Juan y Medio ha donat explicacions. | GTRES\nJuan y Medio sap que la relació corre perill\nper Daniel H. Marín 07/06/2022 09:52h\nJuan y Medio és un dels presentadors més estimats de la petita pantalla i ha sabut guanyar-se el cor del públic. La seva vida privada sempre ha estat al marge de la premsa, tot i que molts paparazzis han descobert grans secrets. L'última cosa que ha passat ha sembrat un autèntic enrenou i els seus éssers estimats estan preocupats per ell.\nJuan y Medio és conscient que la relació que manté amb Eva Ruiz, la seva parella professional, es podria acabar en qualsevol moment. Presenten un programa junts a Canal Sur i l'espai recull índexs d'audiència fantàstics, però corre perill. El partit polític Vox ha amenaçat de tancar la cadena si arriba al poder a Andalusia, un atreviment que afectaria el comunicador.\nJuan y Medio fa molts anys que treballa amb Eva Ruiz. | CatalunyaDiari\n«Vox planteja el tancament de Canal Sur com una de les primeres mesures si arriba al Govern d'Andalusia», escriu el responsable de la formació política. La tarde, aquí y ahora, el programa que presenten Eva Ruiz i el seu company, sortiria perjudicat d'aquesta estratègia. Els rumors cada vegada són més forts, així que l'andalús ha parlat sobre el tema per resoldre certes teories.\nJuan ha donat pas a un vídeo a La tarde, aquí y ahora, però ho ha fet molt de pressa perquè l'espai s'estava acabant. La seva parella laboral Eva Ruiz ha aplaudit l'eloqüència del presentador i ha aprofitat per opinar sobre el possible tancament de la cadena andalusa. «Estimat públic, tenim més contingut que temps i ens hem d'afanyar, que ens tanquen Canal Sur».\nJuan és un mestre del món de l'espectacle i sap que la seva presència a l'esmentada empresa és fonamental. L'espai que presenta registra unes dades d'audiència envejables, així que és pràcticament impossible que desaparegui. L'única manera de posar fi a la relació seria que Vox arribés al poder, però això ho han de decidir els ciutadans.\nJuan y Medio explica la veritat: «Un fill per sorpresa»\nJuan va concedir una entrevista a Mi casa es la tuya, espai que Bertín Osborne presenta, i va donar declaracions molt sucoses. No té per costum parlar de la seva vida sentimental, però en va fer una excepció per aclarir la seva situació amorosa. «A tothom li agrada sentir-se especial, ara estic més formal, tinc parella i em casaré aviat», va deixar caure amb total sinceritat.\nJuan y Medio volia ser pare. | Canal Sur\nEl comunicador no va donar més detalls perquè es vol protegir dels curiosos, però la premsa va començar a investigar ràpidament. Van esbrinar que en el passat podria haver estat parella de Lolita Flores, una cosa que l'artista va confirmar a la televisió. No obstant això, ell ho va negar posteriorment i va assegurar que només havien estat bons amics.\nL'andalús va parlar amb Bertín Osborne de la paternitat i va reconèixer que no li importaria tenir un fill que aparegués de cop i volta. És una possibilitat que es trobava amagada i que no ha passat, encara que es va plantejar durant la seva entrevista a Mi casa es la tuya.\n«M'he plantejat ser pare, però fins ara no ha sorgit. Si m'aparegués un fill per sorpresa m'encantaria. Seria l'home més feliç del món i no el descarto», va declarar a l'esmentat espai.\nJuan y Medio volia tenir fills\nJuan, molt abans que Vox plantegés tancar Canal Sur, va concedir una entrevista a Diez Minutos per parlar de la seva paternitat. A Bertín li va reconèixer que no li faria res ser pare per sorpresa, d'un nen que es presentés d'un moment altre. Hem de recalcar que aquest supòsit mai no s'ha produït, va ser una possibilitat que ell mateix va plantejar a Mi casa es la tuya el 2020.\nEl presentador també va parlar del tema amb la periodista Rosa Villacastín i li va reconèixer que ha pensat més d'una vegada a ser pare. De fet, el 2018 no descartava portar un nen al món en un futur, cosa que finalment no s'ha complert.\n«No ho descarto, en qualsevol moment us dono la sorpresa. No sempre ha estat una decisió meva, de vegades jo volia i ella no o a l'inrevés, potser he estat massa responsable. Quan tu fas el que vols, com vols, és molt difícil adaptar-se als canvis», va revelar al seu moment.


Crítiques al FAQS de TV3 i als diaris per ignorar les Primàries\nImatge del debat sobre Primàries Barcelona ahir al FAQS de TV3\nper Redacció 16 de desembre de 2018 13:01\nLa poca cobertura mediàtica que ha rebut el moviment Primàries, tant a nivell català com en la seva vessant barcelonina, va fer-se més notòria que mai ahir arran de l'aparició dels candidats de Barcelona al programa FAQS de TV3, quan la presentadora Laura Rosel va convidar els aspirants Adrià Alsina, Olga Amargant, Gerard Ardanuy i Jordi Graupera. Les crítiques, que diferents usuaris van publicar a Twitter i que els propis convidats van explicar en directe, tenien a veure amb la manca de presència de la seva proposta independentista durant els darrers mesos i amb que se'ls entrevistés quan ja estan ple procés de votacions, el cap de setmana de la primera ronda de les primàries.\nD'altra banda, els retrets cap als mitjans de comunicació contraposaven la minsa presència del moviment Primàries amb l'aparició immediata de personatges com l'empresari alemany Karl Jacobi. Adrià Alsina així ho va expressar al programa, senyalant que "a la que surt el candidat més extrem resulta que és la via directa perquè la gent en comenci a parlar". Una línia que va emfatitzar Olga Amargant i que va acabar matisant Jordi Graupera, explicant que "moltes vegades els diaris busquen contextos per parlar de nosaltres" que es basen en "agafar tots els friquis que es presenten a l'alcaldia de Barcelona". Segons Graupera, és en aquella "obertura del focus" on els diaris troben cabuda per parlar de les Primàries.\nAixí és com, en directe, els candidats de @primaries2019 retreuen al @FAQSTV3 i als mitjans en general que els portin al programa quan ja s'està en plena votació i com a part d"obrir el focus" a candidatures "frikis" que es presenten a Barcelona. #FAQSponsètiaTV3 pic.twitter.com/z7chDrx6Fu\nAquest episodi, que es va saldar de manera distesa al plató del FAQS, va acabar de trobar veus crítiques a les xarxes socials, on fins i tot un dels membres de Primàries per Reus, Lluís Gibert, va criticar el programa per "tractar com a testimoni hostil" al moviment Primàries amb un "Maiol desbocat". Feia referència al recull irònic amb el que el periodista Maiol Roger conclou els debats dels programes.\n#FAQSponsètiaTV3 tractant com a testimoni hostil a @PrimariesCat amb un Maiol desbocat. Però tranquils, ara venen els minuts pel sistema autonòmic amb la número dos d'ERC. L'acaben de triar a dit avui mateix i ja te els seus moments de massatge mediatic.\nFa poc li vaig dir a una candidata de les #PrimàriesBCN: "Quan tanqueu el registre segur que us conviden al FAQS". Avui hi anirà una comitiva. La mala notícia pels partits que mouen els fils a La Corporació és que el registre seguirà obert fins a la segona volta. #FAQSponsètiaTV3 pic.twitter.com/FOklQKZoB3\nEn definitiva, la crítica per la poca visibilitat del moviment obert independentista va emprenyar alguns usuaris de Twitter, però no va passar el mateix amb Jordi Graupera. Bona mostra d'això va ser el final se la seva intervenció al FAQS, que va concloure amb el candidat i impulsor de les primàries demanant-li formalment –i de manera unilateral– a la periodista Laura Rosel que moderés un debat sobre les Primàries.


Davant l'obertura dels centres ANPE exigeix un retorn segur a les aules | Noticia -\nANPE EXIGEIX UN RETORN SEGUR A LES AULES\nDavant l'obertura imminent dels centres educatius, seguim sumits en una gran incertesa. A la majoria de les Comunitats Autònomes s'estan concretant i ultimant mesures en aquestes setmanes. Algunes Comunitats han decidit endarrerir l'inici de l'activitat lectiva per a per a poder implantar aquestes mesures.\nLa reunió dels ministres de Sanitat i Educació i Formació Professional amb els consellers d'Educació els últims dies d'agost, ha arribat tard. Una reunió on només s'han establert mesures sanitàries i de distanciament social sense abordar mesures organitzatives i acadèmiques. Aquesta falta de planificació de les administracions educatives ha provocat que moltes comunitats retardin l'inici del curs escolar per a concretar mesures, a marxa forçada, i poder aplicar-les en cada centre.\nDes d’ANPE venim exigint, des de fa temps, una tornada segura a les aules. És imprescindible el compliment i aplicació de les mesures de seguretat i higiene que les autoritats sanitàries tenen establertes en els espais públics i privats, que també, exigim que s'apliquin en tots els centres educatius. És important que s'estableixin protocols d'actuació clars i es doti als centres dels recursos necessaris per a qualsevol dels escenaris possibles: educació presencial, semipresencial o a distància.\nDes d’ANPE proposem les següents mesures concretes:\nQue els grups de convivència estable o “aules bimbolla” estiguin composts pel menor nombre d'alumnes. En aquests grups, a més de comptar amb el professor tutor, han d'impartir classe els professors especialistes corresponents i indispensables per a aquest grup. Sempre mantenint la distància de seguretat i usant la màscara.\nEn la resta de grups-aula, la ràtio màxima ha d'estar en funció de les dimensions de l'aula o espai que s'usi com a aula, mantenint la distància interpersonal de 1,5 metres. La reducció d'alumnes per aula és important també per motius pedagògics com apostar per un ensenyament més individualitzat que ajudarà a compensar els possibles dèficits d'aprenentatges del curs passat.\nRespecte a les aules en les quals s'adopti la modalitat de semipresencialidad, ANPE plateja que la reducció de l'horari lectiu presencial sigui proporcional en totes les àrees i matèries, perquè totes mantinguin el seu pes específic en el currículum. És imprescindible que les Administracions Educatives elaborin unes instruccions mínimes que regulin aquesta modalitat i les condicions de treball del professorat.\nDavant un possible escenari de tancament d'aules o centres, és fonamental la concreció i posada en marxa dels plans i/o mesures de digitalització dels centres docents. Per a ANPE aquests plans hauria de recollir les següents mesures imprescindibles:\nLa dotació de mitjans informàtics i de connectivitat.\nLes plataformes digitals que possibilitin les classes online i amb continguts digitals.\nLa formació a docents i a alumnes.\nLes instruccions mínimes que regulin aquesta modalitat, les adaptacions curriculars i les condicions de treball del professorat.\nQue l'administració educativa doti als centres educatius dels recursos materials necessaris de seguretat i higiene (màscares, hidroalcoholes, pantalles, etc).\nLa persona responsable per als aspectes relacionats amb COVID en els centres ha de ser un infermer@ escolar perquè pugui actuar de manera presencial i immediata en un centre també quan es detecti algun cas d'alumnat o professorat que presenti símptomes compatibles amb el COVID-19 i poder fer el test de manera immediata i implementar les mesures necessàries per a frenar l'expansió del virus.\nEl professorat que és considerat vulnerable al COVID-19, serà suficient que presenti un informe mèdic perquè sigui substituït de manera immediata. I mentre aquest professorat no tingui dictamen sobre la seva situació, no s'haurien d'incorporar als centres educatius per a no posar en risc la seva salut.\nDes d’ANPE exigim una tornada segura a les aules. Tots els centres han de comptar amb el professorat necessari i l'aplicació de totes les mesures de seguretat i higiene establertes per les autoritats sanitàries de cada territori.\nDes d’ANPE seguirem en contacte amb tots els centres educatius per a assegurar-nos que la volta a les aules es realitza complint tots els protocols i mesures de seguretat i higiene. En cas que això no sigui així, ANPE durà a terme totes les accions legals que cregui oportunes per a preservar la salut de docents i alumnes i, per extensió, de la societat en general.


Aquest cap de setmana era molt complex per la gent del club. Oganitzar la prova amb la voluntat de fer-ho tan bé com puguem ens obliga a treballar força abans i durant la prova. Bo i que mirem de fer-ho compatible amb la competició amb el nostre gos, inevitablement estem més tensos i no podem dedicar-hi la mateixa competició. A més, el cert, és que algun punt dels recorreguts, com les entrades de l'eslàlom al costat de la carretera i les heures, van donar més d'un maldecap a tots els participants.\nBo i això, alguns se n'han sortit prou bé. El primer cas és el d'en Josep i la Vilma. En el primer cap de setmana ja ha aconseguit un dels preuats excel·lents a zero, fent a més podi en el conjunt de mini-midi.\nEn Ricard també va fer un excel·lent a zero, en aquest cas el segon quan fa res que acava d'iniciar la competició. Això li va valdre quedar segon en la classificació final d'estàndar.\nLa Huesos va estar-hi molt a prop, no va fer cap falta en el seu recorregut però va superar el TRS en poc més d'un segon i, per tant, no va obtenir el preuat zero. També en Cookie hi va ser a prop al fer una pista amb qualificació d'excel·lent.\nEn grau II la Gamma va fer dues pistes excepcionals, primer a cada mànega i, per tant, en la conjunta. Segon punt doble pel Campionat d'Espanya (i n'hi calen sis). A veure si ho pot aconseguir!\nLa Montse i la Nit van fer un excel·lent doble, el quart d'una temporada en que no acaba de tenir la sort que es mereix. Ja està, però, més a prop de poder-se classificar pel Campionat d'Espanya. Seria genial poder comptar amb la velocitat de la Nit al nostre equip del Campionat.\nAltres participants com la TIna, en Rufo, en Kaiser o en Drac no van tenir massa sort i, bo i fer una pista amb excel·lent no van poder quadrar els dos recorreguts.\nEn grau III varem comptar amb l'ajuda de la Ingrid, competidora noruega que passarà aquest mes aqui i que s'ha apuntat al nostre club junt amb el seu marit, en Jon. La Ingrid va ser primera dissabte i segona diumenge amb la seva shetland Tulla.


Cicle de música Arbsons 2021 | Arbúcies Turisme - Visita la Vall d'Arbúcies\nCicle de música Arbsons 2021\nDiumenge 7 de març - Llar de Jubilats, a les 6 de la tarda\nEls Trobadors d’Arbúcies\nConcert de guitarra i piano. Aquest concert inclou l'estrena de l'obra Els Trobadors d'Arbúcies, recentment composada pel pianista i compositor Jordi Vilaprinyó i dedicada al duo. El repertori està constituït majoritàriament per peces basades en músiques i llegendes populars catalanes. Joan Furió i Lali Vivas formen el duo de guitarra i piano des de l’any 1999. Atrets per les possibilitats musicals d’aquesta formació han treballat especialment repertori del segle XX i XXI.\nEntrades aquí o a La Gabella. Preu: 5 euros\nDiumenge 21 de març - Llar de Jubilats, a les 6 de la tarda\nProtagonitzat per la jove soprano tarragonina Mireia Tarragó i Carmen Santamaría. Tarragó és una gran promesa de la lírica catalana, acaba d'oferir el seu primer recital al Palau de la Música Catalana. La seva càlida veu tindrà, en aquesta ocasió, l'acompanyament al piano de Carmen Santamaría.\nDesprés del recital Elles hi haurà una petita xerrada/diàleg amb algun toc artístic en què mostrarem el resultat del procés de co-creació que es posarà en marxa entre l'Associació Free Art i els actors socials que hi participin.\nEntrades aquí o a La Gabella a un preu de 8 euros anticipades i 10 euros a taquilla.\nCartell concert 7 de març, Guitarpiano Duo\nPrograma de mà concert Guitarpiano Duo\nConcert 21 de març, Elles\nPrograma de mà concert Elles


Junts x Sant Vicenç acusa Comino de no actuar bé amb el tribut metropolità\nL’exalcaldessa, Maite Aymerich, lamenta que “l’alcalde hagi utilitzat els mitjans de l’Ajuntament per faltar a la veritat”\nJunts x Sant Vicenç ha volgut replicar les acusacions que va realitzar l’actual alcalde del municipi, Miquel Comino, on manifestava que l’anterior equip de govern, amb Maite Aymerich al capdavant, “no va aportar en el seu moment totes les dades requerides per l’AMB, a través de l’Organisme de Gestió tributària (ORGT), i aquesta va decidir aplicar el tribut sense disposar de tota la informació, amb el consegüent perjudici que això ha significat per als veïns i veïnes de Sant Vicenç dels Horts.”\nSegons el grup municipal, tots els disset municipis van enviar la mateixa informació i l’AMB no va reclamar mai l’enviament de la suposada informació que faltava. “Amb això, l’alcalde s’excusa. Menteix per amargar que l’AMB governada amb una majoria gairebé absoluta del PSC no ha fet el càlcul correctament. I també per amargar que el govern municipal no ha fet la feina i ha renunciat a negociar. I ara que hem pagat, ens diu que l’Ajuntament reclamarà una rectificació de l’impost. Tan de bo l’aconsegueixi, però ja va tard”, explica Junts x Sant Vicenç a les xarxes socials.\nD’altra banda, l’exalcaldessa i portaveu de Junts x Sant Vicenç, Maite Aymerich, s’alegra que “l’alcalde Comino hi hagi seva la reclamació que el grup municipal Junts x Sant Vicenç va fer en el darrer plenari. Vam demanar que es fes un nou càlcul pel tribut metropolità”. Tanmateix, lamenta però “que hagi utilitzat els mitjans de l’Ajuntament per faltar a la veritat. La pregunta és… està dient l’alcalde que els tècnics van fer malament la seva feina? Està dient l’alcalde que els tècnics dels 17 ajuntaments van fer malament la seva feina? Com és que l’AMB no ha fet cap reclamació a aquest municipi des del mes de febrer? Com és que no ha reclamat que es completés la suposada informació incompleta? Aquí el que passa és que l’AMB ha fet un càlcul erroni d’aquest tribut. Aquí el que passa és que des del mes de juny moment en què encara no se sabia quines eren les quanties d’aquest impost, aquest ajuntament no ha fet la feina.”\nA més, Aymerich es pregunta “Quantes vegades s’ha reunit l’alcalde amb l’AMB per resoldre aquesta situació? Quantes vegades el regidor d’Economia ha anat amb l’AMB per veure com s’estava gestionant aquest tribut metropolità? Aquí el que passa és que des del mes de juny ha estat en època de vacances.”\nRedacció / Fotos: Junts x Sant Vicenç-Arxiu


Cara i creu de l'ensenyament en valencià a la capital del Túria | L'Accent - Informació i comunicació popular dels Països Catalans\nEscrit per Redacció València Publicat el 08/05/2019\nArranca el període d’admissió escolar al País Valencià, un procés que s’allarga fins al 17 de maig. Milers de famílies s’enfronten a una decisió que marcarà el seu dia a dia durant un bon grapat d’anys. Per contribuir a formar-se un criteri, la Coordinadora d’alumnes, professorat, pares i mares per l’ensenyament públic en valencià (CAPPEV) de la Ciutat de València, ha publicat un recurs molt escaient: «Escolaritza!».\nEl mapa publicat per la CAPPEV permet comprovar el programa plurilingüe establert a cadascun dels 90 centres públics de la capital del Túria. A més, «Escolaritza!» identifica el districte escolar de cada escola, el nombre de línies existent i l’IES al qual es troben adscrits. Per últim, també fa possible calcular la distància a peu, en bici, en vehicle privat o transport públic, a cada col·legi.\nAmb el canvi de model lingüístic establert pel Decret 4/2018 va acabar la segregació en línies lingüístiques que -fins al moment- caracteritzava el sistema educatiu valencià. Així doncs, el text legal estableix quotes mínimes d’ensenyament de valencià (25%), castellà (25%) i anglés (15%) en primària; la resta de percentatges es completen basant-se en el criteri de cada Consell Escolar, atesa la seua realitat sociolingüística.\nLa Llei de plurilingüisme, ha estat criticada per les entitats en defensa de l’ensenyament en valencià, que recomanen un mínim del 50% d’ensenyament en valencià per tal de garantir-ne el coneixement i domini útil de la llengua pròpia.\nEn aquest context, el recurs publicat per la CAPPEV distingeix tres tipus de centres, representats amb colors diferents segons el seu model plurilingüe. A «Escolaritza!» trobareu en color verd aquells centres que presenten un 49% o més d’ensenyament en valencià en primària, en groc aquells que en tenen entre un 40% i un 49% i en roig aquells que presenten menys del 40%.\nEl mapa publicat per la CAPPEV permet albirar l’extensió de l’ensenyament en valencià dins la xarxa pública d’ensenyament al cap i casal. Així doncs, es pot comprovar que de les 136,5 línies escolars públiques per curs, 86,5 -és a dir, el 63,3%- tenen la meitat o més de l’ensenyament en valencià en primària, 25 -un 18,3%- en tenen entre el 49% i el 40% i altres 25 -també 18,3%- en tenen menys del 40%. Cal ressenyar que entre els que menys percentatge de valencià hi incorporen hi ha centres amb singularitats marcades com ara l’Institut Valencià de l’Audiofonologia -per alumnes amb deficiències auditives- i dotze centres d’Atenció Educativa Singular (CAES), centres generalment d’una línia, que acullen un alumnat amb problemàtiques socials.\nPer districtes escolars, la situació és molt diversa. Actualment, les escoles públiques amb més d’un 50% d’ensenyament en valencià són majoritàries a Ciutat Vella, Extramurs, Campanar, Saïdia, Patraix, Jesús, Cabanyal-Malva-rosa, Camins al Grau, Algirós, Benimaclet, Benicalap i Pobles del Sud. En canvi, la presència del valencià a l’escola pública és minoritària a l’Olivereta, el Grau-Natzaret, Rascanya, i molt especialment, a l’acomodat Pla del Real, on no existeix cap centre que arribe al 49% de l’ensenyament en valencià.\nVal a dir que, tot i que a «Escolaritza!» no apareixen recollides les dades dels programes plurilingües dels centres concertats i privats, les valoracions no són massa encoratjadores. Fins a la publicació del Decret del Botànic, el 96,3% de l’alumnat de les 79 escoles concertades i privades de València era escolaritzat, predominantment o únicament, en castellà. Aquesta realitat no sembla haver-se superat amb la nova legislació impulsada per Vicent Marzà. Això resulta especialment rellevant si tenim en compte que, actualment, a la ciutat de València el 58% de l’alumnat de primària està matriculat en escoles concertades o privades.\nTot i els estirabots de la dreta local durant la campanya electoral a Corts, podem concloure que, en termes globals, la implantació del valencià continuaria sent minoritària i -segons els experts- insuficient.\nS’ha de reconéixer, però, que amb el nou Decret en la mà la presència del valencià en l’escola pública ha augmentat. No debades, convé recordar que, prèviament a la implantació de la norma, l’alumnat escolaritzat en línies en valencià a la pública era el 38,4%. Aquest és un fet especialment interessant si tenim en compte la funció integradora que té el sistema públic, on un 17% de l’alumnat de primària és d’origen estranger -en contrast amb el 4,9% en el cas de la privada i la concertada.\nMalgrat aquests avanços, des d’Escola Valenciana s’adverteix que serà necessària l’acció de la inspecció educativa per valorar l’aplicació concreta dels programes plurilingües i garantir un trànsit cap a l’ESO sense passos enrere en matèria de llengua.\nEtiquetes: català, Ensenyament, València Categoria: Països Catalans, Societat Visualitzacions: 2480


Ascensa Furore presenten el seu primer àlbum "Nit i aigua" - auva!cat\nAscensa Furore presenten el seu primer àlbum “Nit i aigua”\n4 novembre 2016 8 novembre 2016 RedaccióLeave a Comment on Ascensa Furore presenten el seu primer àlbum “Nit i aigua”\nAscensa Furore és un grup de hip-hop reivindicatiu i bilingüe, fruit de la unió de Turo i la Bittah, dos MCs barcelonins amb ampli recorregut per l’escena rap catalana. Abans de l’estiu es presentaven amb un EP anomenat “A la contra” (New Beats, 2016), que incloïa quatre cançons variades, el nexe d’unió eren les veus raperes dels seus dos cantants.\n“Nit i aigua” (New Beats, 2016) és el primer àlbum dels Ascensa Furore, un disc amb 10 cançons que abarquen un ampli ventall musical, hi trobem experimentacions amb instrumentals electròniques de diversos tipus com el dubstep o el regueton, sense deixar de costat el hip hop clàssic del qual provenen i monstrant alguna influència reggae. Les lletres del disc segueixen girant en torn la crítica social i politica.\nEl disc ha estat enregistrat, mesclat i masteritzat per Gorka Dresbaj a The Room BCN Estudio. Ha comptat amb les produccions de diferents músics de l’escena underground de Barcelona com ara Gorka Dresbaj i Only Güan, que ja van treballar en l’EP de presentació de la banda, juntament amb Alexander Head, Esegé i Acid Lemon (aquest últim membre de Lágrimas de Sangre). Al disc hi trobem les col·laboracions de La Duende (Montse Moreno), Herbasius, Ellen Pleasted i Claudi Cuixar (Sybarites).\nAscensa Furore / Nit i Aigua\nNew Beats, 2016\nBajo la sombra de tus labios\nEns veiem al solar\nDarrere el cop\nMuchacho & Los Sobrinos – L’escudella\n“A la contra”, primer EP d’Ascensa Furore\n26 maig 2016 11 setembre 2016 Redacció\nMARUJA LIMÓN PUBLIQUEN EL SEGON VOLUM DE LES “LIVE SESSIONS”\n28 desembre 2020 28 desembre 2020 Redacció


Conservar la biodiversitat també és protegir la salut humana - directa.cat\nConservar la biodiversitat també és protegir la salut humana\nArran de l'expansió de la pandèmia de la COVID-19, l'autor explica com la pèrdua de biodiversitat provoca un canvi en els ecosistemes i augmenta així el risc de transmissió de malalties infeccioses. Aquest article forma part de la sèrie de col·laboracions d'opinió i anàlisi que la 'Directa' posa a disposició de diversos espais i col·lectius socials\nSovint des de la societat s’ha vist a les persones que estudien i tenen cura de la natura (siguin professionals com biòlegs, ambientòlegs, geòlegs, o naturalistes i ecologistes voluntaris) com a gent idealista que es preocupa dels animals salvatges i les plantes, però allunyats dels problemes “reals” de la majoria de les persones. L’actual crisi originada pel SARS-CoV-2 desmitifica d’una batzegada aquesta visió fins a cert punt despectiva de la conservació de la natura i ens mostra amb una cruesa brutal com biodiversitat i salut humana són elements totalment relacionats.\nLa comunitat científica fa anys que alerta del risc de l’aparició d’una malaltia d’aquestes característiques. L’OMS va incloure en 2018 a la llista de patògens infecciosos més perillosos per a la salut global la denominada malaltia X, que representa una malaltia encara desconeguda amb la capacitat de causar una infecció global descontrolada. El setembre de 2019, un organisme vinculat a l’OMS tornava a alertar de la seriosa possibilitat que un nou patogen provoqués una greu crisi mundial. A les malalties causades per virus, bacteris, paràsits o fongs provinents d’animals que infecten a humans se les denomina “zoonòtiques”. El 60 % de les malalties infeccioses humanes registrades són zoonòtiques i el 75 % de les malalties infeccioses noves o emergents també tenen origen animal.\nPerquè una malaltia infecciosa es transmeti es requereix la intervenció de múltiples factors. Com a mínim intervenen el patogen i el seu hoste, però en nombroses ocasions es requereix una espècie intermèdia, com els mosquits, les paparres o les puces, a la qual es denomina vector, que és la que transmet la malaltia infecciosa fins al seu hoste final.\nNombrosos científics i científiques coincideixen que la pèrdua de biodiversitat implica en la majoria dels casos un augment en el risc de transmissió d’aquestes malalties. La desaparició d’espècies dins d’un ecosistema altera el funcionament d’aquest ecosistema, influint en la transmissió de patògens\nNombrosos científics i científiques coincideixen que la pèrdua de biodiversitat implica en la majoria dels casos un augment en el risc de transmissió d’aquestes malalties. La desaparició d’espècies dins d’un ecosistema altera el funcionament d’aquest ecosistema, influint en la transmissió de patògens. Les espècies que tendeixen a sobreviure en aquests casos solen tenir major predisposició a allotjar i transmetre malalties infeccioses. Una major diversitat d’espècies implica un efecte de dilució, ja sigui per l’augment de nombre d’espècies en la cadena de contagi o per l’efecte tallafocs natural que provoca una alta diversitat genètica, entre altres factors.\nL’espècie hoste original de la Covid-19 no ha estat identificada encara, i encara que els estudis apunten a la ratapinyada Rhinolophus o al pangolí com a orígens probables de la cadena, els resultats no són concloents. No obstant això, assenyalar a l’espècie animal com a causant o responsable de la pandèmia és un error, com ho és culpar-ne al mateix virus. Els virus ocupen des de fa milions d’anys una baula essencial en els processos i equilibris ecològics, regulant les poblacions d’espècies. Quan el correcte funcionament d’un ecosistema queda afectat, l’equilibri es trenca i augmenten les possibilitats que virus potencialment patògens creuin la barrera d’espècie i puguin infectar a altres espècies d’animals incloent l’ésser humà. És l’acció humana la que està darrere de la majoria d’aquestes pertorbacions.\nHi ha múltiples exemples de malalties zoonòtiques que ens han afectat els darrers anys. Vegem-ne alguns: El virus del Nil Occidental es va estendre amb immensa facilitat als Estats Units gràcies a un paisatge dominat per l’agricultura intensiva on s’expandeix la merla americana (Turdus migratorius), hoste preferent del virus. La caça furtiva i venda de ximpanzés com a aliment en els anys 1920 va donar origen a la SIDA. La desforestació de l’Amazones provoca un dràstic augment en les poblacions de mosquits, a causa de l’exposició més gran a la llum solar i la humitat pròpia de zones recentment desforestades, afavorint l’expansió de la malària. Els abocaments de fosfats i sulfats utilitzats com a nutrients en sòl agrícola en zones desforestades a les muntanyes de Belize són arrossegats fins a les planes baixes, transformant la flora local, afavorint el progrés de l’espècie de mosquit Anopheles vestipennis, vector més eficient de la malària, enfront de l’Anopheles albimanu. La pesca incontrolada ha minvat les poblacions de peixos a Malawi, depredadors naturals dels caragols aquàtics que alberguen els paràsits responsables de l’esquistosomiasi, afavorint la seva dispersió.\nNomés es coneix un 1 % dels virus que habiten en animals silvestres, i s’estima que podria haver-hi 1,7 milions de virus desconeguts que podrien fer el salt a l’espècie humana. La falta de recursos econòmics i la poca atenció que rep la comunitat científica impedeixen que es facin majors avanços en aquesta direcció\nNomés es coneix un 1 % dels virus que habiten en animals silvestres, i s’estima que podria haver-hi 1,7 milions de virus desconeguts que podrien fer el salt a l’espècie humana. No obstant això, la falta de recursos econòmics i la poca atenció que rep la comunitat científica impedeixen que es facin majors avanços en aquesta direcció. La naturalesa no és un enemic desconegut, sinó un aliat necessari. Els serveis ecosistèmics són aquelles funcions amb les quals la naturalesa contribueix al benestar de l’ésser humà, tant físic com mental. La biodiversitat és el major proveïdor de substàncies i compostos químics per a curar nombroses malalties. Segons l’OMS, més de la meitat de la humanitat als països del Sud depèn directament per a la seva assistència sanitària primària de les plantes localitzades en els seus llocs d’origen. Als països del Nord, el 25% dels fàrmacs procedeixen de plantes, el 13% dels microorganismes i el 3 % d’animals. Les espècies que actualment estan en perill podrien ser molt útils en tenir una gran varietat de compostos naturals que permetrien continuar desenvolupant noves medicines i potser ser imprescindibles per a curar malalties greus. Es calcula que el 21 % de les plantes medicinals conegudes es troben amenaçades d’extinció.\nOrganitzacions de defensa ambiental com Ecologistes en Acció defensen com a via per a evitar futures crisis d’aquesta índole la restauració dels territoris degradats per l’acció humana, la protecció de les terres salvatges i la biodiversitat, l’abandonament de les pràctiques d’explotació abusiva del medi natural i un canvi de paradigma cap a una economia que respecti la natura. El manteniment dels serveis ecosistèmics és la millor garantia de supervivència.\nbiodiversitat coronavirus COVID-19 Covid19 Ecosistemes malalties malaria natura patògens Salut virus\n« La quarantena pel coronavirus deixa el poble sense jornal a l’Amèrica Llatina\nCent anys de ‘Luces de Bohemia’ »


Tigris - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Riu Tigris)\nEl Tigris (en persa antic Tigr; en arameu Deqlath; en àrab دجلة, Dijla; en turc i kurd Dicle; en hebreu, en textos bíblics, חִדֶּקֶל, Hiddéqel; en grec antic Τίγρης, Tigres, i en llatí Tigris) és, juntament amb l'Eufrates, un dels dos grans rius que defineixen la Mesopotàmia; és el més oriental de tots dos i travessa l'Iraq des de les muntanyes de l'Anatòlia. El nom Tigris ve de l'antic persa i significa "el ràpid". Un altre nom per a aquest riu, usat des del temps dels perses, és Arvand, que significa el mateix. El nom d'Arvand, en persa modern, es refereix avui dia a la part baixa del Tigris, el riu que en àrab és anomenat Shatt al-Arab.\nEl riu Tigris a Diyarbakır, Turquia\nLlac Hazar a les muntanyes del Taure (Turquia)\nA 38° 30′ 12″ N, 39° 30′ 21″ E / 38.5032°N,39.5058°E / 38.5032; 39.5058\nB 31° 00′ 15″ N, 47° 26′ 32″ E / 31.0043°N,47.4421°E / 31.0043; 47.4421\n1.900 default ( )\nNeix a les muntanyes del Taure, a l'est de Turquia, i recorre 1.900 km cap al sud-est fins a ajuntar-se amb l'Eufrates a Al-Qurna, al sud de l'Iraq, per després anar a parar al golf Pèrsic amb el nom de Shatt al-Arab. Els seus afluents principals són el Diyala i el Zab.\nBagdad, la capital iraquiana, es troba a la riba occidental del Tigris, mentre que la ciutat portuària de Bàssora hi està situada a banda i banda, ja prop de la desembocadura, a la part coneguda com a Shatt al-Arab. Als temps antics, moltes de les grans ciutats mesopotàmiques s'aixecaven al costat del riu o no gaire lluny, i l'aigua del Tigris va irrigar la civilització sumèria. Les ciutats erenques notables incloïen Nínive, Ctesifont i Selèucia del Tigris, mentre que les aigües del Tigris arribaven a la ciutat de Lagash a través d'un canal construït cap al 2400 aC. La ciutat natal de Saddam Hussein, Tikrit, també toca al riu i el seu nom deriva precisament d'aquest.\nEl Tigris ha estat una important via de comunicació i transport en un país majoritàriament desèrtic. Fins a Bagdad, és navegable per a vaixells de poc calat, però el transport riu amunt fins a Mossul només és accessible amb rais i barcasses. El transport fluvial va perdre importància durant el segle xx des del moment que el ferrocarril Bàssora-Bagdad-Mossul i les carreteres es van endur una gran part del tràfic de mercaderies.\nEl riu es veu embassat per un gran nombre de preses tant a l'Iraq com a Turquia, per tal de proveir d'aigua i regar les regions àrides i semidesèrtiques properes a la seva vall. Els embassaments també han evitat inundacions a la part iraquiana, que abans eren habituals arran de la fosa de les neus a les muntanyes turques pels volts de l'abril. El recent embassament del riu a la part turca ha estat subjecte de controvèrsia, tant pels seus efectes sobre el medi com per la potencial reducció del cabal riu avall.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Tigris\n↑ Els noms turc i àrab deriven de la mateixa arrel que l'arameu, que era el nom que portava el riu a la part alta; Tigris, per contra, és una paraula meda que vol dir 'arc'.\nCoord.: 38° 26′ 0.0″ N, 39° 46′ 22.0″ E / 38.433333°N,39.772778°E / 38.433333; 39.772778\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Tigris&oldid=23842392»\nDarrera modificació: 21 juny 2020 a les 13:30\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 21 juny 2020 a les 13:30.


GRUES NAVÀS SL, S.L. (En endavant, el titular o GRUES NAVÀS SL), és el titular d'aquest portal web www.gruesnavas.com (en endavant, el Portal). El seu domicili es troba al Carrer Bruc 17, 08670 Navàs (Barcelona) i el seu CIF és B58384793.\nLes dades registrals del titular són al Registre Mercantil de Barcelona: Volum 23323, Foli 192, Full B50987 - insc. 3ª\nPot posar-se en contacte amb el titular del Portal a través del següent e-mail: info@gruesnavas.com.\nEl nom de domini a través del qual s'accedeix al present Portal és titularitat de GRUES NAVÀS SL, i per tant està prohibida la seva utilització en connexió amb continguts, productes i / o serveis que no siguin titularitat de GRUES NAVÀS SL, ja que pot causar confusió entre els usuaris finals o fins i tot el descrèdit de GRUES NAVÀS SL.\nEl present Avís Legal té com a objecte establir les Condicions Generals que regulen l'accés, navegació i ús de l'esmentat portal per part de tots els usuaris. Si l'usuari no està d'acord amb les mateixes, ha d'abandonar aquest lloc web de GRUES NAVÀS SL de forma immediata.\nGRUES NAVÀS SL es reserva el dret de modificar o actualitzar, en qualsevol moment, les presents Condicions Generals i, en general, els elements que integren el disseny i la configuració del Portal, tant en la versió en espanyol com en altres idiomes, si les hagués. Per això, GRUES NAVÀS SL recomana als usuaris que llegeixin detingudament les presents condicions cada vegada que accedeixin al Portal.\nTots els continguts del Portal, entenent per aquests a títol merament enunciatiu i sense que la següent enumeració sigui un numerus clausus, els textos, les fotografies, els gràfics, les imatges, les icones, la tecnologia, l'estructura de navegació, el programari, continguts audiovisuals o sonors, el disseny gràfic i els codis font, els índexs, les marques, logotips, expressions i informacions i, en general, qualsevol altra creació protegida per les normes nacionals i tractats internacionals sobre propietat intel·lectual i industrial (en endavant, les continguts) són propietat de GRUES NAVÀS SL, o de tercers, dels quals GRUES NAVÀS SL ha obtingut la corresponent llicència d'ús.\nL'Usuari coneix i accepta expressament que el titular no atorga cap garantia de qualsevol tipus, ja sigui expressa o implícita, sobre la fiabilitat, utilitat o exactitud de la informació publicada i / o subministrada al Portal amb relació als productes i / o serveis de GRUES NAVÀS SL.\nLadequació per a un objectiu o fi particular del Portal i de la informació publicada i / o subministrada amb relació als productes o serveis postvenda de GRUES NAVÀS SL.\nEls comentaris o opinions expressades pels Usuaris i / o tercers al Portal, si n'hi ha. GRUES NAVÀS SL es reserva el dret a esborrar qualsevol comentari que puguin resultar ofensius, inadequats o denigrants. També es reserva el dret a bloquejar i impedir els futurs comentaris provinents dels autors d'aquests comentaris.\nEl Titular pot oferir al seu Portal enllaços, directament o indirectament, a recursos o pàgines web d'Internet que es troben fora del Portal. En cap cas aquests enllaços han de pressuposar que hi hagi acords amb els seus responsables, ni la recomanació de GRUES NAVÀS SL a la contractació de productes i / o serveis que s'ofereixin.\nPer al cas que qualsevol Usuari, entitat o pàgina web desitgés establir algun tipus d'enllaç amb destinació al Portal, amb prioritat a realitzar aquest enllaç haurà d'obtenir una autorització expressa i per escrit del Titular i l'enllaç haurà de ser absolut i complet, en el sentit que es realitzi a la pàgina principal de GRUES NAVÀS SL, abastant tota l'extensió de la pàgina principal del Portal.\nEn el cas que l'entitat que realitzés l'enllaç des de la seva pàgina web al Portal de GRUES NAVÀS SL, també desitgés incloure a la seva pàgina web la marca, denominació, nom comercial, rètol, logotip, o qualsevol altre signe identificatiu del Titular i / o del Portal, necessités la prèvia autorització expressa i per escrit de GRUES NAVÀS SL.


Javier Mariscal: “Hi ha un excés bestial de normes arreu del món” | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nQuadern | Entrevista\nJavier Mariscal: “Hi ha un excés bestial de normes arreu del món”\nVa cada dia al seu despatx, al recinte de Palo Alto (Barcelona), amb bicicleta. Des d’allà parla amb passió de la nova pel·lícula de Fernando Trueba, en la qual participarà, sobre un músic desaparegut al Brasil. Han passat 25 anys des que el seu Cobi es va estrenar als Jocs Olímpics de Barcelona\nBarcelona 28 JUN 2017 - 07:52\tCEST\nJavier Mariscal al seu estudi de Palo Alto al Poblenou (Barcelona). Joan Sánchez\n“A mi em cau bé tothom, fins i tot tu”. És fàcil parlar amb ell. Transcriure la conversa és més complicat. “Perdona, això per a on era?”, pregunta després d’uns minuts. Javier Mariscal (València, 1950) ha esmorzat aquest matí musli amb trossos de fruita, llet de civada —“que no és llet, és beguda de civada”—, molt, molt cafè, i “si puc i en tinc, també una mica de pernil”. Té 67 anys i es cuida: “T’obliguen a tenir una vida molt ordenada i a no fer els excessos que has fet tota la vida”. El dissenyador, l’home que va donar vida a la mascota olímpica Cobi fa ara més de 25 anys, és en privat l’avi Chavi, ple d’històries interessants per explicar. De bones i algunes de molt dolentes, com quan va haver de presentar concurs de creditors i dir al món que estava arruïnat. Ara se centra en un llibre sobre l’origen del cosmos i una nova pel·lícula amb Fernando Trueba. Mariscal segueix.\nPregunta. Què és la felicitat per a Mariscal?\nResposta. La definició de ser feliç, parlant per fer riure, és no tenir relació amb policies o segurates, jutges i funcionaris en un any. Jo tinc una família desestructuradíssima, on hi ha de tot, amb gent molt propera a qui estimes i que t’estimen... Ser feliç? Els amics, tenir la feina a prop, anar amb bicicleta, provar de veure poca gent, buscar els moments de no fer res, silencis...\nEl Cobi sabia el dia que s’havia de morir, i va pujar als cels en un vaixell en una idea preciosa de Comediants\nP. Un dels seus refugis era Formentera. Però l’illa ha canviat molt. També Barcelona. Com veu el canvi?\nR. Tots hem canviat. Al planeta Terra érem 5.000 persones i ara en som 5.000 mil milions. No se m’hauria acudit de nen, quan les cases no es tancaven, pensar en el tema de la seguretat, per exemple. Abans tot era molt més senzill, no hi havia tanta regulació. Estem en una societat en què tot està reguladíssim i els que manen i dicten les normes són els funcionaris. Hi ha un excés bestial de normes arreu del món i, per descomptat, en aquest país també. El gran canvi és que som moltíssims més.\nP. Molts més i molts més turistes. Sent turismofòbia?\nR. Tots som turistes. Gràcies al turisme van arribar els biquinis, les franceses, les holandeses, i la Guàrdia Civil es va haver de retirar a les seves casernes. Hi va haver una obertura bestial, però la veritat és que s’ha de regular. El turisme que no ens agrada és aquest grup gran amb una senyora que porta una bandera i tots van al darrere.\nP. Ho està fent bé Ada Colau a Barcelona?\nR. Penso que sí, tot i que no hi ha res perfecte. En principi es tractaria d’aturar-se, de decidir com ordenem el turisme i tractar d’informar-se. Venècia, per exemple, ja no és ciutat, és un parc temàtic. Que això passi amb Barcelona no està bé. El turisme té una força depredadora fortíssima, i per això hi ha els polítics, per poder gestionar i trobar solucions amb la societat civil. Reflexionar, plantejar, agafar el toro per les banyes... està bé. Hi ha alguna cosa que sona molt bé quan llegeixes que Carmena ha reduït el deute d’una manera bestial, això és bona gestió.\nP. Què ens van deixar els Jocs Olímpics?\nR. Necessitem una altra vegada un projecte així. El de Pasqual Maragall va ser un exemple boníssim sobre com gestionar la cosa pública. Amb l’excusa dels Jocs, una festa de totes les nacions, va saber posar un horitzó lluny, canviar radicalment Barcelona i l’urbanisme. I que tot el que es fes per a les Olimpíades, cada maó, tingués sentit per al futur. En un país on la gent diu “tots roben”, als Jocs Olímpics, que van moure moltíssim diners, no han enxampat mai a ningú.\nP. Quin projecte necessita Barcelona?\nR. Barcelona sempre ha estat, com diu Vázquez Montalbán, “una ciutat del nord en un país del sud”. Sempre ha estat líder no només a la Península sinó dins l’entorn europeu. Per què l’Ajuntament no posa un llistó d’aquí a 20 anys? És evident quin hauria de ser: emissions zero. Amb un programa de reciclatge d’escombraries que permeti un compos per a totes les plantes de l’àrea de Barcelona, cobertes verdes i terrats enjardinats... Si la gent es mor de càncer és pels cotxes, no pel tabac, diguem-ho d’una vegada. Les marques no volen que es digui i els periodistes sou uns venuts. Tots som vianants, fins i tot el que va tot el dia amb cotxe: fem la ciutat més humana!\nP. L’economia espanyola millora, diuen els experts. I la de Javier Mariscal?\nR. Vaig sobrevivint. Personalment m’ha vingut bé la crisi. D’una banda, va ser un cop fortíssim anímicament i emocional. Jo vaig tenir la sort de sortir de la meva família burgesa i acomodada i desclassar-me a Barcelona.\nP. Va presentar concurs de creditors el 2014. Un any després va dir que estava arruïnat i que feia de manter.\nR. Vaig parlar d’un manter de forma poètica. Dos dies abans vaig estar xerrant amb un manter que venia a sota de casa. A París, amb 20 anys, venia a terra els meus dibuixos. Ara tinc una estructura molt reduïda.\nP. Està molt centrat en un llibre sobre l’origen del cosmos (Anagrama), no?\nR. És un tema molt ambiciós, fa molts anys que estic en això. Ja vaig muntar als noranta una obra de teatre que es deia La història dels colors, però amb el teatre em vaig arruïnar, com tantes vegades. La història dels colors és una conferència que comença pel Big Bang, és un text i un audiovisual molt poètic i surrealista. Va portar temps i al final em vaig embolicar a fer un personatge, que neix amb el Big Bang, i que és una partícula. És un còmic. Bé, són dos. Estic provant d’acabar el primer per al proper Sant Jordi. No tinc el títol encara, serà una mena de Vaig néixer partícula i vaig acabar sent senyoreta. Per a mi és molt important treure aquest llibre.\nP. Quins altres projectes té en marxa?\nR. Estem arrencant una altra pel·lícula amb Fernando Trueba, es tracta d’un documental animat sobre un músic brasiler de bossa nova desaparegut. Trueba ha fet un guió per fer-lo com a dibuix animat. No tindrà res a veure amb Chico & Rita. Però visc com un franctirador o un mercenari. Estic fent un llibre per a Agbar, un altre per a Louis Vuitton...\nP. El disseny perd força a Barcelona?\nR. Sempre ha estat una ciutat amb molta més atracció de creadors que d’industrials. Sí que és un bon exemple com a laboratori d’urbanisme. Atrau creatius de tot Europa, que encara que no tinguin feina aquí, treballen per internet. El que no hi ha és producció.\nP. És cert que sempre pensa que el que ha fet és molt dolent?\nR. Sí. Jo soc dislèctic. Et costa moltíssim sobreviure al món real i a la gent que en sap. L’autoestima va per terra perquè no saps el nom de Marilyn Monroe, no saps escriure bé tergiversar, ni qui mana al País Basc...\nP. Es votarà a Catalunya el pròxim 1 d’octubre?\nR. No en tinc ni idea. No soc polític.\nP. Però li interessa el tema?\nR. I tant que m’interessa. Em pot canviar la vida, no soc com quantitat de gent, amics meus que diuen: “Jo votaré que sí i a prendre pel cul Rajoy”. És una cosa que m’agradaria que m’expliquessin més bé. D’entrada, què passarà amb la meva cartera? Em seguiran robant els Pujol i Artur Mas, o m’ho robaran Bárcenas i Rajoy? Si posen les urnes i està ben muntat, sí; si serà un carnestoltes, no. Crec que hauríem de votar tots. Hi ha milers de maneres de gestionar-se, una república catalana pot estar molt bé, molt millor que estar en el regne d’Espanya. Però anem a estudiar-ho, anem a veure-ho..., i sobretot de bon rotllo. Els meus clients, la majoria són de fora de Catalunya, gràcies a Déu no tots són de la península Ibèrica, però no vull portar-me malament amb molts dels meus clients d’Espanya. I per què una baralla i un mal rotllo? És per organitzar-nos bé tots. El llibre que faig ara, el que té de bo és que t’ajuda molt a veure la teva història d’ara amb una perspectiva d’àguila, de satèl·lit... Entendre d’on venim i on estem és molt important.\nP. Com està el Cobi? El segueix estimant tant com abans?\nR. Com no l’he d’estimar? El Cobi se’n va anar als cels. És una de les persones que ha tingut aquesta sort. Com a éssers vius, ens hem de morir. Des que neixen les cèl·lules neix la mort. El Cobi sabia el dia que es moriria, i va pujar als cels en un vaixell amb una idea preciosa de Comediants. I allà està amb Jimmy Hendrix, Marilyn Monroe... i de tant en tant sant Pere m’envia una postal i em parla d’ell.


UGT i USOC alerten d'acomiadaments a la concertada si baixen les quotes de les famílies\nEls dos sindicats han advertit d'aquesta situació, ja que amb el tancament de les escoles pel coronavirus els professors estan treballant des de casa però "sense tenir present en cap moment qui li abona la nòmina".\nEl sindicat ha alertat falta d'equips de protecció individual, de manera que els professionals han d'usar mascaretes quirúrgiques --menys efectivas-- i reutilitzar bates pensades per a un sol ús.\nFonts d'USOC asseguren que "és la tercera vegada" que l'aerolínia amenaça d'abandonar Girona per aconseguir beneficis econòmics de la Generalitat.\nCC.OO. es manté com el primer sindicat català amb més del 40% de representativitat\nPer darrere de l'organització liderada per Javier Pacheco s'han posicionat UGT, la Usoc, la CGT i, finalment, altres sindicats que sumen el 10,29% de representació.\nNissan es "carrega" un altre model a la planta de Zona Franca\nEl sindicat USOC ha denunciat que deixar de produir furgonetes NV200 deixa la producció de la factoria catalana en "una precària situació".\nEl conflicte de Finnair segueix obert: els tripulants de cabina mantenen la vaga\nEl sindicat ha explicat que l'empresa no ha modificat la seva última proposta del 16 d'agost, per la qual cosa ha qualificat la seva postura de "inamovible".\nEl líder d'USO, Joaquín Pérez, critica el desprestigi i el "bisindicalismo" de CCOO i UGT\nEl nou secretari general de la Unió Sindical Obrera (USO), Joaquín Pérez, considera que el desprestigi que pateixen els sindicats a Espanya es deu al fet que "no hi ha pluralitat" i reclama canvis legals en matèria d'eleccions sindicals i en la Llei Orgànica de llibertat sindical.\nEls treballadors de Farggi-La Menorquina realitzaran quatre aturades contra l'ERO de Lacrem\nCC.OO. de Catalunya, UGT de Catalunya i Usoc convoquen mobilitzacions per protestar contra l'expedient de regulació d'ocupació (ERO) presentat per Lacrem.\nLa patronal ha sostingut que és una aturada convocat per raons "merament extra laborals", de manera que la patronal no la contempla en la normativa vigent.\nUGT i CCOO es desmarquen de la vaga general que busca defensar una "declaració unilateral d'independència". Els dos sindicats es mobilitzaran per criticar les càrregues policials que han deixat més de 800 ferits.\nCCOO, Usoc i diversos sindicats criden a la vaga general per al 3 d'octubre\nLa Taula per la Democràcia, en la qual també participen Pimec, Cecot, Fapac, ANC i Òmnium, ha animat "a no defallir en la lluita" ia continuar mobilitzant-se.\nFarggi-La Menorquina presenta un ERO per a 153 treballadors\nEl Grup Farga ha sostingut que la integració de les dues empreses afectarà un màxim del 15% de la plantilla de Lacrem.\nDiversos sindicalistes han signat un manifest que rebutja l'immobilisme de l'Estat, la via independentista unilateral i exigeixen una reforma del model d'Estat. Consideren que abunden les actituds polítiques d'"enorme irresponsabilitat".\nUGT, CCOO i Usoc convoquen una manifestació a favor del treball digne\nLa protesta, convocada per al 6 d'octubre, tindrà com a principals reivindicacions la derogació de la reforma laboral i una renda bàsica garantida.\nLes sentències dels tribunals europeus, una oportunitat per canviar la legislació laboral\nUn cop més hem d'agrair als tribunals europeus sentències que anul·len aspectes de la nostra legislació per ser contraris al dret comunitari i que afecten de forma lesiva als ciutadans i treballadors.\nSembla un malson, tornem al principi\nEl diumenge 26 de juny, tornem a estar convocats a les urnes per a les eleccions per al congrés dels diputats. No lamentem el fet de votar que és un dret que ens ha costat molt conquerir al nostre país, sinó l'haver de repetir unes eleccions perquè hi ha hagut una incapacitat per a un acord polític per a l'elecció d'un president del govern i un programa de govern que afronti els greus problemes socials i econòmics del país.\nVergés, sobre els rebrots a Madrid: "La mobilitat ens pot impactar" a Catalunya\nCientífics demanen augmentar la inversió pública i privada per a la investigació del càncer


En temps de pandèmia, la cooperació i la salut internacional són més imprescindibles que mai i per això, malgrat la dificultat de la situació a finals de novembre, l’Àrea de Cooperació del Col·legi va celebrar en format seminari web la Jornada de Cooperació, en el marc de la qual es van fer els lliuraments de les XXVII Beques “Dr. José Luis Bada”.\nLa jornada va ser presentada per la vocal de la Junta del CoMB i directora mèdica de l’Hospital de Granollers, Mònica Botta, i hi va participar la tècnica de projectes de Cooperació internacional de Creu Roja Catalunya i ex delegada de Creu Roja al Líban, Marina Juan Mateu, que va explicar la complicada situació en la qual es troba el Líban i com afronta la pandèmia per la COVID-19.\nMònica Botta va donar a conèixer el nom dels 9 professionals de la medicina que van rebre les beques per formar-se en cooperació i salut internacional, aquest any la dotació econòmica de les Beques Bada ha estat de 24.750 € per part del CoMB. Des de l’any 1993 s’han rebut més de 230 sol·licituds i s’han concedit beques per un import superior al milió d’euros.\nJornada sobre “La situació al Líban i la COVID-19”\nMònica Botta va presentar la jornada sobre “La situació al Líban i la COVID-19” i va ressaltar que en aquesta edició de la jornada de cooperació es volia posar el focus en aquelles situacions que habitualment no estan en portada dels mitjans de comunicació i el Líban n’és un clar exemple. Per això es va centrar a analitzar com es gestiona la pandèmia al Líban, que impacta en aquest país en un moment de crisi humanitària, econòmica, política i social.\nMarina Juan Mateu va explicar la complexa situació en què es troba el Líban, amb més d’un milió de refugiats de la guerra de Síria i amb una història recent plena de conflictes i crisis de refugiats. Mateu va destacar que actualment hi ha tres crisis al Líban — econòmica, social i sanitària— a la qual s’hi va sumar l’explosió al port de Beirut. En aquest context, a dia d’avui, la COVID-19 no és, per a la població, el seu principal problema. Al Líban les mancances de tota mena fan molt difícil el combat de la pandèmia, va concloure.\nDebat complet a: www.blogcomb.cat\nMetges Becats (d’esquerra a dreta)\nDarío Alejandro Arias Andrade\nMaria Agustina Dal Molín Veglia\nTropical Medicine and Clinical Decision Making (Institut de Medicina Tropical d’Anvers) i Màster en SIDA (UB)\nEspecialitat COT (Burkina Faso)\nLaia Ferrer Ventura\nMàster en Salut Global (ISGlobal)\nClaudia Flores Calderón\nMàster Universitari en Recerca i Intervenció Psicosocial (UAB)\nMontserrat Roca Costa\nCurs Semipresencial de Salut Internacional (Unitat Docent Hospital Vall d’Hebron)\nCarlos Andrés Villamizar Villabona


Cada dia, un gest pel planeta\nUn calendari i una agenda proposen als alumnes mobilitzar-se en favor del planeta\nMés de 80.000 alumnes han rebut aquest curs l'Agenda EA del Medi Ambient i el Desenvolupament, un recurs d'educació ambiental per a l'ESO editat per la Xarxa de Ciutats i Pobles cap a la Sostenibilitat i la Diputació de Barcelona, que arriba a la seva dinovena edició i aquest any els convida a mobilitzar-se en favor del planeta.\nLes agendes són una crida a l'acció i un homenatge a les persones que han sortit al carrer per defensar el medi ambient. Són també una oportunitat per descobrir als joves que si fem sentir la nostra veu per una bona causa i ens coordinem amb altres persones passen coses increïbles. Cada cop són més les persones conscients dels problemes que amenacen el planeta i que es mobilitzen per diferents causes ambientals, com la crisi climàtica, la pèrdua de biodiversitat, l'esgotament dels recursos naturals o la contaminació dels ecosistemes. Així, l'agenda presenta diverses maneres d'actuar en favor del planeta –que també es poden trobar a la web de l'agenda escolar– i hi ha les activitats d'aquesta edició i també de cursos anteriors. L'agenda escolar també és present a les xarxes socials Facebook i Instagram.\nL'agenda presenta diverses maneres d'actuar en favor del planeta\nA part de l'agenda, la Xarxa de Ciutats i Pobles i la Diputació de Barcelona han editat també 7.700 exemplars dels calendaris del medi ambient, adreçats als centres d'educació primària. En total, 142 municipis comptaran aquest curs amb algun d'aquests recursos o amb tots dos.\nCalendari escolar per conscienciar sobre els ODS\nPer la seva banda, la Fundació Pere Tarrés ha creat un calendari escolar per conscienciar sobre els Objectius per al Desenvolupament Sostenible (ODS) adaptat al context de la pandèmia.\nAquest any, la Fundació Pere Tarrés ha dedicat el seu calendari escolar a l’Agenda 2030 per al Desenvolupament Sostenible, que va ser aprovada per l’Assemblea General de les Nacions Unides el 25 de setembre del 2015, amb l’objectiu d’estimular l’acció en cinc esferes d’importància crítica: les persones, el planeta, la prosperitat, la pau i el partenariat. Aquesta resolució fa una crida a desenvolupar respostes per implementar l’Agenda 2030.\nEl calendari és una eina pedagògica per treballar a escoles, centres socioeducatius, centres d’esplai i famílies / Fund. Pere Tarrés\nAmb la voluntat de millorar el nostre món, la Fundació Pere Tarrés se sent interpel·lada a comprometre’s en els 17 Objectius de Desenvolupament Sostenible per erradicar la pobresa, protegir el planeta i assegurar la prosperitat. Concretament, 676 activitats educatives i socials impulsades per la Fundació incideixen en aquests objectius. Totes elles, a més, estan adaptades al nou context de pandèmia, tenint en compte les necessitats i problemàtiques que s’han accentuat durant aquests mesos.\nEl calendari està ideat per ser més que una eina de planificació del curs escolar i convertir-se en un recurs pedagògic. Un equip de docents, formadors i pedagogs de la Fundació Pere Tarrés ha elaborat diferents fitxes formatives que proposen activitats vinculades amb els diversos ODS que formen part del calendari. Els materials estan dissenyats per ser útils per a la realització, desenvolupament i gestió de l’activitat educativa d’equips docents, educadors, monitors i monitors de centres d’esplais i famílies.\nUn equip de docents, formadors i pedagogs ha elaborat diferents fitxes formatives que proposen activitats vinculades amb els diversos ODS\nEl calendari –que podeu descarregar aquí– dedica cadascun dels mesos de l’any a dotze dels disset ODS, tots ells emmarcats en la situació actual i triats curosament perquè els infants i adolescents puguin treballar els valors que transmeten aquests objectius. S'han organitzat d'aquesta manera: al setembre, vida sana i la promoció del benestar per a totes les edats; a l’octubre, fi de la pobresa; al novembre, educació i qualitat; al desembre, consum responsable; al gener; pau i justícia; al febrer, reducció de les desigualtats; al març, igualtat de gènere; a l’abril, ciutats sostenibles; al maig, fam zero; al juny, acció climàtica; al juliol, vida submarina, i a l’agost, vida terrestre.


NATURA VIVA: de juny 2014\nAquest escarabat banyarriquer és de cos llarg i antenes llargues, està recolzat sobre la flor de l'arbust estepa blanca, que és de color rosa (i rarament blanca malgrat el seu nom) té els pètals arrugats. La flor és molt visitada pels coleòpters.\nDENT DE GOS I ELS ESTANYOLS DE BOLQUÈRE\nPirineu de França\nQuan l'hivern s'ha acabat i la neu d'alta muntanya comença a fondre's, aquesta planta bulbosa és de les primeres en treure el cap. La flor és força original i curiosa, de color rosada, liliàcia o blanca. Es pot veure a partir de més de 1000 metres d'alçada. Les vaig trobar en un paratge purament salvatge molt pròxim als estanyols de Bolquère: uns clots que en el desgel de la neu s'omplen d'aigua.\nPlanta dent de gos\nEstanyols de Bolquère (1730 metres)\nEl card trompeter o calcida blanca és un tipus de card molt comú, però he volgut captar la perspectiva de la flor des de dalt perquè s'apreciï la seva bellesa, ja que els cards en general no son gaire atraients per a tots nosaltres.\nPrimer de tot, cal dir que les fotografies estan fetes amb el meu mòbil, ja que em vaig deixar la càmera a casa, i no vaig adonar-me'n fins poc abans de començar la ruta: imperdonable en mi! Penso també que el més important és donar a conèixer aquesta petita ruta, encara que les imatges no siguin de gaire qualitat.\nEl sot de l'infern és una ruta de més de 3 km, fàcil i assequible per a tothom. Aquest nom li ve donat pel fet que conforme anem baixant fa una mena de sot, molt fosc i ombrívol. També hi passa un torrent, però aquesta vegada baixava poca aigua.\nS'inicia molt a prop de La Costa del Montseny, concretament a la Plana del Coll. Hi ha una zona de pícnic amb font inclosa. Tot bastant acceptable. Durant el recorregut passarem per boscos molt frondosos i ombrívols, veurem arbredes: alzines, riberes, verns, freixes i castanyers centenaris. També trobarem la reconstrucció de dues cabanes de carboners, molt originals.\nSOT DE L'INFERN (MONTSENY)\nSender de baixada\nEl tronc foradat del castanyer serveix de refugi pels animals\nPelló de castanyes\nCabana de carboner, on s'hi cremava la llenya per convertir-la en carbó\nClavell de muntanya\nCabana de carboner. Aquí estem en el punt més baix de la ruta, i també en el tram Gran Recorregut GR-5.\nSeguim la pista i agafem forces, perquè ara toca pujar fins el punt final.\nBEGET, QUIN POBLET!\nSi hi ha un indret on sembla que el temps s'aturi, aquest és Beget.\nUbicat a la Vall de Camprodon en ple Pirineu, Beget és un poble de pessebre: ponts medievals, carrers empinats i cases de pedres fan d'aquest llogarret, un indret idílic per gaudir tant de la natura com del seu valor arquitectònic.\nEsglésia de Sant Cristòfol de Beget. D'estil romànic català. Declarada Bé Cultural d'interès Nacional.\nCampanar de l'església\nMajestat de Beget, de gran valor històric. Crist tallat en fusta.\nI de tornada un petit obstacle!!\nÉs una planta d'alta muntanya (alpina) típica del Pirineu, però no és estrany veure-la en territoris amb una mica menys d'altitud.


Inquieta es remou. Quelcom la turmenta dins del pit. O potser no, un xic més avall, a l’estómac, que es va rebregant silenciosament. De tant en tant un sanglot li puja gola amunt. Intenta contenir el plor. Sap que ha de ser valenta, que ara no pot defallir. Prou li ha costat arribar fins aquí, nits insomnes per calmar el seu neguit. Giravolta de nou, guaita d’escallimpada el despertador. Que lents que passin els minuts... Desitja que soni, que les hores s’escolin ràpidament, que tot passi. En 24 hores s’haurà acabar el turment, un episodi per oblidar, d’aquí a uns mesos serà un record perdut en els viaranys de la memòria. S’acarona ella mateixa les galtes, els braços, entrecreua les mans, com si supliqués a ni ella mateixa sap qui o què. La decisió, però està presa. Res ha de fer trontollar els seus ciments, sempre ferms. Per què li ha passat això, ara, quan la vida li somreia, quan es volia menjar al món? Per què ha estat tant inconscient? S’aixeca, ja no pot més. Es dirigeix cap a la\nEstic en estat de letargia, en aquell dolç moment on realitat i ficció es confonen. Moc lentament la mà esquerre, mig enrampada per les hores que ha hagut de suportar el pes del meu cap al seu damunt. El tacte dels llençols em fa acabar de despertar. L’odiós ring-ring del despertador avui no ha estat l’espurna que m’ha retornat dels llimbs, sinó que ha estat un estrany somni el que m’ha ben desvetllat. Faig una llambregada a la finestra i la fosca imperant a l’exterior m’indica que encara és de nit. La nitidesa de les imatges que em retornen a la ment, però, em fan dubtar de si la meva experiència ha estat onírica o real. Anit, abans de llegir un parell de capítols d’una novel·la entretinguda però poc memorable, vaig estar treballant fins ben tard. Sóc dibuixant, la meva vida es mou entre traços perfectes i imperfectes, volguts o sobrevinguts. M’encanta perdre’m entre les formes que els meus canell dibuixen, deixar que els dits juguin amb els colors... Bé, ja m’estic desviant del meu s\nLa nit va transcorrent, ens anem despertant amb la ventada que ens va omplint de sorra els cossos. Finalment, sona el despertador i ens aixequem, just per plegar els sacs i pujar al cotxe i anar al port, a on ja comencem a fer cua per embarcar. Mentrestant, esmorzem entremig de cotxes i pugem al ferri que ens ha de retornar al continent. Un cop al ferri, l’aire condicionat està tant for que s’hi està més bé a fora que a dins. Cerquem un lloc i el trobem al costat de la piscina del ferri, amb unes hamaques. De seguida m’adono que el viatge no serà gens plàcid. La mar, la nostra Mediterrània està molt moguda i de seguida em marejo. Per davant queden moltes hores, però cada vegada la sensació és pitjor. No em puc ni moure. La mar no es calma i el sol no fa acte de presència. Les hores passen molt lentes, però al final, després que el sol reconforti una mica el mal moment, arribem a la italiana Sivorna, amb retard. El dia està grisós. Baixem mig marejats del vaixell i enfilem als cotxes. M\nDijous: últim dia que desparem el campament. Després d’algun bany marí matutí d’alguns, esmorzem i ens posem en marxa, anem pujant cap a la portuària Bastia. De camí ens parem a una ciutat medieval, però amb tanta mala sort que estan tancades. Què fem? Decidim reprendre la marxa i ens anem a informar a una oficina de turisme que trobem. Ens recomanen un itinerari per un llac que hi ha, el llac Diana. Hi anem a través d’un camí gairebé impracticable, moltes dunes, alts i baixos. Cansats de tanta mala carretera aparquem el cotxe i anem a una torre que hi ha al final de camí, des d’on es divisa el mar i el llac. Cadascú fa una miqueta la seva, mentre em delecto amb les vistes, el mar, els cargolins que hi ha per terra, tot sota un sol asfixiant. Marxem i ens parem al poble més proper a fer un deliciós menú en un bar, amb un airet refrescant que fa encara molt més agradable el dinar i la conversa. Un cop ben satisfets els estómacs, decidim anar-nos a banyar a unes gorgues que ens han indic\nAl matí alguns ens llevem ben aviat: avui anirem a fer una via ferrada que hi ha a Chisa, mentre que els altres es queden a dormir i aprofitaran el matí per anar-se a banyar de nou a les gorgues. Els que anem a fer la via , davant de l’ajuntament de nou preparem una taula i esmorzem, mentre el senyor Pierre ens saluda de nou. Mentre esmorzem pel voltant tenim unes simpàtiques vaques que es passegen prop de nosaltres. Acabats d’esmorzar ens equipem per començar l’aventura. Ens dirigim a la caseta a on es paga una espècie d’entrada i alhora es lloga el material per fer la via. La simpàtica senyora que ens atén ens explica com van alguns dels elements que haurem de fer servir. Ens posem en camí: només de començar ja hi ha un pont tibetà. Anem fent la via: caminades, pujar escalons, ponts que es mouen en passar... Davall únicament hi ha una gran distància entre els cossos i el terra. En alguns moments sensació de lleugeresa, barrejada amb por... Però endavant. Un cop començada ja costa pod\nQuan el sol no fa pas moltes hores que s’ha aixecat, nosaltres li seguim els passos. La mateixa rutina de cada dia: esmorzar, plegar la tenda i posar-nos en ruta. Tot fent camí sembla que la primera estació del dia serà la platja de Santa Giulia... Però ens equivoquem. La massiva afluència de vehicles i el preu per aparcar els cotxes ens fan desistir, així que seguim el camí cap a una platja propera. Amb el sol tocant-nos fortament la clatellada ens anem a aposentar: uns al sol, altres a l’ombra (aquí m’hi incloc!). Per sufocar la calor, em banyo en les cristal·lines aigües, a on gairebé sense necessitat d’ulleres distingeixes els peixos entremig dels peus. Després d’una bona estona, agafem els trastets i cap a dinar. A on? Portovecchio és la ciutat elegida. Sota l’ombra d’uns arbres muntem la nostra improvisada taula a base de pa, tomàquet, formatge, embotits, etc. Per pair una mica, fem una passejadeta pel poble, força turístic, a on prenem el cafè i fem el turista tot entrant per a\nSant tornem-hi. Maquinalment desmuntem la tenda, omplim els maleters i marxem. Destí? Roccappina, una de les platges que les guies turístiques marquen com de les més boniques de Còrsega. I un cop més, el camí per a arribar-hi es converteix per a mi en una autèntica tortura per les corbes. No aguanto gaire estoneta al sol, així que després de refrescar-me una mica, em poso a llegir sota un ombra... Al cap d’una bona estona, anem a dinar. Ens parem a comprar quatre coses pel camí i posem direcció a Bonifacio. Bonifacio és a l’extrem sud de l’illa, el cap de Bonifacio, des d’on es pot observar l’illa veïna de Sardenya. Dinem sota uns pins, prop del pàrquing i anem a explorar el poble. Tot i que és eminentment turístic, m’enamoro de les vistes. Impressionants penya-segats, vistes al mar, el poble enfilat dalt de les roques. Ens perdem pels carrers, fem el turista i anem a visitar les escales del rei d’Aragó. Empinadíssims esglaons que ens porten a unes fantàstiques vistes. Pedres impossibl\nDiumenge al matí. La mandra no se’ns enganxa gaire a les cames i ens aixequem. Tornem amb la tediosa activitat de desmuntar la tenda, però què hi farem! Una mica d’esport matutí no fa cap mal. Carreguem els cotxes i ens dirigim a un bonic poble, Sartène. Una vila situada enmig les muntanyes, preciosa, alhora que turística. Passegem, fem alguna que altre compra, fem el turista. Ens perdem pels carrerons, contemplem el paisatge, m’impregno de la serenitat que em transmet el poble. Abans de reprendre la marxa, trobem una senyora i hi fem petar una mica la xerrada. Ens explica que a Còrsega hi ha aproximadament uns 260000 habitants, la majoria concentrats en les ciutats i zones turístiques. Abans de sortir del poble ens parem a posar benzina i... canvien tots els plans! Es perden les claus d’un dels dos cotxes i desesperats les cerquem pertot arreu, infructuosament. Traiem tot el que hi ha, mirem racons i raconets, i res de res. Què fem? Alguns transeünts ens ajuden a apartar una mica el c\nÉs dissabte. Ens aixequem amb alguna que altra lleganya als ullets i desmuntem el campament. Fem dels maleters del cotxe un tetris i en posem de nou a la carretera. Cap a on...? Fem una primera parada dalt d’un cap, un mirador. Deixem el cotxe i caminem una estona fins a arribar a una tanca que sobrepassem sense gaires problemes. Ens endinsem en el que sembla una antiga ciutat de vacances, ja abandonada, i coronada per una torre de pedra. Les vistes són magnífiques! Atrevits i atrevides, entrem dins de la torre i ens enfilem per uns graons de via ferrada fins al capdamunt, a on el vent i la brisa transporten les pors ben lluny. Contemplem el paisatge, ens fem fotos, admirem el nostre voltant i amb baixem de nou. S’ha acabat fer el pirata! Reprenem la marxa i després d’una interminable carretera de corbes anem a parar a una bonica platja, a on fem paradeta entremig d’italians, corsos, francesos, bascos, etc per fer un bany de sol i d’aigua, jugant a que les ones ens transportin com nens\nDe bon matí ens llevem i preparem l’esmorzar sobre una pedra que ens serveix d’improvisada taula. Ens abillem amb roba de muntanya, que avui toca excursió. Així doncs, amb ganes de descobrir uns llacs, agafem els trastets i anem direcció a la muntanya. Camins sinuosos envoltats de boscos que semblen de fades. De tant en tant algun poblet ens saluda fins que... ai las! Un camió de la brossa conduït per un home que li falta un bull ens envesteix i ens danya lleugerament la voiture. Després d’un llarguíssim estira i arronsa amb el conductor, sortim mig indemnes del petit incident i decidim reprendre la marxa cap als llacs. Arribem al punt de sortida, servidora feta una sopa de marejada, i comencem l’excursió amb el sol clavant-nos clatellada. Enfilem muntanya amunt enmig de porcs i vaques que pasturen entremig de rierols. Al cap d’una bona estoneta arribem als llacs, una sèrie de petites llacunes envoltades d’herba, a on fem paradeta per dinar. La fresca comença a fer presència, al mateix\nMalgrat la duresa de la moqueta del ferri, aconsegueixo dormir algunes horetes, tot i les portes que s’obren a cada pas i el vaivé de les ones i dels peus que es passegen vora el nostre llit improvisat. Sortint a coberta, el primer que veuen els ulls adormits són els contorns de Còrsega que es comencen a dibuixar sota els raigs de l’alba. Al cap d’una estoneta arribem a Ajaccio, la capital d’aquesta nació Mediterrània. Amb els estris i aliments que portem esmorzem en un carrer de la ciutat que va veure néixer Napoleó. No ens hi quedem gaire estona i agafem el cotxe direcció Portichio. Trobem càmping per allí i ens hi instal·lem. Per refrescar-nos de la calor asfixiant, anem a banyar-nos a una platgeta prop del càmping. Però com que d’ombres no n’hi ha gaires, decidim endinsar-nos cap a les muntanyes, buscant unes gorgues. Camí de corbes... i acabem trobant una petita gorga mig ombrejada i que compartim amb una família... No era les gorgues que esperàvem però per descansar va molt bé...\nEl dimecres dia 6 va començar l'aventura cap a Còrsega. Llarg viatge des de la immortal Girona fins a la francesa Toulon. Hores de cotxe, becaina, música, conversa, paisatges... Paradeta per dinar a la preciosa ciutat de Béziers, davant la catedral de Sant Nazari. Amb les forces renvoades, camí fins a pujar al cotxe al ferri de que ens havia de portar fins a la capital de Còrsega, Ajaccio. Un cop a dalt ens adonem que haurem de dormir en qualsevol racó a sobre el terra emmoquetat... Però qùè hi farem, comença l'aventura! (Foto de la catedral de Béziers)\nAvui comença un viatget cap a aquesta bonica illa Mediterrània, que també demana la independència. De nou, ganes de desconnectar, de conèixer nous paisatges, nous ambients, nova gent, noves sensacions. Caminar, parlar, relaxar-nos, somriure, gaudir, i sobretot, VIURE. Descobrir un nou paradís per començar una nova època, per aprendre moltes coses i sobretot, créixer com a persona! Molt bones vacances a tothom! Un petonàs per a totes i tots...\nPer un capvespre d’ombres que s’amaguen sota la lluna, un poema de la Maria-Mercè Marçal per acompanyar-lo... Ombra rapaç Maria Mercè Marçal Si no fos el deler de l'esparver i l'ull veloç del falcó que em percaça, si no fos l'ombra de la meva passa que m'estalona amb pas molt més lleuger. Si no fos el falcó, i el falconer,l'aigua, la set, quallades a la tassa, si no fos la congesta que corglaça l'alè roent del cor i del corser. Si no fos l'esparver i el seu deler que esparveren l'ullastre i l'olivarda, si no fos el redall de la basarda i el bec salaç que signa el meu terrer et fitaria, amor, i el teu esquer faria tendra l'hora més isarda.\nDes d’una punta de món enyorem als qui són a l’altre. I més en dies assenyalats de celebracions. Però malgrat que la distància física és enorme, l’espiritual és molt petita. Noves experiències compartides tot i la distància, sensacions que es transmeten mitjançant la màgia de les paraules o simplement de les sensacions que l’energia que ens connecta ens transmet. Vides que transcorren paral·lelament però alhora connectades. Des del meu estimat país, avui et vull desitjar, Albita, moltes felicitats! Un petonàs per tu i per a en Toni i l’Ester!


Llicència d'obres majors | Ajuntament de Palau-solità i Plegamans\nEstan subjectes a la llicència urbanística prèvia, amb les excepcions que estableix l’article 187 ter, els actes següents:\nEls moviments de terra i les esplanacions dels terrenys.\nLa construcció d’edificis de nova planta i la intervenció en els edificis ja existents que, d’acord amb la legislació sobre ordenació de l’edificació, requereixen l’elaboració d’un projecte tècnic i la demolició total o parcial.\nLa instal·lació d’infraestructures de serveis de subministrament d’energia, d’aigua, de sanejament, de telefonia o altres serveis similars, i la col·locació d’antenes o dispositius de telecomunicacions, excepte les infraestructures relatives a les xarxes públiques de comunicacionselectròniques que, d’acord amb la legislació sobre telecomunicacions, estiguin subjectes al règim de declaració responsable que s’hi estableix. També estan subjectes a la llicència urbanística prèvia, amb les excepcions que estableix l’article 187 tercer:\nEls actes relacionats a l’article 187 bis, excepte els de la lletra g, que es duguin a terme en sòl no urbanitzable i urbanitzable no delimitat. També s’haurà de demanar llicència urbanística per a les construccions que facin referència a altres supòsits d’implantació d’obres o d’ampliació, reforma, rehabilitació o enderrocament total o parcial de les obres existents quan afectin:\nEl volum o les superfícies construïdes.\nEls elements objecte de protecció dels béns catalogats subjectes a un règim de protecció patrimonial cultural o urbanística. Totes les altres actuacions en què ho exigeixin el planejament urbanístic o les ordenances municipals.\nLes llicències s’atorguen sens perjudici de les altres d’autoritzacions que siguin preceptives d’acord amb la legislació de règim local o sectorial.\nDe dilluns a divendres de 10:00h a 13:00 hores\nDurant tot l’any (excepte en període d’aprovació i exposició pública del planejament urbanístic)\nLes obres no es poden començar fins que l’ajuntament no hagi resolt.\nEn cas que l’obra requerixi projecte tècnic:\nProjecte bàsic tècnic que ha d’identificar la finca afectada i contenir, com a mínim, la documentació escrita i gràfica necessària per definir i establir les característiques tècniques de les obres, amb el grau de detall suficient per permetre comprovar la seva adequació a les determinacions de l’ordenament jurídic urbanístic i, quan la legislació sectorial ho prevegi expressament, als requisits que aquesta legislació estableixi, i que ha d’incloure:\nAssumeix i direcció de l’obra.\nEstudi (bàsic) de seguretat i salut.\nCompromís de dipositar la fiança per respondre de la reposició d'instal·lacions públiques.\nCompromís de dipositar la runa en un abocador selectiu (i, si s'escau, «fiança»).\nEn el supòsit d’obra nova:\nEn cas que l'obra no requereixi projecte tècnic:\nLa persona sol·licitant d’una llicència urbanística dins de l’escrit de sol·licitud o mitjançant l’aportació de documents annexos, ha de:\nDescriure i justificar les obres que pretén executar.\nIdentificar amb precisió la finca afectada per les obres.\nRepresentar gràficament les obres que per les seves característiques ho requereixin.\nEl grau de detall dels aspectes anteriors ha de ser suficient per apreciar les característiques, la situació i la destinació de les obres, amb la finalitat de comprovar la seva adequació a les determinacions de l’ordenament jurídic urbanístic i, quan la legislació sectorial ho prevegi expressament, als requisits que s’hi estableixen.\nInstància sol.licitud obres majors\nQüestionari d'estalvi d'aigua\nReial decret legislatiu 2/2008, de 20 de juny, pel qual s'aprova el text refós de la Llei del sòl\nReial decret 314/2006, de 17 de març, pel qual s'aprova el Codi tècnic de l'edificació\nOrdenances municipals de llicències urbanístiques\nNormes urbanístiques del Pla d'ordenació urbanística municipal\nLa resolució s'ha de notificar en el termini màxim de 2 mesos des de la presentació de la sol·licitud.\nNegatiu els actes que autoritzin:\n- Obra nova.\n- La ubicació de cases prefabricades e instal·lacions similars provisionals o permanents.\n- Moviments de terres en sòl no urbanitzable.\nPositiu en la resta de supòsits, malgrat en cap cas no es poden considerar adquirides per silenci administratiu facultats urbanístiques que contravinguin la legislació urbanística vigent o el planejament urbanístic d’aplicació.\nReial Decret Legislatiu 2/2008, de 20 de juny, pel qual s'aprova el text refós de la llei de sòl.


WEC: Toyota aconsegueix la primera victòria dels Hipercotxes a les 6 hores d'Spa 2021\nWEC: Toyota aconsegueix la primera victòria dels Hipercotxes a les 6 hores d’Spa 2021\nToyota va guanyar en la primera cursa dels Hypercotxes del WEC, amb el trio de pilots del #8 triomfant a les 6 Hours of Spa Francorchamps.\nBrendon Hartley, Kazuki Nakajima i Sébastien Buemi van ser els clars guanyadors en l’obertura de la temporada, amb més d’un minut per davant d’André Negrão, Nicolas Lapierre i Alpine de Matthieu Vaxivière. Tot i que Buemi es va posar al capdavant a la primera hora, però el Toyota #8 va ser penalitzat per no complir el temps mínim de repostatge a la primera parada a boxes.\nMentrestant, Toyota #7 va fer una parada lenta i Lapierre va passar al capdavant amb l’Alpine, situant-se al capdamunt de la classificació a la meitat de la carrera. Tanmateix, la perdria quan es detingués a boxes durant una situació de bandera groga completa a la quarta hora. Kamui Kobayashi es va convertir en el líder amb el Toyota #7, però patiria contratemps a partir de la cinquena hora.\nA partir d’aleshores, la lluita es va reduir a Toyota #8 i Alpine, amb Nakajima que va superar Negrão en la fase final de la carrera per guanyar: els japonesos van travessar la meta amb 1m07,196s per davant. El seu company Buemi va fer el que és la volta rècord oficial del LM Hypercar a Spa-Francorchamps (2m03,930s).\nAcompanyat de Fabio Scherer i Phil Hanson, Albuquerque va portar la victòria Oreca #22 de United Autosports. Després de començar des de la pole position, el trio es va destacar durant tota la cursa, i ni tan sols una penalització per la qual Scherer va haver de complir va pendre el seu triomf amb una volta d’avanç. Segon lloc per Félix da Costa i els seus companys d’Oreca #38 de JOTA Sport, Anthony Davidson i Roberto González, després d’una bona remuntada. El podi de la classe el va completar un altre JOTA Sport Oreca, lliurat a Sean Gelael, Stoffel Vandoorne i Tom Blomqvist.\nQuant al LMGTE Pro, Porsche va treure el màxim partit, igual que el nou trio del #92. Kevin Éstre i Neel Jani van dominar la cursa de la classe i van guanyar el Ferrari #51 de AF Corse per més de 35 segons. Alessandro Pier Guidi i James Calado van aconseguir la segona posició, mentre que els seus companys de Ferrari número 52, Daniel Serra i Miguel Molina, van ser penalitzats dos cops i van acabar en tercer lloc. El Chevrolet Corvette d’Antonio García i Oliver Gavin va acabar quart, en el que va ser el comiat de Gavin com a pilot professional.\nPel que fa al LMGTE Am, AF Corse va triomfar amb Emmanuel Collard i Nicklas Nielsen al Ferrari #83 en aprofitar al màxim la defensa del títol. Acompanyats d’Alessio Rovera, van començar a destacar després d’una lluita molt estreta. L’Aston Martin #33 de TF Sport va quedar segon a 44.461 amb Ben Keating, Dylan Pereira i Felipe Fraga. El podi de la categoria el va completar el Ferrari número 47 de Celitar Racing, ja en una volta, amb Antonio Fuoco, Giorgio Sernagiotto i Roberto Lacorte.\nPrevious articleFÓRMULA 1: Lliures GP Portugal 2021: Mercedes domina, Red Bull els persegueix\nNext articleFÓRMULA 1 EN CATALÀ: Crònica del GP de Portugal 2021: Hamilton guanya i és més líder


El Teatre Principal d’Alacant presenta Animal de Sèquia – Les Bandes de Música\nEl Teatre Principal d’Alacant presenta Animal de Sèquia\nAmb coreografia i direcció de Sol Picó i música de Jesús Salvador Chapi, Animal de sèquia és un espectacle de dansa amb música en directe que ofereix una relectura contemporània de la cultura popular valenciana, revisitando les arrels, per a així fer un viatge d’anada i volta, una tornada pel cap alt primària i terrenal.\nL’espectacle compta amb huit ballarins en escena i música en directe a càrrec de la banda Chapicó, una formació amb 20 músics que també es mouen, i que traslladarà a l’espectador des del complex ritme vital actual, carregat d’estímuls vibrants i accelerats a una mica més orgànic, més natural i autèntic: a l’essència mística del poble valencià.\nLa música d’Animal de Sèquia\nCom comenta el seu autor, Jesús Salvador Chapi, «la música d’Animal de Sèquia està escrita per a 30 músics de banda en continu com han arribat als nostres dies, per a després reinterpretar-les trencant esquemes darrere de remoure l’estómac abans que el cervell. Influenciat pel Misteri d’Elx, l’aurora, i la pilota intente donar un toc místic a l’espectacle; el cant de batre, l’1 i el 2, el cant d’estil i les albaes són també melismes que m’acompanyen en aquest viatge».\nD’altra banda, afig, «l’horta, l’aroma de la saó, l’aljub són paisatges que m’evoquen uns sons conceptuals interessants, el murmuri d’una sèquia així com la mascletà, els sons fallers, el pasdoble, el mestre Serrano, i unes dosis de l’univers Berlanguiano».


Ernest Belchi dirigirà un curs d'ensinistrament de gossos a la Universitat d'Estiu de Puigcerdà — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Ernest Belchi dirigirà un curs d'ensinistrament de gossos a la Universitat d'Estiu de Puigcerdà\nEl director del Refugi Supracomarcal d'Animals de Benavarre i col.laborador de RàdioSeu, Ernest Belchi, dirigirà aquest estiu un curs sobre ensinistrament de gossos a la Universitat d'Estiu Ramon Llull de Puigcerdà. La dotzena edició se celebrarà del 12 al 16 de juliol.\nLa proposta encapçalada per Ernest Belchi apareix com una de les novetats al programa de cursos, per al qual s'obriran les inscripcions aquest dilluns vinent, 3 de maig.\nD'entre les altres novetats, en destaquen les dedicades a ajudar a superar la crisi. Així, es farà cursos sobre les estratègies per buscar feina i la iniciació a la borsa i als mercats financers. Sota el títol La feina de buscar feina, Mar Guitart exposarà les vies més efectives per millorar a nivell laboral, en un moment de major demanda per sortir de l’atur o bé per canviar de lloc de treball. De la seva part, el curs sobre els mercats financers donarà eines per treure un rendiment segur als diners.\nTambé es tractarà l’accessibilitat per a minusvàlids a la Cerdanya. Aquesta segona proposta, amb la col.laboració del Comitè Paralímpic Internacional, permetrà als alumnes comprovar en primera persona en què s’ha avançat i en què cal millorar pel que fa a les barreres arquitectòniques. A més, s’incorporen cursos d’iniciació al món de l’art i de descoberta de Puigcerdà.\nLa salut, un dels grans eixos de la Universitat d’Estiu Ramon Llull, comptarà amb propostes com ara primers auxilis, musicoteràpia, èxit en la vida personal i professional, Qi Gong i teràpies naturals, a més a més d’una taula rodona sobre la prescripció de medicaments des de la infermeria i de la ja consolidada Jornada del Col.legi Oficial de Metges de Barcelona.\nTampoc no hi faltaran els cursos amb més èxit de les darreres edicions: els de tast de vins i maridatges, dirigits per l’enòleg cerdà Antoni Cot, i el d’òpera amb els crítics musicals Roger Alier i Marcel Gorgori. Completen el programa la llei de prevenció i control ambiental, el repte de ser pares i mares avui i la sessió d’història sobre la Guerra dels Catalans.\nL’AUCer, a Facebook\nA més a més de la pàgina web (www.aucer.org), des de fa poques setmanes l’Associació Universitària de Cerdanya també té el seu propi espai a Facebook. De moment ja compta amb més de 120 membres.\nUniversitat d'Estiu Ramon Llull 2010


L'aturada estival no afecta a tothom per igual. Els infants, adolescents i joves d'entorns vulnerables tenen menys oportunitats d'aprenentatge i de menor qualitat durant les vacances\nPer a molts infants i joves, l'estiu és un dels moments més vibrants i apassionants de l'any, però, per a molts d'altres, l'arribada de les vacances d'estiu representa una aturada dels hàbits i rutines d'aprenentatge i de la socialització entre iguals. Per aquest motiu, l'Aliança Educació 360 impulsa una campanya de mobilització i involucració dels municipis per aconseguir un model d'estiu educador més equitatiu.\nA Catalunya, no tots els infants, adolescents i joves tenen les mateixes oportunitats de gaudir d'activitats durant els 85 dies de vacances d'estiu. L'organització Educació 360 posa de manifest les evidències, procedents de la recerca internacional, que mostren clarament que com més llargs són els períodes sense escolarització més s'agreugen les desigualtats educatives entre els infants i adolescents. "Aquest retrocés es dona especialment durant l'aturada dels hàbits d'aprenentatge que es produeix durant els 85 dies de vacances d'estiu", alerten.\n300.000 infants i joves en situació de pobresa\nL'aturada estival no afecta a tothom per igual. Els infants, adolescents i joves d'entorns vulnerables tenen menys oportunitats d'aprenentatge i de menor qualitat durant les vacances. Concretament, són 300.000 infants i joves que es troben en situació de pobresa a Catalunya i no hi ha encara una cobertura total d'aquestes necessitats.\nD'una banda, el Departament de Treball, Afers Socials i Famílies va augmentar el pressupost de 2020 per a beques perquè 40.000 infants i adolescents poguessin participar en activitats d'estiu. Però, d'altra banda, les dades de participació el 2019, diuen que, per exemple, la participació de l'alumnat de famílies monoparentals va ser només del 37%, i de l'alumnat amb pares estrangers només del 29%, mentre que la dada total de participació d'infants i adolescents entre 4t de primària i 4t d'ESO va ser del 42%.\nLa conclusió, assenyala l'organització, "és que els infants i adolescents que més necessiten participar en activitats d'estiu, on poden trobar oportunitats, són els que menys hi participen. Mentrestant, les famílies amb nivells socioeconòmics més alts tenen més recursos per a compensar aquesta aturada escolar. Aquest fet genera una gran escletxa d'aprenentatges entre l'alumnat que es va eixamplant estiu rere estiu", adverteixen.\nLa recerca, segons apunta l'entitat, també mostra que els programes d'enriquiment educatiu poden marcar la diferència i compensar aquesta pèrdua d'aprenentatges durant l'estiu, reduint així la bretxa d'oportunitats educatives dels infants, adolescents i joves. Concretament, assenyalen que garantir 80 hores per infant d'activitats d'estiu repartides entre dues i quatre setmanes a activitats d'estiu enfocades a estimular aprenentatges i interessos té beneficis escolars en el camp de les matemàtiques i de la lectura i reforça les competències socioemocionals i el capital social.\n"Garantir activitats d'estiu per a tots els infants i adolescents a qui les famílies no poden assumir aquesta despesa implica augmentar els recursos que les administracions dediquen a l'equitat educativa en forma d'ajuts, beques o bonificacions. Apostar per un estiu enriquit no és una despesa, sinó una inversió", alerten.\nPer aquest motiu, l'organització impulsa L'aprenentatge no fa vacances! – Municipis per un #EstiuEnriquit, una campanya de mobilització i involucració de tots els pobles i ciutats per generar les condicions necessàries "per bastir un model d'estiu educador més equitatiu i connectat per a tothom".\nSegons Educació 360, les oportunitats de lleure educatiu durant els mesos de vacances representen una bretxa educativa "de primer nivell que cal redreçar". Per això, l'entitat emplaça a tots els municipis compromesos amb l'equitat educativa que se sumin a la crida per garantir un "Estiu Enriquit especialment per a aquells infants i adolescents que més ho necessiten".


Fira del Vi i el Maridatge de Premià de Mar - Fires, festes, oci i llocs per visitar.\nFira del Vi i el Maridatge de Premià de Mar\nPropera edició: 24/03/2019\n17 de març, a les 10.30 h, al Mercat Municipal, i a les 12 h, a la Biblioteca Municipal, l’actor Joan Casas ens farà un petit tastet de l’òpera Il Convito que es representarà a l’Espai l’Amistat el dissabte 24 de març.\n21 de març, a les 19 h, a la Sala Petita de l’Espai l’Amistat, xerrada Òpera per a tothom a càrrec de Xavier Mendoza i Chantal Botanch, professors, cantants i directors artístics d’Òpera Jove, ens explicaran l’òpera Il Convito, entre altres.\n24 de març, a la Sala Gran de l’Espai l’Amistat, representació de Il Convito, una òpera bufa en dos actes del compositor Domenico Cimarosa i el llibretista Filippo Livigni.\nL’òpera, interpretada pels cantants i l’orquestra d’Òpera Jove, es desenvolupa al voltant d’una taula, amb bons vins i bon menjar.\nA la mitja part, i per 3 euros, la companyia oferirà un maridatge de vi de Glaç de les caves Gramona i galetes elaborades pel celler de Can Roca.\n25 de març, de 10 a 17 hores, Fira del vi i el maridatge, al carrer de Sant Antoni i al carrer de la Plaça, on es podrà fer un tast dels vins de les millors denominacions d’origen de l’estat.\n25 de març, a les 13 hores, al pati de Can Roure (als jutjats) l’Enotast, tast de vi de la DO d’Alella maridat amb diverses tapes i un reconegut enòleg ens farà apreciar els matisos dels vins de la nostra DO. Els tiquets, a 7 euros, es poden adquirir a :\n“La vella lleteria” “El celler d’en Mon”\ncarrer de Plaça, 17 carrer Unió, 35\nTel. 93.137.23.18 Tel. 93.001.00.29


Ajuntament d'Arenys de Mar - La Generalitat declara la Festa de sant Roc d'Arenys Festa Patrimonial d'Interès Nacional\nLa Generalitat declara la Festa de sant Roc d'Arenys Festa Patrimonial d'Interès Nacional\nEl Govern de la Generalitat ha declarat la Festa de Sant Roc d'Arenys de Mar com a Festa Patrimonial d'Interès Nacional. Aquest és el grau més alt de protecció del patrimoni immaterial de la cultura popular i tradicional catalana. Els trets singulars d'aquesta celebració tan arrelada del calendari festiu arenyenc, la converteixen en una festa de referència en el context comarcal i nacional. Al Maresme només les Festes de les Santes de Mataró tenien fins ara aquesta distinció.\nLa Festa de Sant Roc és una de les celebracions més arrelades del calendari festiu arenyenc, amb uns trets singulars que la converteixen en una festa de referència en el context comarcal i nacional.\nLa Generalitat de Catalunya, a través del Catàleg del Patrimoni Festiu, reserva la denominació de Festa Patrimonial d'Interès Nacional a les celebracions d'origen remot, estructurades a partir de seqüències rituals basades en costums i manifestacions simbòliques de caràcter identitari, i que tinguin una projecció nacional. A més, els actes i elements d’aquestes celebracions han de mantenir l’essència original, com a expressió del seu arrelament en la comunitat i de la seva rellevància en la interrelació de persones i territori.\nPer ser declarada com a tal, la celebració ha de reunir uns requisits, com ara tenir un origen remot i una trajectòria mínima de 100 anys de celebracions ininterrompudes; disposar d’elements propis i singulars i d’un espai referencial de celebració de característiques ben precises; tenir una seqüència ritual ben definida en el temps i en l’espai de celebració; o comptar amb una estructura organitzativa que vetlli pel manteniment de la festa, entre d’altres.\nAmb aquesta declaració, la Festa de Sant Roc, vot de vila, es converteix en la segona celebració a la comarca del Maresme declarada Festa Patrimonial d’Interès Nacional, juntament amb les Santes de Mataró. Arreu de Catalunya també tenen aquesta protecció la Patum de Berga, la Festa Major de Solsona o les festes decennals de la Mare de Déu de la Candela de Valls.\nL'informe de declaració té en compte la celebració de la festa al llarg dels dies 14, 15 i 16 d'agost, si bé destaca per a la protecció dels elements d'interès, que són l’Ofrena a Sant Roc, la cantada dels Goigs i la Capta dels macips pels carrers i cases de la vila, que se celebren el matí del 16 d’agost. El text també recull l’organització de la festa a càrrec del Patronat de Sant Roc, com a continuador de la confraria fundada al segle XVI, o la incorporació d’altres elements festius com són els gegants o la Dansa d’Arenys.\nUn procés de 12 anys\nEl procés de catalogació es va iniciar el febrer del 2009 per part del Patronat de Sant Roc amb una sol·licitud d'assessorament per part del suprimit Centre de Promoció de la Cultura Popular i Tradicional Catalana.\nNo va ser fins a l'octubre del 2012, quan l'entitat va poder aportar tota la informació requerida per iniciar l'expedient. Va ser en aquell moment quan l'Ajuntament d'Arenys de Mar va afegir-se formalment com a promotor de la iniciativa. Per tal que els tècnics poguessin valorar la catalogació, el Patronat de Sant Roc va aportar documentació diversa, a destacar: una memòria documentada sobre la història, característiques actuals, els elements i implantació de la festa; un estudi sobre les dades de participació de la festa durant els darrers 5 anys; els estatuts i el protocol de la festa; així com fotografies i enregistraments sonors i de vídeo.\nEl 10 de novembre de 2015, la Direcció General de Cultura Popular, Associacionisme i Acció Culturals de la Generalitat de Catalunya va decidir inscriure la Festa de Sant Roc a Arenys de Mar en el Catàleg del Patrimoni Festiu de Catalunya, amb la categoria de Festa catalogada.\nEl Catàleg del Patrimoni Festiu de Catalunya va ser creat el 2006 per inscriure-hi les festes, manifestacions i celebracions comunitàries, així com els elements festius amb vigència arreu de Catalunya, amb l’objectiu de preservar, difondre i protegir el patrimoni festiu català.\nEl 2017, el Patronat de Sant Roc va editar la publicació del llibre “Sant Roc, vot abans de vila. Una aproximació històrica a la festa major d’Arenys de Mar”, que va aportar documents inèdits sobre els orígens del vot de vila, abans de la separació eclesiàstica dels dos Arenys, el 1575.\nEl 2019, amb aquestes noves proves documentals, els tècnics de la Direcció General de Cultura Popular van avaluar l’estat de conservació de la festa per tal de procedir, si esqueia, amb la declaració de Festa Patrimonial d’Interès Nacional, com s’ha esdevingut.\nEls Macips d'Arenys ja van ser reconeguts com a Petit Tresor dels Països Catalans per votació popular entre els oients del programa Mans de Catalunya Ràdio, l'any 2011.\nVídeo presentat pel Patronat de Sant Roc arran de la declaració de la Festa de sant Roc d'Arenys Festa Patrimonial d'Interès Nacional