Éčka v krmivech | Přírodní lékárna | Baron.cz\nÚvod\tČlánky o zdraví\tÉčka v potravinách a krmivech\nÉčka v potravinách a krmivech pro psy a kočky\nVítejte v článku přírodní lékárny „Éčka v potravinách a krmivech“. Z příčin nemocí víme, že zdraví lidí, psů i koček nejvíce zatěžuje nesprávná výživa (mrtvá strava), umělé vitamíny a éčka, která výrobci potravin pro lidi, stejně tak jako do granulí, konzerv a kapsiček pro psy i kočky dávají. Éčka tedy slouží ke zlepšení chuti, vůně, barvy a také ke konzervaci. Barevnější limonáda, brilantní lesk granulí, křehčí sušenka nebo pamlsek pro psy.\nMezi nejčastěji užívaná éčka patří látky ze skupin: barvící látky, konzervační látky, ztužovala, regulátory kyselosti, chuťové posilovače, kluzné látky, lakovací látky (pro hladký vzhled) nebo například sladidla. Je ale další široká škála éček, která výrobcům pomáhá potraviny (a krmiva) efektivně vyrábět. Jedná se například o zahušťovadla, kypřící látky, stabilizátory, emulgátory, rozpouštědla, látky protihrudkující a mnoho dalších.\nE-číslo na etiketě výrobku znamená, že do potraviny byla přidána uměle vyrobená látka. Lidově řečeno éčko, spisovně přídatná látka a odborníci (výrobci éček a potravin) používají vznešené slovo aditivum. Seznam éček má být uveden na obalu výrobku názvem, kódem (např.: E 330), nebo klasifikačním jménem (barvivo, chuťový posilovač, antioxidant apod.). Éčka mají být řazena sestupně v pořadí dle množství v jakém jsou v potravině obsažena.\nMnohá éčka mají více funkcí, a proto mohou být na potravině deklarována různě. Například kyselinu citrónovou můžeme na etiketě potraviny číst jednou jako kyselina citrónová, nebo jako regulátor kyselosti, anebo také jako antioxidant. Jindy na etiketě potraviny stojí jen E 330. Zatím co při deklaraci formou kódu (např.: E 330) můžeme zbystřit pozornost, tak při deklaraci „kyselina citrónová“ vkládáme v supermarketu výrobek (je přeci bez éčka) s klidným svědomím do košíku.\nPokud jsme informacemi v tomto článku přispěli k nastartování změn vedoucích k upevnění zdraví Vašeho psa, pak se splnil záměr našeho poslání, kterým je šíření informací o přirozeném zdraví psů. Chcete-li naše aktivity podpořit, řekněte o článku lidem, kteří řeší zdravotní problém svého psa (sdílejte). Zde je adresa článku: https://www.baron.cz/clanky/ecka-v-krmivech/, kterou můžete svým známým poslat. Podpořit naše aktivity můžete také nákupem u Barona nebo finančním příspěvkem na konto 242978001/5500.


Strach z přílivu cizinců - tajemství migrace - Ženská Logika\n15.4.2016 7.1.2018 Ženská logikaPolitika očima žen\nMigrace a její následky\nMigrace, Islám, Amerika, EU, Rusko. Poslední rok neslyším a nečtu nic jiného, než tato témata. Sledovala jsem internet a pozorovala na sociálních sítích reakce lidí, kteří se k situaci staví jako k pomoci v nouzi a těch, kteří se bojí o svou vlast a nechají se občas unést emocemi. Pochopitelně, že s každým násilím ze strany migrantů, stoupala nenávist a strach ze strany uživatelů sociálních sítí. Občas jsem nestačila pochopit,co je vlastně pravda a co lež. Ze všech stran se na mě začala hrnout americká propaganda, ruská propaganda a EU,také nebyla pozadu se svými rozhodnutími z Bruselu. Člověk musí mít určité znalosti z historie, vlastní myšlení a nestranné názory a statistiky, aby se v tom chumlu informací zorientoval.\nKonspirační teorie a hlavní dvě náboženství se staly mým večerním studiem po příchodu z práce. Snažila jsem se dívat na vše nezaujatě, ale při zvěrstvu páchaném ze strany radikálních muslimů i videí na youtube o zákonu Šarija, jsem se ani já neudržela pláče, křiku a zoufalství ze strachu o životy mých dětí. I mně vyletěla občas z pusy emoční poznámka ke směru těch násilníků, co jich byl najednou plný internet. Jsem matka čtyř dětí a jako každé matky se mě dotýká pedofilie, znásilňování a ponižování žen, zejména před očima dětí. Po všem co jsem zjistila a poznala, jsem pochopila, že takové množství lidí, kteří mají jiné náboženství, zvyky, tradice a v neposlední řadě hlavně mentalitu, do Evropy nepatří. Bylo mi jich líto, to je pravda, ale vpustit je všechny sem, byl holý nesmysl. To Evropa nezvládne bez občanských nepokojů.\nCenzura na internetu nic nevyřeší a čím víc budou zastrašovat a trestat obyvatele Evropy za jejich oprávněné reakce na migraci, bude stoupat nespokojenost s vládou všech států a s EU v první řadě. Měli bychom přestat už lézt do zadku Americe, protože nikdy nesmíme zapomenout na to, jak nás po válce bombardovala Americká armáda svými letadly a to jen proto, abychom nebyli průmyslově silní a nedostalo se naše bohatství do moci bývalému SSSR. Pak si ještě nechali zaplatit spoustu milionů za poškozené firmy Německa a laskavě nám půjčili na obnovu po válce. 😉 Ti to ale skvěle umí, chlapci američtí. 😀 Čím to, že když jsou na mizině, hned je někde nějaké občanské povstání nebo válka a zbytečné zabíjení? Celé to je opět divadlo, jak se dostat do Ruska? Dostat Rusko a oslabit na třech frontách? V Rusku jsou muslimové a pravoslavní křesťané a radikalizace by byla, pro ně ránou zevnitř. K tomu boje na Syrském území, kde jako jediné Rusko bylo oficiálně pozvané vládou prezidenta Asáda a ti ostatní „šašci“ (NATO, EU) si tam už skoro dva roky hrají na spasitele, aby si pak mohli pěkně rozdělit Sýrii a její naftu s nerostným bohatstvím a rozšířili Izrael.\nDo třetice Ukrajina. Ukrajinci jsou hodně pracovití a obzvláště ženy tady otročí i 12-15 hodin u soukromníků, co v nich vidí levnou sílu, ale ekonomicky to ČR vůbec nepomůže. Oni totiž všechny vydělané peníze posílají domů na Ukrajinu a tam si za ty peníze staví honosné domy, neřkuli paláce. Projet jednou ulicí na vesnici je jako projíždět cirkusem LGB průvodů. 😉 Každý dům zlatý nebo stříbrný plot či střechu, barevně neslučitelné a přesně jak řekla paní Škopková ve Slunce seno jahody.\n„Když oni vyženou, my vyženeme, ještě o patro výš“\nProstě hrůza. Nedivím se, že naletěli slibům EU a zdevastovali si svou ekonomiku. Proto ruský prezident Putin zrušil neziskové nadace placené západem a Amerikou. V něčem jsem tedy měla jasno, ale v něčem ještě tápala. Emoce se mnou cloumaly ze strany na stranu tím, jak jsem neměla jistotu v lepší budoucnost. Rozhodla jsem se tedy pozvat do Prahy našeho občana, který žije dlouhodobě v Německé republice v hlavním městě Berlín. Pan Zdeněk Chytra nepatří k žádné politické straně, ani nekandiduje do vlády.\nZdeněk je obyčejný člověk jako každý jiný, který se bojí o své milované a o své přátele. Nemyslím si, že strach by měl být v takovéto napjaté chvíli nazýván jako xenofobie, ale bohužel naše obavy, protože máme zdravý rozum, tak bohužel nyní nazývány jsou. Vláda se snaží potlačovat naše vnímání politického dění a migrace. Vlna žadatelů o azyl stoupá a příchodem tepla se ještě zvýší. Migranti jsou unavení, hladoví a zesláblí po tak dlouhé cestě nebo čekání v střediscích. Jejich agrese bude stoupat a naše reakce budou čím dál tím více emocionálnější. Strach o naší budoucnost a budoucnost Evropy, protože cizinci, kteří k nám míří, jsou jiní než my. Pro nás je utrpení zabít o vánocích kapra a nám přes videa na youtube někteří radikálně smýšlející vzkazují, že nás jdou podřezat. Normální člověk se bojí a my ještě normální jsme! Nám ještě mozek zatím nevymyli. Migrace v takovém množství cizích lidí není žádost o pomoc a azyl! To spíše vypadá jako stěhování národů. Položila jsem Zdeňkovi otázky, které mi už hodně dlouho znějí v hlavě a vy se teď můžete podívat na celý záznam rozhovoru.\nProlog k videu\nNejsme rasisté, ani xenofobové, jsme jen lidé, co mají strach. Jsme rodiče dětí, které si chceme ochránit. Jsme občané České republiky a obáváme se neznámého, plíživého zla. Nejsme žádná politická strana! Chceme pomoci, ale nechceme za svou pomoc zaplatit životem. Migrace je normální přesun osob z různých států. Migrace nesmí být dobývání jiných států.\nTAK JAKO VODA UHASÍ OHEŇ, TAK I ISLÁM MŮŽE UHASIT KŘESŤANSKOU VÍRU, POKUD JÍ NEOCHRÁNÍME A NAOPAK. UZAVŘEME HRANICE A VYSTUPME Z EU. SPOJME SE S OSTATNÍMI, KTEŘÍ CHTĚJÍ TO SAMÉ CO MY. POMÁHAT TĚM CO NAŠÍ POMOC POTŘEBUJÍ, BEZ ZBYTEČNÉHO KRVEPROLITÍ. ŽÍT V LÁSCE A V MÍRU. MY MILUJEME SRDCEM, ALE DOKÁŽEME I NENÁVIDĚT, KDYŽ NÁS NĚKDO OHROZÍ. EVROPA POVSTANE JAKO JEDEN NÁROD, POKUD UCÍTÍ OHROŽENÍ. BŮH NÁS OCHRAŇUJ, PROTOŽE MY ZAPLATÍME ZA CHYBY A KRUTÉ HRY SVĚTOVÝCH OLIGARCHŮ. SATAN SE VYNOŘÍ Z MOŘE, STOJÍ VE ZJEVENÍ SV. JÁNA. ZNOVU SE POTVRZUJE, ŽE BIBLE JE PRAVDIVÁ PŘEDPOVĚĎ NAŠICH ŽIVOTNÍCH VÝHER A PROHER.\nTotal Share 9 Email0Facebook7Twitter1Reddit0\n2 komentáře u „Strach z přílivu cizinců – tajemství migrace“\nMiroslava Jursová napsal:\nJako zdravotní sestra jsem kdysi pracovala v zařízení,které bylo církevní.Přesto k nám přijali Čečenku,která se svým manželem a jejich pěti dětmi už v naší zemi žili asi 14 let-muslimové.Na sesterně jsme měli na zdi kříž a ona ho neustále sundávala,že nemůže být v místnosti,kde je kříž.Několikrát se v pracovní době modlila,někam zalezla se svým koberečkem.V létě měli ramadan,který trval měsíc.Nesměla ve dne jíst,ani pít- v těch vedrech,až když zapadlo sluníčko.Takže byla v práci nevyspalá,protože v noci jedli a pili a přes den hlady kolabovala a dehydratovaná.Jednou se na mě rozkřikla,že je to pro ni urážející,když se v její přítomnosti vysmrkám.Řekla jsem jí,že u nás už malé děti učíme smrkat,aby nedostaly otitis-zánět stř.ucha a že já jsem tady doma,ve sví vlasti a nebudu se učit pravidla koránu.Ta jejich víra vznikla někdy v 6.-tém století.Zavřít hranice a nepouštět je sem-to je jedinné a nejlepší řešení.Kdysi jsem četla,proč u nás nebyli za doby Marie Terezie cikáni-tehdy vydala zákon,že cikán,který překročí naše hranice bude oběšen.Naše romské spoluobčany nám do Čech naplavil Stalin,z oblasti od Uralu,asi měl důvod,proč je tam nechtěl.Komunisti se snažili je převychovávat-byl zákon,kdo nepracoval,tak ho zavřeli.Jestli je někdo naivní a myslí si,že islámisty převychováme,tak nepřevychováme.Takže to zopakuji-zavřít hranice.\nMáte ještě nějaké negativní zkušenosti s žadateli o azyl Miroslavo?\nMoc děkujeme za váš příspěvek, který nám ukázal, že to s nimi skutečně jednoduché mít nebudeme.Je to vše o nás, bez nás ale už se s tím nedá bohužel nic udělat.Propaganda nenávisti vůči Rusku se rozjela a nám všem pomalu a postupně musí být jasné co tím vším sledují ti co vše řídí.Upsali jsme se po pádu komunismu, stejně jako Faust ďáblovi a není cesty zpět.


kapitola 5 :: Roman Krása\nÚvodní stránka > kapitola 5\nMichail zemřel předevčírem a Ivan včera. Pořád slyšel jejich tichý křik i tu tichou vibraci pulzující od místnosti s elektrickým křeslem. Dokázal si představit, jak to asi probíhalo, jak si sedali do křesla, tušíce, že usedají naposledy. Ale už si nechtěl představovat, jak vypadaly Michailovy temné oči, když naposledy pohlédly na vykonavatele trestu. Co cítil, cítil – li vůbec něco? A naproti téhle bezcitné zrůdě si vybavil Ivanův uhrovitý obličej. Jeho mastné vlasy museli zajisté ostříhat, vždycky to tak dělají. I jemu je ostříhali, stejně jako mu oholili kotníky, aby mu na ně mohli později připojit elektrody.\nJakoby dokonce cítil silný odér linoucí se z jejich spečených těl a duší. Tu zkaženou tělesnou schránku, scvrkávající se kůži, poulící oči. Obraz umírajících přátel byl až příliš děsivý. Ale skutečně šlo o přátele? O dnešní noci mu to tak nepřipadalo a čím více o nich přemýšlel, tím méně si byl jistý, že kdy přáteli byli.\nOvšem ten zápach byl strašný. Připomínal mu dětství, kdy jeho strýc pravidelně každé léto pálil staré pneumatiky, které ukořistil ze starých aut, jenž mu lidé přiváželi. Tenkrát bydleli v Čechách, v malém městečku, kde každý znal každého. Pálení pneumatik byla hlavní událost léta. Něco jako stavění májky. Z pneumatik se postavil jakýsi pomyslný domek – pneumatiky se navršily na sebe a naskládaly do kruhu. Pak se jedna zapálila a všichni sledovali, jak oheň postupuje. Děti z toho měly radost a skotačily kolem pálících se gum, jako domorodý národ trpasličích válečníků. Rodiče obvykle seděli opodál a vyprávěli si vtipy nebo dojmy z práce. Andrej vždycky seděl mimo jakýkoli kolektiv. Oheň měl rád, dalo by se říci, že ho dokonce miloval. Zbožňoval pohled do plamenů. Ale pokaždé, když se ke skotačícím dětem přiblížil, odehnaly ho – nebyl vítán. Stal se vyvrhelem dětské etniky. A jejich her se nezúčastnil, i když by rád, protože nikdo nechce…\nZe vzpomínek ho vytrhlo silné hučení větru do zamřížovaného okna. Hluk, déšť, vítr. Kapky bubnující na římsu. Je slyšet dopady dešťových kapek do louží podél budovy. Kap, kap, kap – znějí ty zvuky. Zvuky, v nichž se zračí vše: odpočítávání, očekávání, celá minulost i velmi krátká budoucnost. André zvedá hlavu k malému zamřížovanému oknu. Mezi mříže se vpletl list. Nejspíš javorový. JE červený. To mu připomíná, že už bude podzim. Bože, jak to letí. Ještě nedávno býval malým vystrašeným chlapcem. A teď? Vyrostli, ale ona vystrašenost zůstala.\nPozoruje list, jak se snaží probojovat do cely, ale je příliš široký. Venku skučí vítr a déšť neustává, spíše ještě přidává na síle. Na okamžik se zdá, že déšť ustane, ale to je jen chvilková pauza – hned se znovu spouští a tentokrát ještě mnohem úderněji. Je to zvláštní. Sedíte tady dole – na dně veškerého bytí a nejraději byste byli tam venku. Nejraději byste se stali oním listem a uletěli. Je to ironie. Vy chcete mermomocí ven a javorový list se stále snaží za každou cenu dostat do cely smrti. Zaklínil se, nemůže dál, pouze se třepotá jako mrtvola na oprátce. Jestlipak mu také hlavou běží rekapitulace vlastního života?\nDiskusní téma: 5


Soutěž Model OSN a jeden z deseti nejlepších esejů v republice\nUnikátním projektem v České republice i střední Evropě je Pražský studentský summit (www.studentsummit.cz) pořádaný Asociací pro mezinárodní otázky. Středoškolákům nabízí model Spojených národů, který probíhá v českém jazyce a skupina delegátů jednotlivých zemí je rozdělena do šesti různých orgánů.\nDva studenti našeho gymnázia - Marek Čepičan a Petr Procházka (5. r.) sepsali esej na téma "Jak by měla vypadat mezinárodní organizace pro řešení dopadu klimatických změn". Ten byl posouzen odbornou porotou a následně vyhodnocen jako jeden z deseti nejlepších. Zmínění studenti se svou prací nominovali do výše uvedené soutěže Model OSN.\nBlahopřejeme k prvnímu krůčku a přejeme dostatek argumentů do hlavního kola.\nStudenti Gymnázia, Tachov mají do svého vzdělávání zařazeny také hodiny zaměřené na výtvarnou výchovu. Pod jejich rukama vzniká spousta opravdu krásných výtvarných prací a byla by škoda, kdyby se nedostaly na veřejnost.\nSledujte náš Facebook, kam podobné obrazy - jako je ten v úvodu článku (autorka Alexandra Štefanková, 6.A) - umisťujeme. Budete určitě mile překvapeni.\nEkologická olympiáda - 3. místo v Plzeňském kraji\nPůl bodu chybělo našim studentům ke druhému místu... V krajském kole ekologické soutěže reprezentovali naše gymnázium Marie Fišerová (6.A), Veronika Voltrová (6.B) a Jiří Novotný (3. r.). Společnými silami řešili problematiku kvality stavu ovzduší, půdy i vody, prošli velmi náročnou poznávačkou a museli se vyrovnat také s terénními úkoly. Nasbírané body pak proměnili za krásné 3. místo v Plzeňském kraji.\nDěkujeme za umístění Tachova na stupíncích vítězů a blahopřejeme k mnoha znalostem i dovednostem!\nDnes nám byly doručeny nově objednané průkazy ISIC a známky na prodloužení platnosti.\nPřijďte si je vyzvednout ke mně do kabinetu.\nNezapomeňte přinést hotovost:\nnový průkaz - 290 Kč\nprodloužení - 180 Kč.\nPřekvapivý vítěz školní GYMNAZIÁDY\nVe čtvrtek 12. září vypuklo velké sportovní klání všech ročníků našeho gymnázia - tzv. Gymnaziáda. Odhodlaní sportovci bojovali za svou třídu ve skoku dalekém, vysokém, v hodu do dálky, v běhu na různě dlouhé tratě. Celé dopoledne na stadionu zpestřila studentská recese maturitních ročníků a příjemné počasí.\nA naprosto překvapivě a nečekaně si vítězství odnesla třída 1.B!\nBlahopřejeme novým studentům k zaslouženému výsledku a musíme přiznat, že podobnou situaci - tj. aby vyhráli nováčci - nikdo z nás nepamatuje...\npřevážná většina z vás určitě netrpělivě otáčí stránku v kalendáři a těší se na datum 2. září 2019.\nAno, nemíníme vás zklamat! Sejdeme se a začneme spolu pronikat do tajů mnoha oborů v novém školním roce.\nZačínáme v 8.00 hod. Počítejte se dvěma třídnickými hodinami. Přezůvky a psací potřeby s sebou.\nStudenti prvního ročníku se sejdou v 7.50 hod. před hlavním vchodem do budovy gymnázia, kde na ně budou čekat jejich třídní učitelky:\n1.A - Mgr. Markéta Hlaváčová,\n1.B - Mgr. Daniela Potocká.\nNezapomeňte vzít s sebou batoh na učebnice a vysvědčení ze 7. třídy.\nPřejeme vám všem, abyste se za námi těšili!\nProjekt „Modernizace laboratoře chemie, fyziky, mikroskopovny a jazykové učebny“\nRegistrační číslo projektu: CZ.06.2.67/0.0/0.0/16_050/0002765\nCílem projektu je prostřednictvím investice do moderního vybavení pracovišť školy zlepšit kvalitu formálního vzdělávání s důrazem na rozvoj klíčových kompetencí žáků (komunikace v cizích jazycích, přírodní vědy) a tím zajistit reálnou uplatnitelnost na trhu práce.\nVýstupem projektu je pořízení vybavení budov a učeben:\n- laboratoř chemie včetně vybavení přístroji,\n- laboratoř fyziky,\n- jazyková učebna a kabinet jazyků,\nA dále pořízení kompenzačních pomůcek:\nRozpočet projektu je 4 083 tis. Kč, z toho dotace činí 3 674 tis. Kč.\nProjekt je spolufinancován Evropskou unií. Struktura financování je 85 % z Evropské unie, 5 % ze státního rozpočtu ČR, 10 % z rozpočtu žadatele/příjemce dotace.\nBezva prázdninové volno!\nvypjaté závěrečné školní období máte za sebou, před sebou krásné dva měsíce volna. Jubilejně - podesáté - vám přeji prázdninovou pohodu, partu přátel, se kterými jste ochotni vybočit z mobilových kolejí a vypravit se za poznáním do přírody, a pocit volnosti bez školních povinností. Určitě nezapomeňte navštívit krásná místa naší republiky, třeba budete překvapeni, co všechno ještě neznáte - např. vodopád z úvodního obrázku najdete v Terčině údolí u Nových Hradů v okrese České Budějovice, je tam opravdu moc hezky :-).\nPro milovníky detektivek přidávám upoutávku na tzv. Vražedné léto s Českým rozhlasem 2. Najděte si program na internetu a poslouchejte několikrát do týdne vynikající dramatizace mnoha a mnoha detektivních příběhů naší i světové literatury. Po celé léto...\nsamozřejmě i Vám přejeme klidné období dovolené, spoustu slunečných zážitků a pohodu v kruhu rodiny a přátel. Po prázdninách se sejdeme 26. srpna 2019.\nNejúspěšnější studenti za školní rok 2018/2019\nV závěru června 2019 se konalo slavnostní vyhodnocení nejúspěšnějších žáků a studentů Tachova, jimž poblahopřál a předal ceny pan starosta Ladislav Macák.\nKritéria přijetí jsou velmi přísná - oceněni jsou ti, kterým se podařilo buď vyhrát 1. místo krajského kola některé z předmětových olympiád či sportovních soutěží, nebo měli možnost reprezentovat svoji školu v kole republikovém. Z našeho gymnázia se na pódiu vystřídali následující studenti:\nMarek Čepičan (4. r.), Kristýna Gimová (2. r.), Jan Jirmus (5.A), Kateřina Košátková (2. r.), Kateřina Moravcová (6. r.), Jaroslav Šroub (2. r.), Petra Vránová (5.B), Kateřina Ditrichová (5.B), Karolína Kovácsová (5.B) a Karolína Rubantová (5.B).\nNejlepšími studenty školy, kterým byla panem starostou předána i finanční hotovost, se stali:\nJiří Novotný (2. r.) za nižší gymnázium;\nVeronika Voltrová (5.B) za vyšší gymnázium.\nVšem výše uvedeným ještě jednou blahopřejeme ke skvělým úspěchům a děkujeme za nepřehlédnutelnou reprezentaci Gymnázia,Tachov a Plzeňského kraje.


Sedák a opěrák je vyroben z tvrdé pěny černé barvy. Tento materiál se snadno udržuje v čistotě a může být desinfikován. Přes minimalistický design je to skvěle vybavená laboratorní židle za příznivou cenu . Židle je osazena na pětiramennou nohu z černého plastu. Je možné ji osadit područkami (No.9390) nebo multifunkčními područkami (No. 9353).\nLAB-IC 2 s kolečky\nVýška sedáku : 430 - 600 mm\n9608-200 kontaktní opěrák a sklopný sedák


Pouť ke cti Nejsvětější Trojice v neděli 26. května\nO páteční Noci kostelů jsme si s organizátory říkali, že horší počasí už nemůže být. Mýlili jsme se. V neděli v okolí Skoků snad nepřestalo pršet ani na chvíli. Přesto se na "trojiční" mši svaté sešla dvacítka poutníků. Hlavním celebrantem byl tentokrát host P. Vladimíra, otec Jaroslav Ptáček, novicmistr rytířského řádu křižovníků s červenou hvězdou. Milým překvapením byla také návštěva pana opata tepelského kláštera, P. Filipa Zdeňka Lobkowicze. Poutníci se po mši svaté sešli ve sakristii u teplých kamen, nápojů a malého občerstvení....Premiérově byly představeny naše nové turistické vizitky Skoků.\nFotografie ze svatotrojiční pouti najdete zde.\nCelý příspěvek | Rubrika: Aktuality | Fotografie: Pouť ke cti Nejsvětější Trojice, 26.5.2013\nNoc kostelů 2013 ve Skokách\nV deštivý večer, v pátek 24. května, se ve Skokách sešlo několik desítek příznivců mariánského poutního místa. Přivítal je svíčkami osvětlený interiér a během večera proběhla vernisáž fotografií Heleny Kalendové s názvem Tachovsko bretaňské, po které následoval hudební recitál Petra Linharta. Poutníci se v tento chladný květnový den mohli ohřát a občerstvit v nedávno upravené sakristii, která se pro tuto chvíli změnila v poutnickou kavárnočajovnu.\nDěkujeme všem, kdo se na příjemném večeru jakkoli organizačně podíleli i všem odvážným, kteří se do Skoků vypravili!\nFotografie z Noci kostelů 2013 ve Skokách si můžete prohlédnout zde.\nNoc kostelů ve Skokách zachycuje také video Tomáše Kožíka - děkujeme!\nTuristická vizitka Skoků je na světě!\nPrávě nám došly poštou turistické vizitky, budou samozřejmě k mání přímo ve Skokách za pouhých 12 Kč za kus. Premiérově patrně během Noci kostelů v pátek 24. května. Více povídání o turistických vizitkách najdete na stránkách http://www.turisticky-denik.cz/.\nPozvánka na Evropský festival duchovní hudby (Šumava / Bayerischer Wald)\nPokud jste navštívili ve středu 1. května Pouť českoněmeckého porozumění ve Skokách, byli jste patrně podobně jako my nadšeni liturgickou hudbou a následným koncertem souboru Kolegium pro duchovní hudbu. Tento soubor a jeho vedoucí pan Vít Aschenbrenner hraje také významnou roli v Evropském festivalu duchovní hudby, který se v rozmezí dnů 8.5. až 2.6. koná v různých místech Šumavy a Bavorského lesa. Rádi tento koncertní cyklus doporučujeme i všem příznivcům Skoků. Přesný program festivalu najdete na odkazu http://www.fdh.sumavanet.cz/fdh/cs/program13.html\nVRSTVY a SKOKY\nSoučástí Pouti českoněmeckého porozumění, konané ve Skokách 1.5.2013, byly také drobné výtvarné intervence autorek Anety Grňákové, Zuzany Mazáčové a Kláry Syrůčkové. Projekt VRSTVY a SKOKY, který studentky pražské DAMU realizovaly pod vedením dr. Andrey Králové upozorňuje na genius loci i paměť místa zaniklé vesnice. Inspirací jsou dávné i nedávné příběhy, které se bezprostředně dotýkají Mariánských Skoků. Působivé instalace se nacházejí v bývalém gasthausu, ve stráni stoupající k vyhlídce (Houpačka), v tůňce nad kostelem (Tůňka), v ruinách nad tůňkou (Světnice) a ve stráni na trase Skokovské cesty (Portrét). Místa jsou pro snažší nalezení označena bílými fáborky. Ale pospěšte si, landart nemívá dlouhého trvání a pomalu splývá s přírodou i s minulostí...\nFotografie instalací si můžete prohlédnout zde.


Peter Glotz (1939 - 2005) patřil mezi několik málo německých politiků, kteří dokázali formulovat neortodoxní programové vize. Jeho jedinečnost podtrhují posmrtně vydané paměti, v nichž vzpomíná i na poválečný odsun z Chebu - Peter Glotz: Die Beschleunigte Gesellschaft. Kulturkämpfe im digitalen Kapitalismus (Zrychlená společnost. Kulturní boje v digitálním kapitalismu), vydalo nakladatelství Kindler, Mnichov 1999. 288 stran, cena 18 euro; Die Vertreibung. Böhmen als Lehrstück (Vyhnání. Čechy jako lekce), vydalo nakladatelství Ullstein, Mnichov 2003. 288 stran, cena 22 eura, Von Heimat zu Heimat\n(Z vlasti do vlasti), vydalo nakladatelství Econ, Mnichov 2005. 342 strany, cena 25 euro\nKoncem srpna zemřel ve věku šedesáti šesti let bývalý politik německé sociální demokracie (SPD) Peter Glotz. Smrt zastihla v Chebu narozeného syna české matky a německého otce v jeho švýcarském domově. V letech 1970 - 1995 hrál Glotz nemalou roli v německé politice, od poloviny 90. let se vypracoval na mezinárodní kapacitu v oblasti mediální komunikace a moderního vzdělávání. Z dlouhé řady jeho odborných publikací je nejvýznamnější Zrychlená společnost. Kulturní boje v digitálním kapitalismu (1999). V roce 2003 vyšlo Vyhnání. Čechy jako lekce, kniha věnovaná historii vztahů sudetských Němců a Čechů. Dva týdny po Glotzově skonu se na německém knižním trhu objevila jeho kniha vzpomínek Z vlasti do vlasti.\nIntelektuál a politický vizionář\nPeter Glotz se kdysi s mírnou dávkou ironie charakterizoval jako směs z Goetheho a Gottfrieda Benna. Chtěl tím naznačit, že mu byly vlastní jak univerzální zvědavost a široký rozhled autora Fausta, tak i levicové postoje známého lyrika 20. století. Syn německého pojišťováka a české obchodnice studoval publicistiku, germanistiku, filozofii a sociologii. Jako jeden z prvních německých studentů promoval v roce 1961 prací o absurdním divadle Samuela Becketta. Začínal jako novinář a zastával významné politické posty a nakonec se stal profesorem komunikačních věd. V 35 letech byl zvolen do spolkového sněmu, později byl senátorem pro vzdělávání v berlínském senátu. Po intervenci předsedy SPD Willyho Brandta byl v roce 1981 jmenován spolkovým tajemníkem sociální demokracie. O patnáct let později rezignoval na veškeré politické funkce a stal se zakládajícím rektorem univerzity v Erfurtu. V roce 2000 byl povolán na renomovanou univerzitu v St. Gallenu, kde až do své smrti vedl ústav pro management médií a komunikaci.\nGlotz patřil do kategorie politiků-vizionářů, která v Německu s odchodem Willyho Brandta a Egona Bahra, architektů ostpolitiky 70. let minulého století, téměř vymřela. Podobně jako oba zmínění nelpěl na politické židli a novými myšlenkami provokoval nejen politické protivníky, ale i stranické kolegy. Přitom si i ve špičkových politických funkcích zachovával naprostou názorovou nezávislost a otevřenost. Svědčí o tom mimo jiné i fakt, že Glotzův nekrolog v renomovaném deníku Süddeutsche Zeitung nenapsal žádný politik SPD, ale jeho politický protivník Heiner Geißler, bývalý spolkový tajemník CDU z éry kancléřství Helmuta Kohla. Ten Glotze charakterizoval jako "mimořádně inteligentní osobnost, která měla téměř prorockou schopnost rozpoznat nejdůležitější trendy budoucího vývoje společnosti" a byla schopna osvojit si i originální myšlenky z jiných politických proudů.\nGlotz například v 80. a 90. letech s vědeckou metodičností analyzoval úspěšné volební kampaně křesťanské demokracie, aby později - ve volební kampani SPD v roce 1998 - prosadil programové i strategické změny, které vedly ke zvolení Gerharda Schrödera kancléřem.\nPermanentní modernizace jako program\nPro Glotze byla německá sociální demokracie "nepohyblivým zaoceánským parníkem". Především v patnáctileté éře kancléřství Helmuta Kohla svými programovými publikacemi burcoval svou stranu z depresivního fatalismu a politických frustrací. Nejlepší z nich byla kniha Zrychlená společnost. Kulturní boje v digitálním kapitalismu, která tiskem vyšla až v době, kdy se SPD dostala k moci a začala po vzoru Tonyho Blaira integrovat střední vrstvy společnosti. Glotzova studie je pokusem o objektivní posouzení digitální ekonomie, která na počátku dala impuls k výraznému hospodářskému růstu, a především k nevídanému burzovnímu boomu, jenž ovšem o pár let později splaskl jako mýdlová bublina. Počátkem 90. let měl její autor jako hostující profesor na Marquette University ve Wisconsinu na vlastní kůži možnost prožít pionýrskou éru digitálního kapitalismu v zemi jejího vzniku.\nVe Zrychlené společnosti Glotz rekapituluje americký vývoj a detailně dokumentuje obrovský předstih USA před Evropou ve sféře new economy. Vinu na evropském zpoždění připisuje tradičnímu skepticismu starého světa: "V Evropě se citují jen skeptici jako Paul Virilio nebo Neil Postman, obdivně se shlíží k postmodernímu teoretiku virtuality Jeanu Baudrillardovi, ale pro výchovu elit se nic nepodniká." V kapitole nazvané Kulturní boj anticipuje Glotz vývoj evropských společností sociálních jistot, jehož následky - vysoká nezaměstnanost, nedostatečnost metod, kterými ji chce stát snižovat, extrémně rostoucí sociální výdaje státu - dolehly na Německo plnou vahou až v loňském roce.\nS vědomím až patologické nepohyblivosti domácí politiky konstatuje Glotz už pět let před Schröderovými reformami sociálního státu: "Na volném trhu vyhrává pouze mobilita a energie individua. Státní politika se sice může pokoušet zčásti trh regulovat, ale není s to řešit problémy vyvolané obrovskými tržními přesuny. A už vůbec není schopna jedincům chystat a rovnat cestu do budoucnosti. To jediné, co společnost nesmí vypovědět, je solidarita se slabými... Jedinec musí hledat a vytvářet nabídky. Šance na přežití má jen experiment na vlastní účet: nízké daně, malý podíl státu, minimální regulace trhu, absence kolektivních dohod mezi zaměstnanci a zaměstnavateli."\nV poslední kapitole nazvané Pedagogika ve 21. století jako jeden z mála tehdejších optimistů takřka vizionářsky poukazuje na pozitivní vliv internetu a interaktivních digitálních her na vývoj osobnosti dětí a dospívajících, tedy na trend, který dnes už i evropská pedagogika začíná brát na vědomí: "Netkids jsou chytřejší, samostatnější a sebevědomější. Mají kritického ducha, ale přitom akceptují odlišnost názorů a chování. Jejich kladem je, že zpracovávají informace jinak než žáci vychovaní tradiční pedagogikou."\nSudety jako historická lekce\nV roce 2000 začal Glotz podporovat projekt předsedkyně Spolku německých vyhnanců Eriky Steinbachové na zřízení Centra proti vyhnání v Berlíně. V německé sociální demokracii to vyvolalo velké překvapení, ne-li dokonce šok. Kniha Vyhnání (2003), kterou LN podrobně recenzovaly 28. 2. 2004, a také některé pasáže z autobiografie Z vlasti do vlasti (2005) pomáhají chápat Glotzovy pohnutky. Chebský rodák byl od mládí zapřisáhlým odpůrcem jakéhokoli nacionalismu. Vyhnání sudetských Němců pojímal nikoli jako Benešovu pomstu (většinový názor sudetských Němců), ale jako výsledek historického vývoje zostřujících se oboustranných nacionalismů. Proto je pro něho lekcí, která se v Evropě modelově v 19. a 20. století mnohokrát opakovala, naposledy v Miloševičově Jugoslávii.\nGlotz formuluje v knize dvanáct tezí conflict managementu, které by se mohly stát základem pro to, aby se v budoucnu podobným událostem zabránilo. Nejdůležitější z nich je ta, že idea homogenního národního státu, jak se ji naposled v době agonie Jugoslávie pokoušel aplikovat Milošević, vede k etnickým čistkám končícím genocidou. Glotzovou koncepcí Centra proti vyhnání byla od počátku idea demonstrovat v evropském měřítku hrůzné důsledky, k nimž vede radikální nacionalismus. Zdali tento koncept odpovídá představám Eriky Steinbachové, ukáže teprve budoucnost. Svých dvanáct tezí předesílá Glotz jednoznačným konstatováním: "Každému, kdo naříká nad ruskými, českými, polskými nebo jinými zločiny, musí být předem jasné, že Hitler ve jménu Německa a s pomocí milionů Němců byl tím, kdo začal rozbíjet morálně-právní common sense Evropanů."\nGlotzova poslední kniha, kterou dokončil několik týdnů před smrtí, je ohlédnutím zpět. Dětství a osudům rodiny v Chebu věnuje prvních třicet stran. Lépe než německý otec z nich vychází česká matka Zdeňka. Introvertní otec - ředitel pojišťovací filiálky - byl jen díky jejím intervencím ušetřen pekla východní fronty. Majitelka obchodu Vše pro dítě chodila od instanci k instanci a podplácela úředníky sametovými košilemi, aby tělesně slabého otce neposlali na frontu: "Úplatky a dárky brali všichni, nikdo neodmítl až na jednoho a ten byl k mému překvapení ne Prus, ale Vídeňan," vzpomínala matka s odstupem desetiletí...\nV roce 1939 nutili Němci otce, aby se s Češkou rozvedl, v červnu 1945 dělali Češi stejný nátlak na matku. Působivé jsou vzpomínky šestiletého chlapce na útěk do Bavorska v září 1945. Kolem páté hodiny ráno tlačí matka jízdní kolo s velkým kufrem, kde má svůj veškerý majetek. Zastaví ji dva samozvaní čeští pohraničníci a začnou se prohrabovat v jejím kufru, aby nakonec - díky tomu, že se matka s nimi domlouvá česky - zabavili jen perletí zdobený lorňon po babičce.\nPrvní léta v Bavorsku jsou poznamenána katastrofální situací fyzicky a psychicky rozvráceného národa, který musí přijmout 12 milionů uprchlíků z bývalých východních území. Glotzovi najdou azyl na statku, kde v sedmi místnostech žije několik let šest uprchlických rodin.\nPolitické vzpomínky jsou plné překvapivých paradoxů - na univerzitě byl Glotz antikomunistou, ale přitom obdivoval Brechta a Gramsciho. Rebely roku 1968 měl jako jeden z mála generačních vrstevníků za ideologicky pomatené a šel tak daleko, že jako vysokoškolský asistent nechal protestující studenty, kteří obsadili jeho ústav, vyvést policií. ("Jako technokraticky a státotvorně orientovaný jsem ten maoistický dadaismus roku 1968 považoval za iracionální nesmysl.")\nBlíže než mnozí politici vlastní strany mu byly kreativní hlavy křesťanskodemokratické strany - spolkový tajemník CDU Kurt Biedenkopf, později odstavený kancléřem Kohlem, který byl v 90. letech dlouhá léta ministerským předsedou zemské vlády v Sasku. Nebo technokrat Lothar Späth, dlouholetý ministerský předseda Badenska-Württemberska, který po sjednocení Německa zanechal politiky a jako šéf koncernu Jena Optik dostal kdysi slavnou značku opět na světovou úroveň.\nObdiv a uznání z vlastních řad si v Glotzových očích zasloužily prakticky jen dvě osobnosti - kancléř Willy Brandt a chronický levičák Oskar Lafontaine, nynější spolušéf nově založené levicové strany Die Linke (spojující postkomunisty a levicové sociální demokraty), která se v nedávných volbách s více než osmi procenty dostala do spolkového sněmu. Glotz má sice Lafontainovi za zlé, že pomohl rozštěpit sociální demokracii, ale přesto se jeho portrét hemží superlativy: "Je odvážný, mimořádně dobrý řečník, neobyčejně vitální, nedogmatický. V roce 1990 prohrál kancléřství proto, že ve volební kampani tvrdil, že sjednocení Německa bude stát sto miliard marek. Všichni se mu tehdy smáli. Až do dneška bylo do východního Německa investováno víc než bilion eur a Spolková republika je v hospodářském růstu na jednom z posledních míst v Evropě."\n"Levičáci mě považovali za inteligentního pravičáka, ale pravičáci nade mnou kroutili hlavou a neměli ke mně důvěru," shrnuje Glotz reakce na svou politickou nezařaditelnost. Na poslední straně své autobiografie jen jakoby mimochodem zmiňuje komplikace po operaci plicního karcinomu: "Musel jsem si při diktátu držet otvor na krku. Moje spolupracovnice, která diktát z pásku přepisovala, měla problémy rozlišit můj pískot při dýchání dírou v krku od mého hlasu. Dlouhá cesta z vlasti do vlasti je u konce. Ale klapačku nezavřu dřív než se nade mnou zaklapne víko rakve."


Vesmír v pohybu - Dussaussois Sophie | Knihkupectví PAPYRUS\nDětská literaturaLeporela a puzzleVesmír v pohybu\nVesmír v pohybu - Dussaussois Sophie\nPodnázev 20 pohyblivých prvků\nAutor Dussaussois Sophie\nAstronauti Thomas, Oleg a Peggy se vydávají na dalekou cestu, aby se připojili k Mezinárodní vesmírné stanici, vzdálené od Země 400 kilometrů. Trénuj s nimi stav beztíže a zjisti, co všechno musejí umět, než se vydají do vesmíru. Připravit ke startu! Raketa Sojuz vynese posádku do vesmíru. Na Mezinárodní vesmírné stanici už je očekávají. Až astronauti dokončí své úkoly, vrátí se zpět na Zem. Kniha obsahuje 20 pohyblivých prvků. Nahlédni do tréninkových simulátorů, odstartuj raketu a sleduj přistání návratové kabiny s padákem. Staň se aspoň na chvíli astronautem díky této interaktivní knize!


J.P. Morgan Asset Management Round the Island Race | TJ Císařská louka\nZa PGM sailing team na 83. Ročníku Round the Island Race závodili:\nOndřej Busta - spinakr\nDen před startem jsou všechny maríny v okolí přístavu Cowes na jižním pobřeží Anglie zcela přeplněné. Lodě tu stojí bok po boku v 6 řadách, což je maximum, proto se posádky snaží dorazit na místo už dopoledne a získat nejvýhodnější místa, aby měli šanci zažít tu nádhernou atmosféru v uličkách města.\nTradiční jednodenní závod kolem ostrova Wight poprvé odstartoval v roce 1931 a nyní bývá zpravidla účast kolem 1600 lodí, čímž se řadí k jednomu z největších jachtařských závodů na světě. Soutěžící z celého Spojeného království, Evropy i zámoří mají před sebou trasu 50 námořních mil kolem ostrova a při té příležitosti i úžasnou příležitost sledovat námořníky světových jmen včetně olympijských vítězů v závodu i proti amatérským posádkám a rodinným týmům.\nAtmosféra je skutečně výjimečná a když k večeru vyrazíte do místních hospůdek, mnohé posádky mají stejnokroje - trička a kombinézy hrají všemi barvami a poutají nápisy. Jachtaři si od píp odnášejí půllitry piva natočené po britském způsobu bez pěny až po okraj. A na koho by se snad nedostalo, ten najde útočiště ve velkém stanu s lavicemi, hudebním pódiem a obrazovkou, na níž se už druhý den budou promítat aktuální výsledky a slavit či smutnit se tu bude až dlouho do noci.\nOkolo páté hodiny ráno začal v přístavu první pohyb, příprava posádek, poslední nákupy a dodělávání detailů na lodích. O hodinu později už flotila směřovala do prostor startu, málokdo si nechal ujít pohled na start prvních závodníků v prestižních třídách Open 60, Class 40 či následujících vicetrupých Extrem 40 a klasických jachet v „Gaffer division“.\nSpolu s ostatními loděmi naší divize nasazujeme plachty a začíná boj o výhodnou pozici na startovní čáře. V naší skupině startují lodě které berou závod velmi prestižně, a tak je v okamžik startu takřka celé pole vyskládáno levobokem na startovní čáře. Volíme start na návětrné straně levého křídla a to se ukazuje jako výborná pozice. Proud nám pomáhá a už od startu se pohybujeme na čele naší skupiny. Během křižování Východním Solentem k Needles si zvyšujeme sebevědomí, když vycházíme vítězně z několika drobných soubojů a zjišťujeme, že jsme schopni držet tempo i s největšími favority skupiny.\nPo třech hodinách křižování se blížíme k nejužšímu místu u Hurst Castle. Vítr zesílil k 20 uzlům a díky proudu se vytvořili krátké strmé vlny. Lodě se sjíždějí více k sobě a je potřeba nenechat se zakrýt. Bohužel se dostáváme do blízkosti několika lodí Clipper 60 a lehce ztrácíme. Ve snaze minimalizovat ztrátu vyjíždíme na čistý vítr na pravé křídlo. Obrat na druhý bok je až na samé hranici mělčiny kdy hloubkoměr skáče rychle k nule ovšem díky tomu si ušetřujeme dva obraty a míříme přímo k Needles. Poprvé od startu máme možnost lehce vydechnout a doplnit energii na další části tratě.\nPři obeplouvání Needles jdou nahoru spinakry, ale vítr klesá, první skupiny startujících se sjíždí dohromady a k nim proud ze Solentu přidává další lodě. Nastává chvíle rozhodnutí, zda jet těsně podél břehu, nebo více na moře. Nakonec volíme druhou variantu a s každým závanem vyjíždíme více a více na jih. Abychom se udrželi v maximálním soustředění, dáváme si postupné cíle koho předjet. Tato taktika slaví úspěch a posouváme se mezi polem vpřed. Další hodiny trpělivě trimujeme plachty a jsme odměněni pohledem na les stěžňů a spinakrů za námi. V tu chvíli však začíná problém. Lodní baterie vykazují stále nižší napětí, a tak vypínáme všechny přístroje a šetříme si zbytek energie až zpět do Solentu. Tam je dobré mít k dispozici aspoň hloubkoměr a aktivní radarový odražeč. Navigační přístroje máme naštěstí nezávislé na lodní baterii.\nVítr se po poledni stáčí stále víc k jihovýchodu a jsme nuceni vyměnit lehký spinakr za kosatku. S tou dojíždíme k dalšímu točnému bodu u St. Catherine’s Point. To je další možnost odhadnout jak jsme na tom ve vztahu k ostatním lodím a usuzujeme, že to vůbec není špatné. Spinakr jde opět nahoru a po chvíli je vidět, že jsme rychlejší než okolní lodě a získáváme další místa. Následuje souboj s jiným Firstem 40.7, který sice necháváme za sebou, ale následují skoro dvě hodiny společné plavby, kdy se obě lodě posouvají polem dopředu za občasné snahy soupeřící posádky nás předjet zpět. Na točné bóji Bembridge Ledge vstupuje závod do své poslední části. Lodě prudce ostří a v sílícím větru se pluje zpět do Solentu. Náš spinakr zvládá i tento ostrý kurz, ale je to už opravdu na hraně. Část lodí poté co dostali spinout raději mění spinakr za kosatku. Na palubě se zatím rozhoduje, zda plout přes hlubokou vodu, nebo kratší cestou přes mělčiny. Všechny lodě okolo nás míří přes mělčiny a je nám jasné, že obeplouvání by nás stálo desítky míst. Po krátkém váhání a kontrole výšky přílivu pokračujeme s ostatními nejkratší cestou k cíli.\nU poslední točné bóje už musí spinakr opravdu dolu a následuje poslední úsek křižování. Zde si vybíráme chvíli smůly, kdy se nám nejprve uvolňuje vozík kosatkových otěží, hned poté musíme udělat obrat před jinou lodí a ke všemu se nám zasekává kosatka. To vše na hraně mělčiny, takže další obrat po vysvobození kosatky děláme takřka na suchu. Tyto problémy nám lehce rozhazují koncentraci a chvíli trvá, než se dostáváme zpět na maximální výkon. Vítr se drží nad 15 uzly a my se rychle blížíme ke Cowes. V samém závěru předjíždíme ještě pár lodí a v 17:39 protínáme cíl.\nCelkovým výsledkem je výborné 162. místo a 4. místo mezi Firsty 40.7. Tím jsme vytvořili zdaleka nejlepší výsledek co kdy Quinta v tomto závodě měla a nasadili nám i lodi vysokou laťku do dalších ročníků.\nHarry Löwit jr.


Aktuální vývoj ceny zlata | Finance.cz\n26.03.2014 | Redakce, Finance.cz\nRuské akcie prudce klesají, kvůli sankcím, které již byly uplatněny a zároveň kvůli obavám z dopadu přísnějších hospodářských sankcí ze strany EU či USA. Na tuto situaci samozřejmě ihned zareagovaly mezinárodní ratingové agentury.\nAgentura Fitch snížila výhled úvěrového hodnocení Ruska na negativní ze současné stabilní úrovně. Upozorňuje tím Moskvu na fakt, že může dojít ke změně aktuálního ratingového stupně BBB. Graf níže zobrazuje vývoj akcií jedné z největších ruských firem Gazprom, která je největším exportérem zemního plynu na světě. Hodnota akcií na Londýnské burze se v pátek 21. března pohybovala na úrovni 6,83 GBP/akcii, což představuje propad hodnoty akcií z 18. října 2013 přes 30 %.\nV médiích je aktuálně často zmiňována situace na Krymu jako hlavní příčina současného pohybu ceny zlata, avšak velmi podobné hybné síly jsou ukryty v úrokových sazbách. Historicky, cena zlata stoupá, když inflační míra (CPI) je vyšší než aktuální úrokové sazby. V opačném případě, když budou reálné úrokové sazby pozitivní (budou převyšovat CPI), může se očekávat, že cena zlata bude klesat. Zde je uvedený jednoduchý příklad, který popisuje zmiňovaný vliv úrokových sazeb:\nV březnu 2013 byl výnos pětiletého dluhopisu 0,88 procenta, zatímco inflace činila 1,5 procenta. Reálná návratnost tedy činila -0,62 procenta, čímž se jednalo o ztrátovou investici. V tomto měsíci dosáhla cena zlata na úroveň 1 614 dolarů/unci. V prosinci téhož roku vzrostl výnos pětiletého dluhopisu ministerstva financí na 1,74 procenta, inflace se snížila na 1,20 procenta, pozitivní reálná výnosová míra tedy činila 0,54 procenta. A co se mezitím stalo s cenou zlata? Cena klesla na neuvěřitelných 1 187 dolarů/unci. V současnosti inflace vzrostla o 40 bazických bodů na úroveň 1,60 procent, zatímco výnos pětiletého dluhopisu je 1,53 procenta. S negativní reálnou výnosovou mírou se v průměru zvýšila cena žlutého kovu na úroveň 1 350 dolarů/unci.\nOd naší poslední analýzy, bylo zlato v tomto týdnu obchodováno na nižší cenové úrovni. Zlato v tomto týdnu testovalo úroveň 1 320 dolarů/unci. Podle denního grafu můžeme pozorovat menší býčí korekce před potenciálním medvědím pohybem. Vzhledem k ukazateli RSI, který indikuje vykoupenost fyzického zlata na trhu, se domníváme, že cena zlata prolomí hranici 1 350 dolarů/unci.\nZdroj: Jaroslav Křůpala, Zlaťáky.cz


Ves Slivenec věnoval král Václav I. v roce 1253 řádu křížovníků s červenou hvězdou. Ti na oplátku museli pečovat a starat se o opravy Juditina mostu. Největší budovou, která je ve Slivenci spojena s tímto řádem je Křížovnický dvůr. V této lokalitě byl také v 60. letech natáčen film Utrpení mladého Boháčka. Dnes není Křížovnický dvůr v dobrém stavu, jeho oprava jde velmi pomalu a stále nejsou vyjasněny vlastnické nároky. Velkou historii má i slivenecký kostel Všech svatých. Gotická stavba pochází ze 13. století. Nejcennější částí jsou původní vitráže lodních lomených oken ze 14. století. Jejich provedení nemá nikde v České republice obdobu. Dnes ve Slivenci uvidíte jen jejich repliky, originály jsou uloženy v Uměleckoprůmyslovém muzeu.\nSlivenec je spojen neodmyslitelně také s těžbou mramoru. Ve skutečnosti se jedná o červený vápenec, který se těží v lokalitě lomu Cikánka. Těžba probíhala pod správou řádu křížovníků s červenou hvězdou. Ti části lomu pronajímali jednotlivým kameníkům. Křížovníci lom prodali až v roce 1923. Ze Sliveneckého mramoru jsou například desky na hrobech 14 biskupů v chrámu svatého Víta, ale i náhrobek svatojiřské abatyše. Nejcennějším uměleckým dílem, které vzniklo ze Sliveneckého mramoru je Krocínova kašna. Ta stála na Staroměstském náměstí a byla jednou z nejkrásnějších pražských kašen. Její část můžete dnes obdivovat v lapidáriu Národního muzea.\nSlivenec se stal součástí hlavního města v roce 1974.\nVesnici Sobín spolklo Hlavní město Praha v roce 1974. První zmínka se datuje z roku 1288. V katastru najdeme nejvyšší bod celého hlavního města. Jedná se o lokalitu Teleček, kde najdeme telekomunikační vysílač. Leží ve výšce 399 metrů nad mořem.\nUkázka soudobé luxusní výstavby v části Barrandov\nPrvní písemné zmínky o Stodůlkách pocházejí sice z roku 1159, obec tu však vzniká až v polovině 19. století. Dnes jde o nejvíce a nejrychleji rostoucí část městského obvodu Praha 5. Obrovského rozvoje se dočkala od 70. let 20. století, kdy se začalo s výstavbou souboru sídlišť Jihozápadní Město. Patří sem sídliště Stodůlky, Lužiny, Velká Ohrada a Nové Butovice. Domov tu našlo skoro 80 tisíc lidí. Projekt nebyl nikdy dokončen, kvůli revoluci nebyla uskutečněna výstavba části Jihozápadní město II. Později se dal projekt do pohybu za použití nových technologií a dnes je na světě první část nového sídliště, která se jmenuje Britská čtvrť. Na ní budou v budoucnu navazovat další sídliště až k vesnici Chabry.\nPři výstavbě sídliště Jihozápadní město I bylo použito nové technologie. Domy na sebe nasedaly v úhlu 135 stupňů, čímž vznikaly uzavřené rondely, které jsou dnes chápány jako vnitrobloky a klidové zóny.\nExtrémní rozvoj území umožnilo velké prodloužení metra B v 80. a 90. letech. Městská část se může pochlubit řadou zajímavých staveb. Patří k nim radnice Prahy 13, ale i řada moderních obchodních či komerčních budov. Velkým kladem lokality je existence Centrálního parku, který se táhne podél Prokopského potoka a vytváří možnosti pro odpočinek s řadou velmi inovativních uměleckých děl. Na Slunečním náměstí byl postaven nový kostel svatého Prokopa, který se stal náhradou kostela zničeného přímo nad Prokopským údolím.\nArchitektonickou zajímavostí je pak přes 300 metrů dlouhý odkrytý tubus pražského metra mezi stanicemi Hůrka a Lužiny, který je navržen tak, aby strojvedoucí nebyli oslňováni při vjezdu do otevřeného prostoru. Docíleno toho bylo tím, že okna tubusů se postupně zvětšují. I přes velký stavební boom zůstala ale západní stará zástavba Stodůlek s řadou prvků lidové architektury cenným místem a byla prohlášena vesnickou památkovou rezervací.\nTubus metra B oživuje a dělá Centrální park ve Stodůlkách ještě zajímavějším\nTřebonice jsou známé svými obrovskými obchodními centry IKEA, Tesco a další, které lidé nesprávně nazývají Zličín. První písemné zmínky o oblasti pocházejí z roku 1279. Oblast byla osídlena už dříve, o čemž svědčí archeologické nálezy předmětů únětické kultury doby bronzové. Třebonice se staly součástí Prahy v roce 1974.\nZadní Kopanina je jedno z nejmenších katastrálních území v Praze. Jsou v něm zaregistrovány jen čtyři ulice a nežije tu ani stovka obyvatel. Podle počtu obyvatel jde o nejmenší část Prahy. K připojení došlo v roce 1974 a jedná se o ryze vesnickou lokalitu obklopenou přírodními památkami.\nUkládání jednotlivých vrstev jezdí k NPP Barrandovské skály studovat odborníci i ze zahraničí\nZbraslav je nejjižnější lokalitou hlavního města Praha. Jedná se také o jediné místo, kde městský obvod Praha 5 přelézá, byť jen malou plochou, na pravý břeh řeky Vltavy.\nPoprvé je Zbraslav zmiňována v roce 1115 jako majetek kláštera v Kladrubech. Václav II. založil v roce 1292 na Zbraslavi cisterciácký klášter, který se stal na dlouhou dobu pohřebištěm členů královské rodiny. Pohřbena je tu například Eliška Přemyslovna, Václav II. nebo Václav III. Ke zrušení kláštera došlo v roce 1785.\nV roce 1829 tu došlo k naprosto unikátní události. Do té doby se právě tady stékaly vody řek Vltavy a Berounky. Po povodni se řečiště Berounky přesunulo zhruba o 1600 metrů severněji a opustilo katastr Zbraslavi. Dnes se tak obě řeky spojují v Lahovicích.\nV době první republiky zde žil a působil jako lékař Vladislav Vančura. Zbraslav je spojena s literárními začátky Michala Wievegha. Se Zbraslaví spojil celý svůj život i autor jedné z nesmrtelných písní Jaromír Vejvoda. Právě on složil slavný nápěv Škoda lásky. Zajímavostí je, že za svůj život složil celkem 82 skladeb. Nikdy však slávu své první písničky nepřekonal.\nSvahy Červeného lomu a Opatřilky jsou domovem chráněného mlže Páskovky žíhané\nNázev Zličín je poměrně novodobý, ještě na mapách z roku 1910 můžeme najít původní formu názvu obce Zlejčín. Katastrální území Zličín má převážně venkovský ráz. Velké obchodní zony a depo metra Praha – Zličín se totiž nenacházejí paradoxně na výměře Zličína, ale v sousedních Třebonicích. Na Zličíně se povedlo uskutečnit jeden z největších archeologických objevů světa. V letech 2005-2008 zde bylo odkryto hradiště s největším středoevropským pohřebištěm z doby stěhování národů. Odkryto bylo celkem 177 kosterních hrobů z období druhé a třetí třetiny pátého století. Zličín se stal součástí hlavního města v roce 1974.\nSoutok Berounky a Vltavy viděný z Lahovického mostu, na pozadí jsou Modřany\nAuto: Prahou 5 prochází dálnice D0, tedy Pražský okruh. Konkrétně se jedná o exity Třebenice 23A, 23B, 23C, Stodůlky 21, Ořech 19, Slivenec 16, Lochkov 15 a Lahovice 10. Nepatrnými částmi zasahuje do městského obvodu Praha 5 také dálnice D4 a D5.Vzdálenosti Prahy 5 z českých měst: Pardubice (112 km), Jihlava (131 km), České Budějovice (146 km), Plzeň (83 km), Karlovy Vary (127 km), Ústí nad Labem (93 km), Liberec (98 km), Hradec Králové (119 km).\nAutobus: Klíčové autobusové nádraží pro tuto část Prahy najdeme Na Knížecí. Odsud se dostanete autobusy do Sušice, Českého Krumlova, Písku, Strakonic, Prachatic, Stach, Vimperku, Milevska, Týna nad Vltavou, Modravy, Hořovic, Volar a Vodňan. Autobusové spojení z nádraží Na Knížecí je i do italského Milána, Štrasburku, Paříže, Curychu, Lyonu, Düsseldorfu a Ludwigshafenu.\nVlak: Hlavním nádražím Prahy 5 je Smíchovské nádraží. Z něho nás vlaky rozvezou do Berouna, Brna, Českého Brodu, Řevnic, Nučic, Klatov, Veselí nad Moravou, Chebu, Bohumína, Protivína, Zlína, Havlíčkova Brodu, České Třebové, Ostravy, Luhačovic, Františkových Lázní, Českých Budějovic, Starého Města u Uherského Hradiště, Plzně, Lužné u Rakovníka, Čáslavi, Jihlavy, Železné Rudy, ale i do německých měst Furth Im Wald a Mnichov.\nMetro: Prahu 5 obsluhuje linka B pražského metra. V městském obvodu najdeme stanice metra Anděl, Smíchovské nádraží, Radlická, Jinonice, Nové Butovice, Hůrka, Lužiny, Luka, Stodůlky a Zličín.\nJezírko s umělým vodopádem v zahradě Kinských\n★★★★★ - Zahrada Kinských, Smíchov:\nNejkrásnější zahrada pátého městského obvodu. Jde o sedmnáctihektarový lesopark. Až do roku 1798 se tu pěstovalo víno a květiny. Pak pozemky vykoupila Růžena Kinská. Její syn Rudolf Kinský tam nechal v letech 1827-31 vybudovat krajinářský anglický park. Stávalo tu deset skleníku, kde se pěstovalo tropické ovoce a teplomilné květiny. Dnes je připomíná jen kamenná kašna, do které stále teče voda ze stovek metrů dlouhých štol. V roce 1901 získalo zahradu město. V areálu najdeme bývalou salu terrenu, ze které dnes zbylo jen torzo. U vrchního jezírka je od roku 1953 umístěna socha Lachtana od sochaře Jana Laudy. Své místo tu našla také Morová boží muka, která původně stávala na Žižkově na místě tramvajové zastávky Lipanská. Sem byly převezena v rámci Zemské výstavy. Zpět se boží muka už nikdy nevrátila. U spodního jezírka je uměle vytvořený vodopád a také socha Herkula bojujícího s hydrou. Ta stávala původně na Kampě. Na kraji zahrady roste monumentální platan, který má obvod kmene 546 centimetrů a výšku 28 metrů.\nPoloha: 50.0784531N, 14.3995275E\nParkoviště: v ulici Holečkova, na kraji zahrady\nTramvajová zastávka: Švandovo divadlo (80 m)\nŽelezniční zastávka: Praha – Smíchov – severní nástupiště (2,3 km)\nJezírko s umělým vodopádem je součástí Zahrady Kinských od roku 1826\nGALERIE: ZAHRADA KINSKÝCH\nInspiraci při stavbě Baziliky svatého Václava hledal architekt Barvitius až v byzantských chrámech\n★★★★ - Bazilika svatého Václava, Smíchov:\nJedna z nejvýznamnějších novorenesančních staveb v republice. V letech 1881-5 byla postavena podle návrhu architekta Antonína Barvitiuse. Ten také navrhl vnitřní vybavení. Bazilika je plochostropá se dvěma postranními loďmi. Okouzlující je kazetový strop. Kostel má dvě padesát metrů vysoké věže.\nPoloha: 50.0734406N, 14.4046131E\nTramvajová zastávka: Anděl (270 m)\nŽelezniční zastávka: Praha – Smíchov – severní nástupiště (1,2 km)\nGALERIE: SMÍCHOVSKÁ BAZILIKA\nWinternitzova vila byla domovem pro právníka Josefa Winternitze a jeho rodinu do roku 1941, kdy byli všichni deportováni do Osvětimi\n★★★★ - Winternitzova vila, Smíchov:\nVila vystavená pro židovského právníka Josefa Winternitze. Celá rodina byla deportována v roce 1941 do Osvětimi. Vilu vystavěli architekti Adolf Loos a Karel Lhota. V roce 1999 prošla vila rekonstrukcí. Dnes je otevřená veřejnosti.\nPoloha: 50.0673439N, 14.3884875E\nAutobusová zastávka: Malvazinky (390 m)\nŽelezniční zastávka: Praha – Smíchov – severní nástupiště (1,9 km)\nGALERIE: BÉŽOVÁ PRINCEZNA\nRozptylová loučka hřbitova Na Malvazinkách, kde se nechal rozprášit třeba herec Eduard Cupák\n★★★★ - Smíchovský hřbitov Malvazinky, Smíchov:\nJeden z největších pražských hřbitovů. Vznikl podle návrhu Antonína Viktora Barvitia v roce 1876. Dominantou je novorománský kostel svatého Filipa a Jakuba, který sedí uprostřed hřbitova. Mezi pohřbenými na Malvazinkách je prezident Antonín Novotný, spisovatelé Jakub Arbes, Ondřej Sekora, divadelní režisér Petr Lébl, vědec Jan Jánský nebo herci Ferenc Futurista či Eman Fiala. Své věčné místo tu našly i herečky Antonie Nedošínská a Milada Gampeová. Zavalen květinami je na Malvazinkách i hrob zpěváka Karla Gotta.\nPoloha: 50.0619875N, 14.3869281E\nAutobusová zastávka: Smíchovský hřbitov (10 m)\nŽelezniční zastávka: Praha – Jinonice (1,7 km)\nGALERIE: HŘBITOV MALVAZINKY\nNáhrobky na Malostranském hřbitově jsou ukázkou mistrovské kamenické práce druhé poloviny 19. století\n★★★ - Malostranský hřbitov, Smíchov:\nVznikl na místě bývalé věznice v roce 1680. Tehdy postihla Prahu morová epidemie. V té době vznikla kaple Narození Panny Marie, kterou později nahradila Kaple Nejsvětější Trojice. Ta byla ve 30. letech 19. století upravena podle Kiliána Ignáce Dientzenhofera na kostel. Hřbitov sloužil celému levému břehu Vltavy, a proto brzy došla jeho kapacita. Od roku 1884 se tu přestalo pohřbívat a hřbitov začal chátrat. Nejcennějším náhrobkem je hrob pasovského knížete – biskupa Leopolda Thun-Hohensteina. Vytvořil ho sochař Václav Prachner a má podobu klečícího biskupa s rukama sepnutýma k modlitbě. Místo odpočinku tu našli architekti Dientzenhoferové, malíři Antonín a Václav Mánesovi nebo zpěvačka Josefína Dušková se svým manželem skladatelem Františkem Xaverem. Na hřbitově byl pochován i Karel Jaromír Erben. Jeho ostatky ale byly převezeny na jiný hřbitov. Rodiče tu pochoval spisovatel Jan Neruda a právě tento hřbitov se stal inspirací k nápsání básnické sbírky Hřbitovní kvítí. Přímo unikátem je oprýskaná a několikrát prasklá náhrobní deska Doroty Hámové. Jedná se o nejstarší náhrobní nápis v českém jazyce a pochází z 25. března 1795.\nPoloha: 50.0716703N, 14.3914192E\nTramvajová zastávka: Bertramka (110 m)\nŽelezniční zastávka: Praha – Smíchov – severní nástupiště (2 km)\nNa Malostranském hřbitově je nejstarší český náhrobek; patří Dorotě Hámové, zemřela 25. března 1795 ve věku 66 let\nDnes už světově proslulý náhrobek zvaný Svatá holčička\nGALERIE: MALOSTRANSKÝ HŘBITOV\nNKP Bertramka na Praze 5 dnes není v dobrém stavu; nutně čeká na nákladnou rekonstrukci\n★★★ - Národní kulturní památka Vila Bertramka, Smíchov:\nMísto několikrát navštívil Wolfgang Amadeus Mozart. Usedlost vznikla začátkem 18. století a majitelem se stává Jan František Pimsborn. Malostranský sládek tu vybudoval barokní sídlo, které se původně jmenovalo Cukrářka. Další majitelé změní jméno na Bertramku a ti další proslaví vilu. Šlo o operní pěvkyni Josefínu Duškovou a jejího muže Františka Xavera, kteří vilu koupili v roce 1784. Už o tři roky později je navštěvuje Wolfgang Amadeus Mozart. Dnes tu sídlí Muzeum W. A. Mozarta a manželů Duškových.\nPoloha: 50.0703622N, 14.3952172E\nTramvajová zastávka: Bertramka (460 m)\nŽelezniční zastávka: Praha – Smíchov – severní nástupiště (1,7 km)\nSchody nad Bertramkou\nPortheimku nechal postavil Kilián Ignác Dienzenhofer pro svoji rodinu\n★★★ - Portheimka, Smíchov:\nBarokní letohrádek nechal postavit Kilián Ignác Dientzenhofer pro svoji rodinu v roce 1728. O sochařskou výstavbu se postaral Antonín Braun. Z bohatých výmaleb stropů se dochovala jediná zvaná Bakchanálie. Ostatní vzaly za své při požáru v roce 1872. Po architektově smrti odkupuje dům František Ferdinand Buquoy, který dá budově rokový ráz. Dnes tu najdeme expozici skla. Budově se říká Bukvojka nebo Dientzenhoferův palác.\nPoloha: 50.0738308N, 14.4040458E\nTramvajová zastávka: Arbesovo náměstí (220 m)\nGALERIE: BUDOVA PORTHEIMKY\nPůvodně stály na místě Letohrádku Kinských vinice plaského kláštera, letohrádek je vystřídal v roce 1831\n★★★ - Letohrádek Kinských, Smíchov:\nLetní sídlo v letech 1827-31 nechal vystavět Rudolf Kinský. Architektem byl Jindřich Koch. Dominantu budovy tvoří obrovský balkon v prvním patře, který podpírají jónské sloupy. Dnes tu působí národopisné oddělení Národního muzea. V těsné blízkosti letohrádku je jedna z nejkrásnějších českých soch, socha herečky Hany Kvapilové. Tu z bílého tyrolského mramoru vytvořil sochař Jan Štursa. Do parku byla umístěna u příležitosti sedmého výročí úmrtí herečky v roce 1914.\nPoloha: 50.0769864N, 14.3988517E\nAutobusová zastávka: Kobrova (110 m)\nŽelezniční zastávka: Praha – Smíchov – severní nástupiště (2,1 km)\nSocha Hany Kvapilové Jana Štursy je v Zahradě Kinských od 7. výročí jejího úmrtí, tedy od roku 1914\nGALERIE: LETOHRÁDEK KINSKÝCH\nMedvědí kašna Jeronýma Kohla se vyjímá skvěle na pozadí secesního Národního domu na Smíchově\n★★★ - Medvědí kašna, Smíchov:\nKašna v Praze stojí už na třetím místě. Původně byla v dnešních Dientzenhoferových sadech. Na konci 19. století byla přesunuta před dnešní Justiční palác. Od roku 1998 našla místo na náměstí 14. října a před Justičním palácem vyrostla fontána Propadliště času s počítačově řízeným tokem vody. Medvědí se jí říká podle soch medvědů, které podpírají spodní mísu. Kašně fakticky dominuje postava Neptuna s trojzubcem, která stojí na vrchní míse. Fontánu dokončil v roce 1689 sochař Jeroným Kohl.\nPoloha: 50.0734747N, 14.4076064E\nTramvajová zastávka: Zborovská (235 m)\nŽelezniční zastávka: Praha – Smíchov – severní nástupiště (1,4 km)\nDřevěný kostel svatého Michala v Zahradě Kinských\n★★★ - Kostel svatého Michala, Smíchov:\nTypická ukázka karpatského baroka. Kostel byl do Prahy přepraven roku 1927. Pochází z obce Velké Loučky, ty se na konci 18. století zadlužily obrovskou neúrodou, a tak obec prodala kostel do Medvedovců u Mukačeva. Tato obec pak věnovala kostel Praze. 28. října 2020 oheň zničil téměř celou budovu dřevěného kostela. Ihned byla vyhlášena sbírka na vytvoření jeho repliky.\nPoloha: 50.0784464N, 14.3984225E\nAutobusová zastávka: Kobrova (0,5 km)\nŽelezniční zastávka: Praha – Smíchov – severní nástupiště (2,5 km)\nGALERIE: VZPOMÍNKY NA KOSTEL\nKlášter svatého Gabriela navazuje na stejnojmenný kostel; celé století byl areál v majetku Českých pošt\n★★ - Kostel svatého Gabriela, Smíchov:\nNovorománská stavba postavená ve stylu beuronské architektury. Styl se inspiroval Egyptem a kladl důraz na barevné geometrické vzory a symboly. Bazilika je vyzdobena vnitřními malbami beuronské malířské školy. Kostel byl součástí kláštera svatého Gabriela založeného roku 1888 hraběnkou Gabrielou Sweerts-Šporkovou. Řeholnice pocházely z okolí Salzburku. Po I. světové válce připadla stavba Ministerstvu pošt.\nPoloha: 50.0750936N, 14.3964056E\nAutobusová zastávka: Holečkova (90 m)\nFunkcionalistická vila F. X. Šaldy\n★★ - Šaldova vila, Smíchov:\nPatřila nejmocnějšímu muži nakladatelství Melantrich. Vila postavená pro F. X. Šaldu je typickou ukázkou meziválečného funkcionalismu. Vznikla podle projektu Jana Kouly.\nPoloha: 50.0734392N, 14.3835778E\nTramvajová zastávka: Klamovka (0,5 km)\nŽelezniční zastávka: Praha – Cibulka (2,3 km)\nZadní trakt funkcionalistické Šaldovy vily\nSecesní budova Smíchovské tržnice\n★★ - Smíchovská tržnice, Smíchov:\nJedna z nejkrásnějších pražských secesních památek. Vznikla na začátku 20. století na místě bývalé botanické zahrady. Projektoval ji architekt Alois Černý.\nPoloha: 50.0740225N, 14.4067561E\nTramvajová zastávka: Zborovská (209 m)\nŽelezniční zastávka: Praha – Smíchov – severní nástupiště (1,3 km)\nSoučástí sadů Na Skalce je i uměle vybudované jezírko pod skutečnou skálou\n★★ - Sady Na Skalce, Smíchov:\nJedny z nejkrásnějších pražských parků. Velmi členité, atmosféru utváří jezírko, vodopád, sochy nebo altánek. Zajímavostí jsou pod kryty pod parkem z 1. světové války.\nPoloha: 50.0668336N, 14.4009881E\nAutobusová zastávka: Santoška (205 m)\nŽelezniční zastávka: Praha – Smíchov – severní nástupiště (0,9 km)\nDominantní budovou na náměstí Kinských je Justiční palác (Palác Kinských)\n★ - Justiční palác, Smíchov:\nBudova vznikla v roce 1892. Původně zde byl i hostinec Eggenberk, kde působil smíchovský Sokol a kde byla i divadelní Aréna. Budova se na začátku 20. století stala Smíchovskými kasárnami, které se mezi válkami nesla jméno Štefánikova kasárna, za II. světové války to byla Albrechtova a po válce Fučíkova kasárna. V 90. letech 20. století došlo k přestavbě na Justiční palác. Před budovou stával kdysi slavný tank 23.\nPoloha: 50.0789156N, 14.4050436E\nTramvajová zastávka: Švandovo divadlo (100 m)\nTank 23 na náměstí Kinských připomíná jen umělecká instalace Davida Černého nazvaná 10 deka tanku\n★ - Malostranská vodárenská věž, Smíchov:\nNejmenší pražská vodárenská věž a jediná stojící na levém břehu Vltavy. Je na Petržílkovském ostrově, měří 34 metrů a má sedm pater. Název má od mlynáře Jana Petržílka, který byl vlastníkem. Původní dřevěná věž byla nahrazena v letech 1561-2 zděnou budovou a zásobovala vodou celou Malou Stranu, a to až do roku 1886.\nPoloha: 50.0761053N, 14.4091675E\nTramvajová zastávka: Arbesovo náměstí (390 m)\nSmíchovská syngagoga dokázala přečkat nacismus i komunismus\n★ - Smíchovská synagoga, Smíchov:\nJediná funkcionalistická synagoga v Praze. Může za to přestavba ze 30. let 20. století. Synagoga byla původně dokončena 30. srpna 1863 v maursko-novorománském stylu. Velkou část finančních prostředků na výstavbu věnoval Franz Ringhoffer, tehdejší starosta Smíchova a zakladatel vagonky. Za II. světové války tu nacisté zřídili sklad konfiskovaného majetku. Po válce byl vytvořen ze synagogy sklad Tatry Smíchov. Po revoluci byla předána židovské obci. Ještě před opravou v ní natáčel Vladimír Michálek scény filmu Anděl exit.\nPoloha: 50.0717869N, 14.4030817E\nTramvajová zastávka: Anděl (40 m)\nŽelezniční zastávka: Praha – Smíchov – severní nástupiště (1,1 km)\nSymbolická socha Vltavy na protažené šíji Dětského ostrova\n★ - Sousoší Vltavy, Smíchov:\nNajdeme ho v nejsevernější části Dětského ostrova. Vzniklo v roce 1916 a postaral se o to trojlístek mužů – architekt Sander, sochař Pekárek a kameník Palouš. Postava Vltavy stojí na vrcholu čtyřbokého hranolu. Stěny zdobí ženské postavy přítoků. Dívka rýžující zlato Otava, dívka s kyticí Lužnice, dívka s rybou Sázava a dívka s ozubeným kolem Berounka. Zahajuje se tu vodácká sezona a o Svátku zesnulých slouží tryzna za utonulé.\nPoloha: 50.0806706N, 14.4086256E\nTramvajová zastávka: Újezd (260 m)\nSecesní vila Helenka v Praze 5 patří k nejzajímavějším a nejoriginálnějším pražským vilám\n★ - Vily Václavka a Helenka, Smíchov:\nAutory jsou architekt Alois Korda a malíř František Kobliha. Vilu Helenku si postavil Korda pro sebe. Ve věži měl pracovnu, dominantní na stavbě je kruhové okno. Václavka byla vybudována pro majitele restaurace Bělouška. Obě vily vycházejí ze stylu historismu.\nPoloha: 50.0656172N, 14.3939392E\nAutobusová zastávka: Václavka (60 m)\nVila Václavka postavená ve stylu historismu dnes čerpá už jen z bývalé krásy\nBudova Zlatého Anděla je prý na Praze 5 podle architektů jedna z nejzdařilejších\n★ - Zlatý Anděl, Smíchov:\nBudova odstartovala přestavbu této části města. Původně tu stál dům U Zlatého anděla. V něm působil na přelomu 19. a 20. století slavný pivovar. Projektem byl pověřen věhlasný francouzský architekt Jean Nouvel. Vznikla desetipatrová budova se skleněným pláštěm s oblými nepravidelnými tvary. Na plášti z pokoveného skla bylo vytvořeno 150 milionů drobných bodů, které vytvářejí velkou postavu Anděla. Jeho podoba vychází z filmu Nebe nad Berlínem. Na plášti jsou zlomky textů autorů, kteří pracovali v Praze.\nPoloha: 50.0714706N, 14.4037144E\nTramvajová zastávka: Anděl (15 m)\nŽelezniční zastávka: Praha – Smíchov – severní nástupiště (1 km)\nOdsvěcený kostel Sacre Coeur v Holečkově ulici v Praze 5\n★ - Kostel Sacre Coeur, Smíchov:\nKostel Srdce Ježíšova je novogotickou stavbou z let 1882-84. Autorem je benediktin Gislin Bethun. Kostel patřil ke zdejšímu klášteru, který spravoval výchovný ústav pro dívky ze zámožných rodin. Tady se učily náboženství, ručním pracím, francouzštině a němčině. Dnes se odsvěcený kostel využívá na taneční party a na společenské akce.\nPoloha: 50.0755475N, 14.3983581E\nAutobusová zastávka: Kobrova (80 m)\nChrámek noci v parku Klamovka\n★ - Chrámek noci v zahradě Klamovka, Smíchov:\nPark vznikl jako zahrada letního sídla rodiny Clam-Gallasů. Od roku 1787 postupně přibývaly romantické stavby. Nejzajímavější se stal Chrámek noci s grottou. V kopuli jsou umístěna barevná sklíčka, kterými prosvítá světlo, což navozuje dojem hvězdné oblohy. Proto se taky altánu občas říkalo Nebíčko.\nPoloha: 50.0713819N, 14.3792125E\nTramvajová zastávka: Klamovka (140 m)\nŽelezniční zastávka: Praha – Cibulka (1,9 km)\nKrulišova vila zůstává i dnes jedním z nejstřeženějších objektů ministerstva vnitra\n★ - Krulišova vila, Smíchov:\nStojí na Pavím vrchu. Vila patřila uhlobaronovi Krulišovi. Za pražského povstání se zde zabarikádovaly jednotky SS a dlouho odolávaly. Po únoru byla vila znárodněna a usadilo se zde ministerstvo vnitra, které zde zřídilo rušičky poslechu zahraničních rozhlasů. Ministerstvo užívá vilu dodnes. Těsně pod ní stojí slavná Říhova konstruktivistická vila.\nPoloha: 50.0632436N, 14.4014964E\nTramvajová zastávka: Braunova (470 m)\nŽelezniční zastávka: Praha – Smíchov – severní nástupiště (0,8 km)\nKdysi slavná funkcionalistická Říhova vila je dnes jen vybydleným korpusem\nJak z učebnice brutalistického slohu vypadá budova Komerční banky na Smíchově, kterou projektoval Karel Prager\n★ - Budova Bunkr, Smíchov:\nZnačně kontroverzní budova Komerční banky. Postavena v roce 1977. Pochází z ateliéru Karla Pragera. Je to typická ukázka stavebního slohu brutalismu.\nPoloha: 50.0748722N, 14.4043797E\nTramvajová zastávka: Arbesovo náměstí (180 m)\n★ - Plavební komora Praha Smíchov, Smíchov:\nKomora rostla celých 11 let mezi roky 1911-22. Postavila ji firma Lanna mezi Štikovským a Staroměstským jezem. Jez, který je technickou památkou, využívá hlavně turistická osobní doprava a jde o jednu z nejvytíženějších plavebních komor na Vltavě.\nPoloha: 50.0797886N, 14.4085292E\nTramvajová zastávka: Újezd (360 m)\n★ - Ženské domovy, Smíchov:\nFunkcionalistická budova postavená ve 30. letech 20. století. Má tvar písmene H, sedm pater a autorem je Josef Hlaváček. Původní myšlenka byla, aby tu vzniklo ubytovací zařízení pro svobodné pracující ženy. Záštitu převzala osobně Alice Masaryková.\nPoloha: 50.0685589N, 14.4028308E\nTramvajová zastávka: Na Knížecí (130 m)\nGALERIE: SMÍCHOVSKÉ POHLEDNICE\nVýlet 1: Stavební památky Smíchova od Bertramky po funkcionalistické vily (pěší)\nStart: Praha-Smíchov, Stanice metra Anděl\nCíl: Praha-Smíchov, Stanice metra Anděl\nPopis: Výlet nás zavede do centrální čtvrti pátého městského obvodu – do Smíchova. Představí ty nejzajímavější architektonické budovy a místa. Velká část staveb je funkcionalistická, ale čas bude i na prohlídku starších kostelů a barokních staveb. Kromě toho nás budou zajímat i nejzajímavější smíchovské parky.\nVhodnost: Výlet je na městskou procházku poměrně dlouhý, má téměř jedenáct kilometrů. Při nich vystoupáme nejvýše na kótu 298 metrů nad mořem. Tato výška je u hřbitova v Malvazinkách. Nejnižší místo je ve výšce 190 metrů nad mořem u sochy Vltavy na břehu řeky. Celkové převýšení je 257 metrů. Výlet je možný absolvovat v jakékoliv fyzické kondici a věku. Výlet jsme zařadili do třetího stupně výkonnostní tabulky.\nPraha-Smíchov, Zlatý anděl (0,1 km) – Praha-Smíchov, Smíchovská synagoga (0,2 km) – Praha-Smíchov, Bazilika svatého Václava (0,4 km) – Praha-Smíchov, Usedlost Portheimka (0,5 km) – Praha-Smíchov, Smíchovská tržnice (0,6 km) – Praha-Smíchov, Medvědí kašna (0,7 km) – Praha-Smíchov, Busta Alberta Einsteina (0,8 km) – Praha-Smíchov, Budova Malostranské vodárny (1,1 km) – Praha-Smíchov, Socha Vltavy (1,6 km) – Praha-Smíchov, Justiční palác (2,2 km) – Praha-Smíchov, Zahrada Kinských (2,3 km) – Praha-Smíchov, Platan v zahradě Kinských (2,4 km) – Praha-Smíchov, Kostel svatého Michala (3 km) – Praha-Smíchov, Jezírko s umělým vodopádem a sochou Herkula v zahradě Kinských (3,1 km) – Praha-Smíchov, Letohrádek Kinských (3,3 km) – Praha-Smíchov, socha Hany Kvapilové (3,4 km) – Praha-Smíchov, Kostel Sacre Coeur (3,5 km) – Praha-Smíchov, Pamětní deska Jana Holečka (3,6 km) – Praha-Smíchov, Kostel a klášter svatého Gabriela (3,7 km) – Praha-Smíchov, Šaldova vila (4,8 km) – Praha-Smíchov, Chrámek noci v parku Klamovka (5,5 km) – Praha-Smíchov, Malostranský hřbitov (6,5 km) – Praha-Smíchov, Národní kulturní památka Bertramka (7,1 km) – Praha-Smíchov, Winternitzova vila (7,9 km) – Praha-Smíchov, Hřbitov Malvazinky (8,7 km) – Praha-Smíchov, Vila Václavka (9,6 km) – Praha-Smíchov, Vila Helenka (9,7 km) – Praha-Smíchov, Krulišova vila (10,3 km) – Praha-Smíchov, Sady Na Skalce (11 km) – Praha-Smíchov, Ženské domovy (11,5 km)\nPamátník připomíná pohřebiště, kam lidé ukládali blízké v 9. - 11. století. Pohřebiště je největším archeologicky prozkoumaným raně středověkým hřbitovem v Čechách. Lokalita byla objevena v roce 1954 při stavbě nové silnice. Na ploše 135 x 25 metrů bylo nalezeno 400 kostrových hrobů. Byly zaznamenány protivampirické zásahy. Památník má podobu neopracovaného kamene z červeného sliveneckého mramoru.\nPoloha: 49.9948236N, 14.3923461E\nAutobusová zastávka: Přístav Radotín (110 m)\nVlaková zastávka: Praha – Velká Chuchle (3,1 km)\nVyhlídkový pavilon Belveder a pramen Královka na Zbraslavi\n★ - Lesopark Belveder, Zbraslav:\nNově zrekonstruovaný lesopark s hustou sítí štěrkopískových cest. Ty doplňují dřevěné chodníky v místech mokřadů, posezení u studánky nebo dřevěné altány.\nPoloha: 49.9683181N, 14.3921917E\nAutobusová zastávka: Na Plácku (412 m)\n★ - Vyhlídkové věže Lahovického mostu, Lahovice:\nDvojice netradičních věží umístěných na mostní konstrukci. Vznikly při rekonstrukci v roce 2004. Z devítimetrové výšky uvidíme soutok Berounky a Vltavy, Radotín, Zbraslav a jih Prahy.\nPoloha: 49.9944100N, 14.3979017E\nAutobusová zastávka: Lahovický most (180 m)\nVlaková zastávka: Praha – Komořany (2,9 km)\nGALERIE: ZBRASLAVSKÉ POHLEDNICE\nVýlet 2: Po stopách slavných předků na Zbraslavi a kolem soutoku Vltavy s Berounkou (pěší)\nPopis: Výlet se zaměřuje na nejjižnější část Prahy 5. Zbraslav si zamilovala v minulosti řada slavných lidí, kteří si ji vybrali za letní sídlo nebo zde žili. My se podíváme na jejich vily. Budeme kráčet společně s historií, protože okolí bývalého zbraslavského kláštera je místem, kde české dějiny psaly kapitoly silnou tužkou a konečně narazíme i na místo, které je z přírodního hlediska velmi zajímavé. Jak často se totiž dostaneme do míst, kde velká voda vzala jednu řeku a přesunula ji o kilometr a půl jinam?\nVhodnost: Výlet z části prochází přírodními místy a z části velmi frekventovanými lokalitami, ale vždy po turistických či cyklistických trasách. Prvních 8,5 kilometru jdeme po naprosté rovině, při opětovném vstupu do Zbraslavi budeme stoupat až k nejvyšší lokalitě, kterou je kostel svatého Havla ve výšce 264 metrů nad mořem. Celkové převýšení je 136 metrů, výlet rozhodně není náročný a je zařazen do druhého stupně náročnosti.\nPraha-Zbraslav, Ottova vila (0,4 km) – Praha- Zbraslav, Vila Růže (0,9 km) – Praha-Zbraslav, Přírodní památka Krňák (2 km) – Praha-Lahovice, Vyhlídkové věže Lahovického mostu (3,5 km) – Praha-Radotín, Památník středověkého pohřebiště (4,2 km) – Praha-Zbraslav, Kostel svatého Havla (9,8 km) – Praha-Zbraslav, Karlův stánek (10 km) – Praha-Zbraslav, Národní kulturní památka Zbraslavský klášter (10,3 km) – Praha-Zbraslav, Kostel svatého Jakuba Staršího (10,4 km) – Praha-Zbraslav, Pamětní deska Jaromíra Vejvody (10,5 km) – Praha-Zbraslav, Vančurova vila (10,6 km) – Praha-Zbraslav, Lesopark Belveder (11,7 km)\nDetail lomové stěny lomu Mušlovka v NPP Dalejský profil\n★★★★★ - Lom Mušlovka (součást NPP Dalejský profil), Řeporyje:\nBývalý vápencový lom, bohaté naleziště zkamenělin z období prvohor. Postranní část se nazývá Arethusinová rokle. Jméno získala podle stejnojmenného trilobita, jehož zkameněliny se tady hojně objevují. Mezi roklí a lomovou stěnou je místo paleontology nazvané Cromusová stráň. Název je odvozen od nálezů trilobita třídy Cromus. Vlastní lom Mušlovka byl opuštěn dělníky v roce 1918. Bez nadsázky se dá říct, že každý kámen obsahuje zkameněliny. Je pravda, že bychom potřebovali hodně silný mikroskop, protože se většinou jedná o vajíčka chitinozoí a konodonti – mikroskopické zoubky, které dodnes nedokáží odborníci řádně přiřadit ke správnému živočichu.\nPoloha: 50.0311414N, 14.3328814E\nAutobusová zastávka: Velká Ohrada (0,7 km)\nŽelezniční zastávka: Praha – Holyně (1,7 km)\nArethusinová rokle v NPP Dalejský profil\nGALERIE: LOM MUŠLOVKA\nDetail tunelu spojující lom Požár 2 a železniční trať\n★★★★ - Národní přírodní památka Požáry, Řeporyje:\nUnikátní mezinárodně uznávaný geologický stratotyp. Jmenuje se ludlow-přídol a řadíme ho do svrchního siluru. Místo se stalo světovou normou pro určování historie světa. Jde o vrstvu označenou číslem 96 na skále, takže ji nemůžeme přehlédnout. Současně jsou Požáry významným nalezištěm zkamenělin, zejména ramenonožců, mlžů, gasropodů, hlavonožců, trilobitů, lilijic, chitinozoí a graptolitů.\nPoloha: 50.0289100N, 14.3249675E\nAutobusová zastávka: Řeporyjské náměstí (1,1 km)\nŽelezniční zastávka: Praha – Řeporyje (1,3 km)\nGALERIE: LOKALITA POŽÁRY\nGeologicky popsal lokalitu Červeného lomu Joachim Barrande\n★★★★ - Přírodní památka Opatřilka – Červený lom, Jinonice:\nMezinárodně významná geologická lokalita. Známé naleziště zkamenělin. Lokalita se vyznačuje i výskytem zajímavých rostlinných druhů. Zjara tu vykvétá Sasanka lesní nebo Koniklec luční.\nPoloha: 50.0359567N, 14.3524481E\nŽelezniční zastávka: Praha – Holyně (1,2 km)\nGALERIE: ČERVENÝ LOM\nCesta napříč NPP Dalejský profil\n★★★★ - Národní přírodní památka Dalejský profil, Řeporyje:\n400 milionů let stará památka. Jedná se o svahy odkryté těžbou vápenců, skalní výchozy a stěny opuštěných lomů, které jsou tvořeny prvohorními horninami. Lokalita dokazuje zajímavou kapitolu z historie naší země. Čechy a Morava před půl miliardou let tvořily vlastní kontinent. Ten se jmenoval Perunika a my jsme se tehdy pohybovali v okolí jižního polu. Uprostřed se vytvořila proláklina, kterou zalilo moře. Pak ovšem začaly na náš kontinent působit sousední Afrika a Baltika (Skandinávie), které nás sevřely do kleští. Tlakem se mořské dno vyklenulo, pomalu vysychalo a stala se z něj Pražská pánev.\nPoloha: 50.0324947N, 14.3316758E\nAutobusová zastávka: Velká Ohrada (0,6 km)\nŽelezniční zastávka: Praha – Holyně (1,5 km)\nPlacatá skála je součástí NPP Dalejský profil\nČerný lom v NPP Dalejský profil\n★★★★ - Černý lom (součást NPP Dalejský profil), Holyně:\nLom se původně jmenoval Kamčatka. V roce 1923 dostal jméno "Černý" podle barvy tmavých silurských vápenců. Jedná se o významné naleziště lobolitů, tedy plovacího orgánu mořských lilijic. V lokalitě Černého lomu se dají objevit dva druhy trilobitů.\nPoloha: 50.0316303N, 14.3364500E\nParkoviště: na kraji lokality ve Velké Ohradě\nAutobusová zastávka: Velká Ohrada (1 km)\nŽelezniční zastávka: Praha – Holyně (1,1 km)\nLobolitová stráň v NPP Dalejský profil\nZákoutí se šípky na Hemrových skálách\n★★★ - Hemrovy skály, Jinonice:\n100 metrů dlouhý skalnatý hřbet. Jedná se o pozůstatek činnosti podmořské sopky, kterou odborníci nazvali Novoveská podmořská silurská sopka. Měla rozměr 4500 x 2200 metrů a poslední výbuch nastal před 430 miliony let. Dnes se skály jmenují podle dřívějšího majitele blízkého statku. Z vrcholu je nádherný výhled do tří stran.\nPoloha: 50.0431947N, 14.3548244E\nParkoviště: na kraji lokality cca 800 metrů\nAutobusová zastávka: Ovčí hájek (1 km)\nŽelezniční zastávka: Praha – Holyně (2,1 km)\nGALERIE: HEMROVY SKÁLY\nPohled na světově výjimečné zlomy v lomu Prastav, který je NPP U Nového Mlýna\n★★★ - Národní přírodní památka U Nového mlýna, Holyně:\nRáj pro milovníky paleontologie. V geologickém profilu spodního a středního devonu se dají najít hojná naleziště zkamenělin. Jde o ramenonožce, mlže, trilobity a tentakulity.\nPoloha: 50.0345700N, 14.3536644E\nAutobusová zastávka: Holyně (1,3 km)\nŽelezniční zastávka: Praha – Holyně (0,6 km)\nGALERIE: U NOVÉHO MLÝNA\nKostel svatých Petra a Pavla v Řeporyjjích v roce 2020\n★★ - Kostel svatých Petra a Pavla, Řeporyje:\nPůvodně románský kostel založený ve 12. století. Byl tvořen jednou čtvercovou lodí se čtyřmi apsidami po stranách, později k němu byla přistavěna hranolová věž. Roku 1772 došlo k výrazné přestavbě. Věž spolu se západní apsidou zůstala součástí kostela, zbytek nahradila chrámová loď s novým kněžištěm. V letech 1900-01 byla Františkem Machem provedena částečná rekonstrukce původní stavby do dnešní podoby.\nPoloha: 50.0320761N, 14.3123653E\nAutobusová zastávka: Řeporyjské náměstí (110 m)\nŽelezniční zastávka: Praha – Řeporyje (270 m)\nKostel svatého Vavřince v Jinonicích\n★★ - Kostel svatého Vavřince, Jinonice:\nKostel je pravděpodobně z 11. století a je jedinou zachovalou památkou prastaré osady na úpatí neolitického hradiště. Kostel prošel výraznými úpravami v roce 1571 a koncem 18. století. Dnešní podoba je výsledkem pseudorománské přestavby z roku 1894, kdy byla prodloužena loď a sjednoceny podoby fasády. V dřevěné zvonici byly původně tři zvony, dnes zůstal jen jediný. Jmenuje se Vavřinec, váží 500 kilogramů.\nPoloha: 50.0477183N, 14.3672847E\nAutobusová zastávka: Butovická (0,6 km)\nŽelezniční zastávka: Praha – Jinonice (1,1 km)\nInteriér kostela svatého Vavřince v Jinonicích\nHřbitovní kostel svatého Vavřince v Jinonicích\nPohled do tunelu malodrážky v NPP Požáry\n★ - Tunel pro malodrážku, Řeporyje:\nTechnická zajímavost vznikla roku 1930. Tunel pro malodrážku sloužil k dopravě těženého vápence z lomu k železnici Praha-Rudná.\nPoloha: 50.0287114N, 14.3244486E\nGALERIE: DALEJSKÉ POZDRAVY\nVýlet 3: Zkamenělá historie a nádhera údolí Dalejského potoka (pěší)\nStart: Praha-Řeporyje, Turistický rozcestník Řeporyje-bus\nCíl: Praha-Jinonice, Turistický rozcestník Jinonice-metro\nPopis: Výlet je připraven pro ty, kteří milují kamennou krásu naší země a neporušené přírody, která je na dosah hlavního města a můžeme si zde vyčistit hlavu. Výlet začíná i končí v místech, kde je čilé a časté dopravní spojení.\nVhodnost: Výlet vhodný pro všechny věkové i výkonnostní kategorie. Celkové převýšení je 238 metrů. Nejvyšší místo je 324 metrů nad mořem v místě kostela svatého Vavřince, nejníže budeme ve výšce 243 metrů nad mořem, a to v místě, kde odbočujeme z naučné stezky společně s cyklostezkou. Výlet je na druhém stupni výkonnostního žebříčku.\nPraha-Řeporyje, Kostel svatých Petra a Pavla (0,1 km) – Praha-Řeporyje, Národní přírodní památka Požáry (1,3 km) – Praha-Řeporyje, Tunel pro malodrážku (1,4 km) – Praha-Řeporyje, Národní přírodní památka Dalejský profil (2,4 km) – Praha-Řeporyje, Lom Mušlovka (3,7 km) – Praha-Holyně, Lobolitová stráň (3,8 km) – Praha-Holyně, Černý lom (4 km) – Praha-Holyně, Národní přírodní památka U Nového mlýna (5,6 km) – Praha-Jinonice, Přírodní památka Opatřilka-Červený lom (6,6 km) – Praha-Jinonice, Hemrovy skály (8,3 km) – Praha-Jinonice, Kostel svatého Vavřince (9,7 km)\notevřít pokračování PRAHA 5 - II. ČÁST


Nejnovější americký výzkum odhalil nečekanou příčinu migrény - Vylectese.cz\n„Určitě jste to již někdy zažili. Bolest se náhle objeví v levé straně hlavy a následně se přesune doprava.\nVy si však říkáte, že v žádném případě tato bolest nemohla vzniknout přímo v hlavě, ale musí mít nějakou vnější příčinu. Nejde o žádnou metafyzickou krizi. Bůh vás právě udeřil pěstí do hlavy.“\nUvedený popis migrény je od Andrewa Levyho, autora knihy Mozek širší než nebe: Deník migrény, ve které zachycuje útrapy spojené s migrénou.\nVýskyt, projevy a obvyklé migrény\nPodle odborníků migréna vyvolává těžkou pulzující bolest, obvykle doprovázenou nevolnostmi, zvracením a extrémní citlivostí na světlo a zvuk.\nJde o velmi nepříjemné onemocnění, které postihuje zhruba každého sedmého člověka. V podstatě se jedná o třetí nejčastější a šestou nejnepříjemnější nemoc na světě.\nNejvíce frustrující okolností ohledně migrény je to, že nevíte, co ji vyvolává.\nVětšina lidí, kteří ji mívají, zčásti tuší, co ji může způsobovat. Obvykle jde o faktory týkající se stravy nebo počasí, jako například:\nu lidí, kteří milují kávu, může jen jeden den bez kávy vyvolat migrénu následující den\nzměna tlaku vzduchu (zejména při poklesu tlaku během deštivých dnů)\nkonzumace alkoholu (více ZDE…)\nkonzumace zrajících sýrů a salámů\nněkdy čerstvě upečený chléb\nDlouho bylo záhadou, proč některé potraviny vyvolávají migrénu. Až do dnešního dne.\nOdhalení nové studie ohledně příčiny migrény\nBritský deník The Guardian nedávno přinesl zjištění nové americké studie původně publikované v medicínském žurnálu mSystems.\nUvedená studie zjistila, že migréna se více vyskytuje u lidí, kteří mají ve střevech větší množství bakterií trávicích nitráty.\nVýzkumníci vysvětlují, že když se nitráty rozloží, vzniká oxid dusnatý, který se následně vstřebává do krve.\nOxid dusnatý není nebezpečný, avšak na cévy má ten účinek, že je roztahuje. Proto se také používá pro tento účel, například při operacích srdce. Avšak u pacientů, kterým se takto podá, jsou poměrně obvyklé vedlejší účinky v podobě silných bolestí hlavy.\nNa základě této studie si dnes vědci myslí, že je to právě oxid dusnatý, který je odpovědný za vznik migrény (více ZDE…).\nJak využít tohoto poznatku při předcházení migrén\nPro lidi trpící migrénami má tento nový poznatek přímo mimořádný význam.\nVzbudil zájem výzkumníků vyrábět ústní vody a jiné léky zaměřené na potlačení bakterií trávicích nitráty. Tyto přípravky by uvedly střevní mikroflóru do rovnováhy a zabránily tak nadměrné produkci oxidu dusnatého.\nDo té doby však i samotní pacienti mohou učinit kroky vedoucí k omezení migrén. Měli by snížit konzumaci potravin, které obsahují nitráty.\nJde zejména o následující potraviny:\nmasné výrobky – párky, slanina, šunka, salámy a klobásy\nkořenová zelenina – brambory, mrkev, kedluben, celer\nVýše uvedené potraviny obsahují nejvyšší podíl nitrátů. Proto pokud trpíte migrénami, snažte se těmto potravinám vyhýbat nebo alespoň jejich konzumaci omezte.\nPokud se vám tento článek líbil, nezapomeňte ho sdílet se svými přáteli a známými, kterým tato informace může pomoci zbavit se migrény.


E-republika | Jak se cenzuruje v BBC aneb Tip pro Babiše\nbbc blízký východ gaza electronic intifada okupovaná území mf dnes lidovky andrej babiš žurnalismus propraganda izrael\nAutor: redakce\t- Zveřejněno 01.09.2013 11:41 - (8596 Návštěv)\nPro Babišovo pilné mediální stádce publikujeme BBC metodu přátelského upozorňování. Ale zdejší psavci snad budou číst pánovy myšlenky iniciativně a sami od sebe.\nHackeři z webu Electronic Intifada ukázali, jak mete nové koště jménem Raffi Berg, který se stal editorem BBC zpráv v sekci Blízký východ. Ihned se pustil do propagandy pro Izrael, což docela překvapilo starší členy redakce. Berg zde pracoval již předtím jako novinář a byl povýšen v srpnu 2012. Předešlý šéf sekce Tarik Kafala se stal vedoucím arabského vysílání BBC.\nNový šéf nastoupil v srpnu a již v listopadu poslal svým podřízeným sérii mailů, v nichž jim vysvětloval "správný" postoj k osmidenní válce v okupované Gaze (listopad 2012). Izraelci tehdy použili speciální napalmovou munici v kazetových granátech, která zabila desítky žen a dětí. Jeden z hacknutých mailů nabádá novináře, že nemají "nepatřičně zdůrazňovat" fakt, že Izrael začal válku a prodlužuje její ukončení. Další mail novinářům vysvětlil, že cílem izraelské "ofenzívy" bylo ukončení "ostřelování raketami z Gazy". Asi se tento horlivec pro válečný sionismus neobtěžoval zjistit, že Izraelci zaútočili jako první 14. listopadu. Sami porušili příměří o střelbě, protože jako první začali útočit raketami na okupovaná Palestinská území. Další kuriózní mail přišel od Berga s následující poznámkou.\nProsím, myslete na to, že Izrael nedělá žádnou blokádu kolem Gazy. Egypt přece kontroluje jižní hranici, tj. přechod u Rafáhu.\nTo už bylo silné kafe, protože cenzor BBC zapomněl dodat, že Izrael byl od OSN uznán jako okupační mocnost v Gaze. Čili okupuje Gazu zcela oficiálně. Světová veřejnost jej navíc vyzvala, a to opakovaně, aby tuto okupaci ukončil. Mimochodem, Izrael nedodržuje ani ty povinnosti, které jako okupační mocnost má za povinnost podle mezinárodního práva. A pochopitelně, Izrael odmítl okupaci ukončit, čímž porušil Rezoluci Rady bezpečnosti č. 1860.\nOvšem britští novináři nejsou jako v Česku, což nyní dokazují kolegové v listu Guardian publikující materiály od Snowdena, které těžce poškozují image fízlující britské vlády. Také v BBC se ozvali a kritizovali Berga za jeho postoj, který "jasně prokazuje jeho zaujatost vůči proizraelským kruhům". Jak vidět, neutrální zprávy o Izraeli nelze čekat ani od BBC.\nPro Babišovo pilné mediální stádce připomínáme tuto BBC metodu tzv. "přátelského upozorňování", viz postup šéfa sekce Raffiho Berga. Ale pochopitelně předpokládáme, že zdejší psavci budou číst pánovy myšlenky iniciativně a sami od sebe, jak jsme již psali v jednom z minulých článků. Negativní změny jsou vidět již po dvou týdnech po převzetí. Svazácký MF Dnes a Aktuálně.cz klesly na úroveň špatného bulváru, alespoň co se webové části týče. A Lidovky přešly do nejapného žvanění, které asi má oslovit tu "serióznější" část českého čtenářstva. Nechť je jim přáno. Každý dostane tu část čtenářů, kterou si zaslouží svým psaním.


Můj malý životní advent | Ženy, matky, manželky\nPřed pěti lety na CSA v Kroměříži jsem potkala svého budoucího manžela. Když jsme začali spolu chodit, mluvili jsme hodně spolu o dětech. Je fakt, že v době seznámení byla manželova maminka zrovna ve 4. měsíci těhotenství se sedmým dítětem, takže můj muž doopravdy neměl nouzi o malé "čertíky".\nA tak jsme se v měsíci květnu roku 2012 vzali. Prvně jsem chtěla s dětmi chvilku počkat, protože jsem ještě byla na začátku mého studia na vysoké škole. Jenže asi měsíc po svatbě jsem měla pocit, že jsem těhotná, ale než jsem si stihla udělat test, tak jsem dostala menstruaci. Jen v mém srdci jsem cítila takový smutek, že se nic zatím neděje.\nPoté jsme se znovu bavili s manželem o dětech a jak to uděláme. Nakonec jsme si řekli, že uděláme to, co jsme slíbili přímo při obřadu, že přijmeme děti s otevřenou náručí a pokusíme se je vychovat ve víře. Velkým vzorem pro nás byla právě manželova maminka.\nJenže co člověk nechtěl. V této době se mi vrátil můj dětský sen a moc jsem po miminku toužila, jenže mě zastihly potíže s cyklem. A tak jsem v září nastoupila znovu na školu do druhého ročníku mého bakalářského studia. Věděla jsem, že pokud otěhotním, budu muset se studiem nejspíš skončit. To víte, chemie a těhotenství se nedá moc skloubit dohromady.\nDíky tomu, že jsem studovala v Brně, tak jsem zkontaktovala paní doktorku Lázničkovou a samozřejmě jsme začaly můj problém řešit. Stávalo se mi, že mi měsíčky nedošly i půl roku. A pokaždé, když se mi to zpozdilo, tak jsem byla natěšená, že to snad už vyšlo. Udělala jsem si vždy test a nic. Pak se tělo rozmyslelo a já třeba po dvou měsících dostala měsíčky.\nNavíc to pro mě nebylo lehké po psychické stránce, protože mojí druhé mamince se půl roku po svatbě narodilo další (osmé) dítě. S malými dětmi jsem byla stále v kontaktu, ale ani jedno mi nebylo svěřeno od Pána Boha. Kolikrát jsem byla kvůli závisti naštvaná, že se s manželem snažíme a nic se neděje a moje tchýně si jednou "vrzne" a je hned těhotná.\nTak plynul čas. Dokončila jsem i druhý ročník mého studia a přicházel třetí ročník. Pomalu jsem se začala chystat na bakalářské zkoušky. Samozřejmě jsem připravovala práci a učila se. Asi dva měsíce před zkouškama nám oznámila manželova mamka, že je znovu těhotná. Když jsem došla domů, začala jsem strašně plakat. Nejhorší bylo, jak se ve mně bily ty dva pocity. Jednak jsem jim to moc přála, ale na druhé straně mě to ubíjelo. Pořád jsem se ptala Pána Boha, proč my nemůžeme mít děti.\nNo jo, nějak jsem to překousla a chystala se na zkoušky. V červnu 2014 jsem přistoupila prvně k obhajobě, bohužel jsem neobhájila. Ale státnice jsem skládat klidně mohla a ty jsem zase naopak zvládla bravurně. Tak mě čekalo napsání nové bakalářky a nová obhajoba. Další termín jsem měla v únoru 2015.\nUdělala jsem si prázdniny a celý červenec a srpen jsem školu úplně zahodila za hlavu, protože ty měsíce předtím mě úplně vyšťavila. A co se nestalo? Najednou ve mně fungovalo všechno naprosto normálně a ukázkově. Menstruace chodila po měsíci, já byla v psychické pohodě.\nA pak v září na začátku jsem naposledy krvácela a na konci září jsem viděla konečně ty krásné dvě čárky na tom testu. Moje tchýně byla v té době už v sedmém měsíci. Jako první osoba po mém muži to právě věděla ona.\nCelé těhotenství to pro mě bylo doslova očekávání toho malého tvorečka. A 15. června jsme se dočkali. Narodila se nám nádherná holčička, které jsme dali jméno Rebeka. Je to naše zlatíčko.\nKonečně zástup Brabenců nerozšiřovali jen manželovi rodiče, ale rozšířili jsme je i my.\nDěkuji Pánu Bohu, že nám dal to nejcennější na celém světě a doufám, že snad ještě nadělí i další.\nGratuluju k dcerce. Věřim tomu, že Pán Bůh nejlépe ví, kdy je nejlepší čas na miminko, i když my občas s tim Božím načasováním můžeme mít problém.... :)\nMoc gratuluju, i když já se vlastního dítěte nedočkala.\n@Marteo i když my občas s tím Božím načasováním můžeme mít problém - to je přesné


HZS Olomouckého kraje - Dopravní nehody na D46 u Držovic - Hasičský záchranný sbor České republiky\n1. nehoda - motorkář\nNehoda motorkáře na D46 u Držovic byla oznámena na operační středisko HZS Olomouckého kraje v 5:26 hodin. U ní zasahovali profesionální hasiči z Prostějova, kteří po příjezdu zjistili, že při nehodě se zranil motocyklista, kterého už ošetřovala zdravotnická záchranná služba. Hasiči zajistili motorku proti vzniku požáru a spolupracovali s policií. Na místě se tvořily kolony.\n2. nehoda - 2 osobní vozidla a 1 kamion\nNehoda byla oznámena na operační středisko HZS Olomouckého kraje v 7:36 hodin o několik set metrů blíže k obci Držovice. Na místo vyjeli profesionální hasiči z Prostějova, kteří po příjezdu zjistili, že při nehodě se střetla dvě osobní vozidla a jeden kamion. Uvnitř jednoho osobního vozidla zůstala zaklíněná osoba, kterou hasiči pomocí hydraulického vyprošťovacího zařízení vyprostili. Hasiči zajistili havarovaná vozidla proti vzniku požáru a zastavili drobný únik provozních kapalin. Vyteklé kapaliny na komunikaci hasiči zasypali sorbentem. Při nehodě došlo ke zranění osob, na místě přistál i vrtulník letecké záchranné služby.\nJednotka hasičů dále spolupracovala se zdravotnickou záchrannou službou při ošetření a transportu zraněných a s Policií ČR při šetření nehody. Dálnice byla v místě události neprůjezdná. Na místo nehody byl povolán také člen postraumatické péče HZS Olomouckého kraje.\n3. nehoda - 2 kamiony\nTřetí nehoda byla oznámena v 11:51 hodin na operační středisko HZS Olomouckého kraje a stala se asi 2 km od místa druhé nehody. Při nehodě se střetly dva kamiony. Jeden zůstal napříč silnice, z druhého se vysypal náklad. Při nehodě došlo ke zranění. Hasiči jsou stále na místě, spolupracují s ostatními složkami integrovaného záchranného systému. Dálnice ve směru na Olomouc je stále neprůjezdná.


červená viskózová šatovka s květy - Latky-eshop.cz\njednobarevné halenkoviny (33)\n1. růžová viskózová šatovka 9798 s listy\n2. šatovka 8655 list zelený\n3. bílá viskózová šatovka 9810 s tulipány\n4. světle modrá viskóza 1890 s květy\n5. viskózová šatovka 9746 červené modré geometrické tvary\nčervená viskózová šatovka 3004 s květy\nLatky-eshop.czHalenkoviny vzorované halenkoviny viskozové červená viskózová šatovka 3004 s květy\nNázev: červená viskózová šatovka 3004 s květy\nOznačení: 3004 G\nUpozornění: skladem poslední 6,60 m této látky. Neobjednávejte větší metráž.\ntato červená viskózová šatovka s květy je splývavá a velmi příjemná na omak. má atraktivní kombinaci barev a zajímavý vzor. je vhodná na letní šaty, sukně, halenky, tuniky , volné letní kalhoty apod.\nrůžová šatovka viskóza 3005 s třásněmi\nUpozornění: skladem poslední 10,30 m této látky. Neobjednávejte větší metráž. tato růžová viskózová šatovka s třásněmi je splývavá a velmi příjemná na omak. má atraktivní kombinaci barev a zajímavý vzor. je vhodná na letní šaty, sukně, halenky, tuniky , volné letní kalhoty apod.\nUpozornění: skladem poslední 9,40 m této látky. Neobjednávejte větší metráž. tato světle růžová halenkovina s květy má atraktivní kombinaci barev zajímavý potisk. je splývavá a velmi příjemná na nošení. je možno použít na letní šaty, sukně, halenky, tuniky, apod.\nUpozornění: skladem poslední 3,80 m + 12,40 m této látky. Neobjednávejte větší metráž. tato modrá viskózová šatovka se vzorem zebry je splývavá a velmi příjemná na omak. má atraktivní kombinaci barev a zajímavý vzor. je vhodná na letní šaty, sukně, halenky, tuniky , volné letní kalhoty apod.\nbílá halenkovina 8171 karetní vzor\nUpozornění: skladem poslední 5,00 m této látky. Neobjednávejte větší metráž. tato bílá halenkovina má karetní vzor a klasickou kombinaci barev. je splývavá a velmi příjemná na nošení. je vhodná na šaty, sukně, košile, tuniky apod