on desaparegué el teatre català i es considerà prioritari fer produccions del Tenorio. Les ajudes a producció es paralitzaven o senzillament no es pagaven, el Circuit d’Arts Escèniques de Mallorca restava al llimbs amb promeses de millores organitzatives que no arribaven, etc. Aquells primers gestos de la primera part d’aquesta legislatura varen deixar ben clar al sector que havia de preparar-se per a quatre anys d’asfíxia. Qui més qui menys començà a cantar Alabama song : “Show me the way to the next whisky bar”\nDesprés de les primeres temporades va semblar que es volia reconduir la relació amb el sector i, a poc a poc, s’obrí la porta de la sala petita a algunes companyies. A taquilla, això sí, i amb horaris de representació absurds dictats per les necessitats d’assajos de l’àrea musical. Perquè aquesta ha estat una altra de les característiques d’aquesta legislatura, l’absolut predomini de l’àrea musical per sobre de la teatral. Un detall representatiu d’això és el fet que la gerent i el director artístic només assistien a les rodes de premsa d’esdeveniments musicals, però no a les dels teatrals. Tanmateix, com que les arts escèniques no importaven, els criteris de selecció de les produccions que es començaren a programar eren desconeguts i indesxifrables per a qualevol observador, per incoherents i pel poc interès que posava el mateix teatre a donar-los a conèixer. L’únic valor que s’hi detectava era la voluntat d’allunyar-se de qualsevol referent català i projectar una imatge de classicisme ranci que tenia el seu zenit en unes gales de presentació de les temporades dignes d’altres temps, una mescla de depriment provincianisme artístic i amateurisme tècnic.\nCom deia ahir un dels oblidats pel teatre durant aquests quatre anys, el director Rafel Duran, resulta imprescindible deixar la gestió del teatre Principal en mans de professionals del sector que gestionin a partir d’un contracte-programa i de manera transparent. O és que a algú se li acudiria posar a dirigir un organisme públic dedicat al turisme a algú que no fos un professional de la matèria? Tan de bo puguem cantar-li aviat a la sra Moner, com a la lluna d’Alabama: “We now must say goodbye”. Que quedin a Mahagonny tots plegats.\nEsperit de pacte


Els traginers van esdevenir durant centúries un dels principals elements dinamitzadors del territori. Feien possible l’intercanvi tant de mercaderies com d’informació entre masos, pobles i ciutats, els habitants dels quals romanien fortament ancorats al seu entorn més immediat.\nA partir del desenvolupament tecnològic iniciat arrel de la Revolució Industrial, el segle XX va viure la gradual substitució del cavall de sang pel cavall de vapor, alhora que la figura del traginer mutava en el que avui anomenem com a transportista.\nLa rapidesa, l’increment de la capacitat de càrrega i el propi desenvolupament dels conceptes de salut pública a les cada vegada més poblades àrees urbanes van acabar fent desaparèixer de pobles i ciutats als traginers, els quals mantenen la seva presència, com a llegat cultural, a través de la festa dels Tres Tombs.\nDimarts, dimecres i diumenges\nde 9h a 16h i de 20:00h a 23:00h


Detectat vapor d'aigua en un planeta habitable fora del Sistema Solar\nSituat a uns 124 anys llum, la seva temperatura i la presència d'atmosfera permeten considerar que podria acollir vida\nXavier Duran 11/09/2019 - 20.19 Actualitzat 12/09/2019 - 21.41\nInterpretació artística d'un exoplaneta al voltant del seu estel (NASA's Goddard Space Flight Center/Francis Reddy)\nPer primer cop s'ha detectat directament la presència de vapor d'aigua en un planeta situat en una zona habitable fora del sistema solar. El descobriment es descriu en un article publicat a la revista "Nature Astronomy".\nUn equip d'investigadors de la University College de Londres, encapçalats per Angelos Tsiaras i Ingo Waldmann, han trobat senyals de vapor d'aigua a K2-18 b, un exoplaneta -planeta situat en un altre sistema solar- descobert el 2015 i que gira al voltant de K2, una nana vermella, el tipus d'estel més petit i fred que es coneix. Es troba a uns 124 anys llum de la Terra.\nK2-18 b té una massa equivalent a vora nou vegades la de la Terra i es troba a una distància del seu estel que el situa a la zona susceptible d'acollir vida. La temperatura de la seva superfície es deu trobar, segons estimen els científics, aproximadament entre els 70 graus sota zero i els 50 graus positius.\nUn astre sòlid rocós o glaçat\nEl que destaca de la troballa és que aquest exoplaneta pot ser un cos sòlid amb atmosfera o un astre gelat amb una gran concentració d'aigua en els eu interior. Fins ara, la majoria d'exoplanetes on s'ha trobat atmosfera són astres gegants de gas, com Júpiter.\nL'estudi s'ha fet analitzant la llum captada pel telescopi espacial Hubble. Els autors han trobat proves molt consistents sobre la presència d'aigua i suggereixen que l'atmosfera també pot contenir una quantitat significativa d'hidrogen. Tot i que és difícil calcular la composició de l'atmosfera, creuen que fins al 50% pot ser aigua.\nEls autors assenyalen que per aquests planetes temperats la presència d'aigua és un important indicador que poden acollir vida. Sent petits i relativament freds la seva atmosfera no és fàcil d'observar. Per això afirmen que K2-18 b pot significar una bona oportunitat per estudiar la composició i el clima dels planetes situats en zones habitables.


Eix nacional, eix social... I l'eix productiu? - Josep Maria Vilalta\nArtícle publicat al diari ARA el dia 6 de setembre de 2016\nEl debat polític dels darrers anys a Catalunya ha estat fortament centrat en el que comunament hem convingut a anomenar l’eix nacional. El debat ha arribat a redefinir substancialment el mapa polític i la correlació de forces dels partits, amb l’eclosió de moviments com l’Assemblea Nacional Catalana. Així mateix, en els darrers tres anys ha emergit un espai de debat polític d’alta intensitat, l’eix social. Aquest ha estat conseqüència en bona part de la crisi economicofinancera, l’atur desbocat i la precarització del factor treball, així com el creixement de la pobresa i de les desigualtats socials. Aquest fet ha comportat, d’una banda, l’aparició de moviments com la PAH i la irrupció de nous partits; d’altra banda, la necessitat imperiosa de que l’agenda política tractés aquestes problemàtiques i mirés de fer-hi front. De fet, en el darrers mesos s’ha anat construint un relat fonamentat que descriu aquests eixos com les dues cares d’una mateixa moneda: sense l’un no es pot entendre l’altra, i viceversa.\nAquesta polarització a l’entorn dels eixos nacional i social, plenament comprensible donat el context que hem descrit, ha comportat deixar en un segon terme l’àmbit econòmic productiu, absolutament prioritari pel futur del país. Quin model econòmic ens convé? Com podem fer prosperar l’economia productiva? Amb quins instruments, polítiques i recursos? Per descomptat que hi ha debat, però sovint amagat per les altres prioritats o eixos que es consideren prioritaris.\nCal reivindicar el debat públic a l’entorn del teixit econòmic que necessitem per ser competitius i alhora sostenibles. Fer-ho, amb rigor i amb la mirada fixada en el mig i llarg termini, és imprescindible. De fet, l’anomenat procés constituent que es pretén dur a terme ho hauria de tractar amb profunditat.\nDes de l’àmbit de les polítiques públiques caldria aprofundir a l’entorn de tres vectors principals: el coneixement i el capital humà (deliberadament el situo en primer lloc), les infraestructures, i el suport a les empreses.\nEl coneixement i el capital humà han de constituir la base imprescindible per a construir una societat més avançada i igualitària i una economia més competitiva, sostenible i oberta al món. En aquest vector parlem principalment de les polítiques educatives i de formació en tots nivells, i del suport a les universitats i la recerca científica. Arrosseguem dèficits de finançament públic històric en educació i en universitats, que s’han agreujat en els darrers anys amb la crisi economicofinancera. I ens cal repensar les polítiques educatives i de formació per donar resposta a una nova societat, més complexa, dinàmica i globalitzada. I aprofundir en el canvi cultural cap a una societat orientada a la innovació i l’esperit emprenedor.\nLes infraestructures en el territori són per descomptat un altre vector estratègic de primer ordre. De fet, en aquest camp hi ha un debat intens, ric i rigorós sobre les necessitats del país en transports, connexions internacionals, telecomunicacions i recursos energètics adequats, sostenibles i de cost competitiu. Xarxa de rodalies ferroviàries, corredor mediterrani, hubaeronàutic internacional, extensió territorial i ús intensiu de les noves tecnologies, energia sostenible i amb cost raonable i competitiu. Les dades i els fets són en aquest terreny molt preocupants, amb una caiguda dramàtica del pes de la inversió de l’Estat en infraestructures a Catalunya els darrers cinc anys, tal com demostren estudis com els de la Cambra de Comerç.\nFinalment, el tercer vector és el del suport al teixit econòmic i a les empreses en un sentit ampli: polítiques d’innovació, de suport a la internacionalització, de creació i foment empresarial, de fiscalitat adequada, i en tot el relacionat amb un mercat de treball que cal fer de major qualificació i qualitat i que aporti flexibilitat i seguretat (flexiguretat) tant a empresaris com a treballadors i autònoms.\nEn tots tres vectors tenim potencial però també dèficits que cal revertir amb urgència i amb determinació, sobretot en la línia de disposar de capacitats d’Estat per impulsar l’economia i el capital humà. Propostes com les del Pla Indústria 2014-2020, l’especialització RIS3-CAT o l’Agenda per a la innovació i la competitivitat de Catalunya 2015-2020 són bones guies d’acció. Conscients que sense un sistema econòmic innovador, competitiu i obert al món, amb un mercat de treball de major qualificació i qualitat, l’eix nacional i el social no podran prosperar.


El Concurs d'Obra Gràfica de la Fundació Meritxell s'obre al conjunt de la ciutadania\nLes propostes podran presentar-se abans del 15 de novembre en format físic o digital\n2 min. Escaldes-Engordany 23/10/2019 14:26\n651x366 El comissari i director artístic de l'MCTA, Guillermo Cervera; la responsable del servei ocupacional de Xeridell, Dolors Martínez, i la responsable de l'àrea de suport tècnic i comunicació de l'EENSM, Mar Peiró, en la roda de premsa de presentació del 4t Concurs d'Obra Gràfica. / T. N. (ANA) El comissari i director artístic de l'MCTA, Guillermo Cervera; la responsable del servei ocupacional de Xeridell, Dolors Martínez, i la responsable de l'àrea de suport tècnic i comunicació de l'EENSM, Mar Peiró, en la roda de premsa de presentació del 4t Concurs d'Obra Gràfica. / T. N. (ANA)\nDesprés de tres edicions creant una tassa solidària i per donar visibilitat a les persones amb discapacitat, la Fundació Privada Nostra Senyora de Meritxell (FPNSM) ha decidit obrir el 4t Concurs d'Obra Gràfica al públic en general, independentment de l'edat. L'únic requisit per poder participar és que al dibuix aparegui la frase "La inclusió és cosa de tots", que ha acompanyat als guanyadors de les tres passades edicions. El treball guanyador es donarà a conèixer el 3 de desembre, amb motiu del Dia internacional de les persones amb discapacitat.\nLes persones interessades podran adreçar-se a l' estand que la fundació habilitarà a la Fira d'Andorra la Vella, on trobaran les plantilles creades per a l'ocasió i un espai on poder dur a terme els dibuixos. Al seu torn, el museu Carmen Thyssen Andorra (MCTA) organitzarà trobades perquè aquell qui vulgui, pugui anar a elaborar el seu disseny. Les propostes, en format físic o digital, hauran de presentar-se abans del 15 de novembre.\nLa dinàmica per escollir el treball guanyador també ha canviat respecte a les passades edicions. Si bé, anteriorment estava format per tècnics de la fundació, membres de l'MCTA, alumnes de les escoles concursants i les persones usuàries de la FPNSM, enguany el veredicte es dividirà en dues parts. Un jurat format per personal del museu, la FAAD i el ministeri d'Afers Socials serà l'encarregat d'escollir els finalistes. El guanyador l'elegiran les persones ateses de la FPNSM a través d'una votació. "Ho viuen com quelcom molt positiu i volen participar de manera plena en la decisió final", ha explicat la responsable del servei tècnic i comunicació del centre, Mar Peiró, donat que "les persones amb discapacitat cada cop reclamen més que els seus drets estiguin sobre la taula".\nEn la primera edició del concurs el disseny de la tassa va sortir dels alumnes de 3r d'Educació Secundària de l'escola andorrana, mentre que al 2017, en la segona edició, es va comptar amb els estudiants de plàstica de l'ESO del Col·legi Janer. L'any passat, els nois i noies de l'assignatura de disseny de l'escola andorrana de Batxillerat van poder incorporar els seus treballs al currículum educatiu. Les tasses s'elaboraran a l'empresa d'inclusió sociolaboral I&I Serveis, associada a la FPNSM, i podran obtenir-se als punts de venda habituals a partir del 3 de desembre a un preu de 6 euros. S'ha previst una primera tirada de 80 tasses, que s'augmentarà en funció de la demanda.\nUna empresa d’inclusió sociolaboral presentarà els seus productes a la Fira d’Andorra la Vella\nUna tassa per la inclusió social\nTreball conjunt d'alumnes del Col·legi Janer i membres dels tallers ocupacionals Xeridell\nAdolescents i usuaris de Xeridell treballen plegats


Taxi Planoles el Ripollès vall de ribes transports de passatgers\nEts a: Inici / Items / Serveis, Taxis / Taxi Planoles el Ripollès\nTaxi Planoles el Ripollès:\nTaxi Planoles el Ripollès. Som una empresa familiar de Planoles (El Ripollès), amb una llarga trajectòria professional en el món del transport de passatgers amb l’afany de superació i d’oferir sempre un servei acurat i de qualitat.\nOferim la màxima eficàcia, puntualitat i discreció que mereixen els nostres clients amb total disponibilitat. Un servei de transport professional des de Planoles a empreses i particulars. És a dir, la nostra filosofia està basada en un bon servei de qualitat, confort, discreció i puntualitat. Estem al seu servei els 365 dies de l’any per tal d’atendre les seves necessitats de transport.\nServei personalitzat de trasllat i recollida a aeroports, ports, estacions de tren… Així, d’aquesta manera estalviarà en despeses d’aparcament i cues. També, servei esporàdic o periòdic a hospitals ja siguin per tractaments de rehabilitació, diàlisi, quimioteràpia, etc.\nMàxim confort al nostre vehicle de 7 places amb la finalitat que els clients gaudeixin de tota comoditat en el seu trajecte i adaptant-nos a les necessitats tecnològiques del moment.\nPer tant, podem dir que oferim un servei integral de taxi adequat a cada persona i a cada situació.\nEn resum, per a més informació poden trucar al 627588870, estarem encatats de servir-los.\n972 73 61 10\n627 58 88 70


Vulva, vulves ~ EbreDigital.cat\nCarme Abril Ferrer2019-04-08T11:56:04+02:008 d'Abril de 2019|Firmes ebredigital.cat|VULVA|0 Comentaris\nFiga, cony, parrús, xona, peix, petxina, clòtxina, xixi, cotorra, conillet, pastisset, paracota, carxofa, pataca, nyora, gírgola, flor, bacora… i molts més fruits de la terra i de la mar, una extraordinària diversitat lingüística per anomenar la vulva, la protagonista d’aquest article. I no des d’un punt de vista de les varietats dialectals sinó des de la necessitat d’autoconeixement del cos i de la sexualitat de les dones.\nAl 30 Minuts de TV3 de fa un parell de setmanes van emetre “El sexe ignorat: desaprendre per aprendre de nou”, en aquest programa la televisió pública posa de manifest el desconeixement que moltes dones tenen del propi cos i de la seua sexualitat, de com es relaciona encara el sexe amb la reproducció i com els genitals femenins i el plaer de les dones són considerats un tabú, i ja no estem per tabús que som al segle XXI. També es mostra la necessitat d’un autoconeixement del cos i de la sexualitat de les dones, amb la corresponent autoestima i empoderament que això els genera. Un programa que encara podeu recuperar a TV3 a la carta, molt recomanable també per veure en família o per passar-lo a l’alumnat.\nAl programa apareixen les Mandràgores, un projecte que neix el 2016 amb la voluntat de contribuir en l’educació sexual i afectiva d’adolescents, joves i dones, des d’una perspectiva feminista, a través de tallers, xerrades i més coses amb l’objectiu de fomentar la transformació personal i col·lectiva. Tan senzill com posar-se un espill entre les cames i observar, escrutar i reconèixer visualment el clítoris, els llavis majors i menors, la uretra, la vagina, el perineu i l’anus. Però no només això, sinó saber descobrir el plaer que una mateixa es pot donar, viure la masturbació feliçment, gaudir del sexe i de la vida. Les podeu trobar a mandràgores.cat.\nCal amb urgència una educació afectivosexual a les escoles i als instituts, els nostres adolescents tenen com a referent de la seua vida sexual la pornografia, on la dona exerceix una posició de submissió, de dolor i de servei al plaer de l’altre però no al propi. Les noies desconeixen el propi cos i com es poden donar plaer, els nois no saben preguntar a les noies què els agrada, com volen tenir les relacions uns i altres… Un referent de l’educació sexual és la Rosa Sanchís, al País Valencià, podeu consultar el seu blog “Karícies”.\nNo acostumem a parlar de la nostra sexualitat, com ens masturbem, què ens agrada més o menys en una relació sexual… El plaer és una font de bona salut i d’alegria vital, així que xiques, cames obertes, espill enmig i a explorar la vulva i a gaudir del poder de descobrir-nos, de sentir el goig de l’orgasme, que entre tanta lluita també hem de saber trobar el temps del delit.


L’Estris 228 reflexiona sobre innovació pedagògica\nPortada Actualitat L’Estris 228 reflexiona sobre innovació pedagògica\nA l’entrevista, Salvador Alsius parla sobre educació mediàtica\nArriba el nou número de la revista Estris amb un necessari Centre d’Interès sobre innovació pedagògica. En ressonància amb el moviment de renovació pedagògica actual, aquesta publicació analitza de quina manera pot afectar en l’educació no formal i com un equip educatiu ha de plantejar-se la possibilitat d’innovar en la seva entitat. Alguns dels experts col·laboradors són Xavi Corbella, Josep Vilaró, Guillem Massot i Carlos Muñoz, que expliquen de quina manera poden innovar els centres d'esplai i agrupaments escolta i com dur-ho a terme.\nL’entrevista central la protagonitza el reconegut periodista Salvador Alsius, que des del 2014 és vicepresident del Consell de l’Audiovisual de Catalunya. Ell ens parla sobre la importància de l’educació mediàtica tant a les escoles i famílies com en espais d’educació no formal.\nEl Manual, escrit pel Codirector d’Equip SEER i president de la plataforma PDA Bullying, Ramiro Ortegón, ens explica com actuar davant de situacions de violència en la pràctica educativa. A la Ruta viatgem fins l’únic Parc Nacional de Catalunya: Aigüestortes i l’Estany de Sant Maurici. A la secció Racons ens presenten Roger Vendrell, membre del Consell Directiu del MCECC.


El nedador Óscar Salguero, campió del món en 100 metres braça - El diari digital de Sabadell - iSabadell\nEl nedador Óscar Salguero, campió del món en 100 metres braça\nEl nedador paralímpic Óscar Salguero ha aconseguit aquest dimecres la medalla d’or en els 100 metres braça al Mundial de natació de Ciutat de Mèxic. El nedador del Club Natació Sabadell afegeix un nou rècord estatal.\nSalguero ha guanyat l’or en la categoria SB8 de discapacitats físics en 100 metres braça. S’ha imposat aconseguint a més el rècord d’Espanya, amb un temps de 1:09:56. La plata ha estat pel xinès Xu Haijiao i el bronze per a l’italià Federico Morlacchi. Aquest dimarts Salguero es va penjar la medalla de bronze en estils.\nEl nedador paralímpic del CN Sabadell va ser or als Jocs Paralímpics de Rio 2016 i és una clara aposta de la natació estatal de cara a Tòquio 2020.\nFoto portada: Salguero, amb la medalla. Autor: @cmarti_1963 via Twitter.


NOTA DE PREMSA – FANTASIES DEL GES |\nFANTASIES DEL GES” PORTARÀ AL CIRVIÀNUM NOVES PERSPECTIVES\nDE LA MÚSICA DE COBLA I DEL REPERTORI CORAL TRADICIONAL\nLa jove però ja prestigiosa formació Cobla Reus Jove serà l’eix conductor d’un concert que el 22 de març a les 21:00 portarà al Cirviànum de Torelló un recorregut per alguns estils de la música de cobla. A la primera part del concert la cobla Reus Jove interpretarà des de música antiga, amb dues danses del renaixement, passant per les sardanes de concert, fins a standards de jazz.\nA la segona part del concert la protagonista serà la música coral amb dues formacions osonenques: la Coral Cervià, que dirigeix Gabriel Miralles, i la Coral Brusquina, dirigida per Pere Sellarès. Ambdues formacions es fusionaran també amb la cobla per oferir clàssics del gran repertori coral català.\nLa música de cobla és un patrimoni original únic a Europa i és, alhora, un àmbit cultural que ens defineix com a país amb excel.lència i inquietud de futur. Actualment es troba en plena efervescència creativa amb joves i excel.lents compositors i intèrprets. El projecte “Fantasies del Ges” vol recollir aquesta inquietud amb obres vinculades a la vall del Ges i fusionant la cobla amb el repertori coral i amb la dansa de diversos estils. Fantasies del Ges us proposa una oportunitat única de descobrir una realitat poc coneguda que es troba a les bases de la nostra identitat cultural.\n“Fantasies del Ges” pren el nom de l’obra per a cobla composta el 2008 per Pitu Chamorro, que es va estrenar també al Cirviànum, i que glossa diferents llegendes torellonenques en estils de músics que no són habituals a la cobla: el tango, el vals o el swing.\nEl concert acollirà algunes sorpreses, com la participació del pianista de jazz Josep Maria Cols, l’acordionista Guida Sellarès, la colla sardanista Encís o els Bubulina Lindyhoppers.\nLa presentació del concert anirà a càrrec de Pau Benavent, presentador del programa televisiu de música d’arrel “La Sonora” del 33.\nMés informació: delges.blog.cat/


Diferencies entre el disseny web i de publicitat coses que cal saber per fer que les pàgines funcionin a Manresa Barcelona\n3.- Disseny web i disseny de publicitat\nEn dissenyar pàgines web , molt sovint no es té en compte un detall de màxima importància, i és que si bé el disseny gràfic d'un anunci és bàsic per al bon funcionament a la resta de mitjans, internet, a part de l'aspecte gràfic un bon disseny web necessita altres coses, entre elles, el disseny de pàgines web ha de ser optimitzat per a cercadors .\nEn posar un anunci en una revista, diari, ràdio o televisió, el públic objectiu és el que ja té el canal escollit , aquelles persones que llegeixin, vegin o bé escoltin el mitjà tindran accés al missatge publicitari sense cap més problema, l'únic que cal fer, és trobar la manera de que la publicitat ofereixi uns trets diferencials que li permetin destacar entre la resta dels anuncis , i mantenir-se així en la memòria del lector, oient o bé espectador.\nPer internet, la situació és més similar a la impressió i el repartiment de fulletons per a fer una bustiada, no és suficient un bon disseny, també s'ha de fer arribar al públic , amb la diferència que amb un disseny web adequat , la distribució pot limitar-se a les persones que a cada moment necessiten allò que ofereix l'empresa , és a dir, sense molestar ni fer perdre el temps a ningú quan no està interessat en el que l'empresa ofereix.\nPer a aconseguir aquest objectiu, una pàgina web necessita una promoció activa , i que no es limita a un disseny gràfic atractiu, ja que el mitjà és internet, i les eines que serveixen per buscar les pàgines (cercadors com google, yahoo, live...), les ordenen tenint en compte els seus continguts, el nivell d'importància d'aquell tema en una pàgina concreta comparativament a les altres pàgines, i també l'interès que genera el contingut en altres pàgines web... entre altres.\nEn dissenyar pàgines web amb domini propi, implica necessàriament que la pàgina web de l'empresa va "per lliure" , i per tant, els resultats seran mèrit exclusiu de la pàgina, i conseqüència de la seriositat amb que s'hagi dut a terme tant el disseny web com la promoció posterior.\nCal per tant, que a més del disseny web , també cal ocupar-se de fer que el públic tingui un accés més fàcil a la pàgina web . Aquesta necessitat, s'ha de tenir en compte des del primer moment de desenvolupament web, ja que la mateixa estructura de la pàgina té una gran importància en la facilitat amb que es podrà localitzar als cercadors en un futur.


Timeline created by arshpreet.chauhan@ilasedeta...\nLa ciutat de Roma va ser fundada, segon la llegenda, per Ròmul i Rem al segle VIII aC.\nL'abolició de la monarquia\nLuci Traquini, anomenat com el Superb, el darrer rei dels romans, va perseguri els senadors i va ofegar el poble, la qual cosa va desencadenar una revolta i va comportar l'abolició de la monarquia i la instauració de la república.\nLa batalla d'Àccium\nLa batalla d'Àccium, va ser al 2 de desembre del l'any 31 a.C. Va guanyar l'Octavi sobre el Marc Antoni i Cleòpatra i va comportar l'annexió de'Egipte a Roma.\nOctavi August es va proclamar l'emperador a l'any 27 a.C. Va reorganitzar l'exèrcit, va instituir un cos subdordinat i la guàrdia pretoriana.\nEl cristianisme és una religió abrahàmica monoteista basada en la vida i els ensenyaments del Jesus de Nazaret segons que presenta en el Nou Testament. El cristianisme va nèixer al segle I.\nLa religió de l'Imperi Romà\nL'any 380, sota el govern de Teodosi, el cristianisme va ser proclamat religió oficial de l'Impperi Romà.\nL'any 395, Teodosi el Gran va dividir els seus dominis en dues parts:\n- L'imperi Roma d'Occident, amb capital a Roma.\n- L'imperi Roma d'Orient, amb capital a Constantinoble (l'antiga Bizancí)\nL'esfondrament del Imperi Roma d'Occident\nL'any 467, es va esfondre l'Imperi Roma d'Occident, per varies causes:\n- Causes internes:\n- Polítiques: El poder de l'emperador s'afebleix.\n- Econòmiques: pujen els preus, pujen els impostos i disminueix\nAixò va comportar la ruralització de Roma.\n- Causes externes:\n- L'any 467. Ròmul Augustúl va ser destronat. (últim emperador del Imperi Roma d'Occident)\n- Invasions dels pobles bàrbars\n- Van saquejar Roma\nLa caiguda de l'Imperi Roma d'Orient\nL'Imperi Roma d'Orient va perdurar, com a imperi Bizantí, fins al segle XV (l'any 1453) en què van ser conquerits pels turcs.\nManava el rei. La ciutat de Roma va ser fundada l'any 753 a.C (s.VIII a.C). Ròmul vas ser el pimer rei i va dotar la ciutat d'institucions polítiques, el senat. Roma va engrandint i expadint i va dominant els pobles veïns. Luci Tarquini, va oprimir el poble qual cosa va desencadenar una revolta l'any 509 a.C, l'abolició de monarquia.\nLa gran exapnsió del domini romà es va poduir en aquest període. L'any 264 a.C van aconseguir el domini sobre tota la península. Cap a la meitat del s.III a.C hi havia tres grans potències: ROMA, CARTAGO, MACEDÒNIA\nRoma va vèncer els cartaginesos en les guerres púniques i Macèdonia el 148 a.C va esdevenir en provínicia romana. Al s.I, Gai Juli Cèsar va conquerir la Gàl·lia i va envair la Gran Bretanya. L'any 31 a.C, la victòria d'Octavi sobre Marc Antoni i Cleopatra.\nOctavi August va ser emperador. Va reorganitzar l'exèrcit i una guàrdia pretoriana. L'emperador Trajà va aconseguir la màxima extensió territorial: Fins al riu Rin i Danubi i va conquerir la Dàcia. Va convertir la Gran Bretanya en província romana i va incorporar al nord d'Àfrica i Mesopotàmia. Va començar a debilitar l'Imperi s.III dC. L'any 395, Teodosi el Gran va dividir els seus dominis en dues parts: L'Imperi Roma d'Occident (capital Roma) i L'imperi Roma d'Orient (capital Constantinoble)\nLínea de tiempo de prueba\nHistoria de los cinco sentidos\nLa Historia de la Logística


El Petit blog de l'Assumpta: Pregunta...\nPublicat per Assumpta a 5:05\nJpmerch 16 de maig de 2013 a les 8:41\nPer què no?, no està prohibit. De moment.\nAssumpta 16 de maig de 2013 a les 11:18\nÉs que a vegades buscar un títol condiciona, eh? :-DD\nCarme 16 de maig de 2013 a les 9:03\nNo està prohibit, i pot tenir la seva gràcia... i fer rumiar el personal.\nPerò (em deixes dir el primer que m'ha passat pel cap?) a no ser que t'ho plantegis expressament que no tingui cap lligam, ni tant sols un lligam personal i intransferible... penso que si li poses un títol, alguna relació deu tenir ni que sigui molt remota i inconscient...\nQui sap si l'última vegada que vas viure una tempesta estaves menjant patates fregides i no te'n recordes, però el teu subconscient sí? Ah! Ho hauríem de pensar molt i molt bé, què descobrim, o no, amb els títols.\nClar que ara mateix he anat a cal Jp i he fet un comentari sense haver llegit el títol i això que tenia molta relació el títol i el post i també el títol i el comentari... relació que jo he desaprofitat de tot... malaguanyada relació, doncs. Tant li hagués servit posar-li Patates fregides.\nPer cert, aquesta escultura m'agobia una mica i el teu títol no gens, perquè m'agraden les preguntes... ja em pensaré perquè ho has fet... ja... ufff! quin dia que tinc, ja veus com m'he llevat avui... :) he, he, he... amb una sensació de marxa brutal...\nAssumpta 16 de maig de 2013 a les 11:20\nHahahaha ai, ai, que encara em faràs passar un test d'aquells "vostres" tipus si crec que sóc una persona que mereixo ser estimada i tot allò... hehehe...\nDe fet, responent les teves reflexions, jo també penso que, potser, si posés "patates fregides" a un vídeo amb una tempesta, i ens poséssim a investigar en el meu subconscient trobaríem alguna cosa (com a mínim, que m'encanten les patates fregides) :-DDD\nMcAbeu 16 de maig de 2013 a les 9:37\nBé, per començar el títol d'aquest post és "pregunta" (així en singular) i en fas tres per tant ja es veu que els títols i els continguts poden anar per viaranys ben diferents. :-))\nDit això, també dic que si aquests viaranys són massa diferents pensarem que ens vols dir alguna cosa que no acabem d'entendre i això, com molt bé diu la CARME, ens farà rumiar. Cosa que de vegades està bé i de vegades no tant.\nEn resum: És necessari que el títol i el contingut coincideixin? NO. És convenient que ho facin? Per a mi, SÍ. Pots titular "Patates fregides" un post amb el vídeo d'una tempesta? Tu pots fer el que vulguis que el blog és teu. Van pagar a Pierre Vivant per arreplegar un munt de semàfors vells, soldar-los entre si i fer-ne una escultura? No ho sé, però no m'estranyaria que SÍ i força quartos.\nI si tens alguna pregunta més, ja saps on som. :-)))\nAssumpta 16 de maig de 2013 a les 11:25\nHahahahaha no és necessari però si convenient ;-)) i és que després busques coses al teu propi blog i no les trobes ni a trets :-DDD\nPerò, a vegades, no tens ganes de fer quelcom que no tingui res a veure amb el títol? A posar títol, imatge i text de forma absolutament aleatòria?... NO???...\nHas vist el cognom d'en Pierre... doncs si li poses un "bon" al davant veuràs que segur que sí que li van pagar força quartos :-P\nMcAbeu 16 de maig de 2013 a les 11:35\nAl planeta numèric no ens venen mai ganes de fer coses de forma absolutament aleatòria, qui et penses que som? :-DDD\nÉs clar, Monsieur Bon-Vivant necessita tenir molts ingressos. Així que la resposta a la meva última pregunta ha de ser un SÍ rotund. :-)))\nAssumpta 16 de maig de 2013 a les 11:39\nHahahaha això, justament això pensava... que al Planeta Numèric, fins i tot les lletres han de quadrar... Està bé, també té la seva gràcia que així sigui, eh? No ho criticaré pas... però a vegades, sortir-se del que és "esperat" és com un cop de geni artístic :-DDDD\nEfectivament, Monsieur Bon-Vivant pren champagne per esmorzar... ell és així...\nXeXu 16 de maig de 2013 a les 11:20\nJa ho has fet, què tindran a veure els semàfors amb el que has explicat... A mi m'agrada que sí que tinguin relació, però de vegades la relació és subtil i només l'entén qui escriu el text del contingut, no sempre ha de ser tan evident. Posem per cas el meu darrer post, que es diu 'Entrevista a Lo Càntich', més evident no pot ser, però és que el post ho requereix, no? Altres cops es pot ser més tangencial. Perquè, d'altra banda, quin sentit té titolar amb un nom que no té res a veure amb el que escrius? Sí, ja ho sé, per què ha de tenir un sentit, oi? Sóc capricorn.\nAssumpta 16 de maig de 2013 a les 11:31\nSí, suposo que el més normal és que tinguin a veure... justament la gent tria el títol en funció del que vol escriure o ja ha escrit... Imagina que compres un llibre que es titula "Breu història de l'independentisme català" i et trobes amb les memòries de José María Aznar...uffff...\nImagineu que als llistins de telèfons els telèfons i els usuaris estiguessin barrejats? :-DDD\nPerò si, suposo que el més normal és que les coses tinguin un sentit. Tot i així aquest semàfor m'encanta... intentar conduir per aquí deu ser molt emocionant :-P\nsa lluna 16 de maig de 2013 a les 19:15\nLa imatge sola m'ha suggerit...qui passa primer??\nEl mateix caos pot succeir quan penses en un títol, oi? Potser per tu sigui adient però pels altres no, per exemple que a tu et porti un record que no expliques i els altres no coneixen. De vegades és interessant veure totes les opinions al veure una cosa, aparentment, sense sentit.\nDona, tu posa el que vulguis!! ;)\nAssumpta 18 de maig de 2013 a les 13:19\nT'imagines trobar-te'l de veritat, LLUNETA? ;-))\nSí, clar, a vegades els títols potser per nosaltres volen dir una cosa i pels demés no... però jo volia dir fer-ho expressament :-DD posar un títol i després parlar d'una altre cosa (bé... de fet, no sé si té massa sentit) :-DDD\nrits 19 de maig de 2013 a les 10:31\npoden tenir relació i no tenir-ne, això depen del què tu vulguis xq el blog és teu. A mi m'agrada que en tingui, com tb m'agradaria que fossin ocurrents, xò posar títols als posts per mi és de les coses més difícils del món blogaire. I no ho dic en conya, de vegades em costa tant com trobar una cançó pel post.\nAssumpta 20 de maig de 2013 a les 20:54\nAi, Senyor! Aquesta xiqueta és tan perfeccionista!! :-)))\nDe moment estigues tranquil·la que els títols et queden molt ben posats ;-))\naigua 19 de maig de 2013 a les 17:43\nEs el TEU post i el TEU títol..... es el TEU món .....pots fer el que vulguis mentre no ofenguis expressament a ningú :)....si poses un títol, per molt raret que sembli, segur que el teu cervell haurà fet una rara associació d'idees per fer-ho. :)\nAssumpta 20 de maig de 2013 a les 20:55\nSí, però el que jo voldria fer és posar títol i contingut que no tinguessin res a veure... com un acte revolucionari (?) (Ai, mare meva hehehe estic fatal) ;-))))


NADIA TERRANOVA - ADEU FANTASMES - Aleix Font Colonia Güell\nagost 13, 2021 Aleix Font\nNadia Terranova ens presenta un llibre on Ida Laquidara ens explica la seva infantesa i joventut, traumatitzada per l’abandó del seu pare quan ella tenia tretze anys. Explica els fets basats en la memòria, que no sempre és fidel, i també s’hi dona de la versió de la mare i, com d’esquitllentes, la de la seva millor i única amiga. Tot el relat va intercalat dels somnis, que a vegades són el de mirall del sentiment profund. En resum, és una mena de teràpia del dol que al seu moment no es va acabar de passar tal com calia.\nL’ Ida Laquidara, la noia que als tretze anys es va quedar tècnicament orfe, viu a Roma amb el seu home, però sobtadament rep la demanda d’auxili de la seva mare perquè vagi a escollir les coses que vulgui conservar ja que farà obres a la casa i llançarà tot allò que no sigui imprescindible; i ella hi va. És un viatge purificador dels traumes i també d’alguns records idealitzats que no concorden exactament amb la realitat. Heu llegit l’Amiga Genial, d’Elena Ferrante? Doncs aquest llibre hi té una retirada però en sentit totalment oposat: no hi ha cap amiga genial i ni tant sols hi ha amiga, i els records que ella en té no són pas idealitzats sinó més aviat a l’inrevés. Quan veus que persisteixen en la memòria només els mals records, quan la relació amb la mare (coratge, que ha pujat la casa tota sola) és d’absoluta ingratitud, quan no tens cap record dolç fora dels del pare que us va deixar, el tema es fa ferragós. I reconec, això sí, que Nadia Terranova sap escriure i que et sorprèn sovint amb frases fascinants.\nEn fi, que si mai heu tingut un trauma fort a la infantesa i en penseu escriure un llibre, doncs potser seria un bon motiu per llegir aquest llibre. Altrament no sé que dir-vos. Això sí, si el llegiu i us agrada molt, doncs me n’alegraré. A vegades m’ha passat, que alguns llibres que no m’han agradat no ha sigut pas per culpa de l’autora ni tampoc de la traductora, sinó que ha sigut només per culpa meva. I aquest, n’estic segur, deu ser un d’aquest.\nAleix Font, 12 d’agost de 2021


Notícies RED 7/2016 – Unión de Mutuas\nNotícies RED 7/2016\nA la pàgina de la Tresoreria General de la Seguretat Social, el Ministeri d’Ocupació i Seguretat Social ha publicat amb data de 8 de novembre el Butlletí Notícies RED 7/2016 amb un únic contingut:\nNovetats del servici de consulta i obtenció de rebut fora de termini\nLa Tresoreria informa que dins del servici de consulta i obtenció de rebut fora de termini, es posarà operativa la possibilitat d’emetre un document d’ingrés per a subjectes obligats del Règim Especial de Treballadors Autònoms que ja s’han incorporat al sistema RED, accedint per NAF i no només per Codi Compte Cotització com fins ara.\nTambé s’ha implementat en aquest servici l’“Expedient d’ingrés”, pel qual el subjecte obligat que vulga pagar disposarà en un sol document d’ingrés (TC1/31) de totes les obligacions amb la Tresoreria General de la Seguretat Social per al seu ingrés en un compte restringit de via voluntària. Fins ara, l’usuari només podia seleccionar una a una cada liquidació, deute o expedient i generar-ne els rebuts corresponents.\nAmb la creació de l’expedient d’ingrés, l’usuari pot incloure totes les liquidacions, els deutes, les actes de liquidació o els expedients d’URE i generar un únic rebut que incloga tots els tipus de documents que siguen responsabilitat d’ingrés per a un NIF, amb independència dels CCC o NAF de què dispose i de la unitat de gestió competent de cadascun. L’ingrés s’ha de fer en el compte restringit de via voluntària de la província del CCC principal.\nAixí mateix, s’ofereix a l’usuari la possibilitat de seleccionar els documents a incloure en l’expedient d’ingrés esmentat d’acord amb uns filtres determinats.\nAquestes novetats estaran disponibles per als usuaris del Sistema RED i també per als usuaris del sistema RED del Règim Especial de Treballadors Autònoms al llarg del mes de novembre.


Les nacionalitzacions es disparen un 78 per cent per un canvi burocràtic\nEl 2016 es van concedir a Lleida a 2.500 estrangers davant els 1.400 d’un any abans || La major part del procés s’ha traslladat del Registre Civil al ministeri\nLes concessions de nacionalitat espanyola a estrangers residents a les comarques lleidatanes es van disparar el 2016 un 78%, i van passar de les 1.398 comptabilitzades un any abans a 2.498, segons dades extretes de l’Institut Nacional d’Estadística. L’increment suposa un canvi de tendència, ja que des del 2013 aquesta xifra havia anat descendint a la província. Segons apunten fonts del ministeri de justícia, una de les possibles explicacions que les concessions s’hagin gairebé duplicat estaria en un canvi burocràtic introduït el 2015 que hauria reduït la càrrega de treball als Registres Civils en el procediment que se segueix per atorgar la nacionalitat per residència i hauria limitat els terminis per concedir-la. I és que fins a finals d’aquell any, els Registres tramitaven la major part del procés abans de remetre els expedients al ministeri.\nD’aquesta manera, eren els encarregats de rebre les sol·licituds, completar la documentació que faltava, efectuar una acta d’integració amb entrevista personal a l’interessat i en el seu cas al cònjuge i a testimonis, i elevar una proposta abans de l’informe de la Fiscalia. En cas que el ministeri concedís la nacionalitat, el procés tornava al registre, on s’efectuava el tràmit de jura i inscripció, que podia demorar-se diversos mesos. El nou procediment va eliminar tota la fase prèvia de tramitació als Registres Civils, limitant-se a servir exclusivament com a oficines de recepció de les sol·licituds, que es remeten immediatament a Justícia. L’única funció que mantenen és la d’efectuar el tràmit de jura i inscripció. Per això, des de finals de l’any 2015, els registres han tingut més temps per ocupar-se de les jures i inscripcions i durant l’any 2016 van poder resoldre bona part de totes aquelles que tenien pendents dels anys anteriors.\nLa major part de les nacionalitzacions d’estrangers a la ciutat de Lleida, més del 80%, són per residència, que exigeix una dècada de domicili legal, encara que en alguns casos és possible que es redueixin. Per franja d’edat, un de cada nous espanyols residents a les terres de Ponent tenia entre zero i nou anys i per països, més d’un miler dels gairebé 2.500 nacionalitzats el 2016 eren originaris del Marroc. Per sexes, les concessions es reparteixen pràcticament a parts iguals entre homes i dones.


MONGOLIA SOBRE HIELO | Enterticket\ntoday Sábado, 11 de mayo de 2019\ntoday MONGOLIA SOBRE HIELO\nEn aquest show els empresaris d'esquerres de la revista Mongolia, Darío Adanti i Edu Galán, es veuen obligats a finançar la revista amb un circ sobre gel davant la caiguda de les ventes en paper. Un circ on la crisis de la premsa, el poder polític i econòmic, la dreta i l'esquerra, els nacionalismes, els dictadors o les religions “hippies” seràn les grans atraccions. A més apareixeràn dos treballadors de dretes, els que hi ha a qualsevol circ, disposats a fer com si fessin net la pista. I tot amb la mirada satírica de la revista Mongolia i la música de Jorge Ilegal i David Morei.\nNota: Venguin abrigats perque el gel desprén un fret de constipat.