Jihočeská firma nepokácela smrky, dostala pokutu čtyři miliony za šíření kůrovce – Novinky.cz\nČtyřmilionovou pokutu uložili českobudějovičtí inspektoři České inspekce životního prostředí (ČIŽP) společnosti H – Agrana, s. r. o., za to, že neprováděla včasná a dostatečná opatření proti šíření kůrovce v lesích, které vlastní v Červeném Újezdci, Hosíně a v Borku u Českých Budějovic. Právo o tom v pondělí informovala mluvčí inspekce Radka Nastoupilová.\npondělí 17. června 2019, 12:25\n„Od října 2017 do května 2018 neprovedla společnost asanaci 9732 smrků napadených lýkožroutem smrkových a lesklým. V červenci a v srpnu 2018 neasanovala dalších 614 smrků. Celkem tedy nezpracovala 4355 metrů krychlových kůrovcového dříví,“ uvedl Vladimír Jiráček, ředitel Oblastního inspektorátu České inspekce životního prostředí v Českých Budějovicích.\nSpolečnost tak podle inspektorů umožnila dokončení vývoje nové generaci kalamitních škůdců na napadených stromech. Brouci vylétli a rozšířili se do okolních lesních porostů. „Došlo k ohrožení dalších lesních majetků, kde bude opět nutné napadené stromy kácet. Rozsah napadení v této lokalitě nemá v Jihočeském kraji obdoby,“ konstatoval Jiráček.\nJednu pokutu už dostali\nZa ohrožení životního prostředí v lesích a včasné nezpracování a asanaci celkem 426 metrů krychlových kůrovcového dříví už inspektoři firmu H – Agrana pokutovali před rokem. „Tehdy jsme uložili sankci šedesát tisíc korun a jednalo se o stejné lesní pozemky v katastrech obcí Červený Újezdec a Borek. Firma se bohužel nepoučila a neudělala veškerá možná opatření, která by mohla šíření kůrovce zabránit,“ dodal Jiráček.\nProti pokutě podala společnost odvolání, to však Ministerstvo životního prostředí zamítlo a sankce nabyla právní moci.


Trutnovinky - MLADÍČEK GOTTWALD POZNÁVAL RAKOUSKÉ JUDO. VYPADL VE ČTVRTFINÁLE\nPřesný čas: 19:49 Svátek: Anna Zítra: Věroslav\nMLADÍČEK GOTTWALD POZNÁVAL RAKOUSKÉ JUDO. VYPADL VE ČTVRTFINÁLE\nčlánek vytvořen 19. 10. 2011, přečetlo si ho 1940 lidí\nTrutnov - Úspěšné vystoupení na minulých závodech otevřelo dveře trutnovskému judistovi Radku Gottwaldovi na turnaj do rakouského Linze. Reprezentovat Lokomotivu měl i Petr Kudrna, jenže finančně náročná akce pustila za hranice jen jeho mladšího oddílového kolegu. „Volná místa v autě jsme však doplnili kamarády-judisty z Pardubic,“ uvedl trenér a otec Robert Gottwald.\nTurnaj probíhal s germánskou přesností a velmi dobrou organizací. V devět hodin skončilo vážení a po třiceti minutách bojovali první závodníci. Radek bojoval v kategorii mláďata 2003 - 2004 do 30 kg, kde bylo dohromady třináct závodníků. Všichni soupeři pocházeli z rakouských klubů (Linz, Salzburg, Steyr, Klosternburg…).\nDo prvního souboje nastoupil trutnovský judista s Tobiasem Halmdiehstem, kterého porazil deseti body. Následující tři souboje s Benediktem Rechebergerem, Timem Schwarzlem a Georgem Hafnerem rovněž vyhrál v poměru 10:0, 7:0, 7:0. A bez zaváhání vyhrál skupinu. Až v pátém zápase nevyzrál na soupeře, velmi vyrovnaný souboj se Sebastianem Poschem prohrál. Smůla byla v tom, že se jednalo o čtvrtfinále, a tak porážka Radkovi zavřela cestu do bojů o medaile.\n„Ostudu jsme rozhodně neudělali, z pěti soupeřů jsme čtyři porazili. Z Rakouska se vracíme s umístěním na 5. - 8. místě. A s novými zkušenostmi. Poznali jsme útočné a rychlé judo s technikami, které v Čechách mláďata nesmějí nasazovat,“ poznamenal Robert Gottwald.\nNA VELKÉ CENĚ ČESKÉ SKALICE JUDISTA...\nV TRUTNOVSKÉM FINÁLE POLABSKÉ LIGY JUDISTA...\nJUDISTÉ V NĚMECKU: ZLATÝ GOTTWALD, BRONZOVÍ...\nSAMURAJSKÁ KATANA PŘINESLA JUBILEJNÍ 100....


Parkoviště P+R v Líšni pro 220 aut je zatím využíváno ani ne z desetiny - Seznam Zprávy\nZprávyRegionyJihomoravský krajParkoviště P+R v Líšni pro 220 aut je zatím využíváno ani ne z desetiny\n„Město plánuje vybudování několika dalších parkovišť stejného typu. Zda o ně řidiči mají zájem, vyhodnocují až po delší době, například po roce,“ řekl mluvčí brněnského magistrátu Filip Poňuchálek.\nParkoviště vzniklo na bývalém pozemku společnosti Zetor, od které jej město odkoupilo před dvěma lety za 31 milionů korun. Jeho vybudování, tedy doplnění kamer, závor a veřejného osvětlení, vyšlo na dalších deset milionů korun. „Pár dní poté, co jsme jej uvedli do provozu, byl v České republice opětovně vyhlášený nouzový stav. Za této nestandardní situace není možné hodnotit fungování tohoto parkoviště. Žáci a vysokoškoláci zůstali doma na distanční výuce, stejně tak mnozí zaměstnanci, ve městě se nekonaly tradiční veletrhy, výstavy a další akce,“ uvedl Poňuchálek.\nZprvu na parkovištích stálo kolem 30 aut denně, nyní se jejich počet pohybuje kolem deseti. „Řidiči si musí nové parkoviště osvojit, naučit se na něm parkovat. Následně mohou využít při cestě do centra městskou hromadnou dopravu, jejíž zastávky jsou v bezprostřední blízkosti. To je také jeden z předpokladů pro zřízení záchytných parkovišť,“ dodal mluvčí.\nV Brně funguje ještě jedno parkoviště P+R, a to u Ústředního hřbitova. Tam byla kapacita 177 míst v srpnu zaplněna z 55 procent, v září z 52 procent a v říjnu ze 47 procent.\nCo se týče dalších parkovišť, nejdále je příprava parkovacího domu v Šumavské ulici, kde začínají práce na projektové dokumentaci pro stavební povolení. Předpokládaný začátek stavby je konec příštího roku. K dalším prověřovaným lokalitám patří například Bítešská, Purkyňova nebo Jemelkova ulice či nádraží v Králově Poli.\nSystém P+R, park and ride, spočívá ve vytvoření stání v místech, odkud mohou lidé pohodlně pokračovat městskou hromadnou dopravou. Obvykle se nachází na okraji města nebo poblíž sjezdu z dálnice. Spolu s rezidentním parkováním si od nich město slibuje vyřešení přetíženosti dopravní sítě.


Přípony souborů Excelu nejsou správně přidružené - Excel\nPřípony souborů Excelu nejsou správně přidružené\nDůležité : Tento problém je už uzavřený – řeší ho níže uvedená částečná oprava. Další informace o jiných problémech z poslední doby týkajících se vaší aplikace najdete v tématu Opravy a řešení pro poslední problémy v Office.\nKdyž se v Excelu 2016 pokusíte otevřít soubor .XLS nebo .XLSX, aplikace nerozpozná, že to je excelový soubor, a neotevře ho. Excel se nemusí zobrazovat v seznamu aplikací, ze kterých můžete vybírat. Je to způsobené tím, že při odinstalaci Office se odebrala přidružení souborů.\nV některých případech se problém vyřeší stažením nejnovější verze Excelu nebo provedením rychlé opravy. Pro ostatní případy stále pracujeme na dalších řešeních. Přečtěte si prosím pokyny k tomu, jak postupovat při rychlé opravě ve vašem operačním systému.\nRádi si přečteme vaše návrhy nových funkcí a zkušenosti s používáním našich produktů. Podělte se o své nápady na webu Excel UserVoice. Čekáme. Viz taky


Obchodní prostor na pronájem Turnov o velikosti 43 m2 jenom za 12 000 Kč/měs\nPodnájem části prodejny s výlohou v Turnově II, v Nádražní ulici Nabízíme k podnájmu 22m2 prodejních prostor s výlohou a 20m2 skladovacích, v přízemí v ulici Nádražní v Turnově II. Jedná se o společný prostor který lze v prodejní části oddělit a dále o 20m2 skladu a zázemí.+ Ideální pro prodej potravinářského zboží apod, zásobování z ulice. Prostory mají vlastní výlohu, jsou na frekventované ulici přímo u autobusové zastávky.\nPrenájom obchodních prostor Turnov, stav je uveden jako velmi dobrý, umístěný v lokalitě, kde je rušná část obce, z celkového počtu 3 podlaží, o ploše 43 m2, pozemek o velikosti 43 m2, se zastavěnou plochou 44 m2, a nebo zkuste třeba, Obchodní prostory Semily.\nChuchelská, Semily, Podmoklice


Číňané v Česku utratí víc, než se čekalo. Do nových pracovních míst ale zatím neinvestují | Hospodářské noviny (HN.cz)\nČíňané v Česku utratí víc, než se čekalo. Do nových pracovních míst ale zatím neinvestují\nMiloš Zeman navštívil Čínu už čtyřikrát. autor: ČTK\n30. 3. 2016 00:00 / 5 minut čtení\nČína CEFC Česko byznys investice Zeman Miloš\nČíňané slibují v Česku jen do konce letošního roku utratit 95 miliard korun.\nJedná se hlavně o finanční investice, které nebudou mít dopad na navýšení výroby či pracovních míst v zemi.\nTřetina ze slibovaných 95 miliard by měla přitéct do bankovní skupiny J&T Finance Group.\nPrezident Miloš Zeman oznámil to, na co český byznys čekal celé Velikonoce: přísun čínských peněz bude větší, než se předpokládalo. Číňané slibují v Česku jen do konce letošního roku utratit 95 miliard korun. Budou to především finanční investice bez dopadu na navýšení výroby v zemi. Je to spíše politické gesto Číny v rámci ekonomického pronikání do celé střední a východní Evropy.\nČesko je součástí větší mozaiky, již čínští vládní představitelé tvoří od roku 2010.


Pohyb obyvatelstva v Libereckém kraji v 1. až 2. čtvrtletí 2020 (předběžné výsledky) | ČSÚ v Liberci\nPohyb obyvatelstva v Libereckém kraji v 1. až 2. čtvrtletí 2020 (předběžné výsledky)\nPodle předběžných výsledků počet obyvatel Libereckého kraje od počátku letošního roku poklesl o 481 osob na 443 209 obyvatel. Přirozenou měnou přišel kraj o 54 obyvatel a dalších 427 obyvatel ubylo stěhováním. Meziročně mírně poklesl počet živě narozených dětí (-3,2 %) i počet zemřelých osob (-0,4 %). Bylo uzavřeno výrazně méně sňatků (-36,7 %), a o 17,6 % se snížil také počet rozvodů.\nPodle předběžných výsledků se počet obyvatel Libereckého kraje od počátku roku do konce června 2020 snížil o 481 osob na 443 209 obyvatel, z toho ženy představovaly 50,7 %. Ve srovnání se stavem k 30. 6. 2019 se však kraj rozrostl o 262 obyvatel. Negativní výsledek ve sledovaném období způsobil jak přirozený úbytek obyvatel, tak úbytek obyvatel stěhováním. Počet zemřelých převýšil počet narozených o 54 osob, o 193 obyvatel kraj přišel v důsledku stěhování mezi kraji, o 234 obyvatel zahraniční migrací.\nZtrátu počtu obyvatel od počátku letošního roku zaznamenaly také všechny okresy Libereckého kraje. Okres Liberec přišel o 28 obyvatel a k 30. 6. 2020 měl 175 598 obyvatel (tj. 39,6 % celkového počtu obyvatel kraje). Jako jediný okres v kraji získal 55 obyvatel přirozenou měnou, avšak stěhováním v rámci České republiky ztratil 47 osob a zahraniční migrací 36 osob. Okres Česká Lípa, který je se 103 125 obyvateli 2. největším okresem Libereckého kraje (23,3% podíl), ztratil od počátku roku 175 obyvatel. Přirozenou měnou ztratil 43 obyvatel, vnitřním stěhováním přišel o 143 osob, zahraniční migrací však získal 11 obyvatel. Okres Jablonec nad Nisou celkově ztratil 242 obyvatel a počet obyvatel činil 90 425 osob (tj. jedna pětina obyvatel kraje). Zahraniční migrací okres ztratil 187 osob, vnitřním stěhováním 46 osob, přirozenou měnou 9 osob. Jediným okresem, který získal obyvatele vnitřním stěhováním, je okres Semily (+43 osob). Zahraniční migrací však přišel o 22 osob a přirozenou měnou o 57 osob. Celkový úbytek obyvatel tak činil 36 osob a k 30. 6. 2020 zde žilo 74 061 obyvatel (16,7 % ze všech obyvatel kraje).\nPočet obyvatel ve sledovaném období poklesl také v dalších 7 krajích. Absolutně nejvyšší úbytek zaznamenal Moravskoslezský kraj (-3 521 osob). Kraj vykázal ztrátu obyvatel jak přirozenou měnou (-1 333 osob), tak stěhováním (-2 188 osob). Moravskoslezský kraj zaznamenal nejvyšší ztrátu i v přepočtu na 1 000 obyvatel (-5,9 ‰). Liberecký kraj evidoval v přepočtu na 1 000 obyvatel úbytek 2,2 ‰, mezi kraji to byla 5. nejvyšší ztráta. Naopak přírůstek počtu obyvatel vykázalo 6 regionů, z toho 3 kraje (Středočeský, hlavní město Praha a Jihomoravský) vykázaly jak kladné saldo přirozené měny, tak kladné saldo stěhování. Nejvyšší absolutní a relativní přírůstek vykázal Středočeský kraj (+6 852 obyvatel, +9,9 ‰).\nV průběhu 1. až 2. čtvrtletí letošního roku se v Libereckém kraji živě narodilo 2 246 dětí (tj. o 75 dětí a 3,2 % méně než ve stejném období roku 2019). V přepočtu na 1 000 obyvatel přišlo na svět v našem kraji 10,2 dětí (7. nejvyšší hodnota mezi kraji). Mezi živě narozenými z 51,6 % převažovali chlapci a ze 44,2 % děti narozené jako první. Mimo manželství se v Libereckém kraji narodilo 52,5 % dětí (tj. o 4,5 p. b. více než v celé České republice), což náš kraj zařadilo na 3. nejvyšší pozici v mezikrajském srovnání. V Karlovarském kraji podíl dětí narozených nesezdaným párům dosáhl 63,9 %, v Ústeckém kraji 61,3 %. Nejnižší podíl byl zaznamenán v hlavním městě Praze (40,7 %). V okrese Česká Lípa zastoupení dětí narozených mimo manželství představovalo 58,3 % a patřila mu 12. nejvyšší příčka mezi 77 okresy České republiky, nejlépe se z okresů Libereckého kraje umístil okres Liberec – s 49,2% podílem obsadil 40. příčku. Žebříček vede okres Most s 72,1% podílem, uzavírá ho okres Brno-venkov s 36,7 %.\nV průběhu prvních šesti měsíců roku 2020 v Libereckém kraji zemřelo 2 300 osob, tj. meziročně o 9 osob (0,4 %) méně. Na 1 000 obyvatel Libereckého kraje připadlo 10,4 zemřelých, tj. v rámci krajů České republiky 4. nejnižší hodnota. Z hlediska pohlaví ve struktuře zemřelých převažovali muži (51,4 %), z hlediska věku osoby ve věku 70–79 let (29,7 %) a 80–89 let (29,5 %). Ve věku do jednoho roku zemřelo 6 dětí, z toho 3 děti do 28 dnů. Kojenecká úmrtnost tak dosáhla 2,7 ‰ (7. nejvyšší hodnota mezi kraji), novorozenecká 1,3 ‰ (6. nejnižší hodnota).\nPočet přistěhovalých do Libereckého kraje v 1. až 2. čtvrtletí dosáhl 2 588 osob a ve srovnání s 1. až 2. čtvrtletím 2019 byl vykázán pokles o 255 osob (9,0 %). Z jiných krajů České republiky našlo bydliště v našem kraji 1 558 osob, z ciziny 1 030 osob. Počet vystěhovalých za stejné období letošního roku představoval 3 015 osob, tj. meziročně více o 751 osob (33,2 %). Do jiných krajů České republiky v průběhu prvních šesti měsíců roku 2020 směřovalo 1 751 osob, do zahraničí 1 264 osob.\nV období 1. až 2. čtvrtletí letošního roku bylo v Libereckém kraji uzavřeno 587 sňatků, meziročně o 340 událostí (36,7 %) méně. V přepočtu na 1 000 obyvatel připadlo 2,7 událostí. V 57,8 % sňatků byli oba snoubenci svobodní. U 67,0 % událostí se v případě ženicha jednalo o první sňatek, u nevěst hodnota tohoto ukazatele dosáhla 68,3 %. Rozvedeno bylo 504 manželství, tj. o 108 událostí (17,6 %) méně než ve srovnatelném období roku 2019. Ženy podaly 32,5 % návrhů, ve 43,1 % rozvodů se jednalo o společný návrh. Mezi rozvedenými manželstvími převažovaly 61,7% % svazky s nezletilými dětmi – rozvody s jedním nezletilým dítětem představovaly 28,8 %, se dvěma 30,2 %, se třemi a více dětmi 2,8 %.\nPohyb obyvatelstva v Libereckém kraji v 1. až 2. čtvrtletí 2020 (aktualita ve formátu PDF)\nStav a pohyb obyvatelstva v Libereckém kraji a jeho okresech\nPohyb obyvatelstva podle krajů\nPodíl dětí narozených mimo manželství podle okresů České republiky\nPohyb obyvatel v Libereckém kraji a jeho okresech na 1 000 obyvatel\nPohyb obyvatel podle krajů na 1 000 obyvatel\nSňatečnost podle krajů\nŽivě narození na 1 000 obyvatel\nZemřelí na 1 000 obyvatel\nŽivě narozené děti podle legitimity a krajů\nZemřelí v Libereckém kraji podle věku\nPohyb obyvatelstva v Libereckém kraji


Navštivte botanické zahrady v Chorvatsku 2 | UvCH.cz 🌅 Chorvatsko : UvCH.cz 🌅 Chorvatsko 2022\nNavštivte botanické zahrady v Chorvatsku 2\nV prvním díle tohoto článku jsme se seznámili s Velebitskou botanickou zahradou. V následujícím článku se dozvíte, jaké další botanické zahrady je možno navštívit v Chorvatsku a užít si tak nejen skvělou dovolenou u moře, ale také dovolenou s výlety za poznáním a zábavou!\nBotanická zahrada na ostrově Lokrum\nJde v podstatě o historický park, který byl založený na začátku druhé poloviny 19. století. Založil jej rakouský arcivévoda Maxmilián Habsburský, pozdější mexický císař. Na tomto ostrůvku si vybudoval své letní sídlo. Nedílnou součástí tohoto sídla je také park, který byl založen jako exotická zahrada. Arcivévoda nechal na ostrůvek Lokrum dovézt přibližně 500 druhů rostlin a to z tropických a subtropických krajů. Tyto rostliny zde našly svůj druhý domov. Najdete zde vzácné rostliny, například sbírku sukulentů. Na ostrůvek se dá dostat menšími loděmi.\nBotanické zahrady v Záhřebu\nI chorvatské vnitrozemí disponuje botanickými zahradami. Dvě najdeme v Záhřebu. První botanická zahrada je starší, založena roku 1889 a zakládala se jako barokní zahrada, převážně krajinářského typu. Za to dobu však prošla řadou úprav. Tato chorvatská botanická zahrada je přístupná všem. Využívají je vědci, studenti, žáci ke studijním a vědeckým účelům. Je také dostupná pro širokou veřejnost. Jde o nejoblíbenější park a zahradu v hlavním městě Chorvatské republiky, v Záhřebu. Nachází se v samém středu města, je součástí Přírodovědecké a matematické fakulty záhřebské univerzity.\nDruhá záhřebská botanická zahrada patří Farmaceutické a biochemické fakultě záhřebské univerzity. Známá je také pod svým starým názvem Botanická zahrada Frana Kušana. Slouží převážně studentům a to pro odbornou výuku.\nPark a arboretum, Trsteno\nZaložen byl již před 500 lety, spatřit zde lze jak renesanční a barokní prvky zahradní architektury, tak i prvky klasicismu a romantismu. V průběhu staletí se park a arboretum mění. Řadí se tedy mezi nejcennější parky v celé Středomoří. V arboretu najdete sbírku dřevin z celého světa. Arboretum však zasáhly dva ničivé požáry, které měly velký dopad na arboretum i na rostliny v něm. Požáry zničili na 20 tisíc stromů, keřů a dalších rostlin. Návštěvu arboreta lze i tak doporučit, jelikož od té doby prošlo mnohými renovacemi.\nLevné apartmány v Trsteno


Sáčky do vysavače KÄRCHER NT 22/1 ap\nSáčky pro vysavač KÄRCHER NT 22/1 ap od značky Vacs jsou kvalitnější alternativou běžných papírových sáčků, které se obvykle skládají z pouhých dvou vrstev s nižší filtrační schopností.\nNetkaná textilie, ze které je sáček vzor KÄRCHER NT 22/1 ap vyrobený, je efektivní filtr, který chrání vaši domácnost před prachem a je vyvinuta pro vysávání domácího směsného prachu. Není vhodná pro vysávání popela a brusného jednozrnného prachu, který zaplní filtrační póry sáčku. Nepoužívejte sáčky pro vysávání těchto materiálů, hrozí prasknutí stěny sáčku. Tyto sáčky jsou alternativou k originálnímu výrobku značky KÄRCHER.


Středověký hotel Dětenice - lázeňské a wellness pobytyHledej ubytování - Ubytování, hotely, lázeňské pobyty\nNaše hodnocení: 4,7 / Hodnocení: 47 klientů: 4,8\nCeny ubytování Mapa Detaily ubytování Recenze (47) Okolí\nDětenice, Dětenice, 507 24\nStředověký hotel Dětenice byl otevřen v prosinci 2009 a rozšiřuje úspěšný koncept středověké krčmy a nabízí novou dimenzi zážitkové turistiky Středověký hotel Dětenice je jako jediný v ČR je zařazen do řetězce unikátních hotelů světa. Naprosto vyjímečné interiéry Vás zcela okouzlí. Přes veškeré vyjímečnosti tohoto hotelu, o něm můžeme hovořit v úrovni levné ubytování. Díky své oblibě si Středověký hotel Dětenice udržuje svou popularitu mezi našimi klienty.\nSnídaně se podávají od 8:00 do 10:00 hodin.\nMožnost Wi-fi připojení v prostorách snídárny.\nStředověký hotel nabízí 42 velmi stylově vybavených pokojů s vlastním sociálním zařízením, kde spočine až 80 hostů. Cena pokoje zahrnuje i bohatou středověkou snídani. Ve Středověkém hotelu prožijete noc, která se pro Vás stane nezapomenutelným zážitkem. V hotelové recepci potkáte žebráka, svérázným způsobem vítá i recepční v podobě mrzutého mnicha či usměvavé čarodějky. Možná se budete i trochu bát, protože v hotelu ve dne i v noci straší, tajemná energie vás obklopí a na chvíli se vrátíte do doby dávno minulé.\nStředověký Hotel Dětenice se nachází v jižní části okresu Jičín a jihovýchodní části Českého ráje.\nPokoj se sociálním zařízením, WiFi, Zvířata akceptována, Parkoviště, Restaurace v objektu


Publikoval/a: admin - 16. 6. 2017 - 06:00 v rubrice: Archiv / bez komentáře\nSEDLČANSKO – Třetí červnový víkend klepe na dveře, nejvyšší čas přemýšlet kam vyrazit. Fotbaloví fanoušci asi už zjistili, že poslední divizní mistrák této sezony nehraje Tatran Sedlčany tradičně v neděli, ale už v pátek. Z regionálních kin nabízí to sedlčanské v pátek americko-čínskou fantazii ‚Velká čínská zeď‘, sedlecké kino zvolilo na páteční večer českou romantickou komedii ‚Pohádky pro Emu‘. Když už jsme u těch kin, tak se podíváme, co dává sedlčanský biograf v sobotu: je to česká komedie ‚Špunti na vodě‘.\nSobotní dopoledne zve na sedlčanské náměstí TGM, kde se konají další ‚Farmářské trhy‘. Ty jarní se vyvedly, takže je předpoklad, že návštěvníci si opět přijdou na své a pěkné počasí vydrží. Pohodové odpoledne se nechá prožít při ‚Oslavě svátku svatého Víta‘ ve Vítkově pivovaru v Prčici (který mimochodem najdete v Sedlci). Na programu budou kromě hojnosti jídla a pití také středověké rytířské hry. Navečer pak můžeme vyrazit do Vojkova, kde v místním špejcharu uvede Divadelní spolek Oujezdáček komedii ‚Natěrač‘.\nNedělní dopoledne se může nést ve znamení návštěvy hradu ve Vysokém Chlumci, kde proběhne ‚Slavnost Těla a Krve Páně‘. Komu se nebude chtít na hrad, může se dole v podhradí svést na kolotoči, neboť se tu koná tradiční pouť. Pouťové koláče zavoní v neděli také ve Štětkovicích a v Nechvalicích. Odpoledne máme na vybranou: pokud máme psa, můžeme vyrazit na Monínec a zúčastnit se akce ‚Monínec patří psům‘. Pokud psa nemáme, ale máme rádi dechovku, tak našim cílem bude sedlčanský park Pod duby v Nádražní ulici, kde koncertuje rožmitálská Venkovanka.


Holiday home Lavik Lavik II - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Lavik\n-, Lavik, Lavik, Norsko, 6947 - Zobrazit na mapě\nHoliday home Lavik Lavik II – podrobnější informace\nVýhodně umístěný ve městě Lavik,je hotel Holiday home Lavik Lavik II skvělou základnou pro prohlídku tohoto živého města. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět.\nV Holiday home Lavik Lavik II, směřuje veškeré úsilí k tomu, aby se hosté cítili jako doma. K tomu hotel poskytuje nejlepší služby a vybavení. Tento hotel nabízí množství vybavení, které uspokojí i toho nejnáročnějšího hosta.\nAtmosféra hotelu Holiday home Lavik Lavik II je cítit v každém pokoji. topení, balkon/terasa, televize, satelit / kabelová TV, DVD/CD přehrávač jsou pouze částí vybavení, které můžete mít k dispozici. Hotel nabízí vynikající rekreační zařízení, jako je rybaření, aby učinil váš pobyt opravdu nezapomenutelným. Holiday home Lavik Lavik II je vaším místem pro kvalitní hotelové ubytování ve městě Lavik.


„Na znamení našeho nového náboženství pozvedáme flašky nad naše hlavy.“ Foto: © Falko Hennig\nMísto pozdravu slunce se tam cvičí pozdrav pivu a místo meditace vědomé vnímání teploty piva. V Berlíně a Mnichově se objevily nové kurzy jógy, při kterých se pije pivo: bieryoga neboli pivní jóga.\nPrchám před průtrží mračen do průjezdu. Pohled na mladé ženy s karimatkami je pro mě jako záchrana: taky míří na bierjógu. Ano, společně tam dojdeme! Na webové stránce je lekce anoncována následovně: „Již staletí lidé odpočívají prostřednictvím jógy i piva, jež uvolňují tělo i ducha.“\nMarně hledáme kudy dovnitř, ani pohled oknem nám nepomůže. Okenní tabule příjemné hospody Loftus Hall jsou natřené na bílo. V reklamním letáku se psalo: „Uvolnění, které pití piva přináší, je ve spojení s jógínským zaměřením na tělo energetizujícím zážitkem. Pivo tady a teď. Na zdraví!“\nSeznamuju se s hezkou třicátnicí, která si nechává říkat Jhula. Prý bierjógu vymyslela, každopádně je první, kdo ji v Německu praktikuje. Má blond vlasy, sportovní figuru, po pivním břichu ani stopy. Německý Svaz cvičitelů jógy je ovšem proti spojování piva a jógy: nadměrné požívání alkoholu prý není slučitelné s koncentrací, která je při józe potřebná.\nTrochu se ale přece jen bojím, neriskuju teď náhodou recidivu? Od roku 2010 jsem totiž vyléčený alkoholik a tím bych se rozhodně nestal, kdybych předtím tolik nepil. Od té doby, co sám nepiju, mi lidi, co pijou pivo a kořalku, nevadí, jen jsou pro mě mnohem míň zábavní, takže už jen málokdy hospodu opouštím mezi posledními. Mají nealkoholické pivo, hurá! Moje záchrana! Roztahuju svou karimatku. „Vítejte na bierjóze!“ zvolá Jhula, dnes je to její dvacátá lekce a je vyprodáno. Jhula už roky s potěšením cvičí jógu a taky pije pivo a rozhodla se, že tyto dvě aktivity spojí.\n„Kdo z vás už cvičil jógu?“ Všichni. I na druhou otázku, kdo z nás už někdy pil pivo, se zvednou všechny ruce. Jhula je spokojená, neboť bývá těžké, když někdo s obojím nemá žádné zkušenosti, u obojího je totiž dobré znát svoje vlastní hranice. Jhula vysvětluje, že nejde o žádnou soutěž, zatím se prý ještě nikomu nic nestalo. Když tu a tam spadne nějaká flaška, nic se neděje. A je to i cítit. Tady to ale nikomu nevadí. Nikdo si toho nevšímá.\nJhula na malém podiu předvádí pózy a cviky, nebo co já vím, jak se tomu v józe říká. Její bierjóga začíná meditací, jde o vědomé vnímání piva, máme se zabývat tím, jak se nám flaška drží, je pivo ještě studené nebo už zteplalo? „A teď k pivu můžete i přičichnout!“ A pak si můžeme dát i hlt piva, všímat si, jak pivo bublinkuje, jak nám lahodný mok protéká hrdlem. A všechny ty krásné ženy a muži se smějí.\n„Na zdraví!“ Na znamení našeho nového náboženství pozvedáme flašky nad naše hlavy. Další pozice se jmenuje „pivní lavice“ a my v ní stojíme na špičkách a rukou: „V této pozici se nedá pít pivo. Proto se otevřete do první pivařky!“ Tím má Jhula na mysli další pozici. Sedím s kříženýma nohama, pivo držím rukama, které směřují nahoru. Jhula nám říká: „Indové to dokážou dělat celý dny vkuse.“ No jo, Indové, no jo, ti jo. Ti přece vysedávaj na fakírských ložích a na jízdu po řece Ganga si staví vory z lidských mrtvol.\nNa co vlastně umřel Buddha? Na jógu?\n„Hodně se smějeme a to je dobře. Smích je útěcha slabých.“ Foto: © Falko Hennig\nZ pozdravu „slunce“ se na bierjóze stává „pozdrav pivu“ a z klasické jogínské pozice orla, při níž je nutné překřížit stehna, cvičení, které má člověku v budoucnu pomoct, aby si ve frontě na záchodky v berlínských klubech nenadělal do gatí. „No a teď třetí póza, která se vám v berlínských hospodách může hodit.“ Pijeme zamotanýma rukama.\nHodně se smějeme a to je dobře. Smích je útěcha slabých, bláznivý zpěv proti slunci, ventil proti šílenství. Všichni cvičící si na baru po celou dobu doplňují zásoby piva, to ten suchý vzduch!\n„Přehodíme pravou nohu přes levou!“ Flaška mi balancuje na koleni a já se snažím ruce za zády. Nejde to, čoveče! Ale tak už to bylo vždycky, tělo z olova, něco takového jsem nezvládal ani jako dítě. Tak jako existují lidi z gumy, tak existuje i opak, Prušáci z železa, jako já. Teď potřebujeme prázdnou nebo neotevřenou flašku, dobrej tajmink, právě jsem dopil pivo. Máme si lehnout na záda a láhev si dát pod kostrč.\nA teď jde do tuhého, protože začínají cvičení ve dvojicích. Připadne na mě Španělka. Tiskne svůj zadek na můj, líbí se mi a je hodně vypracovanej, ocitáme se v cudném, až nudistickém spojení, a díky všemu tomu pivu dokonce i s celým vesmírem. Zdá se, že ostatní to cítí podobně, neboť místností se ozývá až apokalyptický smích, pištění a ječení. Tiskneme se k sobě zády a máme si dřepnout a jeden druhého u toho zvedáme.\nPotom sedíme s nataženýma nohama a tlačím šlapkama do šlapek Španělky, u toho si máme přiťuknout pivem. Hluk v místnosti je čím dál hlasitější a podobá se startu rakety. A pak máme s pivem balancovat na hlavě. Flašky hromadně padají a cinkají. Mně se něco takového stát nemůže, já se ani neodvažuju flašku pustit z ruky.\nJhula stojí na podiu jako nějaká zvláštní královna aerobiku, flaška na její hlavě je nehybná jako Archimédův bod a září jako leštěný drahokam. Máme pít jako umírající labutě, levou rukou si přitáhnout k tělu levou nohu a u toho pít pivo. Na co vlastně umřel Buddha, napadá mě, když se snažím si do pusy nacpat flašku nealkoholickýho Warsteinera? Na jógu?\n„A teď konec s mluvením!“ Světlo zhasne. „Uklidníme se. Zaměříme se na pocity, které v nás jóga a alkohol vyvolala. Nechte je v sobě doznít. A přemýšlejte, kdy jste naposledy leželi na podlaze nějakého klubu nebo hospody!“ V mým případě to byl Bleibar, asi rok 1993. Super historka, která by vydala na román.\nKdo by to byl věděl, že bieryoga by mohla být vhodnou terapií alkoholiků. Kdyby se zdařilo alkoholiky přivést k tomu, aby si jednou týdně dali dvě malá píva na bierjóze, byli by velmi blízko naprostému vyléčení.\n„Pomalu přicházejte k sobě, oči zůstávají zavřené!“ Na závěr hodiny zpíváme „ommmm“ a „na zdraví“. Chvíli se ještě bavím s cvičitelkou jógy Jhulou a dovídám se, že jinak chodí cvičit více mužů. Veřejnost se má o ní nyní dozvědět, že ráda pije pivo a cvičí jógu. A Čechům Jhula radí, aby si k ní zašli na bierjógu. Zjistí tak, že vědomé pití piva lze povýšit na velmi sportovní zážitek.


Jak to dělají jinde - Pragobuilding a Trendy Bydlení | Rekonstrukce a revitalizace bytových domů\nPragobuilding a Trendy Bydlení\nZajímáte se o bydlení v panelových domech? Podle informací realitních kanceláří je právě tento typ bydlení v poslední době značně žádaný. Na téma bydlení v panelových domech se letos uskutečnil již druhý ročník výstavy Panelový dům a byt, který na konci minulého týdne proběhl v rámci komplexu výstav Pragobuilding na pražském Výstavišti.\nV rámci doprovodných akcí redakce internetového časopisu www.trendybydleni.cz vyhlásila čtenářskou hlasovací soutěž Panel Top Ten. Do třech kategorií Interiér, Exteriér a Služby a realizace byly nominovány výrobky, řešení, služby a realizace, využitelné nebo přímo určené pro panelové domy. Hlasování se zúčastnilo 4 368 návštěvníků portálu www.trendybydleni.cz.\nNa prvním místě v sekci Interiér se s dvoutřetinovým náskokem umístil Systém obkladu kovových zárubní společnosti Sapeli, v sekci Exteriér zvítězila Okna Sulko HR+ společnosti Sulko a v sekci Služby a realizace sena prvním místě umístil Návrh řešení kuchyně do panelákového bytu společnosti KOUBA INTERIER.\nZdroj: Tisková zpráva Trendy Bydlen í


Hedvábná šála, Něžná v lila\nRučně malovaná hedvábná šála. Kombinovaná technika, vosková technika, překrývání barev, dokresleno perlově bílou a fialovou konturou. Šála působí vel... celý popis\nRučně malovaná hedvábná šála. Kombinovaná technika, vosková technika, překrývání barev, dokresleno perlově bílou a fialovou konturou.\nŠála působí velmi jemným dojmem, kontury s leskem ji dodávají slavnostní vzhled. Obzvláště vhodný dárek pro něžnou vílu :-)\nŠála je signovaná a nechybí ani vážka pro štěstí.\nPoužité barvy: fialková, růžová, červená, fialová\nKe každé šálce vždy přibalím dárkovou krabičku a malý dáreček - překvápko.


Opilec si zavolal sanitku, pak lékaře polil pivem a zranil záchranářku - iDNES.cz\nMuž si záchranku přivolal na autobusovou zastávku na Františkově. "Oznámil, že spolykal nějaké prášky a zapil je pivem," říká mluvčí liberecké záchranné služby lenka Markovičová.\nNa místo hned vyrazila sanitka s lékařem. Ten muži v první řadě řekl, aby přestal pít pivo, které měl v ruce a upíjel z něj.\n"Muž začal být agresivní a lékaře pivem celého polil. Když se ho záchranáři snažili uklidnit, srazil zasahující záchranářku na lavičku," poznamenala Markovičová.\nZáchranářka skončila s poraněnou nohou na ošetření na chirurgii a ředitel záchranky ji musel nechat vystřídat. Agresivního opilce zadržela policie.\nPosádka liberecké záchranky čelila podobně takto vážnému incidentu naposledy 7. ledna. Útočníci tehdy napadli řidiče sanitky, a ten skončil se zlomeným nosem a otřesem mozku v pracovní neschopnosti. Útočníci navíc kopli do zadních dveří sanitky a způsobili tím škodu za 16 tisíc korun.\nTémata: Lékař, Liberec, Liberecký kraj, policie, Františkov, Pivo\nLiberečtí záchranáři vyjeli na pomoc opilé ženě, která upadla do bezvědomí. Její dva opilí společníci se ji pokoušeli... celý článek


Tomáš Fišer poosmé vítězem VC města Vyškova ve skoku vysokém..., - AK AHA Vyškov\nTomáš Fišer poosmé vítězem VC města Vyškova ve skoku vysokém...,\nMarek Kalous vítězem Vyškovské míle.\nAtletický víkend, kterému kraluje Kontinentální pohár v Ostravě, měl na programu i akce regionálního významu. Atletický mítink Vyškovská míle měl na programu již 16. ročník, VC města Vyškova již 66. ročník a k tomu vložené disciplíny. Ideální atletické počasí přilákalo na start rozmanité startovní pole, především domácím atletům byli velice zdatnými soupeři především atleti z Brna a Otrokovic. Na atletickém stadionu za parkem byla docela pěkná atletická podívaná.\nVyškovská míle, 16. ročník:\nAlena Matějáková a Marek Kalous premiérově vítězí!\nV závodě žen na jednu anglickou míli - 1609 m, se sešlo startovní pole rozmanitého spektra věku i výkonnosti. Každopádně hned po startu se odpoutala dvojice atletek, brněnská Alena Matějáková a domácí půlkařka Sabina Fiantová. Děvčata bojovala společně na metu 800 m, od této části trati již na čele startovního pole dominovala vítězná Alena Matějáková z AC Moravské Slavie Brno.\nV závodě mužů se znovu odehrál souboj vynikajících běžců AHA Vyškov - velezkušený Jiří Němeček (v dresu Hvězdy Pardubice z. s.) čelil náporu dravého mládí. Především Vicemistr ČR v běhu na 1500 m v kategorii juniorů Marek Kalous předvedl generální útok na svého tréninkového parťáka Jiřího Němečka. Závod "udělal" Jiří Němeček, na čele závodu byl od začátku až do závěrečné fáze - 300 m před cílem nastoupil Marek Kalous, který nekompromisním finišem nedal Jiřímu Němečkovi šanci na obhajobu loňského vítězství.\nVyškovská míle, ženy:\n1. místo - Alena MATĚJÁKOVÁ (AC Moravská Slavia Brno), 5:28,12 min.\nVyškovská míle, muži:\n1. místo - Marek KALOUS (AHA Vyškov), 4:28,81 min.\nVelká cena města ve skoku vysokém, 66. ročník:\nNejen závod mužů, ale v novodobé historii pořadatelé z AHA Vyškov pořad VC rozšířili i o další kategorie, což je jistě dobrý počin. Každopádně již osmé (!!!) vítězství Tomáše Fišera je počin, který ocení až historie.\nVC města Vyškova ve skoku vysokém, žákyně:\n1. místo - Eliška ŠIROKÁ (Atletický klub Blansko, Dvorská), 1,48 m\nVC města Vyškova ve skoku vysokém, žáci:\n1. místo - Robert GONDA,1,58 m\nVC města Vyškova ve skoku vysokém, muži:\n1. místo - Tomáš FIŠER (Hvězda Pardubice z. s.), 1,88 m\nBěh na 200 m př., ženy:\n1. místo - Kristýna JIŘÍČKOVÁ (AK Kroměříž), 33,04 s.\nBěh na 200 m př., muži:\n1. místo - Michal BUJDÁK (TJ Jiskra Otrokovice, 27,05 s.\n1. místo - Tereza LUSKOVÁ (AHA Vyškov). 30,75 m\n1. místo - Jan Jakub ČÁP (AHA Vyškov), 32,73 m\nHod kladivem 4 kg, ženy:\n1. místo - Kristina OSOLSOBĚ (AHA Vyškov), 24,75 m\nHod kladivem 7,26 kg, muži:\n1. místo - Miroslav RAŠKA, 18,42 m\nBěh na 150 m, ženy:\n1. místo - Tereza LUSKOVÁ (AHA Vyškov), 21,60 s.\nBěh na 150 m, muži:\n1. místo - Adam SYCHRA (TJ Jiskra Otrokovice), 17,63 s.\nBlahopřejeme vítězům a děkujeme všem, kteří vážili cestu na tradiční atletický mítink ve Vyškově.


Františkánský klášter Hostinné - Církevní památky - Krkonoše - Hostinné\nFrantiškánský klášter v Hostinném je raně barokní stavba z let 1677–1684 postavená Wolfgangem Dientzenhoferem podle plánu pražského stavitele Martina Reinera. V dvoulodním kláštera kostele Neposkvrněným početí Panny Marie se nachází Galerie antického umění. V historických prostorách prvního patra kláštera jsou umístěny stálé sbírky městského muzea. V areálu kláštera se nachází také městská knihovna.\nNová expozice seznamuje s vývojem města Hostinného od doby kolonizace Podkrkonoší počátkem 13. století až do roku 1948. Unikátní je kolekce ručně vyřezávaných včelích úlů. V ambitu kláštera se nachází soubor rozměrných lunet ze 17. století, zobrazujících epizody z života svatého Františka z Assisi. V klášterním kostele Neposkvrněného početí Panny Marie se nachází Galerie antického umění. Vystavené odlitky antických plastik z majetku Univerzity Karlovy v Praze jsou součástí jedné z nejvýznamnějších evropských sbírek a představují výběr nejlepších děl, která byla v antickém sochařství vytvořena.\nV přízemí konventu se nacházela klášterní lékárna a v prvním patře byl roku 1728 zřízen špitál pro poutníky a chudé. Součástí kláštera byla také zelinářská a bylinná zahrada. Františkáni z vypěstovaných rostlin vyráběli léčiva, masti a čaje, v sadech chovali včely. Klášter sloužil františkánům do roku 1950, kdy byl příslušníky tehdejší státní bezpečnosti vyklizen a řádoví bratři byli uvězněni v internačním táboře. Františkánský klášter do nedávné minulosti chátral, dočkal se ovšem zdařilé rekonstrukce a roce 2012 byl oceněn titulem Stavba roku.\nParkování je možné přímo u objektu Františkánského kláštera v Hostinném. Lze zde využít 2 vyhrazené parkovací stání.\nK hlavnímu vstupu, který se nachází přímo v areálu objektu, vede cesta složena z drobných kamínků a hrubé dlažby. Vstup tvoří dvoukřídlé mechanické dveře s otevíráním dovnitř (šířka hlavního křídla 87 cm a vedlejšího křídla 44 cm). Nachází se zde interkom ve výšce 135 cm a mobilní zvonek ve výšce 103 cm. Mimo tento vstup lze využít i vedlejší vstup, který slouží k bezbariérovému přístupu do Galerie antického umění sídlící v klášterním kostele. Cesta k tomuto vstupu je složena z drobných kamínků a malých kostek. U vstupu se nachází krátký 10,5% podélný sklon. Vstup tvoří dvoukřídlé mechanické dveře s otevíráním dovnitř (šířka hlavního křídla 80 cm a vedlejšího křídla 85 cm). Před vstupem se nachází práh ve výšce 6 cm. Tento vstup je uzamčen, přístup do objektu zajistí pokladna.\nVeřejnosti přístupné prostory se v objektu nachází v 1. a 2. NP. Pokladna se nachází vlevo po vstupu do objektu. V přízemí kláštera není nutné překonávat žádné schody. Vyskytují se zde prahy do výšky 3 cm. 1. a 2. NP spojuje schodiště čítající 25 schodů (šířka 154 cm). Tyto schody lze překonat za pomoci plošiny. Stejně jako tomu bylo v přízemí objektu, není nutné ve 2. NP překonávat žádné schody. Prahy jsou tu do výšky 3 cm. Nachází se zde nájezdy do místnosti o šířce 100 cm, délce 60 cm, sklonu 15,8 % a šířce 90 cm, délce 51 cm, sklonu 12,3 %. Mimoto lze navštívit i prostory Galerie antického umění nalézající se v 1. NP. Pohyb po celé galerii umožňuje mobilní rampa.\nBezbariérové WC se nachází v ambitu kláštera vpravo po vstupu do objektu. Veřejnosti je volně přístupné a je samostatné. Dveře do kabiny WC nesou označení pro hendikepované. Dveře šířky 94 cm vedou do kabiny o šířce 162 cm a hloubce 260 cm. Záchodová mísa je odsazena od levé stěny 96 cm. Výška sedátka mísy je 50 cm. Levé madlo je sklopné o délce 83 cm a výšce 79 cm. Pravé madlo je sklopné o délce 83 cm a výšce 79 cm.\nRampa se nachází v klášterním kostele. Jedná se o rampu mobilní. Sklon rampy je 17,3 %, šířka 100 cm a délka 100 cm, povrch je nekluzký.\nNachází se mezi 1. a 2. NP. Šířka plošiny je 90 cm, hloubka 100 cm a nosnost 250 kg. Plošina je uzamčená, přístup je zajištěn obsluhou. Počet schodů překonávané touto plošinou je 25.\nKvěten - Září Út - So 9:00 - 12:00\nNe - Ne 13:00 - 17:00\nPoznámka: ZTP 25,- Kč\n29.4.2022 - 5.6.2022\nVzdálenost: 15,90 km


Hodnocení jarní sezóny – FK STOMIX ŽULOVÁ\nBy admin Nezařazené 28. 6. 2019\nMužstvo mužů vstupovalo do jarní části z pátého místa tabulky, ale bodové rozestupy od týmů za námi byly minimální. Ve dvou úvodních utkáních jarní části jsme smolně prohráli a zamotali se tak do bojů o sestup. Následovala ale nejlepší pasáž sezóny, kdy naše forma kulminovala a dokázali jsme čtyřikrát za sebou vyhrát a opět se vyhoupnout v tabulce výše. Pak nás ale zastihla série zranění a pracovních víkendů hráčů. Když se k tomu opět přidala trocha smůly v zápasech, přišla série pěti porážek. Sezónu jsme zakončili domácím utkáním s Novým Malínem, kdy jsme se po měsíci opět sešli, a výsledkem bylo jednoznačné vítězství. Soutěžní ročník jsme tak zakončili na osmém místě. I přes výkyvy v sezóně můžeme být s výkony i umístěním v tabulce spokojeni.\nPřed následující sezónou jsme se rozhodli nepatrně rozšířit kádr, aby nás nepřekvapila série omluvenek jako na jaře. Mezi příchody do klubu jsou návraty hráčů O. Macečka, Turečka, Sloupa a Latzela. Přání odejít do Javorníku bohužel měl Hloušek, do stejného týmu se vrací i Olšák.\nNejvětšího úspěchu dosáhli žáci, kteří díky skvělému finiši obsadili konečné třetí místo. Hráči starší přípravky sbírali především zkušenosti. V okrese bohužel není soutěž dorostu a příští rok se to opět nezmění, jelikož jsme byli jediným přihlášeným týmem. V následující sezóně přihlašujeme tradičně družstvo žáků a nově i tým mladší přípravky (děti narozené 2011 a mladší). Rádi uvítáme děti všech věkových kategorií – informace P. Vylíčil, 728 145 144.\nPřed následující sezónou chystáme ve spolupráci s Městem Žulová a díky získané dotaci z Olomouckého kraje rekonstrukci kabin.\nRádi bychom poděkovali našim sponzorům. Městu Žulová, firmám Stomix, DAMARUS, True Track a všem místním podnikatelům. Dále všem trenérům, vedoucím mužstev, správci hřiště, dobrovolníkům z řad rodičů, bez kterých by klub nemohl fungovat a kteří svojí činnost vykonávají zadarmo.\nA na závěr bychom chtěli popřát hezké léto a dovolenou všem občanům Žulové a pozvat je 6.7. od 13:30 na fotbalový turnaj v Žulové. A pak už se přiblíží start nové sezóny. Letos začínáme doma, a to 4.8. od 14:00 proti Štítům.


KDS KING'S ROW 21,2 cm nůž na chléb cena od 1 291 Kč - Srovname.cz\nSrovnání cen » Domácnost a kancelář » Kuchyňské náčiní » Srovnání cen Články o Recenze Napsat recenzi pro Informace o Poradna KDS KING'S ROW 21,2 cm nůž na chléb\nDélka čepele 21,2 cm Z řady kovaných nožů, které jsou navrženy tak, aby pokryly veškeré požadavky profesionálů pro různé účely použití Materiál čepele: Speciální francouzská ocel s obsahem 0,50% C, 14,50% Cr, 0,70% Mo, 0,12% V. Střenka: Dělená, vyrobená ze speciální plastické hmoty se zvýšenou odolností ...a dál?\nProdukt KDS KING'S ROW 21,2 cm nůž na chléb neprodává žádný obchod s kamennou pobočkou. Zobrazte si všechny obchody nebo zkuste podobné produkty.\nProdukt KDS KING'S ROW 21,2 cm nůž na chléb nemá žádný obchod skladem. Zobrazte si všechny obchody nebo zkuste podobné produkty.\nProdukt KDS KING'S ROW 21,2 cm nůž na chléb neprodává žádný obchod s možností platby kartou. Zobrazte si všechny obchody nebo zkuste podobné produkty.\nKDS Nůž kuchařský na chléb 8 KINGS ROW (1833.00)\nDo obchodu » KDS KING'S ROW 21,2 cm nůž na chléb Alza.cz\nKDS SEDLČANY KDS Nůž na chléb, 1833, KING´s ROW, čepel 20,5 cm 8594861183306\nDo obchodu » KDS KING'S ROW 21,2 cm nůž na chléb fandora.cz\nSpecifikace KDS KING'S ROW 21,2 cm nůž na chléb\nNejnižší cena 1 291 Kč\nKuchyňský nůž délka čepele 205mm, celková délka 325mm. Tento nůž je součástí dvanáctidílné řady kovaných kuchařských nožů nejvyšší kvality. Nože z této řady splňují i nejnáročnější požadavky profesionálů, stejně dobře se však uplatní i v kuchyni běžné domácnosti. Materiál čepele: Speciální francouzská ocel s obsahem 0,50%C, 14,50%Cr, 0,70%Mo, 0,12%V. Střenka: Dělená, vyrobená ze speciální plastické hmoty se zvýšenou odolností proti teplotě. Opracování rukojeti zaručuje odstranění » ... a dál?\nPorovnat ceny KDS KING'S ROW 21,2 cm nůž na chléb\nKDS KING'S ROW 21,2 cm nůž na chléb - parametry\nDélka čepele 21,2 cm Z řady kovaných nožů, které jsou navrženy tak, aby pokryly veškeré požadavky profesionálů pro různé účely použití Materiál čepele: Speciální francouzská ocel s obsahem 0,50% C, 14,50% Cr, 0,70% Mo, 0,12% V. Střenka: Dělená, vyrobená ze speciální plastické hmoty se zvýšenou odolností proti teplotě. Opracování rukojeti zaručuje odstranění veškerých nehygienických spár, které by se mohly vyskytnout mezi kovovou a plastovou částí rukojeti. Zpracování:Čepele jsou vykovány za tepla, zakaleny a popuštěny, aby bylo dosaženo velmi jemné struktury materiálu. Po dokonalém vybroušení je zaručena dlouhá trvanlivost ostří. Nože řady KING´S ROW se mohou mýt v myčce nádobí. Splňuje jakost ISO 9001 Vyrobeno v ČR dovolujeme si Vám nabídnout sortiment výrobků firmy KDS Sedlčany, která má dlouholetou tradici a zkušenosti v oblasti nožířského zboží. KDS bylo založeno 27. prosince 1950 a těžiště jeho výroby spočívá v sortimentu kuchyňských a řeznických nožů, kuchyňského a řeznického náčiní, nůžek pro domácnost a řezných dílů pro masové strojky a kuchyňské roboty. Při výrobě se používá hutní materiál převážně zahraniční provenience, a to zejména z Francie. Rukojeť výrobků je z vysoce kvalitního a zdravotně nezávadného polypropylenu Rady do kuchyně Základní péče o nože Před prvním použitím nože umyjte v teplé vodě s přísadou neagresivního mycího prostředku (jar, pur apod.)Opláchněte je a jemnou utěrkou otřete do sucha. Nepoužívejte agresivní mycí prostředky, které mohou poškodit ostří a také leštěný i jemně broušený povrchnožů. Ani nerezové nože nelze bez výhrad doporučit pro mytí v automatických myčkách na nádobí. Podmínkou je používání přísad, které doporučuje výrobce myčky a jejich správné dávkování.Přesto mohou být výrobky myčkou poškozeny, zejména pokud by byly v myčce ponechány oschnout, nebo vystaveny kondenzaci vodních par. Doporučujeme výrobky po umytí ihned vyjmout a otřít do sucha jemnou utěrkou. Na nožích nenechávejte zaschnout potravinové kyseliny (hořčice, marinády, ovoce, kompoty atd.). Při delším nebo intenzivním působení těchto kyselin bude napadeno ostří a mohou na nožích vzniknout neodstranitelné skvrny. Kyselé zbytky proto ihned po použití z nožů opláchněte a povrch osušte jemnou utěrkou.Nože, které jsou určeny ke krájení potravin, používejte podle jejich určení a nepoužívejte je k jiným účelům. Údržba kuchyňských nožů Kuchyňské nože, bez ohledu na tvar a velikost, se po delším používání různě opotřebují. Forma opotřebování je ovlivněna pracemi, ke kterým byl nůž používán. Opotřebování se projeví především otupením ostří. Nejzákladnější údržbou je samozřejmě broušení, které vyžaduje obratnost, nechceme-li nůž ještě více ztupit. Broušení na brousku: metoda nejstarší, ale nejjemnější. Úhel broušení ostří musí být dokonale pravidelný a symetrický po celé délce čepele. Snadno se to říká, ale obtížně provádí. Brousek musí být podle materiálu zvlhčen vodou. Vlastní obt


(osobnosti, druhá část)\nBratří Zahradníkové /\nJako první bych chtěl předeslat aktuální kontext v době finálního zpracovávání tohoto materiálu, tedy datum narození doc. RNDr. Jiřího Zahradníka, CSc. 12. srpna 1928. To znamená, že letos mu bude 90 let, je tedy nejstarším z lidí vědy a kultury v Lomnici a na Lomnicku. Na stránkách serveru Megaknihy najdeme tuto stručnou charakteristiku významné osobnosti Lomnice nad Popelkou:\nČeský entomolog Jiří Zahradník patří k našim nejvýznamnějším současným odborníkům na hmyz. Je čestným občanem svého rodného města Lomnice nad Popelkou. Kromě entomologie se zabývá i hudbou a působí jako umělecký vedoucí hudebního uskupení Collegium Musicum Český ráj, které se zaměřuje na interpretaci staré české hudby. Jeho bratr Zdeněk je významným hudebním skladatelem, dramaturgem a pedagogem. Jiří Zahradník vytvořil mnoho odborných publikací ze světa hmyzu, napsal monografické knihy o tesařících, motýlech nebo blanokřídlých. Je také autorem sedmijazyčného biologického slovníku.\nPro mě je Jiří Zahradník příkladem vzácné kategorie osobností, které se dokázaly realizovat ve dvou zcela rozdílných oborech, na jedné straně v oblasti vědecké, na straně druhé umělecké. I když i zde nalezneme určité společné momenty: V té první oblasti, entomologii, v níž je uznávaným odborníkem (působil na univerzitě v Káhiře), je to ona složka, která má svou bezprostřední blízkostí s přírodními jevy svou estetickou stránku, totiž fotografování. Fascinující bylo, když – zhruba v prvních letech nového tisíciletí – začala vycházet jedna za druhou, v neuvěřitelně krátkých intervalech, celá řada Zahradníkových knih (zatímco první knihu, Svět brouků, vydal už v roce 1974 a publikoval i v osmdesátých a devadesátých letech), což jsem vnímal jako neuvěřitelný kulturní fenomén i proto, že to byla právě ta fotografická složka, která činila ze Zahradníkových knih umělecká díla.\nA vedle této činnosti Jiří Zahradník vystudoval zpěv, založil Collegium musicum „Český ráj“, o němž zde již byla řeč, soubor, který dokázal v době jistých rozpaků v době historického předělu nalézt svou parketu v kulturním dění Lomnice nad Popelkou. A protože štěstí přeje připraveným, náhoda tomu chtěla, že se z minulosti vynořila příležitost, jíž se Jiří Zahradník se svými souputníky, lomnickými hudebníky, případně přáteli ze širšího okolí, dokázal chopit. Prezentace „svého“ skladatele na koncertech i nahrávkách obohatila v polistopadové době Lomnici a v pravý čas začala spoluvytvářet nové image města. A jakkoli dosáhl Jiří Zahradník výsledků svého souboru svým úsilím, byla dalším důležitým momentem účast jeho bratra Zdeňka Zahradníka, jehož jedním povoláním je hudební režisér.\nOba bratři jsou v mnohém diametrálně odlišní. Takřka o deset let mladší Zdeněk Zahradník (nar. 1936) se liší od svého bratra naturelem, životními osudy, místem pobývání a řadou dalších věcí, společné jim je nadšení pro hudbu. Seznámil jsem se s ním v době natáčení jednoho z CD-alb s dílem Františka Doubravského, poté to takřka vždy bylo dílem náhody, ať někde v lese ve hřbetu Tábora, kde jsme se oba v tutéž dobu procházeli a rovnali myšlenky, na kulturních akcích v Lomnici, ale také třeba – nedávno – na jednom koncertu v Praze.\nK osmdesátinám (2016) skladatele uspořádalo lomnické muzeum večer, na jeho webových stránkách při této příležitosti najdeme tuto charakteristiku:\nHudební skladatel a režisér, dramaturg a pedagog MgA. Zdeněk Zahradník se narodil 3. června 1936 v Lomnici nad Popelkou. V letech 1954 – 58 studoval kompozici na hudební fakultě HAMU v Praze u profesora Václava Dobiáše. Po ukončení studia působil jako pedagog na Lidové konzervatoři, později na Státní konzervatoři v Praze, kde vyučoval hudební teorii a skladebné nauky. O roku 1967 byl zaměstnán jako hudební režisér a později i jako dramaturg gramofonové redakce vydavatelství Supraphon a po roce 1990 působí jako nezávislý hudební režisér. Mezi další Zahradníkovy tvůrčí aktivity patří jeho dlouholetá spolupráce s Lyrou pragensis. Od roku 2009 je předsedou Společnosti českých skladatelů při Asociaci hudebních umělců a vědců. Je autorem řady komorních, symfonických a vokálních skladeb. Vedle tradičních postupů ve své hudebně užívá také prvky romantismu, neoklasicismu a část jeho díla je ovlivněna hudbou Orientu.\nPodstatu hudebního díla Zdeňka Zahradníka, zvláště jeho zdroj v Zahradníkově životní vitalitě, životní postoje i šíři tvůrčího záběru nejlépe vystihl redaktor Jan Králík v časopise Hudební rozhledy:\nSetkání se Zdeňkem Zahradníkem … je pokaždé novým dotekem s obdivuhodnou životní silou a jiskrou, s důvěrou v krásu a s obdivem k ní, s pokorou k hledání v širokém obzoru po hudebních oborech, po poezii různých kultur, po astronomii i mystice. Vždycky vyzařuje vnitřní nadšení, vědom si hloubek a taktně objevující, navozující poznání ne pouze sobě, ale především druhým. Jistě, skladatel a současně klavírista, profesor harmonie, kontrapunktu a forem, hudební režisér a dramaturg, dirigent, sbormistr, pečlivý korepetitor, učitel i organizátor … to vše až do morku kostí. O Zdeňku Zahradníkovi – nejen v čase jeho osmdesátin, nelze psát pouze věcně. Vždycky nad ním vane všudypřítomné tvořivé křídlo.\nLenka Přibylová se ve své práci Zdeněk Zahradník – Tajemství symbiózy hudby a slova (Pedagogická fakulta Univerzity Jana Evangelisty Purkyně v Ústí nad Labem, Ústí nad Labem 2016, recenze Dagmar Zelenková v Hudebních rozhledech 9/2016) zdůrazňuje jeden základní rys Zahradníkovy tvorby totiž ten, že skladatel „kompozičně nalezl zalíbení především ve spojení hudby a slova – v tvorbě vokální, konkrétně kantátové, sborové a písňové, a zejména v líbezném umění melodramů. Melodram, hudební útvar spojující mluvené slovo a hudbu, nabízí skladatelsky nesmírně bohatou paletu výrazových možností, což bylo pravděpodobně jednou z příčin, proč v něm Zdeněk Zahradník nalezl svojí životní vášeň. A i když je autorem řady dalších kompozic – komorních a orchestrálních skladeb, písní, sborové, kantátové a oratorní tvorby, jeho doménou zůstávají melodramy. Vytvořil více než tři desítky melodramů či cyklů melodramů různého obsahového zaměření, rozdílného rozsahu i s rozličným obsazením nástrojové složky.“\nVšimnu se blíže dvou z děl, v nichž se spojení hudby a slova uplatňuje. Velkým Zahradníkovým tématem je Máchův Máj. Každoročně, vždy na 1. května, autor pořádá na hradě Valdštejn koncertní melodramatickou verzi pro recitaci, smyčcové kvarteto, harfu a klavír. Své oblíbené celoživotní téma přibližuje v rozhovoru v časopise Sanquis hned v úvodní odpovědi na otázku, „proč zrovna muzika?“, na jejímž začátku zmiňuje zajímavým způsobem i vztah ke svému bratrovi Jiřímu:\nK hudbě mě a mou sestřičku-dvojče nevedli rodiče, ale náš bratr Jiří, který byl o osm let starší. Sám se stal nakonec přírodovědcem, v knihovně mám řádku jeho knih, které vyšly u nás i v zahraničí, ale já mu vděčím za muziku. Díky němu jsem hrál na klavír, o Vánocích jsme doma v Lomnici nad Popelkou pod jeho vedením muzicírovali, a pak, vlastně ani nevím jak, jsem napsal melodramatickou kantátu na Máchův Máj. To byl rok 1954, zrovna jsem se rozhodoval, zda po maturitě půjdu na přírodovědu nebo ne, když jsme Máj v Lomnici nastudovali. To byl asi ten okamžik, který rozhodl o mé budoucnosti. Nevěděl jsem nic o harmonii, nic o kontrapunktu, ale přesto jsem se vydal s balíkem not do Prahy – velmi troufale jsem se odvážil dělat přijímačky na AMU. V komisi tehdy seděli profesoři Bořkovec, Řídký a Dobiáš. Hlásilo se nás osmnáct, a já evidentně nejméně uměl teorii. Kroutili nade mnou hlavou, ale pak pan profesor Bořkovec řekl: „Neumí teorii, ale podívejte, co přinesl!“ A významně poklepal na partituru Máje. A tak mě vzali, já se za rok teorii doučil a začal jsem komponovat.\nK tématu Máje se váže několik skladeb, nejznámější zmíněný Melodram z roku 1964. Zajímavé je právě ono spojení s hradem Valdštejn, nacházející se několik kilometrů od Turnova v hřbetu na ose rozhledna Hlavatice – hrad Valdštejn – zámek Hrubá Skála – Trosky, zhruba půl hodiny cesty z Lomnice. Hrad Valdštejn je spojen s ikonou českého básnictví obrazem sv. Jana Křtitele, v němž je údajně skryt Máchův portrét. Sám pamatuju dnes prý už legendární vystoupení Alfréda Strejčka, který o velkém máchovském výročí v osmdesátých letech recitoval ve vchodu do hradní kaple Máchovu Márinku.\nDruhým slovesně-hudebním jevištním Zahradníkovým dílem, které vzbudilo v posledních letech pozornost, je opera Popelka. Koncertní provedení opery Popelka, kterou Zdeněk Zahradník zkomponoval na libreto Kamila Bednáře a nastudoval s Českým nonetem, mělo světovou premiéru na zámku Nelahozeves v září 2006 (dle čas. Sanquis), je rovněž celoživotní záležitostí skladatele. Lenka Přibylová sleduje v čas. Hudební výchova (1/2012, odkaz ze stránky o Z. Z. na Wikipedii) genezi a proměny celoživotního projektu, tj. záměr již po studiích 1958, scénický melodram 2005, opera a její realizace v Lomnici n. Pop. 2007, obnovené nastudování 2011).\nNa internetu (YouTube) je k shlédnutí představení opery z roku 2013 pod taktovkou autora, ve zpěvních partech vystupují mimo jiné rovněž mezzosopranistka Nadia Ladkany, kterou posluchači mohou znát z pražských divadel či významných pěveckých sborů, zvláště pak interpretací soudobé hudby, v krajové kultuře pak jako sbormistryni semilské Jizerky, a dále sopranistka Karolína Žmolíková, dcera Václava Žmolíka, známá z řady operních rolí, ale také z Requiem za Václava Havla v Pražské křižovatce či z koncertů s Lubomírem Brabcem a Jaroslavem Svěceným.\nPodrobnosti z komentáře k představení na streamu YouTube:\nPopelka: Karolína Žmolíková\nPrinc: Marek Pavlíček\nKrálovna: Nadia Ladkany\nHofmistr: Jan Bělohradský\nHáta: Jana Freudlová\nAgáta: Dana Liptáková\nŠašek: Luboš Jakub\nHoloubek: Sofie Filippi\nStráž: Tomáš Bělohradský\nVesnické dívky: členky pěveckého sboru při ZŠ Buttulova Chotěboř (sbormistryně Renata Piklová) a členky pěveckého sboru při Gymnáziu J. S. Machara Brandýs nad Labem (sbormistryně Hana Bláhová).\nHolubičky: Beáta Romanovská, Káťa Simandlová a další.\nRežie: Anna, Dušan a Filip Müllerovi\nŘídí: Zdeněk Zahradník\nZáznam z představení 15. prosince 2013 v Divadle U Valšů.\nOvšemže bychom mohli pokračovat a sledovat Zahradníkovu „vietnamskou“ inspiraci, jeho dílo Prorok či dramatickou fresku na básně Publia Ovidia Nasona Umění milovati, které mohla kulturní veřejnost rodné Lomnice poslouchat ve velkém sále Zámku v září loňského roku (2017).\nV tuto chvíli se, vzhledem k řečené vazbě slova a hudby v Zahradníkově hudebním díle, nabízí úvaha po srovnání tohoto aspektu s tvorbou Jaroslava Krčka, u nějž je tento vztah rovněž velice silný. Nalézt alespoň stručné odpovědi je ovšem nad rámec možností tohoto projektu, jakkoli určité momenty (rok narození: Z. Z. 1936, J. K. 1939; povaha kulturních energií v kraji s určitými tradicemi, zvláště duchovními) se nabízejí. Nebylo by ale dobře činit jakkoli přímočaré závěry bez hlubších rozborů, budiž tedy tento moment ponechán coby určitý impuls k případnému dalšímu zamyšlení. V každém případě je právě osobnost Jaroslava Krčka předmětem poslední podkapitoly tohoto textu.\nČeský hudebník, dirigent, hudební režisér, skladatel a organizátor hudebního života v jedné osobě byl již v sedmdesátých a osmdesátých letech nepřehlédnutelnou osobností i mimopražského kulturního života, pamětníci nezapomenou v době, kdy příliš veřejně sdílené radosti nebylo, na vánoční koncerty jeho Musiky Bohemiky, které byly malým zázrakem, neboť jeho vedoucí dokázal přenést na publikum svěží duchovní atmosféru hudby, zrozené z těch nejpůvodnějších zdrojů dědictví lidové hudby a zpěvu, aktualizovaných přitom úpravami originálního současného skladatelského rukopisu. Spontaneita vysílané energie, vnímání folklóru v nejširších souvislostech a z nejčistších pramenů, diametrálně odlišné od klišé a ideologických a komerčních stereotypů té doby, muselo osvěžit každého vnímavějšího posluchače, a bylo tomu tak nejen na takřka každoročních koncertech v Jičíně, ale i ve vystoupeních po Evropě.\nRovněž tyto zážitky uchovávám v paměti, osobně jsem se s Jaroslavem Krčkem nicméně seznámil až jako houslista v Malé muzice z Jičínska, s níž jsme nahráli Podkrkonošské koledy (a jejíž členové posléze založili skupinu Fidle). Krčkův rozpoznatelný hlas je slyšet i v nahraném zpěvu, kdy nám spontánně vypomáhal nejen on, ale i jeho dcera Magdalena, houslistka, která je dnes nicméně známá jako operní režisérka Magdalena Švecová (jejím manželem je David Švec, dirigent Opery Národního divadla). Magdalena hrála nějaký čas i v Musice Bohemice, stejně jako Krčkův bratr Josef a žena Gabriela, hobojistka, a s tímto souborem byl Jaroslav Krček spojován v širším povědomí především, jakkoli šíře jeho tvůrčí působnosti je podstatně širší.\nTu si uvědomuje nejspíš právě kulturní veřejnost Lomnice nad Popelkou vzhledem k tomu, že se s Jaroslavem Krčkem setkává na jevišti v Lomnici, ale i v Kulturní dílně na Rváčově-Černé, coby organizátorem festivalu Lomnické kulturní léto, ale i při jiných příležitostech, a považuje Jaroslava Krčka „za součást lomnického kulturního života, neboť je to právě jeden z těch, kdo každým rokem pozdvihuje lomnický hudební život“ (Kolová, s. 96).\nZdrojem dat k vykreslení nejzákladnějšího Krčkova portrétu může být příslušná kapitola diplomové práce Olgy Kolové, ale také řada knih, které Jaroslav Krček napsal, především – už podle podtitulu „Autobiografie a dílo“ – publikace „Odkud a kam“ (Vydavatelství ABM, 2011). Titul můžeme vztáhnout k profesní životní dráze skladatele, hudebního režiséra a hudebníka (zpěváka a multiinstrumentalisty) i organizátora hudebního dění, ale i k deklaraci smyslu života, když vzdáleně připomíná název obrazu Paula Gauguina Odkud přicházíme. Kdo jsme. Kam jdeme. Gauguinův obraz je jakýsi přírodní oltář, který klade otázky po základních věcech života, a když přijdeme do KULNy, Kulturní dílny Jaroslava Krčka na Rváčově-Černé, určitě nepřehlédneme „oltář“ na zadní stěně, který v sobě má rovněž sdělení, které překračuje ono na křížích v katolických chrámech. Vnímám to, že je nad jednotlivými konfesemi či náboženstvími či duchovními hnutími (jakkoli cítím blízkost Steinerovy antroposofie, Jaroslav Krček této osobnosti věnoval oratorium Ten, který jest, na ČT2 premiéra: 1. 5. 2011, 22:40), chce být lidsky obecně platné. Po obou stranách příčného břevna kříže čteme: Poznání přichází / Moudrost vrůstá, a na obou částech svislého břevna pak Láska trvá.\nV jiné Krčkově knize, „Každý po svém trní“ (Praha, Primus, 1977), můžeme najít jiné vyjádření tohoto poselství, připomínající barokní moudrost a Jana Amose Komenského: Zadrž člověče! Nekvaltuj, neštvi se, neshromažďuj pomíjivé, ale věnuj se plodné práci, ušlechtilým činům, dílu a také radosti a lásce.“\nJaroslav Krček patří neodmyslitelně k Lomnici nad Popelkou, přestože je svým původem Jihočech. Narodil se v roce 1939 ve Čtyřech Dvorech u Českých Budějovic. Jeho dědeček byl profesionálním hráčem na lesní roh v operním orchestru v Temešváru, odkud se vrátil v roce 1902. Jaroslav získal ve třetí měšťance vytouženou tahací harmoniku, starší bratr Vladimír ho začal učit noty. V roce 1954 absolvoval přijímací zkoušku na pedagogickém oddělení českobudějovické Hudební školy Bohuslava Jeremiáše, začal studovat na lesní roh, ale ze zdravotních důvodů přešel ke hře na violoncello. Větší zájem nicméně projevil o dirigování a komponování, řídil školní orchestr, zastupoval sbormistra pěveckého sboru pedagogické školy, spolupracoval s místním lidovým souborem Úsvit, upravil pro něj řadu lidových písní, v té době zkomponoval své první opusy.\nNásleduje Pražská konzervatoř (tenkrát Státní konzervatoř Bohumíra Lišky), absolutorium i druhého oboru komponování (u prof. Miloslava Kabeláče), základní vojenská služba, první profese hudebního režiséra Československého rozhlasu v Plzni, přesídlení do Prahy (1967), kde působil jako režisér v Supraphonu – a založení jevištního souboru Chorea Bohemica. Chorea Bohemica i druhé, již výhradně hudební těleso, Musica Bohemica, která Krčkovi přinesla největší popularitu, je jeho značkou a dodnes produktivním organismem, jak řečeno, a historií obou souborů by stálo zato probrat podrobněji.\nZdůrazním jen dvě věci, které si musí každý uvědomit, když se soubory zaobírá. První je Krčkova všestrannost. V Choree působil jako skladatel, dirigent, ale také jako herec a hráč na různé nástroje. Podobné je to i v Musice Bohemice. S ní se dostaneme do problematiky výroby nástrojů, na jejichž návrzích a dokonce řemeslně se Krček podílel, s verbální složkou komentářů, které sbližují jeviště s hledištěm a přinášejí publiku pocit přímé účasti (některé koncerty takřka bez nich, jiné s bohatým slovním doprovodem), nemluvě o tom, že Jaroslav Krček vtáhne publikum do účasti i tím, že jej vyzve ke společnému zpěvu. Vzpomínám znovu na publikum vánočních koncertů zvláště v osmdesátých letech, kdy publikum tehdy útěšné projevy Jaroslava Krčka doslova hltalo.\nDruhá věc: Ve Formanově filmu Amadeus v jedné sekvenci vidíme tancovat Choreu Bohemiku. Skladatel žertem říká, že ve filmu zní hudba W. A. Mozarta – a Jaroslava Krčka. Mimochodem: Taneční složku Chorey vedla Alena Skálová, její syn František Skála, je velice známý český výtvarník (zakládající člen skupiny Tvrdohlaví, člen Divadla Sklep, také hudebník a tanečník, právě z rodinného prostředí; výstavy v Rudolfinu 2004 a NG 2017).\nNa koncertech Musiky Bohemiky jsem si několikrát kladl otázku, jaká je to vlastně hudba. Jaroslav Krček skládal v šedesátých a sedmdesátých letech vedle „lidové“ také hudbu, označovanou často jako experimentální, tedy trochu jinou, než známe z koncertů MB. Formou to byla hudba tenkrát „současná“, takovou skládala i řada dalších skladatelů. Její nejvýraznějším opusem je Nevěstka Raab – elektroakustická opera, jejíž libreto na starozákonní motivy napsal Zdeněk Barborka (známý rovněž jako autor konkrétní či experimentální poezie), byla natočena v elektronickém studiu (Mozarteum) v Jungmannově ul. v Praze a vydaná Československým rozhlasem Praha, recitoval Radovan Lukavský, mezi sólisty byl Pavel Jurkovič či Jan Rokyta. Před časem jsme (v KD Jičín) mohli spatřit pódiové provedení této opery.\nKdyž jsem byl mladý a poněkud zpupný a s jinými představami o vývoji hudby, říkal jsem si, proč v této „avantgardní“ (experimentální, elektronické etc.) cestě Jaroslav Krček nepokračoval. Dnes tu odpověď mám. Naznačil to sám autor tuším v jednom komentáři na koncertě, když říkal, že v jeho hudbě jsou tři zdroje: hudba barokní, lidová a současná. Teprve po letech vidím, že Krčkova hudba je muzika „současná“ v onom vyšším duchu, muzika dnešní, s nepřehlédnutelným rukopisem, který završuje a integruje různé postupy, u lidových písní vnáší do jejich úprav zdánlivě jednoduché, mnohdy až minimalistické momenty, které rozsvítí jejich čistou prostotu, u duchovních skladeb naopak dokáže vytvořit zcela originální atmosféru a já se často se ptám, jak to vlastně je zinstrumentované, jaké „triky“ skladatel používá v různých harmonických postupech, jak ho třeba vlastně „napadne“ takováhle melodie a uvědomuju si, že zde je vynaložena velká energie, která umožňuje v kadlubu různých zdrojů, mnohdy i zapomenutých a znovu uvedených, jejich transformaci a integrace do nového tvaru, který zahrnuje kompoziční postupy hudby právě i šedesátých a sedmdesátých let, staré muziky, a umožňuje vytvoření jevištní či taneční či lyrické atmosféry, až rituální na straně jedné a málem rozpustilé na druhém konci vějíře oněch možností.\nMy si často uvědomujeme Jaroslava Krčka spíše jako toho, kdo zpívá a hraje na nejrůznější nástroje na jevišti, často v literárně-hudebních pořadech, s Musikou Bohemikou nebo jedním či dvěma dalšími hudebníky, ale i jako dirigenta různých filharmonických orchestrů (viděl jsem ho dirigovat například Jihočeskou filharmonii), a to, že jeho aktivity zahrnují pokud možno všechny druhy umění, včetně divadelního či výtvarného (a vlastně až po architekturu, když znovu připomenu „kostelíček“ na Rváčově), a proto jej vnímáme především jako „všeoborovou“ osobnost, může nám zakrýt jinou zcela zásadní věc. Může nám totiž uniknout rozsah jeho skladatelského díla. Jaroslav Krček vydal celou řadu svých skladeb na deskách či na CD-albech – a v tom mu určitě pomohla skutečnost, že celý život pracoval naplno ve třech profesích – jako hudebník, jako režisér a jako skladatel (tzn. když to řeknu zjednodušeně, tak si nahrávku hudby, kterou složil, sám dokáže s participací dalších, s nimiž spolupracoval na jiných projektech zrežírovat a dovést k finálnímu tvaru).\nPřesto rozsah jeho tvorby vidíme, teprve když je před námi soupis díla. Podle knihy Odkud a kam zahrnuje 6 symfonií, čtyři opery či oratoria (Nevěstka Raab, Ve stínu kříže, Ten, který jest, Šaty,jaké svět neviděl), pět Melodramů, deset baletů či hudeb pro tanec, 7 mší, instrumentální koncerty a další možná tři tucty instrumentálních skladeb, řadu skladeb komorních a stejně tak vokálních a vokálně instrumentálních, elektroakustické skladby, úpravy lidových písní atd. K tomu připočtěme hudbu k filmům celovečerním i krátkým, dokumentárním, večerníčkům, k pořadům Laterny magiky, k divadelním a rozhlasovým hrám a pohádkám, které dokonce sám četl v televizních pořadech. Nevím, co všechno jsem uvést zapomněl, ale vím, že zpracování Krčkova přínosu české hudby muzikology ještě čeká.\nZkusím na závěr vybrat krátký úryvek, který myslím vystihuje cosi podstatného nejen z osudu hudebníků, ale i z onoho poselství, které přenášejí ostatním smrtelníkům. Tato slova se týkala města Plzně, s nímž je Krček velice úzce spjat, na úvodním slovu na koncertu po návratu ze zahraničního turné, ale stejně tak platí i pro Lomnici nad Popelkou, kterou snad můžeme označit rovněž za jeho domov. Je z knihy Odkud a kam, vydané v roce 2011 (na s. 177):\nMy hudebníci věříme, že hudba je naším andělem. Věříme dokonce, že je hudba jakýmsi andělem našeho národa. Na křídlech hudby se dokážeme povznést, leccos překonat, ale také udržet kontinuitu s ostatními. Snad máme právo to takto pociťovat, neboť nás naše profese zavádí do nejrůznějších koutů této planety. Jsme jako tažní ptáci, co putují od místa k místu. Avšak jsou místa, kam se vracíme, místa, kde máme své příbytky, svá hnízdečka. Kde je nám teplo, milo, kde vnímáme pocit domova, lásky a přátelství.


homosexuální pedofilie (důležité!)\nDůvod propagace a rozšiřování homosexuality je v podstatě jidiný: likvidace mužů už v dětství. Protože svéprávný vyrovnaný silný chlap je největší hrozbou pro dnešní bankstery, manipulátory, oligarchy a další židy.\nProtože téměř 30% homosexuálů má pedofiní sklony a téměř všichni sklony efebofilní, tedy že je přitahují nezletilí (post)pubertální chlapci. Navíc sadistické praktiky jsou v této komunitě silně rozšířené (o fekálních radši nemluvím).\nKdyž se pubertální 15 letá dívka dobrovolně a nenásilně vyspí s dospělým chlapem, tak se nic nestane.\nKdyž se 15letý heterosexuální chlapec nechá svést dospělým homosexuálem, tak ho tato zkušenost silně negativně poznamená na celý život (nepřirozený anální a orální sex). Takový hoch pak v důsledku tohoto traumatu má v dospělosti sklony taky nějakého chlapce zneužít, ačkoliv byl původně heterosexuál.\nTím vládci světa vyrábějí z chlapců neschopné, vyměklé, neurotické, sexuálně dezorientované, deviantní, neschopné, submisivní (a tím pádem neohrožující) trosky jen vzdáleně připomínající skutečného chlapa.


Dunajská delta na lodi – praktické informace, KALiMERA\nDunajská delta na lodi – praktické informace\nRedakce, Jan Faltus / 25.08.2004\nDunajská delta je pro Rumuny oblíbeným prázdninovým místem. Podél břehů táboří celé rodiny a samozřejmě nechybí nahozené pruty. Z vodáckého hlediska je však dunajská delta poněkud fádní. Vodáctví je jen zpestřením pro rybáře nebo zvídavé ornitology.\nDoprava Trasa a náklad Platby za přejezd Mapa a informační centra Pronájem lodi\nSnad proto je cílem zájezdů jen několika dobrodružněji laděných cestovek. Kromě internetu se dají nějaké, tak trochu „oficiální“ informace sehnat v rumunské cestovní kanceláři v Mikulandské ulici v Praze. Jsou tam velice ochotní, poskytují zdarma několik brožur i mapu Rumunska. Brožury se snaží tvářit seriózně, ale jsou jaksi informačně „jalové“. Člověk se alespoň zasměje kostrbatému překladu. Prodávají tam krásnou a výpravnou knihu ´Dunajská delta-barvy, vůně a hlasy přírodního ráje´ od Miroslava Šebely, která obsahuje CD s nahrávkami zvuků delty. Pro sólo návštěvníky jsou největším pomocníkem reportáže na internetu. Jednu takovou právě začínáte číst. Všechny údaje (ceny, kurs lei, odjezdy atd.) jsou aktuální k srpnu 2003.\nMožností, jak se vypravit do Rumunska na vodu, existuje několik. My jsme se vyhnuli cestě vlakem se zavazadly v podobě gumových člunů a zvolili cestu „kamufláže“ - koupili jsme v Čechách 30 let starou Dacii. Úmyslem bylo splynout s „davem“ na silnici. Výhodu jsme spatřovali také v dostupnosti opraven a náhradních dílů. Přesto se díky technickému stavu a stáří naší „Romči“ za námi lidé na rumunských silnicích ohlíželi. Jinak cestu Dacií po Rumunsku doporučujeme, člověk si skutečně připadá jako doma a náhradní díly a doplňky jsou na každém rohu a velice levné. Nám se bohužel většina defektů přihodila na území Čech a Maďarska. Ještě jednu výhodu má cestování autem - Rumunsko je ideální místo k táboření. Rozlehlé neobydlené oblasti, spásané louky a přívětivost a tolerance místních skýtají spousty možností k přespání. Stačilo nám kdekoli odbočit na polní cestu, poodjet od ruchu silnice a rozbít tábor. Ráno nás probouzelo drkocání projíždějících koňských povozů, štěkot psů, ženoucích ovce, práskání biče pasáků, ale nikomu naše ležení nevadilo. Každopádně je moudré vyrazit na cestu se spolehlivým vozem, neboť se cesta do delty může z médii proklamovaných 18 hodin protáhnout na pět dní, jako se to stalo nám. Cesta přes Čechy, Slovensko a Maďarsko je díky dálnicím velice rychlá, přes Rumunsko je nutno počítat se zdržením. Například v horských oblastech nejsou ani silnice první třídy asfaltové.\nTrasa a náklad\nNaplánovali jsme trasu Praha-Brno-Bratislava-Budapešť-Szeged-Arad-Sibiu-Brašov-Buzau-Braila-Tulcea. Posádka čítala čtyři členy. Původně jsme chtěli dopravit do delty na střeše auta hliníkovou pramici. To se ukázalo jako holý nesmysl, protože jsme tím zatížili auto natolik, že jsme ulomili kolo. Pramici jsme tudíž zase vyložili, v Brně si nechali vyměnit zadní nápravu a vyrazili směr Tulcea, což je centrum a výchozí bod celé delty. Měli jsme kusé informace o možnostech vypůjčení lodi přímo na místě, ale víceméně jsme jeli „nablind“.\nPlatby za přejezd přes Dunaj\nPo různých peripetiích jsme dorazili na rumunské hranice. Odbavení na přechodu do Rumunska probíhalo velice pomalu. Pak jsme ale už uháněli kdysi uherskou Transylvánií, obývanou silným maďarským živlem, přehoupli se přes hory a sjeli do údolí Dunaje, který jsme překročili ve městě Braila. V těchto místech už je Dunaj hodně široký, tudíž neexistují mosty a přes řeku funguje přívoz. Přes den stojí převezení auta 60.000 lei, ale protože jsme tam dorazili kolem půlnoci byli jsme nuceni ještě zaplatit noční přirážku 150.000 lei. (1.000 lei = cca 8,80 Kč, 1l benzínu = cca 25.500 lei). Znamená to, že benzín je celkem levný. Abychom se neztratili v záplavě nul v rumunských cenách, odpočítávali jsme tři nuly. Ve větších městech není problém vybrat místní peníze z bankomatů. Dunaj se dá překročit i v „ocelovém městě“ Galati, kde převoz stojí 60.000.\nMapa a informační centra\nTulcea je od Prahy vzdálená zhruba 1700 km. Je to industriální město střední velikosti s rozlehlými doky a přístavem. Nábřeží, poseté hotely, nabízí hezký výhled na Dunaj. Tváří se jako centrum delty, ale po informační stránce nás zklamalo. Naší první starostí byla podrobná mapa delty. Neúspěšně jsme dopadli na Správě biosferické rezervace Dunajská delta, kde v tomto strohém, nevybaveném informační „centru“ bylo vše zaměřené na organizované výlety a skupiny movitějších turistů. Detailní, přesné informace pro individuální návštěvníky neměli, stejně jako mapu, a dokonce ani nevěděli, kde by se dala sehnat!?! Zařídili jsme si povolení ke vstupu do NP Dunajská delta (17.500 lei na osobu, 9.000 lei pro studenty; s měsíční platností), které snad ani není potřeba (nikdo ho po nás nechtěl) a vydali se podle nejasných instrukcí shánět mapu. Nakonec jsme ji sehnali v knihkupectví vedle knihovny na ulici Isaccei, což je hlavní třída v Tulcei. Stála 46.000 lei. Při zpáteční cestě jsme zjistili, že vedle bufetu na stejné ulici, kde prodávají úžasné pirohy, je rybářský obchod, a tam mají za 60.000 lei mapu ještě detailnější. Přesto se ani na jednu mapu nelze stoprocentně spolehnout. Několikrát jsme se setkali s nesrovnalostmi jak mezi mapami, tak i mezi mapou a skutečností. Ano, některé kanály mohly být vyschlé, to nám ale nikdo nepotvrdil. Zklamaní jsme byli i z mizivé informační hodnoty muzea delty. Zastaralé expozice, většina informací v rumunštině, pár vycpaných ptáků reprezentovalo zlomek ptačí populace delty. Zajímavá byla pouze akvária ve sklepě.\nMěli jsme pouze mlhavé představy o možnostech a cenách půjčení lodi. Vybaveni slovníkem a naučenými frázemi jsme se začali po bárce ptát. V Rumunsku nic není velký problém a když se chce, všechno jde. Dokonce jsme ani od místních nepocítili snahu oškubat cizince, jako je běžné v Asii či Africe. Již v první vesnici jsme narazili díky místní hospodské (jak jinak) na člověka, který byl ochoten člun na týden pronajmout. Jednalo se o tamního převozníka, jenž zajišťoval osobní přepravu mezi vesnicemi na obou březích svatojiřského ramene Dunaje. Měli jsme štěstí, že právě hostil příbuzného z Bukurešti, který tlumočil do angličtiny. Po nezbytném smlouvání a „tekutých“ dárcích jsme na šest dní získali krásnou, celodřevěnou rybářskou veslici. Měla asi pět metrů a vážila 200 kg. Za půjčení jsme zaplatili 1.000.000 lei, zálohu jsme nechali ve výši 20 euro plus naši drahou Dacii, která tak byla pod dohledem. Převozník nám zpočátku očividně moc nevěřil, ale když jsme začali vykládat z auta lodní vaky, stany, vařič a pádla, měknul a postupně se mu začal náš nápad dojet na jeho převoznické bárce až k moři docela líbit. Nakonec se zazubil a přinesl z domu čtyři záchranné vesty. Pak i s druhým chlapíkem ze břehu pobaveně sledovali, jak čtyři podivíni vratce odrazili a kolébavě se vydávají na stokilometrovou veslovačku do neznáma. Rozsazení na palubě bylo následující: vepředu se činil veslař, uprostřed si lebedil odpočívající kus a na zádi dva muži pádlovali a kormidlovali. To všechno rotovalo v pravidelných intervalech.\nVoda v deltě je sice téměř stojatá, ale zpáteční plavbu proti proudu od delty do vnitrozemí zpříjemní buď sám příliv nebo trajekt do Tulcei. “Parochod” mezi Tulceou a Sft. Gheorghe jezdí třikrát týdně a to v úterý, ve čtvrtek a v neděli. Večer trajekt připluje a příští ráno v 6.00 vyplouvá. V sobotu se nejede. Cesta proti proudu trvá sedm hodin a lístek stojí 150.000 na osobu a loď 280.000 (1.400 za 1 kg váhy).\nAdidas Joseph, Reagovat\nNMD R1 Walker, Reagovat\nFitflop Sale Clearance William, Reagovat\nRed Bottom Shoes For Women Robert, Reagovat\nCheap Jerseys Anthony, Reagovat\nNFL Jerseys Walker, Reagovat\nLouboutin UK Katina, Reagovat\nRumunsko se mění Reagovat\nStržené silnice a mosty Reagovat\nZnámka na auto v Rumunsku František havlíček, Reagovat\nRe: Známka na auto v Rumunsku František Havlíček, Reagovat\nkurz - trochu jinak jzk, Reagovat\nkurz Jirka, Reagovat\nDelta havlicek, Reagovat


Lamazuna Oriculi zero waste čistič uší z bukového dřeva - listy (1 ks) Jeden na celý život | Econea.cz\nLamazuna Oriculi zero waste čistič uší z bukového dřeva - listy (1 ks)\nLamazuna Oriculi zero waste čistič uší z bukového dřeva - listy (1 ks)Jeden na celý život\nMinimalistická tyčinka z francouzského bukového dřeva, ošetřená pouze lněným olejem, plnohodnotně nahradí klasické jednorázové uchošťoury. Navíc je tak věrná, že vydrží dlouhé roky, klidně i celý život. Předejdete s ní kopici zbytečného odpadu a kromě přírody a peněženky vám za ni poděkuje i vaše zdraví. Na rozdíl od vatových čističů uší, s Oriculi totiž čistíte pouze ušní okolí, a nehrozí tak poškození sluchu zatlačením ušního mazu příliš hluboko do ušního kanálku. Malé, ale chytré udělátko má původ v Japonsku a v Číně, kde ho používá snad úplně každý. Osvojit si ho teď můžete i v našich končinách, bude vám skvělým parťákem na cestě k udržitelnějšímu životu.\nZ lokálního dubového dřeva\nSkladem > 5 ks V pondělí Liftagem nebo v pondělí kurýrem u vás doma ?\nLamazuna Oriculi zero waste čistič uší z bukového dřeva - listy (1 ks) Jeden na celý život\nOstatně, jednorázovým plastovým uchošťourům už stejně odzvonilo. Jsou sice malé, ale škody už napáchaly dost. Patří mezi nejčastější plastový odpad v našich mořích a oceánech, a právě proto bude u nás jejich prodej od roku 2021 plně zakázán.\nP.S. Oriculi z lokálního dřeva přiváděli v Lamazuně na svět 2 roky. Kromě šetrně obhospodařovaných stromů museli totiž vyvinou speciální výrobní stroje. Gravírování a pět roztomilých motivů vytvořili laserem a dubovou tyčinku na závěr ošetřili lněným olejem, který ji chrání především před vlhkostí.\nDubové dřevo v Lamazuně vybrali hned ze 3 důvodů:\nroste v šetrně obhospodařovaných lesích,\nje velmi odolné.\nVyzkoušely jsme ho na vlastních uších a tady jsou naše čerstvé dojmy:\n"Jéé, tohle je boží! Přijde mi, že jen oplachem vodou se vyšťouraná špína a maz z tyčinky nesmyje, proto ji následně utírám ještě do ubrousku. Oriculi používám ve čtyřech případech z pěti, popáté si uši "vezmu" klasickým bambusovým uchošťourem, protože zvyk je železná košile. :-)" - Káťa\nJak Oriculi používat?\nKoncem tyčinky jemně obkružte vnější "vchod" k ušnímu kanálku, ale nezajíždějte tyčinkou dovnitř!\nUšní maz je pro uši zdravý, ochraňuje totiž ušní bubínek. Čistěte proto pouze maz, který je viditelný zvenčí.\nOriculi takto používejte jednou až dvakrát týdně.\nOriculi tyčinkou můžete čistit ušní maz také dětem. Nenechávejte je to ale dělat samotné a čištění vždy provádějte v klidné atmosféře, aby nedošlo k poranění.\nPo použití tyčinku otřete hadříkem, případně opláchněte teplou vodou. Pokud se nečistotám z tyčinky nechce dolů, odstraňte je pomocí houbičky či hadříku s malým množstvím přírodního mýdla. Oriculi následně nechte dobře oschnout.\nOriculi není lakované, ošetřené je pouze lněným olejem. Po čase na něj můžete nanést novou vrstvičku rostlinného oleje. Tyčinka je pak lépe chráněná.\nČím se nám Lamazuna vkradla do srdcí?\nSrdce jí bije v rytmu zero waste. Kosmetika Lamazuna má tuhou konzistenci proto, aby nemusela být v plastových nádobách. Kvůli převozu je tak zabalená pouze v rozložitelné kartonové krabičce potištěné rostlinným inkoustem. Ušetříte s ní tak hromadu nerozložitelného odpadu a planetu posunete o kousek blíž k nadějné budoucnosti. Výrobky zdobí také logo Slow Cosmetique, které dokazuje, že s nimi spotřebováváte méně, ale lépe pro zdraví i pro přírodu.\nInspiruje k udržitelnosti, co baví. Skrze své hravé a voňavé produkty ukazuje lidem a celým rodinám, že krůčky k udržitelnosti mohou jejich život obohatit. S Lamazunou je totiž šetrné mytí vlasů, čištění pleti nebo uší zábavný a příjemný zážitek.\nVysazuje lesy. Lamazuna nechce jen prodávat a utržené peníze strkat do svých kapes. Chce měnit svět k lepšímu, a část zisku tak věnuje na vysazování stromů v Peru i lokálně ve Francii. K dnešnímu dni "Lamazuní" les čítá přes 6 700 stromů, což odpovídá kompenzaci více jak 1 300 tun emisí CO2.\nVypadá k "sežrání". Kosmetické vymazlenosti Lamazuna vznikají ve formách podobných těm na pečení dezertů. Celá řada tuhých šamponů tak získala stejný tvar jako typický francouzský dezert "canelé". Stejně jako u pečení i tady je každý kosmetický dortík unikát. (A sem tam se tak může stát, že některého je o pár gramů více, jiného o maličko méně.) A když si k tomu představíte omamnou vůni čokolády, skořice, pomeranče nebo citrónu. Člověk se musí ovládat, aby neochutnal. :-)\nLokálnost je pro ni priorita. Tuhá kosmetika Lamazuna se rodí na jihu Francie. Jak je to jen možné, využívají její tvůrci suroviny od místních dodavatelů. A například i k výrobě dárkových krabiček slouží lokální topolové dřevo.\nJe bezpečná pro celou rodinnou smečku. Produkty Lamazuna jsou 100% přírodní a nenajdete v nich ani špetku syntetických látek. Mezi těmi rostlinnými si navíc vybírají jen ty nejprospěšnější lidskému zdraví, často v BIO kvalitě. Aby je mohli používat všichni členové smečky, vyrábí také varianty bez esenciálních olejů, které jsou vhodné pro těhotné a kojící ženy i pro malé děti. Čistotu vybrané kosmetiky zaručují certifikáty Cosmebio Cosmos Organic a Cosmebio Cosmos Natural.\nŠetří chechtáky. Bábovičky tuhé kosmetiky se možná na první pohled zdají malé, ale nenechte se ošálit. Tuhý šampon vydá za dva klasické tekuté, tuhý deodorant nahradí dvě tuby toho konvenčního a zubní pasta vydrží tak dlouho, jako dvě tuby tekuté pasty. Nemluvě o tom, že čistič uší Oriculi nahradí stovky vatových uchošťourů a vydrží s vámi celý život. Poskakuje vám peněženka radostí v kapse? No, my se jí nedivíme!\nDost už bylo plastových obalů!\nKdyž se podíváte do běžné koupelny, napočítáte velké množství plastových lahviček, dóz a tyčinek. Šampony, krémy nebo uchošťoury přitom spotřebováváme jako na běžícím páse. Prázdný obal za obalem letí do koše, někdy k recyklaci, ale často také do spalovny nebo na skládku, případně končí v oceánech. Právě to se v Lamazuně snaží změnit a cílem jejich inovativních produktů je omezit plýtvání. Ačkoli se roztomilá kosmetika ve tvaru dortíků a mráčků může zdát malá, ukrývá v sobě velkou sílu. Dívejte:\n1 tuhý šampon Lamazuna vydá za 2 lahve klasického tekutého\n1 tuhé kakaové máslo vydá za 2 dózy krému\n1 tuhé holicí mýdlo vydá za 2 lahve pěny na holení\n1 tuhá pasta na zuby vydá za 2 tuby klasické pasty\n1 tuhý deodorant vydá za 2 tuby běžného deodorantu\n1 čistič uší Oriculi vydá za stovky jednorázových uchošťourů\nCo z toho vyplývá? Kultura pomalého spotřebovávání\nZ dílny Lamazuna tak vycházejí výrobky, které vám pomohou minimalizovat odpad z koupelny, zároveň vám šetří i peníze. Nejsou to žádné složité počty. Vychytávky od Lamazuny nevyhodíte po jednom použití do koše. Budou s vámi dlouhé měsíce, některé i roky. Nemusíte proto kupovat každý druhý týden nové a ta hromada odpadu, co díky vám nevznikne, vás zahřeje na srdci.\nZ hygienických důvodů "nahaté" kosmetické přípravky v Lamazuně zahalují pouze do biologicky rozložitelných kartonových krabiček s potiskem z rostlinného inkoustu. Dárková balení jsou pak v krásné dekorativní krabičce z lokálního topolového dřeva.\nJste zběhlý zero waste hrdina? Nebo se teprve snažíte krůček po krůčku minimalizovat svůj odpad? Ať tak, či tak, inspirativní čtení a velkou sondu do světa odpadů a bezodpadového života najdete v tomto článku na blogu.\nJsou minimalistické, šetříte s nimi zbytečné plastové obaly a díky jejich koncentrovanosti vydrží dlouhé měsíce. Tuhým kosmetickým přípravkům jsme naprosto propadli. O všem, co nás na nich baví, jsme tady sepsali článek.\nO tělo pečují kvalitními rostlinnými ingrediencemi\nV Lamazuně dobře vědí, že člověk má pouze dva domovy. Planetu Zemi a své tělo. O obojí se proto starají s tou největší pečlivostí. Vyrábí neskutečně voňavou tuhou kosmetiku, která vás zhýčká 100% přírodními ingrediencemi z minerálů a rostlin. Veškeré rostlinné suroviny jsou přitom v BIO kvalitě. Krásné vůně kosmetice dodávají čistě přírodní esenciální oleje. Ty však nejsou vhodné pro těhotné a kojící ženy, ani pro malé děti. Aby mohl jejich úžasné produkty používat opravdu každý člen rodiny, najdete v jejich nabídce vždy několik variant bez esenciálních olejů.\nPokud se chcete do tajů esenciálních olejů a aromaterapie ponořit o malinko víc, prolistujte naším voňavým blogovým článkem.\nNemáte-li stále úplně jasno v tom, jaké jsou rozdíly mezi syntetickými a přírodními aromaty, nezapomeňte se ponořit do tohoto článku s velkým srovnáním vůní.\nJak se nesložit ze složení kosmetiky, včetně té přírodní, se dočtete v tomto blogovém příspěvku.\nA na zoubek tenzidům - látkám, které propůjčují kosmetikým produktům čisticí sílu, se můžete mrknout v tomto blogovém článku.\nVysazují lesy a mění svět k lepšímu\nHluboké poslání, ochraňovat zdraví lidí a čistotu naší planety, v Lamazuně neotiskují pouze do šetrných zero waste produktů. Přáli si jít ještě o kousek dál. Od roku 2013 proto přispívali 2 % ze svých prodejů neziskovému projektu Pur, jehož prostřednictvím vysadili k dnešnímu dni už přes 4 600 stromů v Amazonii. A to už je pořádně velký les! Od roku 2017 podporují také místní agrolesní farmu na předměstí Paříže, které vlastníma rukama pomohli vysadit další množství stromů. V roce 2018 pak podpořili také francouzský zalesňovací projekt, který se snaží pomoci divokým zvířatům v regionu Loire-Atlantique. Aktuálně ve Francii podporují také projekt Rosis. Na 25 testovacích oblastech pomáhají vysazovat odolnější druhy stromů ze Středozemí. Díky vysazování stromů mohou všichni v Lamazuně vidět hmatatelný výsledek své práce, navíc tím vyrovnávají emise ze svých příležitostných cest za distributory.\nA to není vše. Každý měsíc si jeden zaměstnanec Lamazuny vybere neziskovou organizaci blízkou svému srdci. Té pak jednorázově darují 500 Eur. Každý měsíc tak udělají další dobrý skutek pro potřebné. Lamazuna podporuje také Réseau Vrac, první obchodní společnost na světě, která se zaměřuje pouze na bezobalový prodej.\nDobrodružství značky Lamazuna odstartoval odličovací tamponek\n"V Lamazuně ustavičně přemýšlíme o inovativních produktech, které neubližují našemu zdraví ani životnímu prostředí. Skrze takové výrobky chceme pomoci proměnit svět k lepšímu."\nLaëtitia Van de Walle, šťastná zakladatelka značky Lamazuna\nV roce 2010 prožila Laëtitia Van de Walle moment náhlého osvícení. Stála v koupelně a jako každý den si odličovala pleť jednorázovým vatovým tamponkem. V ten okamžik jí ale hlavou probleskla otázka: "Proč? Proč dennodenně vypotřebuji pět jednorázových odličovacích tamponků, když bych stejně tak snadno mohla používat jemný odličovací ubrousek, třeba z mikrovlákna? Ten by mi posloužil opakovaně a ušetřila bych tak spoustu odpadu." Přesně tato myšlenka odstartovala dobrodružný projekt Lamazuna. Název přitom pochází z gruzínštiny a znamená "krásná mladá žena". K takovému pojmenování Laëtitii inspirovala její gruzínská kamarádka Nika, se kterou v té době spolubydlela.\nOd svého zrodu Lamazuna neskutečně narostla a dospěla. Její hodnoty a etiku dnes udržuje přes 70 nadšených zaměstnanců, nádherný kamenný obchůdek s upcyklovaným vybavením v Paříži a centrála na malém městě Marche, v nejekologičtějším francouzském regionu, Drôme. Nadšení měnit svět k lepšímu v Lamazuně dnes dál vzkvétá. Aktuálně usilují o uhlíkovou neutralitu svých produktů, environmentální vzdělávání lidí a pro své kanceláře a sklad budují ekologické zázemí s permakulturní zahradou a vlastní zásobárnou vody!\nAby toho nebylo málo, Laëtitia je také spoluzakladatelkou společnosti Greencoast. Ta financuje pátrání po šetrných přírodních tenzidech, které by splňovaly přísné podmínky certifikace COSMOS Organic. Činorodá zakladatelka Lamazuny stojí také v čele obchodní společnosti Réseau Vrac, která stanovuje hygienická pravidla prodeje bezobalových produktů.\nKterá loga můžete najít na produktech Lamazuna?\nCertifikát Cosmebio COSMOS NATURAL garantuje, že:\nPřibližně 95 až 100 % ingrediencí výrobků má přírodní původ (složky na vodní či minerální bázi jsou přitom považovány za přírodní).\nCertifikát Cosmebio COSMOS ORGANIC garantuje, že:\n95 až 100 % ingrediencí, které mohou pocházet z kontrolovaného ekologického zemědělství, odtud pochází.\nMinimálně 20 % ingrediencí produktu musí být BIO původu.\nOznačení produktu logem Slow Cosmetique zaručuje, že:\nVýrobce upřednostňuje přírodní a BIO suroviny. Syntetické složky, ropné látky či jiné ingredience, které by mohly znečišťovat životní prostředí, ve výrobku nenajdete.\nKosmetické produkty zhmotňují princip "spotřebovávejte méně, ale lépe", jsou tedy velmi úsporné a zároveň šetrné k pokožce.\nKosmetické výrobky jsou vyrobené eticky, s respektem ke všem živým tvorům.\nNejedná se o žádný green-washing. Logo Slow Cosmetique si zaslouží jen takové společnosti, které jsou řízené silnou etickou zodpovědností a neslibují nic, co nemohou splnit.\nObsahují produkty Lamazuna palmový olej nebo jeho deriváty? Ne.\nV Lamazuně si dávají velký pozor na to, aby jejich produkty neobsahovaly žádný palmový olej ani jeho deriváty. Suroviny jsou voleny tak, aby se obešly zcela bez palmového oleje.\nTo je i ve světě vysoce kvalitní přírodní biokosmetiky stále ještě velmi vzácný úkaz, neboť toho není vůbec snadné dosáhnout. Některé suroviny totiž mohou být vyrobeny z různých olejů a dodavatelé surovin obvykle nejsou schopni poskytnout 100% garanci, že se deriváty PO nemohou v ingrediencích vyskytovat. I proto je nám Lamazuna velmi sympatická.\nSkladové číslo: LAM053, pozice: E-7-3-B\nDubové dřevo, lněný olej\nSlow Cosmetique, PETA Cruelty-Free and Vegan\nKrabička z kartonu s potiskem z rostlinného inkoustu\nPokud Oriculi doslouží, můžete ho vyhodit na kompost nebo do bioodpadu, kde se plně rozloží\nObal recyklujte v kontejneru na papír nebo nechte rozložit v bioodpadu nebo na kompostu\nLamazuna přírodní kosmetika (velkoobchod)


Jméno Luis Antonio Naše jména Aktuální databáze křestních jmen a příjmení, jejich četnost, význam a původ , svátek\nJméno Luis Antonio mají 2 lidé, je na 10763. místě a věkový průměr je 55 let.\nJméno Luis Antonio je složeno z více jmen. Jméno Luis nosí 35 obyvatel ČR. Jméno Antonio nosí 269 obyvatel ČR, svátek slaví 13.6., má význam: náležící k rodu Antoniů a původ latinský.\nDiskuze na téma: Jméno Luis Antonio Ostatní diskuze:


Alej u Mikulova má dvacet nováčků | Mikulov.cz\nStartseite\t> Neuigkeiten > Alej u Mikulova má dvacet nováčků\nAlej u Mikulova má dvacet nováčků\nDvě desítky líp srdčitých a javorů mlečů dostaly nový domov. Kolem silnice vedoucí z Mikulova do Klentnice je o víkendu vysázelo na třicet dobrovolníků.\nLípovo-javorovou alej se Centrum ekologické výchovy Pálava snaží udržovat již od roku 2005. „Naše snahy však bohužel intenzivně potírají různí nedisciplinovaní kolemjdoucí, sníh, vítr i zvěř. A proto po pěti letech některá místa v aleji navzdory našim snahám zela prázdnotou,“ popsala Eva Řezáčová z Centra ekologické výchovy Pálava.\nDovýsadbu aleje vzrostlejšími a životaschopnějšími stromy se nakonec podařilo zrealizovat díky grantu z Nadace Partnerství, finanční injekci od města Mikulov a vlastním zdrojům Centra. Práci pak obstarali dobrovolníci. Přišly staří i mladí, rodiny s dětmi, muži i ženy, skauti i členky občanského sdružení 7 dní.\nTi všichni si oblékli reflexní vesty, pracovní rukavice, rozebrali krumpáče, rýče, palice, kladiva a pustili se do práce. „Sama působím v brněnském občanském sdružení Rezekvítek, kde také sázíme stromy, a tak vím, jak důležitou funkci má v krajině alej. Proto mi přišlo smysluplné využít volnou neděli k tomu, abych pomohla i aleji u Mikulova,“ vysvětlila svůj motiv Žaneta Gregorová ze Sedlece, která s sebou vzala maminku.\nDobrá nálada nikoho neopustila ani při hloubení jámy nebo zatloukání kůlů. A po práci se slavilo. Teplým čajem i koláčky. „Na jaře budeme v péči o alej určitě pokračovat,“ připomněla Řezáčová.\nOsobní postřehy autorky tohoto textu, která se v neděli pokusila přenést strom z bodu A do bodu B (vzdálenost obou bodů: pár set metrů):\n1) Když nemáte kabát, noste strom. Nejlépe do kopce. Zahřeje to stejně.\n2) Čím dál strom nesete, tím přibývá na váze.\n3) Počítejte s tím, že se objeví gentleman, který vám se stromem pomůže. Přidržujte pak aspoň korunu stromu. Nevyžaduje to téměř žádnou sílu a budí to dojem zainteresovanosti. Nicméně pak vám začne být zima. A bude se vám hodit kabát, který nemáte, protože jste místo něj nesli strom.\n4) Vaše drahá polovička má vždy pravdu (obzvlášť když říká: vezmi si kabát).\nVyberte si měsíc Dezember 2019 November 2019 Oktober 2019 September 2019 August 2019 Juli 2019 Juni 2019 Mai 2019 April 2019 März 2019 Februar 2019 Januar 2019 Dezember 2018 November 2018 Oktober 2018 September 2018 August 2018 Juli 2018 Juni 2018 Mai 2018 April 2018 März 2018 Februar 2018 Januar 2018 Dezember 2017 November 2017 Oktober 2017 September 2017 August 2017 Juli 2017 Juni 2017 Mai 2017 April 2017 März 2017 Februar 2017 Januar 2017 Dezember 2016 November 2016 Oktober 2016 September 2016 August 2016 Juli 2016 Juni 2016 Mai 2016 April 2016 März 2016 Februar 2016 Januar 2016 Dezember 2015 November 2015 Oktober 2015 September 2015 August 2015 Juli 2015 Juni 2015 Mai 2015 April 2015 März 2015 Februar 2015 Januar 2014 Dezember 2012 November 2012 Oktober 2012 September 2012 August 2012 Juli 2012 Juni 2012 Mai 2012 April 2012 März 2012 Februar 2012 Januar 2012 Dezember 2011 November 2011 Oktober 2011 September 2011 August 2011 Juli 2011 Juni 2011 Mai 2011 April 2011 März 2011 Februar 2011 Januar 2011 Dezember 2010 November 2010 Oktober 2010 September 2010 August 2010 Juli 2010 Juni 2010 Mai 2010 April 2010 März 2010 Februar 2010 Dezember 2009 November 2009 Oktober 2009 September 2009 August 2009 Juli 2009 Juni 2009 Mai 2009 April 2009 März 2009 Januar 2009 Dezember 2008 November 2008 September 2008 August 2008 Juli 2008 Juni 2008 Mai 2008