Fort Drum 2. část - v bitvě o Filipíny | Fronta.cz\nFort Drum 2. část - v bitvě o Filipíny\nAutor: Martin Vlach | Datum: 17. 1. 2013\nV první části článku jsme se podívali na zevrubný popis výstavby a výzbroje fortu, nyní se zaměříme na službu fortu od předání do aktivní služby, bojová vystoupení za druhé světové války a krátce také na jeho osud až do současnosti.\nPrvní část článku Fort Drum - nepotopitelná bitevní loď v Manilském zálivu a seznam jejich kapitol:\nFilipíny a Manilský záliv\nOpevňování Manilského zálivu americkou armádou\nGeneze projektu Fort Drum\nPopis fortu a jeho vybavení\nKapitoly druhé části článku:\n- Život na pevnosti\n- Dělostřelecké cvičení\nVálečné vystoupení 1941-1942\n- Předválečné přípravy\n- Počátek bitvy o Filipíny\n- Situace na opevněných ostrovech\n- Období od 6. února\n- Letecké útoky\n- Březen 1942\n- Pád Bataanu\n- Japonský výsadek a kapitulace\nRaritní barevný snímek, navíc z méně často fotografované severní strany pevnosti. Období 1936-38. Použito s laskavým svolením ze sbírky vojína Jamese Kunckena prostřednictvím Richarda Johnsena z webu www.concretebattleship.org./ Photo is provided courtesy of private James Kuncken.\nPo dokončení fortu a předání do aktivní služby v létě 1918 byla osádkou určena baterie1) E 59. pluku pobřežního dělostřelectva (Coastal Artillery Corps, CAC). Mírová osádka byla stanovena na cca 200 mužů, toho ale pravděpodobně nebylo nikdy v míru dosaženo vzhledem k okolnostem popsaným níže.\nPřestože se jednalo o nejmodernější americkou pevnost té doby, nebylo jí dopřáno patřičné slávy a údržby. Bylo to dáno zejména dobou vstupu do služby - konec první světové války spojený s odzbrojováním, rok 1922 a Námořní smlouva z Washingtonu, která stanovila omezení na rozšiřování amerických opevnění západně od Havaje, a nejvíce pak velká hospodářská krize ve 30. letech. Vše pak ještě dovršil Tydings-McDuffie Act z roku 19342), který předával Filipínám samostatnost od roku 1944.\nS koncem Velké války vyschl nejen přísun financí pro manilské opevnění, ale i přidělování personálu.\nNegativně se nedostatek financí projevil na rychlejším zastarávání fortu Drum - vojenská technika šla rychle dopředu a například ke konci 30. let již měly bitevní lodě běžně dostřel hlavních děl okolo 30 000 yardů3), 14″ děla z Drumu díky maximálnímu náměru pouze 15° dostřelily 19 200 yardů. Byl zanedbáván výcvik - hlavní děla si od zkušebních střeleb v roce 1918 nevystřelila ani jednou až do cvičení v lednu 1923 a i později byly střelby sporadické. Opravy a úpravy byly odkládány, elektrické zařízení a rozvody zůstávaly stále od dokončení bez oprav.Při skutečnosti, že budou Filipíny zanedlouho samostatné (pouze s dvouletým následným obdobím možné existence amerických vojenských základen) se americké armádě nechtělo posílat peníze na opevnění, která stejně během pár let již nebudou v jejich držení.\nKvůli všemu výše uvedenému měla pevnost po téměř celá 30. léta statut pouze střeženého místa bez stálé posádky a výraznější údržby.\nŽivot na pevnosti\nMírové období bylo posádkou vyplněno seznamováním se s mnoha částmi zařízení, jako například přístroji pro řízení palby (ty byly námořního typu), muničními výtahy a automatickým nabíjecím zařízením. Rovněž musely být zvládnuty dieselové motory a další strojní zařízení. Vzhledem k velké teplotě a vlhkosti uvnitř, kdy větráky nedokázaly prostory prakticky vůbec ochladit, ale vytvářely jen mírný průvan, nebylo dbáno na přísné dodržování ustrojovacích předpisů. Pro větší pohodlí ubytovaných mužů byly na stropě postaveny stany a v první části článku zmíněné mírové baráky kasáren, ale třeba i vpravo od věže Wilson bylo na zemi nakresleno hřiště na míčové hry. Na fotografii z roku 1935 je po pravé straně dolní věže vybudován dokonce i bazén srovnatelný s velikostí dělostřelecké věže. Přístup do něj byl z vyšší části stropu, hluboký byl tedy odhadem 6 až 7 stop. Posádka nejen pro obohacení jídelníčku trávila čas i rybolovem, zachovaly se trofejní fotky s uloveným žralokem.\nOpět častý pohled na přední část Drumu pořízený z jednoho z ochozů ocelové věže. Po stranách paluby jsou postaveny stany pro příjemnější ubytování osádky v tropickém podnebí. 1937. Použito s laskavým svolením ze sbírky Col. Shawna Welshe prostřednictvím Richarda Johnsena z webu www.concretebattleship.org./ Photo is provided courtesy of Colonel Shawn Welch.\nSvětlou výjimkou v nečinnosti mírové doby bylo rozsáhlé cvičení střeleb všech manilských pevností. Velitelství opevnění Manilské zátoky a zátoky Subic (kde byla a dodnes je též vojenská základna) naplánovalo střelby na leden 1923. Právě v této době převzal velení nad fortem kapitán (Captain) Ernest R. Dupuy. Po zjištění, v jakém stavu se Drum nachází, hlásil, že nebyl před nástupem varován, jak je pevnost zanedbána a že účinnost strojních zařízení je značně omezena.\nHned první den jako velitel Drumu mohl přímo sledovat první vážnou havárii - muniční výtah ve věži číslo 2 nesoucí slepý náboj přejel dorazy vodicí dráhy a rozbil se o otevřený závěr děla. To celé přímo před zraky generálního inspektora ministerstva. Tato nešťastná událost ale měla pro fort pozitivní důsledky. Plukovník (Colonel) Andrew J. Hero, CAC, nový velitel pobřežní obrany, který byl taktéž přítomen nehodě výtahu, si uvědomil složitou situaci, ve které se kapitán Dupuy nachází, a poskytl mu více času na uvedení fortu do pohotovosti a posílil posádku během dvou dnů 23. rotou CAC, bohužel bez důstojníků. Dupuy tak měl k dispozici pouze jediného důstojníka, poručíka (Lieutenant) Johna E. Reiersona, CAC. Jeho určil jako dělostřeleckého důstojníka. Poddůstojníky přidělil do dalších funkcí původně příslušejících důstojníkům: praporčík (First sergeant) z 23. roty velel počtářům, seržant (Sergeant) Bode z dřívější posádky fortu měl na starost strojní zařízení.\nVložné hlavně jak pro 14″, tak pro 6″ děla nebyly správně přizpůsobeny a musely být dodatečně upraveny ve strojní dílně. Jemný souřadnicový zakreslovač rovněž vyžadoval před použitím nové seřízení, jelikož Fort Hughes (ostrov Caballo) a Fort Mills (ostrov Corregidor) se měly při budoucí podpoře Drumu spoléhat na nepřetržité přesné vynášení souřadnic cílů a pozorování. Kapitán Dupuy vzal ze skladiště pevnosti koincidenční dálkoměr o měřicí základně šest stop a usadil jej na části velitelského můstku. Po týdnu stráveném přesným seřizováním optických hranolů a objektivů byl dálkoměr připraven k použití.\nBohužel méně kvalitní fotografie vyskládané munice hlavního dělostřelectva na palubě betonové bitevní lodi. 1937. Použito s laskavým svolením ze sbírky vojína Jamese Kunckena prostřednictvím Richarda Johnsena z webu www.concretebattleship.org./ Photo is provided courtesy of private James Kuncken.\nDělostřelecké cvičení započalo střelbou 6″ děl, cíl byl tažen minonoskou ve vzdálenosti cca 6 000 yardů. První výstřely byly zaměřovány dle chybných koordinátů předávaných z vnějšku fortu. Po nápravě byl cíl zničen třemi zásahy.\nNásledně 27. března 1923 proběhly cvičné střelby hlavního dělostřelectva. Stacionární cíl, pouze jednoduchá rámová konstrukce o výšce 20 stop, se nacházela 15 000 yardů daleko. Zničen byl čtyřmi výstřely, když jeden granát docílil teoretického zásahu a poslední granát pak cíl zničil přímo.\nDalšího dne informoval plukovník Hero kapitána Dupuye, že ještě nebyla spotřebována 14″ munice vyčleněná pro cvičné střelby. Bylo rozhodnuto, že se použije na zkoušku dalekých střeleb. Plán byl vyslat nad cíl letadlo, do kurzu mezi cíl a dělostřelecké postavení, sledovat letadlo a zahájit palbu na signál pilota v okamžiku, kdy bude přímo nad cílem. Korekce palby měl opět hlásit pilot letadla. Tento systém vypracoval právě kapitán Dupuy. Zbylé střely byly použity v této zkoušce s uspokojivým výsledkem.\nAle i při tomto cvičení došlo k závažné havárii, nyní o ní ale většina velení nevěděla a zjistili ji až zpětně. Ve věži zapojené do cvičení vznikl zkrat elektrického vedení muničního výtahu, vzniklý požár se obsluze podařilo rychle uhasit a oheň se nedostal k uskladněným prachovým složím, což by znamenalo katastrofu.\nPo cvičení pevnost opět ustoupila do pozadí pozornosti a dále chátrala. Další zkušební střelby hlavních děl proběhly až 6. srpna 1935 v rámci výročních cvičných střeleb. Nepříznivý osud změnila až rapidně se zhoršující mezinárodní situace nejen v oblasti.\nVšem pobřežním opevněním na Filipínách velel generálmajor (Major General) George F. Moore. Velitelem Fort Drum byl před i za války podplukovník (Lt. Colonel) Lewis S. Kirkpatrick4). Jeho velitelské stanoviště bylo na fortu Mills, velitelem přímo na Drumu byl v pozdějším období kapitán (Captain) Ben E. King5), který předtím velel od 29. prosince 1941 do 1. února 1942 baterii Geary na fortu Mills, za tuto službu byl vyznamenán stříbrnou medailí za statečnost. Velitelem dělostřelectva byl pak kapitán (Captain) Samuel A. Madison.\nVálečný stav osádky fortu byl zhruba 240 mužů a důstojníků, převážně z baterie E 59. pluku pobřežního dělostřelectva, která se skládala z velitelství pevnosti a dvou baterií - baterie E a velitelské baterie z 2. dělostřeleckého oddílu.\nNa konci třicátých let se hrozba války rychle zvětšovala, to podnítilo úpravy a opravy na všech opevněních Manilského zálivu i základny Subic Bay. Byly doplněny zásoby munice i potravin pro obléhání trvající až šest měsíců. Výcvik se zintenzívnil a během léta 1941 byl Drum připraven na válečné vystoupení.\nPersonálním posílením byly následujícími oddíly6): oddíl zhruba 6 mužů z 60th Marine Corps Regiment k obsluze 60palcových protiletadlových světlometů, 4 filipínští pátrači z Fort Frank na pozorovatelském stanovišti na úrovni praporu pro tento fort a 13 námořníků z 4th Marine Corps Regiment, kteří dorazili na přelomu listopadu a prosince z Číny a na Drum byli přiděleni k 1. prosinci a byli určeni k obsluze dvou půlpalcových kulometů PL obrany. Zdravotní oddělení tvořil jeden důstojník a jeden člen mužstva. Zbrojní personál sestával z civilních zbrojířů v počtu tří nebo čtyř osob. Okolo 12. dubna 1942 byl stav posílen 20 muži z tankového praporu, kteří unikli z Bataanu, když tamější síly kapitulovaly. Nikdy ale nebyl dostatek adekvátních obsluh pro všechna stanoviště současně, proto byly přidělovány dvě nebo tři pozice v závislosti na daném signálu (nástupu) na bojová stanoviště.\nV noci z 29. listopadu svolal generálmajor George Moore náhle všechny velící důstojníky na jejich plukovní velitelství. Byly vydány rozkazy, že celé velení přístavní obrany v Manile a Subic Bay neprodleně zahájí boj. Vojáci opustili kasárna a přešli do pozic dle předem připravených válečných plánů. Celé velitelství by mělo být neustále v pohotovosti, takže by za žádných okolností neměla být méně než polovina taktické výzbroje obranných zařízení neobsazena posádkami. Všechna opevnění by měla být připravena okamžitě zahájit palbu na nepřátelské cíle. Celé převedení z mírové na válečnou sestavu bylo třeba uskutečnit do 12:00 následujícího dne, 30. listopadu. Mezitím by všechny složky měly hlásit připravenost k akci, jakmile se přesunou a zaujmou pozice. Přibližně dva dny před napadením Pearl Harbor bylo vydáno oficiální komuniké velitelství pobřežní obrany, že letadla, pozitivně identifikovaná jako nepřátelská, byla spatřena při průletech nad pozicemi v oblasti Lingayenského zálivu.\nPočátek bitvy o Filipíny\nDle mého názoru nelze popsat bojové vystoupení fortu izolovaně, ale je třeba jej zasadit do bojů o celé Filipíny. K bitvě o Filipíny je k dispozici obsáhlý článek kolegy Dzina Boj o Filipíny 1941-1942.\nV nadcházejícím střetnutí se proti sobě měly postavit tyto síly - pozemní složku japonských sil vyčleněných k útoku na Filipíny tvořila 14. armáda pod velením generálporučíka Masaharu Hommy. Sestávala z 16. a 48. divize, 65. samostatné brigády a 56. zesíleného pluku, celkem asi 60 tisíc vojáků. Leteckou podporu zajišťovala 5. letecká armáda se 144 a 11. letecká flotila s 230 bojovými letadly. Kromě těchto sil byla ze Spojeného loďstva vyčleněna podpora skupiny plavidel 3. loďstva.\nObraně Filipín, americkým i filipínským jednotkám, velel americký generál Douglas MacArthur, který měl také propůjčenou hodnost filipínského maršála. Celkem měli obránci 140 tisíc vojáků (19 tisíc Američanů, 12 tisíc filipínských pravidelných vojáků a 109 tisíc mužů filipínské milice) a zhruba 120 bojových letadel.\nV neděli 7. prosince, chvíli před 8. hodinou ranní havajského času (2. hodina ranní 9. prosince manilského času) japonská letadla zaútočila na americké jednotky v Pearl Harboru a započala otevřená válka mezi USA a Japonskem (dokument japonského vyhlášení války). Přestože byly jednotky na Filipínách varovány7), došlo několik hodin po napadení Pearl Harboru (konkrétně ve 12:15 místního času) k podobně překvapivému útoku na Filipíny. Letci dosáhli velkých úspěchů proti letištím Iba a Clark Field. Zbývajících 14 bombardérů odletělo 14. prosince do Austrálie. Dne 10. prosince pak byla napadena námořní stanice na Cavite, odkud ale byly již většina hladinových jednotek odsunuta do holandské Východní Indie a k obraně ostrova zůstalo pouze 8 ponorek8).\nPo řadě drobnějších výsadků9) se 10. prosince hlavní japonské síly, 14. armáda v počtu 43 000 mužů, vydávají na plavbu z ostrova Formosa (nynější Tchaj-wan) směrem na Luzon, aby se 22. prosince vylodily v zálivu Lingayen na západě Luzonu. O dva dny později se vylodily další jednotky v počtu 7 000 mužů u Lamonu na jihu Luzonu. Generál MacArthur stáhl svou obranu pouze na poloostrov Bataan a opevněné ostrovy. Japonským cílem bylo nejprve obsazení Filipín s hlavním městem Manilou, čímž se opevnění v průlivu dostalo do obklíčení.\nBaterie Marshall při zkušebních střelbách v mírových dobách. Použito s laskavým svolením ze sbírky Col. Shawna Welshe prostřednictvím Richarda Johnsena z webu www.concretebattleship.org. / Photo is provided courtesy Colonel Shawn Welch.\nSituace na opevněných ostrovech\nIhned po vyhlášení války (napadení Pearl Harboru) byl Drum uveden do plné pohotovosti. Od 10. prosince byly na stropě fortu postupně strženy dřevěné mírové budovy kasáren a přístřešků a svrženy do moře, zvláště z obavy před požárem a také nutností uvolnění širšího odměru horní dělostřelecké věže Marshall. Dřevěná nádrž na vodu byla rozebrána, snesena do spodního patra a tam znovu sestavena10). Posádka od nynějška musela bydlet pouze v kasárnách uvnitř. Uzavřením fortu stoupla ještě více vnitřní teplota, běžně se pohybovala okolo 100° Farenheita (zhruba 38° C), v pevnosti bylo k zalknutí, ale přineslo to v pozdějším průběhu bojů i pozitiva - se stoupající teplotou se zvýšila účinnost výmetných náplní děl a byly dosaženy dostřely i přes 20 000 yardů (okolo 18 300 m).\nNa začátku nepřátelství byly pro všechny zavedeny poloviční příděly potravin, na fortu Drum se na příkazu trvalo i přesto, že jeho sklady obsahovaly extra dávky potravin na dalších 30 dní navíc oproti normálním zásobám, tzv. „tajfunová dávka“ (v orig. Typhoon ration - nedotknutelná dávka). Bylo to z toho důvodu, že nikdy nemohlo být jisté, zda zásobovací loď bude schopna přivézt nové zásoby. I po začátku bojů zde zůstalo několik civilních pracovníků, kteří se podíleli na chodu a údržbě strojovny.\nV počátečním období byla letecká aktivita proti všem opevněním poměrně slabá, japonská letadla se zaměřovala nejprve na letiště a přímo Manilu. Ale i při pouhých přeletech nad pevností a okolními ostrovy se zapojovala její PL děla do obrany a i když nezaznamenala žádný úspěch, nutila útočníky létat ve větších výškách. Tím se snížila přesnost bombardování. Celkově ale byla protiletadlová obrana málo účinná, což bylo dáno maximálním možným náměrem děl pouze 80° a jejich umístěním na malé ploše, takže nemohly střílet po letadlech, která se právě nacházela nad pozicemi obránců. Všechny běžné činnosti byly na ostrovech z denních hodin přesunuty na noc pod roušku tmy.\nKoncem prosince odešel přidělený lékař na poloostrov Bataan pro léky, po evakuaci města Manily byl do jeho návratu náhradou přidělen doktor Julien Goodman.11)\nSituace v oblasti se ale měla brzy změnit. Dne 29. prosince 1941 Japonci zaměřili svou pozornost proti Corregidoru - v poledne zaútočilo 50-60 dvoumotorových horizontálních bombardérů (přibližně z výšky 20 000 stop) společně se střemhlavými bombardéry (včetně devíti dvouplošných). Tato „pozornost“ trvala až do 6. ledna 1942, kdy byly ostrovy silně bombardovány. Během této doby, 2. ledna 1942, prošel i Fort Drum prvním bombardováním, i když zatím pouze jako vedlejší cíl. Bombardování způsobilo těžké škody na ostatních třech ostrovech, zvláště na Corregidoru, kde byla většina budov zasažena, dřevěné budovy shořely, zničen byl rozvod vody a vyřazena úzkorozchodná železnice.\nMezitím, 2. ledna 1942, je Japonci obsazena Manila (již dříve, 26. prosince, byla vyhlášena otevřeným městem) a v podstatě celé Filipíny, spojené americké a filipínské síly se nyní brání již jen na Bataanu a opevněných ostrovech v průlivu.\nObdobí mezi 6. lednem až 6. únorem 1942 bylo pro obránce ostrovů velice klidné, nepřítel proti nim nevyvíjel prakticky žádnou aktivitu, protože japonským cílem bylo zničení obránců na Bataanu. Japonská aktivita se zde omezila na příležitostné letecké pozorování a několik leteckých útoků na lodní dopravu v blízkosti ostrovů. Od 31. ledna 1942 poskytoval Drum a ostatní pevnosti, zejména Frank a Hughes, téměř denně dělostřeleckou podporu obráncům v horách u Cavite a na poloostrově Baatan, údajně s těžkými ztrátami na straně útočníků. Až do kapitulace pálila příležitostně dvě 14″ děla Drumu spolu s 12″ moždíři fortu Frank salvy do oblastí podél pobřeží Cavite, často v noci. Cíle, primárně nepřátelské tábory, byly hlášeny příslušníky zpravodajské správy z nepřítelem obsazeného území, další informace zpočátku poskytoval kapitán (Captain) Ivey, 60th CA (AA), s malým oddílem můžu vysílačkou z pozorovatelny na pevnině, byl ale odhalen a nucen ustoupit.\nV polovině ledna, konkrétně 12., obdržel Fort Drum další 3″ dělo z baterie Hoyle na fortu Frank k vykrytí hluchého prostoru za konstrukcí věže. Dělo bylo vedeno jako samostatná baterie s názvem Hoyle12).\nHned následující den, 13. ledna okolo 14:30 místního času, byla z řídící věže zpozorována přibližující se loď od Manily. Byla to malá loď pobřežního typu, zjevně byla dobře informována o dispozicích fortu, jelikož důsledně dodržovala zákryt mezi konstrukcí věže a věží Wilson. Loď s vojáky i civilisty na palubě očividně chtěla provést průzkum, ale o nově instalované baterii neměla posádka ani potuchy. Toho využila pětičlenná obsluha děla a vyčkala, až se více přiblíží. Mezitím generálmajor Moore telefonicky ověřil, zda je dělo připraveno, a po souhlasné odpovědi nařídil zahájit palbu. Nebezpečím bylo, že šrouby byly zabetonovány ani ne o 24 hodin dříve a beton ještě nevytvrdl. Palba, zahájená při vzdálenosti cíle cca 9 000 yardů, byla pro nepřítele velkým překvapením. Loď se začala obracet na ústup a vystavila tak palbě svůj bok, přesto nebylo docíleno zásahu. Pouze sedmý a osmý vypálený granát pokropil palubu lodi alespoň gejzíry vody, devátá střela již byla krátká, jak se loď vzdalovala. Japonci po této zkušenosti již pokus o přiblížení neopakovali.13)\nObdobí od 6. února\nS přibližujícím se koncem měsíce ledna se množila hlášení o zvýšené japonské aktivitě na jižním pobřeží průlivu (oblast Ternate, provincie Cavite). Tento prostor byl méně hornatý a více zalesněný než severní poloostrov Bataan, což bylo pro Američany a Filipínce v pevnostech nevýhodné, navíc pozorování bylo směrem proti slunci. Japonci zde umístili obléhací dělostřelectvo z oddílu Kondó ze 14. armády pod velením majora Toshinori Kondó. V první fázi sem byly umístěny čtyři 105mm houfnice střílející granáty s nárazovými zapalovači a dva 150mm kanóny14), které měly za cíl forty Drum a Frank. Palba, kterou Japonci spustili v 8 hodin (B. E. King uvádí čas v 8:20, ale píše se i o čase 8:12) ráno 6. února 1942, byla zaměřena na kovovou věž a další stavby na povrchu a trvala první den tři a půl hodiny.15) Granáty dopadaly na jižní ostrovy zhruba v 70-85vteřinových intervalech.\nOstřelování lehčími děly pokračovalo s přestávkami celé dva týdny se zmenšující se intenzitou (myšleno počtem vystřelených ran). Ostřelování způsobilo pouze velmi malé škody, nejvážnějším poškozením bylo zničení zařízení přivádějícího na Frank pitnou vodu z pobřeží Cavite dne 16. února. Znovu uvést do chodu se jej podařilo až 9. března, do té doby byli obránci odkázáni na omezenou kapacitu vlastního destilačního zařízení. Oba jižní ostrovy vedly proti Japoncům aktivní obranu, Drum několika výstřely jak kasematních 6″ děl baterie Roberts, tak i jedním 3″ dělem na stropě, ale stejně jako při prvních střelbách v lednu byly výsledky nevalné vzhledem k absenci vhodných pozorovatelen a tím zaměření postavení nepřátelských děl.\nZ obavy před využitím konstrukce věže na Drumu jako zaměřovacího bodu byla věž stržena a shozena do moře. Podstatnými důvody pro shození věže byl i fakt, že v nepřátelské palbě mohl těžko kdo z osádky na věži zůstat bez újmy a v případě jejího zničení mohla padající konstrukce poškodit nebo zablokovat věže hlavního dělostřelectva.\nPL kulomet na „palubě“, 1932. Použito s laskavým svolením ze sbírky Jakcka Miesseho prostřednictvím Richarda Johnsena z webu www.concretebattleship.org. / Photo is provided courtesy Jack Miesse.\nOd 6. února začaly také útoky hloubkových bombardérů a trvaly až do kapitulace. Denně bylo provedeno několik útoků s naprosto stejným scénářem. Dva bombardéry se přiblížily k fortu a začaly kroužit okolo, právě mimo dostřel půlpalcových kulometů PL obrany. Piloti se snažili vyprovokovat obránce k zahájení palby mimo účinný dostřel. Přestože se jim to nikdy nezdařilo, opakovali tuto taktiku při každém útoku. První letadlo pouze manévrovalo okolo a nikdy bombu neshodilo, evidentně sloužilo jako návnada, zatímco druhý stroj se spustil k útoku a rychle odhodil své bomby. Střelci vždy vyčkávali, na vzdálený stroj nestříleli a čekali na útočící letadlo. Japonci měli očividně velký respekt před půlpalcovými kulomety, byli nervózní a útoky postrádaly přesnost. Dvě vzduchem chlazené „padesátky“ byly v průběhu bojů zničeny dělostřelectvem, ale čtyři vodou chlazené kulomety zůstaly v akci až do konce bojů. Střelci dosáhli několika zásahů, ale k sestřelu to nevedlo. Až pouhých 30 minut před kapitulací 6. května „sundali“ střemhlavý bombardér, zřítil se mezi Drumem a malým ostrůvkem Niac. Navzdory tomuto jedinému sestřelu byl přínos kulometů velký, Japonci dosáhli pouze pět zásahů bombami, žádná nezpůsobila škodu.\nPoté, co byla dělostřelbou zničena PL děla na fortech Drum i Frank, mohli japonští letci provádět horizontální bombardování prakticky z jakékoliv výšky, přesto se stále špatnou přesností. Pouze dvě z mnoha stovek shozených bomb zasáhly cíl, ale stejně jako bomby střemhlavých bombardérů bez valného účinku. Jedna z bomb zasáhla čelo pancéřové věže přímo nad hlavní, sklouzla, zasáhla hlaveň 14″ děla a explodovala, přesto zbraň nepoškodila.\nV noci na 12. března je z Corregidoru evakuován gen. MacArthur16) spolu se svou rodinou, filipínským prezidentem Mauelem Quezonem a vládou. Novým hlavním velietelem obránců se stal čerstvě povýšený generálporučík (Lieutenant-General) Jonathan M. Wainwright17).\nÚnorové ostřelování přestál fort prakticky beze škod. Japonci si uvědomili, že použitá ráže stačit nebude a tak na počátku března dokončili posilování obléhacího dělostřelectva na Cavite a jeho přesuny. V 7:30 ráno 15. března zahájili Japonci palbu na severní ostrovy, na forty Mills a Huges stále jen 10,5 a 15 cm děly a houfnicemi, na Drum (pod palbou od 9:00) a Frank začaly dopadat nově granáty z deseti houfnic ráže 240 mm. Největší intenzity dosáhlo ostřelování 16. a 21. března. Historické záznamy k těmto dnům uvádějí následující: „Oba dny se betonová bitevní loď přímo otřásala pod výbuchy velkých střel“ nebo také: „Ostřelování fortu bylo pro muže uvnitř, jakoby byli v plechovce, na kterou někdo tluče.“18) Během těchto sedmi dnů byly oba forty zasypávány přívalem granátů, Fort Drum ale vzhledem ke své konstrukci vážnému ostřelování odolával lépe. Fort Frank také ležel blíže k pobřeží na exponované pozici a téměř všechna děla byla poškozena, některá z nich dokonce natrvalo vyřazena (zejména PL děla), poškození se ale dařilo opravovat vcelku rychle. Byly i první vážné ztráty na životech. Ale i Drum byl mnohokráte zasažen - na povrchu fortu byla ostřelováním zničena obě děla PL baterie Exeter (zhruba v období konec března až začátek dubna) a lze se setkat s přehnanými tvrzeními, že byl každý kousek povrchu zasažen a beton doslova okousán, mezi 8 až 15 palci betonu bylo z pevnosti zásahy „oklepáno“.19) Oficiální zpráva inspekce z roku 1945, pořízená po dobytí fortu, uvedla, že byl Drum zasažen více než 3 000 granáty, přičemž granáty vytvářely v betonu krátery o maximální hloubce 2 až 4 palce (5 až 10 cm).\nNa Fort Drum došlo 15. března k nejvážnější situaci za celou dobu obléhání - granát ráže 15 nebo 24 cm náhodně zasáhl kasematu středního dělostřelectva Roberts, pronikl dovnitř a explodoval. Obsluze se naštěstí podařilo oheň rychle lokalizovat a zabránit jeho rozšíření do skladů prachu, což by jistě znamenalo zkázu pevnosti. Několik mužů bylo popáleno a někteří se nadýchali kouře. Dělo ale nebylo vážně poškozeno a za krátkou dobu se baterie již opět zapojila do protibaterijní činnosti.\nPrimárními cíli na Drumu byly věže hlavního dělostřelectva a kasematy baterie Roberts, ta byla v jednu chvíli krátce vyřazena (zmíněná událost z 15. března), ale později bylo horní dělo, číslo 1, vyřazeno trvale zásahem do hlavně. Věže zůstávaly navzdory mnoha zásahům do stran, zadní části i stropu stále akceschopné. Granáty zasahující kasematu 6″ děl způsobovaly zášlehy ohně, které se neustále objevovaly po celé ubytovací palubě (horní patro). To vytvářelo vážné riziko požáru. Často se požární poplachy rozeznívaly každých 5 minut. Proto bylo všechno hořlavé, co nebylo pro boj naprosto nezbytné, shozeno do moře. Každý kousek vnitřku kasematy byl potlučen a rozdrásán střepinami. Ty prolétaly odkrytým otvorem pro dělo a skrze úzké štěrbiny okolo horizontálního štítu děl.\nFort Drum ale stále neutrpěl významnější poškození a ztratil jen málo ze své bojeschopnosti, Japoncům se stále nepodařilo vyřadit jeho hlavní děla. Jedinou výjimkou mohl být přímý zásah levé strany věže 14″ dělostřelectva. Výbuch granátu ohnul část pancéřové desky, kterou ale osádka opravila a děla nebyla vyřazena ani omezena v činnosti. Na pancéři vznikly po tomto zásahu drobné trhliny, ale jelikož Japonci stejné místo znovu nezasáhli, nedošlo k vážnějším škodám. I přes pár těchto vážnějších zásahů, neměla intenzívní palba na bojeschopnost pevnosti prakticky žádný účinek. Všechna poškození na obranných zařízeních byla vždy přes noc opravena.\nVzhledem k intenzitě bombardování, navíc umocněné zpravodajskými hlášeními o soustředění četných bárek a lodí v chráněných pozicích podél pobřeží Cavite, byli obránci přesvědčeni, že mají Japonci v plánu napadnout buď Fort Drum nebo Fort Frank nebo obě dvě pevnosti současně. Pro eventualitu obojživelného výsadku vypracovali Američané plány vzájemné obrany. To Japonci skutečně plánovali, ale na zásah generály Hommy byl zrušen a namísto toho byly více posíleny jednotky útočící na Bataan.\nFort Mills (Corregidor) i Fort Hughes (Caballo) po celou dobu podporovaly jižní ostrovy protibaterijní palbou, ale i zde bylo vše ovlivněno špatnými pozorovacími možnostmi. S koncem března se intenzita ostřelování snižovala. Obránci to zprvu připisovali zničení některých baterií, ale následně zjistili, že se jen část dělostřelectva přesunula na Bataan na podporu závěrečného japonského útoku proti tamějším obráncům.\nDne 24. března bylo obnoveno letecké bombardování pozic na Bataanu s cílem oslabit obránce před závěrečným útokem, který přišel vzápětí. Následkem toho bylo 8. dubna nařízeno stažení části obránců Bataanu na ostrov Corregidor, určené jednotky dosáhly ostrova ještě ten večer, ale bez svého drahocenného vybavení a zbraní. Hned následující den zbylí obránci Bataanu kapitulovali, do zajetí padlo 12 tisíc Američanů a 65 tisíc Filipínců. Ještě před samotnou kapitulací se japonská střelba přenesla na Corregidor, pevnosti ale palbu neopětovaly, generál Wainwright zastavil veškerou střelbu na Bataan z obavy, aby nedošlo ke střelbě na vlastní zajaté jednotky.\nPo pádu Bataanu na tom byli obránci ostrovů bledě, byli odkázáni sami na sebe, pomoc z kontinentální Ameriky čekat nemohli, jejich úkolem bylo pouze zdržet japonský postup tak dlouho jak jen to půjde. Stažení obránci z Bataanu i množství civilistů navíc navýšili spotřebu zásob. Vojáci i civilisté, celkem 15 tisíc osob, již od počátku dostávali pouze poloviční příděly, přesto nemohly zásoby vydržet déle než 6 až 8 týdnů.\nJaponci poté svou veškerou sílu zaměřili na ostrovní pevnosti Mills, Hughes, Drum a Frank, jelikož bez jejich neutralizace nemohli manilskou námořní základnu a přístav využívat. Proto začali na dobytém poloostrově ihned rozmísťovat těžké dělostřelectvo, které se zaměřilo hlavně na Fort Mills. Nyní již bylo na pevnosti namířeno 116 hlavní v 18 bateriích umístěných po obou stranách průlivu. Současně ale byly prakticky všechny americké baterie stále bez vážných poškození a urputně sváděly boje s útočníky. Mezi 9. a 13. dubnem byly japonským velením navrženy plány a rozděleny role jednotlivým jednotkám. Generál Homma pověřil 16. divizi provedením klamného útoku proti fortům Drum a Frank z pobřeží Cavite.\nDěla pevností od kapitulace obránců na Bataanu až do 12. dubna byla namířena mimo poloostrov, po tuto dobu probíhala evakuace zajatých Američanů a Filipínců a byla obava, aby nebyli zasaženi. Ale hned 12. dubna spustilo všechno dostupné dělostřelectvo přehradu na jižní část Bataanu (v dostřelu nebyl pouze Fort Frank), Japonci odpověděli veškerou dostupnou silou a podařilo se jim zamezit dalšímu pokračování palby - toho dne dosáhlo letecké bombardování a ostřelování 24, 15 a 10,5cm děly nejvyšší intenzity a způsobilo větší ztráty než celé předchozí bombardování. V průběhu několika dní byly vyřazeny některé hlavní baterie na Corregidoru a byla zničena výroba energie a zásobování vodou. Zvláště na otevřená postavení moždířů a děl z doby před rokem 1914 měla velký účinek, většina z nich byla silně zasažena. Bohužel právě tato postavení tvořila největší část těžkých hlavní v pevnostech. Znovu se však osvědčila dokonale chráněná děla Drumu, která Japonci přes veškerou snahu nepoškodili.\nPostupem času a samozřejmě v důsledku ostřelování se obranyschopnost Corregidoru stala značně závislá na dělostřelectvu zbývajících fortů, především pak na 14″ dělech Drumu. Například 24. dubna - v průběhu těžkého ostřelování a bombardování Corregidoru, bylo několikrát zasaženo postavení 12″ děl baterie Crockett (tzv. disappearing guns), mířících na jih do průlivu. Jedno dělo bylo vyřazeno a k vyřazení druhého chybělo jen málo. V té chvíli nepřátelská střelba ustala v důsledku přesné mušky dělostřelců Drumu, kteří, ač sami byli pod těžkou palbou z Cavite, dokázali díky obdrženým koordinátám umlčet útočící děla. Neocenitelnou podporu poskytoval Drum až do kapitulace.\nV prvním květnovém týdnu se situace na Corregidoru nadále zhoršovala. Ostřelování ještě zesílilo 1. května v přípravě na plánovaného vylodění a pokračovalo po následující tři dny. Byla poškozena baterie Cheney a 2. května přímým zásahem muničního skladiště totálně zničena celá baterie Geary o osmi 12″ moždířích20) Ve stejný den bylo zničeno i několik dalších děl. Masívní bombardování ostrova bylo předzvěstí k nadcházejícímu vylodění. Útočníkům odpovídali obránci všemi dostupnými hlavněmi, přes všechny dosažené úspěchy však pouze oddalovali nevyhnutelný pád pevnosti.\nJaponský výsadek a kapitulace\nVylodění nepřítele Američané očekávali v noci 5. května, kdy večer, namísto předchozího obvyklého utlumení ostřelování, dělostřelecká palba ještě narostla. O dvě hodiny později (dostupné prameny čas blíže neurčují) se předpoklad potvrdil, když se bombardování přesunulo mimo invazní zóny a ze šera se začaly vynořovat první výsadkové čluny. Útok byl veden na východní výběžek ostrova, až za polním letištěm. Zde byl rovný a přehledný terén s minimem obranných postavení a baterií. V té době již bylo vyřazeno prakticky veškeré dělostřelectvo, vyjma tří 155mm děl, pár zbývajících moždířů a děl z pevností Frank a Drum. I přes počáteční těžké ztráty dokázali Japonci postoupit a zabezpečit prostor pro další výsadky (zhruba ve 23:30).\nJim Hurlbut, jediný z velitelství na Corregidoru, který přežil válku vypověděl o okamžicích, které těsně předcházely kapitulaci21):\n„Poprvé jsem slyšel hlas plukovníka Kirkpatricka ten den v květnu 1942, kdy se Japonci vylodili na Corregidoru. První japonská vlna právě dorazila na pláže, když plukovník zatelefonoval a řekl: „Stáněte naše chlapce zpátky, potopím ten konec ostrova.“ Představitel velitelství pro Dálný Východ nařídil veliteli Drumu ukončit palbu. Nedostatek zásob znemožnil další zdržování protivníka.\nFort Drum nyní měl za úkol směřovat střelbu jak do prostoru výsadku, tak i na jižní pobřeží Bataanu, přístav Cabcaben, odkud výsadky vyplouvaly. První výstřely byly vedeny na vzdálenost okolo 20 000 yardů, celkově bylo vypáleno přes 100 granátů. Nyní se konečně ve větší míře zapojila do boje baterie McCrea.\nNakonec střílela hlavní děla fortu do celého prostoru mezi Corregidorem a Cabcabenem, rozkaz byl položit palebnou přehradu na celý severní průliv. Velitel Drumu nicméně namítal, že nemůže vést mířenou střelbu kvůli zvířenému prachu a kouři nad Corregidorem. Odpovědí mu bylo: „Prostě palte kamkoliv do kouře mezi vámi a Cabcabenem a nemůžete je minout.“22)23). Obráncům se podařilo vyřadit zhruba třetinu až polovinu vyloďovacích člunů, což generála Hommu velice znepokojovalo. Jelikož měl na japonských ztrátách velký podíl Fort Drum, byl opět zasypáván přívalem granátů i bomb ve snaze palbu umlčet, stále bez účinku. Naproti tomu obránci dosáhli úspěchu v podobě výše již zmíněného sestřelu jednoho z útočících letadel24), jinak ale palba fortu neměla valného účinku, pozorovatelé nebyli a prostor bojů se halil v dýmu z předchozího ostřelování.\nV 1:00 ráno 6. května dobyli Japonci Water Tank Hill. Obránci podnikli několik protiútoků, došlo i na bodáky, ale v 10:00 vylodili Japonci tři lehké tanky, kterým neměli Američané jak čelit. Několik hodin poté se útočníci přiblížili k Malinta Tunelu, který byl zaplněn civilisty a zraněnými a začali jej ohrožovat palbou. V dané situaci velitel obrany Wainwright kapituloval. Současně s tím byl vydán rozkaz ke kapitulaci i ostatním ostrovním pevnostem včetně fortu Drum.\nV 11:40 velitel fortu plukovník Kirkpatrick obdržel telefonicky rozkaz, že je očekáván na velitelství u generálporučíka Wainwrighta. Jeho rozkaz určil kapitulaci všech ostrovních pevností na poledne stejného dne. Důstojníci na Drumu ale zvažovali i druhou možnost - pokračovat v boji i nadále osamoceně. Stále ještě bylo několik dobrých důvodů pro pokračování odporu: osádka byla stále plně akceschopná, bez vážnějších zranění a mrtvých a sklady 14″ granátů obsahovaly ještě slušnou zásobu (nicméně nikde není uvedeno bližší určení počtu). Fort Drum byl přece stavěn a vybaven pro až šestiměsíční obranu v obklíčení. Návrh velitele byl přítomnými podpořen, ale po kontrole stavu zásob a zjištění, že nejsou dostatečné zásoby potravin (na méně než 30 dní), bylo od záměru upuštěno.\nMuži v pevnosti počali ihned vykonávat určené destrukční práce - počtářské přístroje, osobní výzbroj, elektrické zařízení, vše bylo ničeno, aby se nedostalo v použitelném stavu do rukou nepřítele. Zbývající prachové náplně hlavních děl byly vrženy do moře, ve skladech munice středního dělostřelectva byly spuštěny protipožární sprchy. Přese všechno fort stále střílel salvu za salvou proti Bataanu, děla umlkla až v pravé poledne. Poslednímu výstřelu hlavních děl předcházelo vložení pytlů s pískem do hlavní, pravděpodobně i znehodnocení brzdovratného systému vypuštěním oleje, následné odpálení granátů je vyřadilo z činnosti. Závěry děl bočních baterií byly vyjmuty a svrženy do moře.\nZajímavostí je určitě fakt, že po celou dobu bojů vlála nad Drumem americká vlajka. Spíše by bylo na místě psát „vlála“, protože zásoba látkových vlajek s hvězdami a pruhy byla vyčerpána, všechny roztrhala na kousky nepřátelská palba. Obránci to vyřešili tak, že použili velký plech, na který vlajku namalovali.\nDo zajetí přešlo cca 14 700 Američanů a Filipínců. Zajatci byli nejprve shromážděni na více místech okolo Manilské zátoky, ale postupně byli Japonci odsouváni do zajateckých táborů. Namáhavé pochody do zajetí mnoho mužů nepřežilo a zemřelo hladem či vyčerpáním.\nVojáci z pevností Drum a Frank byli Japonci shromážděni ve Wawa, zhruba 30 mil jižně od Manilské zátoky, Nasugbu a Batangas. Po dvou týdnech, 24. května, byli odsunuti do tábora Bilibid v Manile. Následně, po 5 až 6 dnech znovu přemístěna do zajateckého tábora Cabanatuan.25) Všechny přesuny se konaly pěšky. Zpočátku byli zajatci z Drumu údajně drženi na malém prostoru, bez možnosti spát nebo si jen i lehnout, bez jídla a vody. To vše prý jako trest za jejich obranu, při které měl jeden z vystřelených granátů zabít na Bataanu vysokého japonského důstojníka, jehož bratr proto nařídil toto týrání.26)\nVelitel fortu, plk. Kirkpatrick, zemřel v 27. dubna 1943 na zápal plic. Na ostatních mužích osádky se Japonci mstili za jejich urputnou obranu tvrdým zacházením.\nJaponci Fort Drum ihned obsadili, ale k výraznějším opravám pevnosti a výzbroje nedošlo, pouze údajně za pomoci válečných zajatců uvedli do palbyschopného stavu některá děla v pancéřových kasematách. Hlavní děla byla při kapitulaci poškozena tak silně, že jejich oprava nebyla na místě možná. Bližší údaje o době okupace fortu nejsou známy.\nAmeričany na Filipínách postihla hrozná katastrofa, která byla daleko horší, než japonský útok na Pearl Harbor. Zatímco ten byl pouze omezenou akcí typu „udeř a uteč“, která kromě značných materiálních a lidských ztrát víceméně pouze ranila americkou pýchu, pád Filipín znamenal, že od této chvíle nemohlo Japoncům nic zabránit v tažení na jihovýchod. Celý plán americké obranné strategie přišel vniveč.\nVše se rozhodlo prakticky již první den bojů, kdy byla japonským náletem vyřazena téměř všechna americká letadla. Přitom byly Filipíny, na rozdíl od Pearl Harboru, včas varovány a měly možnost se účinně bránit, dokonce i podniknout protiúdery. Hlavním viníkem, proč tomu tak nebylo a opakovala se situace z Oahu, byl nepochybně generál MacArthur. Je až neuvěřitelné, že velitel, který činil tak osudová rozhodnutí, dosáhl později velké, až přehnané slávy.\nRozhodně lze říci, že nebýt Drumu, trvala by obrana Filipín a Manilského zálivu mnohem kratší dobu. Účinek byl nejenom materiální, ale i psychologický pro ostatní obránce a naopak útočící dělostřelce a letce přiváděla jeho odolnost k zuřivosti. Přesto nemůže být význam fortu přeceňován, hlavní nevýhodou byl nedostatek trhavých granátů (HE), omezený dostřel hlavních děl daný malým možným náměrem a absence účinného pozorování.\nDne 26. února 1945 byl Corregidor zpět v rukou Američanů, již dříve byly dobyty zpět celé Filpíny. Nyní vyvstal problém, jak vypudit Japonce z Drumu, který i přes nefunkčnost hlavních děl stále představoval překážku k plnému využívání Manilské zátoky Bylo nad slunce jasné, že dobytí pevnosti klasickým útokem by přineslo neúnosné ztráty. O tom je na konci února přesvědčilo náhodné přistání malé válečné lodi u přístavního můstku pevnosti. Ihned se ocitla pod kulometnou palbou, která zabila jednoho z důstojníků. Tím Japonci ukázali, že přístavní molo, prakticky jediný vstup do fortu z moře, mají silně bráněné a nehodlají se lehce vzdát.27)\nFotografie z dobývání Drumu z článku Blasting of Fort Drum, in YANK (The Army Weekly), August 3, 1945.\nHned v úvodní fázi plánování tak byl zavržen útok přes přístavní molo, stejně jako vzdušný výsadek28), který zde nebylo možno provést kvůli malé ploše fortu. Fort byl zatím izolován a díky nefunkčním zbraním nepředstavoval aktivní hrozbu, přesto ale musel být dříve nebo později dobyt. Při plánování proto bylo dost času na vyslechnutí bývalých členů osádky Drumu i doručení všech dostupných plánů z Washingtonu. Na jejich základě byl stanoven seznam slabých míst, který ukázal, že na povrch ústí mimo nouzových výlezů také množství ventilačních otvorů, které vedou přímo do nitra fortu. Plán dobytí Drumu navrhl podplukovník (Lt. Colonel) Frederick C. Dyer, 38. divize, který pracoval již na plánech dobytí fortu Hughes, konkrétně útoku na tamní postavení moždířů. Plukovník (Colonel) Robert H. Soule vybral jeho plán jako největší šanci na úspěch.\nPřípravy a nácvik operace započaly týden před stanoveným dnem útoku. Přehlídková plocha na Corregidoru byla využita pro stavbu modelu povrchu fortu. Byly postaveny makety zbraní a citlivých míst na stropě (ventilačních prostupů), kde si útočná skupina nacvičovala umísťování náloží. Každý člen výsadku měl přidělen úkol krytí některého z východů. Současně bylo připravováno nepozorované přiblížení lodí k pevnosti a na výsadkovou loď postavena speciální nástavba s mostem pro přímý vstup na strop. Pod vedením majora Roberta E. Hisle ze 113. ženijního praporu byla směrem na pravobok postavena speciální dřevěná rampa z velitelské věže člunu LSM, ne nepodobná padacímu mostu. Ta byla nezbytná vzhledem k výšce stavby, 40 stop na hladinou moře, která jinak bránila klasickému výsadku. Mimo náloží bylo rozhodnuto použít metodu, která se již osvědčila při dobývání fortu Hughes (ostrov Caballo) - tzv. horký benzín - směs benzínu a oleje (dva díly oleje na jeden díl benzínu).\nÚtočná jednotka sestávala ze zesílené čety střelců z roty F 2. praporu, 151. pěšího pluku, 38. divize a čety ženistů provádějících demoliční práce z roty B 113. ženijního praporu. Hlavním úkolem pěšáků ze 151. divize bylo zabránit japonskému pokusu o průnik na povrch fortu.\nPředehrou k útoku obstaralo masívní bombardování z lodí i letadel. Při leteckém bombardování fortu zasáhly fort dvě dvoutisícilibrové pumy, na betonu nezpůsobily prakticky žádné škody, ovšem jedna z nich zasáhla přímo pravou hlaveň věže Wilson, odrazila se před věž a přitom utrhla necelou polovinu hlavně (15 stop délky), ta pak dlouho ležela opodál, než se o ni postarali sběratelé šrotu.\nPřímé ostřelování Drumu zajistil svými děly lehký křižník Phoenix (CL-46)29), který 11. dubna postřeloval 6″ děly baterii Roberts, protože si Američané nebyli jisti, zda ji Japonci neuvedli do palbyschopného stavu. Jak bylo později zjištěno, spodní zbraň byla zničena a pancéřová kasemata na několika místech proražena (horní zbraň byla trvale vyřazena zásahem do hlavně již při bojích v roce 1942).\nV pátek 13. dubna 1945 v 8:30 se začali vojáci naloďovat na Corregidoru. Výsadkové síly byly dopraveny lodí LSM (LSM-51), zatímco loď LCM převážela hořlavou směs, která byla k tomuto účelu vybavena odstředivým čerpadlem a dvěma nádržemi schopnými pojmout více než 5 000 galonů.Samotný útok začal v 10:00. Jakmile lodě přirazily k fortu, přitlačovány ke zdem několika čluny LCVP, zaujal výsadek učené pozice a začalo se s čerpáním30) směsi benzínu a oleje skrze ventilační otvory. Porucha na čerpadle31) zdržela průběh operace, ale oprava nezabrala dlouho a vše bylo hotovo dle plánu. Současně ženisté umístili trhaviny v souhrnné hmotnosti 600 liber. To vše se událo téměř bez jakéhokoliv obtěžování ze strany obránců, kteří pouze několikrát vystřelili skrze dělové střílny (pravděpodobně z baterie Roberts) a zranili námořníka na člunu LSM.\nPo skončení přečerpávání se výsadek krátce po 10:20 stáhl a lodě se přesunuly do bezpečné vzdálenosti. Přibližně v 10:35 zazněl menší výbuch, ale nic dalšího se nestalo. Vypadalo to, že plán nevyšel, když tu o chvíli později (cca 10:45) zazněla druhá, mnohem silnější exploze. První exploze zažehla hořlavou směs a ta zažehla nikdy nevyklizené sklady 6″ munice. To byl právě druhý výbuch, který je dokonce zachycen na propagačních materiálech americké armády (samotný útok na fort je v druhé polovině videa):\nExploze otřásla fortem, vyrazila pancéřovou desku nad baterií McCrea (pravděpodobně výbuchem přímo zde uskladněné munice pro tuto baterii, jelikož její děla se v obranných bojích roku 1942 zapojila nejméně, tedy i spotřebované munice bylo méně) a odtrhla množství menších i větších úlomků betonu. Požár zachvátil celý fort, kouř stoupal na sto metrů vysoko a až do pozdního odpoledne se stavba otřásala dalšími menšími výbuchy uskladněné munice. Ani po 3 dnech nedovolila vysoká teplota prozkoumání a obsazení pevnosti. Až 18. dubna bylo možné do stále ještě horké pevnosti vstoupit. Nalezeno zde bylo celkem 69 těl obránců.32)\nDůkladná inspekce dobytého Fort Drum byla uskutečněna až 13. srpna. Při zhodnocení dobývání bylo velice nízko hodnoceno použití náloží a dělostřelecké ostřelování - to nemělo prakticky žádný účinek. Zato použití zápalné směsi předčilo všechna očekávání. I přes obrovskou sílu přestál fort výbuch dobře, alespoň z vnějšku. Nebyly poškozeny ani betonové konstrukce, ani pancéřové kasematy a věže (vyjma zmíněné vyražené stropní desky).\nFotografie z dobývání Fort Drum z článku Blasting of Fort Drum, in YANK (The Army Weekly), August 3, 1945.\nV současné době je Drum opuštěný a prakticky úplně prázdný. Kvůli rozsáhlým poškozením způsobeným při zpětném dobývání v roce 1945, přehodnocením koncepce obrany a nezávislostí Filipín od roku 1946 upustila americká armáda od jeho oprav. Od roku 1947 je pevnost v držení filipínské armády, která o něj dále nejevila zájem. Byly odvezeny a sešrotovány zbytky vnitřního vybavení, obchodníci se šrotem se postarali i o zbytky ocelové konstrukce řídící věže a o tři 6″ děla středního dělostřelectva, to se na místě dochovalo pouze jediné. Největší škody se udály v 70. letech 20. století. Naštěstí obě dělostřelecké věže včetně děl zůstaly zachované a alespoň zvenčí nepoškozené, uvnitř jsou stejně jako celá pevnost poškozené výbuchem a následným požárem. Působením moře byl zničen i vlnolam na levé straně. Jako zásadní se ukázalo odřezání svislých ocelových I profilů uvnitř stavby v honbě za šrotem. Ty tvořily podpěrný systém mezi patry a na několika místech tak došlo ke zhroucení podlah. Strop byl Filipínci využit pro vybudování navigačního majáku.\nBitevní loď USS NEW JERSEY (BB-62) proplouvá do Manilského zálivu mezi Corregidorem (v pozadí) a fortem Drum (1983). Wikimedia Commons.\nNávštěva pevnosti dle různých doporučení a cestovních zpráv je sice obtížná, ale možná. Vstup je sice oficiálně zakázán, ale úřady návštěvy pevnosti zatím tolerují a v přístavech je možno najmout si bárku pro dopravu, je doporučováno ale vybírat raději větší čluny. Spodní patro pevnosti je údajně do výše několika stop zatopeno mořskou vodou. Nebezpečí může představovat několik zbývajících dělostřeleckých granátů, které zde sběratelé šrotu zanechali.33) Fotografie fortu z roku 2000 si můžete prohlédnou na stránkách Novodobých fortifikací.\nJako nejnovější událost (přibližně mezi červnem a listopadem 2006) na opuštěné pevnosti je bohužel prolomení podlah a konstrukcí ve věži Wilson. Tím pádem se obě hlavně 14″ děl propadly do nitra fortu a pouze pravá hlaveň mírně „vykukuje“ z věže.\n1) Baterie (battery) je ekvivalent roty (company), ovšem nikoliv počtem mužů.\n2) Tydings-McDuffie Act (federální zákon USA oficiálně nazvaný The Philippine Independence Act; Public Law 73-127), schválený 24. března 1934, předával Filipínám samostatnost z rukou Spojených států po uplynutí doby 10 let. Zákon nese jména svých autorů - senátora Millarda E. Tydingse a poslance Johna McDuffieho.\nhttp://www.philippine-history.org/tydings-mcduffie-law.htm, online 20. 7. 2012.\n3) Tabulka s převody měr a vah\n1 palec (in)\n1 stopa (ft)\n1 míle (mi)\n5,280 ft nebo 1,760 yd 1,609344 km\n1 libra (lb) 16 oz 453,592 g\n1 gallon 231 cu. in. 3,7854 litru\n4) M. Egger uvádí jeho hodnost jako nadporučík (First Lieutenant), což není pravděpodobné, mohlo by jít leda o jeho hodnost v době zařazení na Filipíny.\n5) Captain Ben Ewing King, 59th Coast Artillery\n(Texas, 2. dubna 1908 - 10. prosince 1966)\nevidenční číslo 0-275671\nJeště na počátku roku 1941 se nacházel na Guamu (dle pohlednice ze 17. února). Na Filipínách sloužil King nejprve jako velitel baterie na Corregidoru (o kterou nebo které baterie se jednalo jsem nezjistil), a to zhruba po dobu 10 měsíců před vypuknutím války v Pacifiku. Nejméně od srpna 1941 je již přítomen na baterii Geary v pevnosti Mills (Corregidor), za tuto službu v době od 29. prosince 1941 do 1. února 1942 byl vyznamenán stříbrnou hvězdou za statečnost (uděleno až po válce 10. června 1946).\nPoslední čtyři měsíce bojů o Filipíny sloužil jako velitel baterie (Battery Commander) a výkonný velící důstojník na Fort Drum (Fort Executive Officer). Ze zajetí byl osvobozen 30. ledna 1945 jednotkou Rangers ze zajateckého tábora Cabanatuan. Válku a japonské zajetí přežil jako jediný z důstojníků „betonové bitevní lodi“.\nDo výslužby odešel 14. září 1947 v hodnosti podplukovníka (Lt. Colonel) pobřežního dělostřelectva (CAC).\n6) Detachment označuje samostatnou jednotku nebo jednotku vyčleněnou pro zvláštní úkol.\n7) Ve 2 hodiny 8. prosince manilského času (8 hodin 7. prosince havajského času, dále bude použit výhradně čas manilský) dostal velitel Asijského loďstva admirál T. Hart zprávu o útoku na Pearl Harbor. Ihned nařídil svým lodím pohotovost a informoval náčelníka MacArthurova štábu generála R. Sutherlanda, který okolo 3. hodiny informoval svého nadřízeného a současně i velitele letectva na Dálném východě L. Breretona.\nVe 3:40 potvrdilo zprávu ministerstvo války a varovalo MacArthura, že by mohl být rovněž napaden. V 5:30 nařídilo, aby byla zahájena činnost podle plánu „Rainbow 5“. Filipíny byly tedy včas před japonským útokem varovány a mohly se na něj připravit.\n8) Zničena tak byla pouze ponorka Sealion a minolovka Bittern.\n9) 8. prosince ráno se 500 Japonců vylodilo na ostrově Batan a o dva dny později na ostrově Camiguan, aby zde zřídili letiště. Oba ostrovy byly bez americké posádky, takže jejich obsazení proběhlo bez boje. Od záměru zřídit zde letiště Japonci vzhledem k vývoji situace upustili.\n10. prosince se vyloďuje 2 000 mužů u Aparri, americké a filipínské jednotky v počtu 200 vojáků jim kladou slabý odpor.\n11. prosince se 4 400 Japonců bez odporu vyloďuje u Viganu. Z obou předmostí vyrážejí Japonci rychle na jih. Nenarážejí při tom na vážnější odpor, protože generál MacArthur se rozhodl, že všechny síly stáhne k Manile a hlavně k zálivu Linguayen, kde správně předpokládal hlavní japonský výsadek. Američané zde budují hlavní obranné linie, která mají zabránit Japoncům v úspěšném vylodění.\n12. prosince se na jihu Luzonu, u Legazpi, vyloďuje 2 500 Japonců. Japonci opět nenarážejí na odpor a zahajují postup k Manile.\n20. prosince se vylodilo 5 000 Japonců u základny Davao na ostrově Mindanao, kterou výsadek téhož dne dobyl.\n10) Dalším způsobem, jak obránci zvyšovali zásoby vody, bylo použití prázdných 14″ nábojnic. Každá pojala okolo 50 galonů.\n11) citace Allen s. 39 (kráceno):\n„25. prosince 1941 jsme lodí evakuovali poslední pacienty ze Santa Scholastica (která byla přeměněna v nemocnici) na poloostrov Bataan, pozemní cesty již byly uzavřeny japonskými jednotkami. Evakuační loď byla stará loď vozící fortům Huges a Drum pitnou vodu. Pacienti byli naloženi na palubu a odvezeni do Cabcabenu na Bataanu, kde byli vyloděni a přesunuti do General Hospital No.1. Zde jsem byl požádán, abych se vylodil na fortu Drum, který byl dočasně bez lékaře. Vylodil jsem se a zůstal tam dva týdny, dokud bombardování fortu a vzdálenost mezi východním pobřežím a fortem byla pro palbu nebezpečná. Fort Drum měl několik podlaží, která nás chránila proti škodám během těchto bombardování, která se opakovala nejméně třikrát denně. Když jsme utekli do nižších podlaží, kde byla umístěna ošetřovna (ošetřovna byla v horním patře - pozn. autora), cítili jsme otřesy výbuchů. Měli jsme zraněné, naštěstí pouze lehká, nejčastěji od mužů obsluhujících PL děla, jejichž výtečná palebná síla udržovala japonská letadla ve větších výškách. Velká 14″ děla nebyla používána, jelikož se japonská flotila držela mimo jejich dostřel. Moje působení zde bylo šťastné a klidné, s minimem povinností, dobrým jídlem a spoustou času ke čtení. Bylo to nejbezpečnější místo, kde jsem během celé doby byl. Vše skončilo s návratem zdravotního důstojníka fortu lodí zpět během jedné temné noci. Stejnou lodí jsem se vrátil na Bataan.“\n12) 3″ dělo bylo instalováno k vykrytí mrtvého úhlu způsobeného konstrukcí věže, která omezovala jinak plně kruhový odměr horní věže 14″ děl. Ale i pokud by zde věž nebyla (což nastalo ani ne za měsíc, kdy ji sami obránci strhli do moře), vznikal by za fortem velký mrtvý prostor, protože by děla nemohla pokrýt palbou prostor kvůli přesahu stropu a také proto, že hlavní děla měly minimální náměr pouze 0°. Takto se mohly přiblížit hladinové jednotky směrem od Manily. To bylo samozřejmě v době stavby neopodstatněné, útok z týlu se nepředpokládal, ovšem po obsazení Manily Japonci v tomto vyvstal problém - nepřítel v přístavu získal velké množství menších člunů a bárek. Proto bylo 12. ledna 1942 na záď vpravo (od směru osy fortu) nainstalováno jedno 3″ pobřežní dělo M 1906 (mohlo jít i o typ M1903 na pevném podstavci M1903). Lafeta (jejíž spodní část je do dnešních dnů stále na místě) děla byla přišroubována k čerstvě zabetonovaným šroubům. Baterie obdržela jméno Hoyle dle původního jména baterie, ze které bylo dělo z Fort Frank přeneseno na Drum.\n13) Tímto aktem se baterie Hoyle stala prvním pobřežním dělem, které ve druhé světové válce zahájilo palbu na nepřítele.\n14) Jednalo se pravděpodobně o 105mm houfnice typ 91 a 150mm kanóny typ 89.\n15) Další prvenství amerických pevností na Filipínách, tentokráte ale neslavné - jako první americké pevnosti byly napadeny japonským dělostřelectvem.\n16) Torpédový člun PT 41 s MacArthurem a jeho rodinou vyrazil přímo z Corregidoru v 19:45 11. března a 15 minut poté se připojil k jiným třem torpédovým člunům, které s dalšími prominenty na palubách vyrazily z Bataanu.\n17) V září 1940 byl, spolu s přeložením na Filipíny, dočasně povýšen na generálmajora (Temporary Major General). V březnu 1942 povýšen do hodnosti generálporučíka po dobu války (Temporary Lieutenant General). Kapitulací se stal zajatcem s nejvyšší hodností ze všech Američanů.\n18) Citace ALLEN, Francis J.: The Concrete Battleship, s. 39.\n19) Velmi časté tvrzení vyvrací M. Dubánek zkušenostmi z osobní návštěvy a i další fotografie z návštěv ukazují stav pouze mělkých kráterů po zásazích.\n20) Baterie měla dvě oddělená moždířová postavení, v každém byly umístěny čtyři 12″ moždíře (305 mm). V pravém postavení (postavení A) to byly moždíře M1890 na lafetách M1896 M1 a v levém (postavení B) moždíře M1908 na lafetách M1908.\nRáno 2. května zahájili Japonci palbu proti baterii Geary, vystříleli zhruba 3 600 střel různých ráží, až v 16:27 jeden 240mm projektil prorazil strop skladiště střeliva umístěného mezi oběma postaveními moždířů. Obrovský výbuch zde uskladněných téměř 50 tun střeliva zničil kompletně celou baterii, vytvořil uprostřed velký kráter a odmrštil desetitunovou hlaveň jednoho z moždířů do vzdálenosti 150 yardů (necelých 140 metrů) na přilehlé golfové hřiště. Velitel baterie, kapitán (Captain) Davis, se po těžkém ostřelování již předem obával výbuchu skladiště a proto přikázal obsluhám vyhledat úkryt v pravém skladu munice. Ztráty tak nebyly vysoké - 6 mrtvých a 6 zraněných. Nevybuchlé střely a úlomky betonu létaly až míli daleko a způsobily smrt dalších dvou lidí a zranily dalších 31.\nBaterie se až do hořkého konce neustále snažila vést palbu, dokazuje to i dodnes nabitý granát v hlavni jednoho moždíře.\n21) Citace ALLEN, Francis J.: The Concrete Battleship, s. 42.\n22) Citace ALLEN, Francis J.: The Concrete Battleship, s. 41.\n23) V překladu článku M. Eggera na s. 22 je uvedený rozkaz citován takto: „Palte někam do kouře mezi nás a Cabcaben a nesmíte minout.“ Zde bude chyba na straně překladatele, protože can´t má správný překlad nemůžete, ne nesmíte.\n24) Citace ALLEN, Francis J.: The Concrete Battleship, s. 42.\n25) Úspěšné osvobození zajatců z tábora Cabanatuan se dočkalo v roce 2005 i zfilmování (volně dle knižní předlohy). V originále je film nazvaný The Great Raid, v češtině je film uváděn jako 6. batalion.\n26) http://www.mansell.com/pow_resources/camplists/philippines/pows_in_pi-OPMG_report.html#Fort_Drum, online 4. 1. 2012.\n27) F. J. Allen událost popisuje mírně odlišně - na konci února se posádka amerického člunu rozhodla provést neplánovaný průzkum fortu. Předpokládala, že fort je neobsazený. Japonská posádka sestavená z námořníků nechala Američany vstoupit do chodeb fortu a teprve poté zahájili střelbu. Jeden námořní důstojník byl zabit a druhý zraněn. Výsadek se urychleně stáhl zpět na loď. Další verzí je popis M. Dubánka, cituji: „Při amerických výsadkových operacích v Manilském zálivu byl v únoru 1945 napaden kulometnou palbou torpédový člun. Palba zabila jednoho důstojníka jeho posádky.“\n28) Vzdušným výsadkem 16. února 1945 bylo zahájeno dobývání Corregidoru zpět z japonských rukou. Boje na ostrově byly ukončeny až 26. února.\n29) Dle hlášení admirála (Rear Admiral) Raymonda T. Tarbacka byla vzdálenost mezi křižníkem Phoenix a fortem tak krátká, že nebylo možno zasáhnout správné místo. Námořní děla jsou nastavena na míření na vzdálenosti námořního boje, ne blízkou palbu. Proto, když je cíl tak blízko, nezasáhnou dvě děla stejné místo. Phoenix nemohl svými 6″ děly prorazit betonou stěnu, ale pokoušel se vyřadit zbývající děla mířením do průzorů kasemat. Po dobytí bylo zaznamenáno zničení lafety jednoho z děl baterie Roberts.\nM. Egger ve svém článku píše, že toto ostřelování zajišťoval svými údajně 6″ děly křižník Quincy. To se zcela jistě nezakládá na pravdě. Jednak byl USS Quincy těžký křižník, tzv. washingtonský křižník, s hlavními děly ráže 8 palců (203 mm). Navíc tato loď v byla ještě 11. dubna na cestě k Okinavě, kam dorazila 16. dubna, nemohla se tedy 12. dubna dobývání zúčastnit.\n30) Zde se prameny značně rozcházejí od hodnoty 8 400 litrů (2 271 galonů), přes nejvíce uváděnou hodnotu 3 000 galonů (11 356 litrů) a F. J. Allen uvádí dokonce množství 3 600 galonů, což je v přepočtu 13 627 litrů!\n31) Robert R. Smith popisuje zdržení čerpání odlišně: „Rozbouřené moře přerušilo potrubí. Major Paul R. Lemasters, velitel 2. praporu 151. pěšího pluku, společně s několika málo muži přeběhl zpět přes rampu a přerušil rozbušky pouhé minuty před explozí. Následně ženisté opravili potrubí a pokračovalo se v čerpání.“\n32) Dle Wikipedie (online 31. 11. 2012) to bylo 65 přeživších námořníků z bitevní lodě Musaši, která byla potopena v říjnu 1944 v zálivu Leyte. Nikde jinde tento údaj ale potvrzený nebo i jen zmíněný není, proto jej považuji za smyšlený.\nStejně tak je těžké ověřit tvrzení, že tři Japonci v pevnosti spáchali sebevraždu nebo že několik z nich se udusilo. Tak jako tak nepřežil nikdo v pevnosti.\n33) Tento stav, uváděný ještě v roce 2001, vyvrací M. Dubánek svědectvím ze své pozdější návštěvy, kdy již nemělo být po granátech ani památky.\nJaponské vyhlášení války, ADAM, Tomáš, 7. 6. 2003.\nPearl Harbor, KARAS, Stanislav, 9. 4. 2001.\nBoj o Filipíny 1941-1942, Dzin, 4. 8. 2003.\nOrganizace a struktura japonského stíhacího letectva, Kreon, 16. 2. 2003.\nALLEN, Francis J.: The Concrete Battleship - Fort Drum, El Fraile island, Manila bay, Pictorial Publishing Company, Missoula, Montana, 1988.\nDUBÁNEK, Martin: Fort Drum, in Military Revue 11/2011, s. 18-20, 12/2011, s. 30-32.\nEGGER, Martin, překlad PAVEL, Jan: Fort Drum - betonová bitevní loď v Manilském zálivu, in Novodobé fortifikace 4/2000, Vamberk 2000 (originál v německém jazyce vyšel v IBA-Informationen n. 11/88, s. 22-33, Köln).\nKING, Ben Ewing: Report on Operations and Material - Fort Drum - During the Bataan - Corregidor Campaign, 8 December 1941 to 6 May 1942, online http://concretebattleship.vcwsg.org/King_02d.htm, 8. 11. 2009.\nKING, Ben Ewing: Bataan Relief Organisation Letter, online http://concretebattleship.vcwsg.org/King_36.htm, 8. 11. 20012.\nKINGMAN, John J.: Letter to Major G. P. Howell, District Engineer in Manila, Corregidor Island, July 18, 1908. Dostupné online 13. 11. 2009 http://concretebattleship.vcwsg.org/PDF%20Files/The%20Genesis%20of%20Fort%20Drum.pdf.\nMcGOVER, C. Terrance, BERHOW, A. Mark: American defences of Corregidor and Manila bay 1898-1945, Osprey Publishing, Oxford 2003.\nhttp://concretebattleship.org/, online 2009-2013.\nhttp://www.mansell.com/pow_resources/camplists/philippines/pows_in_pi-OPMG_report.html#Fort_Drum, online 4. 1. 2013.\nhttp://www.ibiblio.org/hyperwar/USA/USA-P-Triumph/USA-P-Triumph-19.html, online 20. 12. 2012.\nhttp://corregidor.org/drum/YANK/taking_drum.htm, online 20. 12. 2012.\nhttp://corregidor.org/chs_battery1/drum.htm, online 3. 11. 2012.\nBoj o Filipíny 1941-1942, Dzin, online 31. 8. 2009.\nPorovnání hodností americké armády, egli, online 31. 8. 2009.\nhttp://www.cdsg.org/reprint%20PDFs/survive.pdf, online 20. 12. 2010.\nPoděkování: Mé velké díky směřují zvláště panu Richardu Johnsenovi, autorovi webu www.concretebattleship.org, jež mi byl vydatným pramenem informací, za laskavé svolení k publikaci všech zde uvedených plánů a historických fotografií Fortu Drum. Nemenší díky patří, za pomoc s překlady a dobovou terminologií, kolegovi Krojcovi.\nMy special thanks to Mr. Richard Johnsen, webmaster of www.concretebattleship.org, who has allowed me to use drawings, plans and historical photographs of Fort Drum.\nHodnocení: 1.76 (82 lidí)\n> Fort Drum 2. část - v bitvě o Filipíny\nDíky za pokračování [17. 2. 2013 Luděk Hurych]\nPoděkování [21. 1. 2013 David K.]


XLI. I can't anymore | can't keep my mind shut\nXLI. I can't anymore\n13. června 2016 v 16:43\nKéž bych neměla o čem psát. Kéž bych si žila svůj nudný život a nikam nechodila, nikoho neřešila, nic necítila.\nAni nevím, jak to začít, protože jsem se snad v životě necítila zahlcenější a zároveň tak hrozně. Rozhodla jsem se psát v naději, že mi to trochu ulehčí. A teď nemám správná slova a nevím.\nNevím, jak to ze sebe dostat. nevím, jestli se mám jít vyspat, pokusit se o nějakou činnost, nebo prostě zírat do stropu dokud mě to aspoň trochu nepřejde. ještě včera jsem měla jiné problémy. A jestli ty se mi zdály jako těžké závaží, které sotva dokážu unést, pak radši nechci myslet na to, jaký se mi zdá dnešek.\nChtěla bych dělat všechno správně, ale chci taky, aby mě lidi viděli takovou, jaká jsem.\nJsem zraněná a doslova pořezaná (doslova, ale pořád ne v tom smyslu - nikdy bych to neudělala. nikdy) tím, jak se nezvládám poslední dobou. chci brečet, kudy chodím a zároveň vím, že mi ani ti nejbližší lidi nedokážou porozumět. Můžou se mnou trávit čas, ale nebudou schopni se do toho vžít a já budu mít poříd pocit, že svým vnitřním rozrušením bourám i naše vztahy, založené původně na radostných a světlých zážitcích. jenže taková jsem. Brečím, hodně. Občas uprostřed noci, občas ve své hlavě. myslela jsem, že to není vidět, ale opak je pravdou. Kdo o vás stojí, uvidí to. a bude ho to hodně mrzet, ale nebude s tím moct dělat absolutně nic. I společnost pomáhá, ale pak stejně vím, že chci být sama. Teď, když jsem navíc přišla o milovaného člověka, už nedokážu udržet tu kontrolu vůbec. nedokážu snést nikoho.\nTeď, když máme navíc napětí doma, se mi chce čím dál míň tu trávit čas. Máma mi vyčítá, že si skoro nemáme čas popovídat, ale to je možná ten důvod, proč se vždy vracím pozdě a vstávám s jejím odchodem do práce. Ona nikdy nepochopila, co pro mě znamená cítit se na dně, ať byly důvody jakékoli. Jediné řešení vždy bylo se vzchopit, pustit se do práce a přestat na to myslet. Nepochopila, že existují myšlenky, kterým neutečeš. Že je člověk občas tak psycho, až se bojí sám sebe a ještě míň chce tenhle svůj stav sdílet s blízkými lidmi. Že to není, protože... (teď už jo)\nDlouho, fakt dlouho jsem neměla depresi. Opravdu jsem fungovala tak, že jsem přestala chápat, co znamená, zapomněla, jaká je. A přitom mi toho na hlavu padalo poměrně dost, stejně jsem to všechno zvládla a vydala ze sebe to nejlepší. Tím se nechci vychvalovat, jen jde o pochopení toho, že jsem se nechtěla k těmto starým záležitostem už vracet, ale ony se stejně vrátily ke mně.\nNěkdo pro vás udělá první poslední a zůstane nesmyslně dlouho vzhůru, jen proto, že vypadáte, že potřebujete zrovna společnost. Nevím, nakolik to pochopí ti, co tyto stavy nikdy nezažili, ale já jsem ten večer cítila, jak se mi všechno bourá pod rukama a přitom byla jako vzdálený nezúčastněný pozorovatel - mrzelo mě až k breku, že se situace dostala do tohoto bodu, ale zároveň jsem touhle vlnou deprese byla natolik ochromená, že jsem nemohla udělat vážně vůbec nic. všechno, co bych řekla nebo udělala, mi připadalo v tu chvíli naprosto zbytečné.\nneumím si představit, jaké to musí být z druhé strany, když s vámi člověk, který byl celý večer v takové normální náladě, najednou vůbec nemluví, snaží se splynout s tapetami a přestat existovat a zároveň napíná poslední síly, aby všechno působilo normálně. Nejraději by ukončil celý ten večer a dal oběma vydechnout, ale nemá sílu se zvednout. Opravdu jsem věděla, že to každou minutou dělám jen horší a horší a že co doopravdy potřebuju, je proplakat v klidu o samotě svou denní dávku a litovat se, jak jsem všechno naprosto vědomě podělala a stále podělávám, ale přesto jsem nedokázala sebrat sílu a říct tu jedinou větu, abychom šly domů.\nKoukala jsem do stropu a čekala, až se to spraví. Čekala, až začne mluvit. Nebo až já sama něco řeknu. V hlavě se mi rýsovala spoustu možností, ale jak jsem už napsala, všechna slova působila nesmírně prázdně a zbytečně. Lidé se ptají, proč jste tak potichu a přitom vás v mlčení tiše podporují. možná je tohle věc, kterou ostatní prostě vycítí, poznají, že už z vás nevyjde ani slovo, dokud se nesrovnáte a nedáte dohromady.\ntohle bylo strašně dlouhé a zmatené, protože to odráží, jak se cítím\na po dopsání se cítím malinko líp.\nA teď mě bude mrzet úplně všechno. To, že jsem s ním netrávila víc času a častěji mu nevolala. Že jsme nedokázali nic udělat se závislostí, do které se dostal. Že jsem jednu část své rodiny nechala po přestěhování do Prahy za sebou a byli jsme čím dál tím níň v kontaktu. A taky to, že si nedokážu vzpomenout, o čem jsme naposledy mluvili, téměř jsme navzájem ztratili přehled o životě toho druhého, že jsem znova a znova slibovala, že přijedu, i když to většinou nebylo v mých silách a ani o mém rozhodnutí a taky to, že vůbec piju.\nŽe se to stalo pětadvacátého května a já se to dozvěděla dneska, v kavárně. Že jsem tedy všechny následující dny (tehdy) trávila ve stresu z přijímaček, následným oslavováním přijímaček, chozením domů pozdě a litováním snad všeho.\nJak můžeme takhle žít a být tak nevnímaví jeden k druhému a jak může naše vlastní mysl otevřít cestu k takovému šílenství, že nám z něj nejsou schopni pomoci ani lidé, kteří nás nejvíc milují?


Moody Moon Noize vol. 2: Žhavá aktuální jména, ověřené jistoty i oživení belle epoque. | Hudební server FMZine.cz\nMoody Moon Noize vol. 2: Žhavá aktuální jména, ověřené jistoty i oživení belle epoque.\nDramaturgie festivalu bude opět v režii magazínu Full Moon a spřátelených agentur Heartnoize a Mood, v úzké spolupráci s mariánskolázeňským kulturně ozdravným spolkem Švihák. "Nadšené ohlasy na první ročník nás samozřejmě velice potěšily," říká šéfredaktor magazínu Michal Pařízek a doplňuje: "Zároveň jsme si ale byli velmi dobře vědomi limitů, které s sebou přinesla loňská hektická organizace, vměstnaná do několika málo týdnů. Letošní ročník připravujeme celý rok a věříme, že bude po všech stránkách ještě povedenější než ten první. Důležité pro nás bylo zachovat omezenou kapacitu akce a její komunitní charakter." Člen kolektivu Heartnoize David Čajčík k tomu dodává: "Jsme rádi, že po loňském oživení Ferdinandky se letos podíváme i do skoro dvě stě let starého Lesního mlýna, jednoho z emblematických míst mariánskolázeňské belle epoque. S tolika charakterními místy, které v Česku máme, by byla hloupost a lenost pořádat festivaly na parkovišti." Předseda spolku Švihák Tomáš Prinz připomíná, že festival skvěle zapadá do celoroční činnosti jejich organizace: "Dlouhodobým cílem Šviháka je pomocí nejrůznějších aktivit zajistit setkávání lidí a navrátit kulturní život do města. Členy Šviháka moc baví pozorovat, jak se do Mariánských Lázní, jejich parků a kolonád, zamilovávají stále noví lidé."\nProgram druhého ročníku festivalu Moody Moon Noize je opět žánrově doširoka rozpřažený, s akcentem na zástupce domácí scény. Aktuálně žhavá jména doplňují ověřené jistoty, nechybí ale ani výjimečná vystoupení. Jednou z hvězd bude rapový kolektiv 58G, fenomén posledních měsíců a držitelé ceny Vinyla za Objev roku, své vůbec první vystoupení k oceňovanému albu Až budu velká, chci být Aneta Charitonova předvede Annet X ve spolupráci s producentem Radimem a živou podobu aktuálního alba Fragility of Content odhalí producent Oliver Torr. Hvězdou sobotního programu bude trnavský rapper Fvck_Kvlt se svoji crew, kterou doplní také rapperka Arleta, nová alba představí i kytarové kapely Plusminusnula a Sinks a určitě je třeba zmínit skutečně nová jména jako Favorite Obsession, Death by Ren nebo Obligatne. Práce s neznámými jmény je pro organizátory akce velmi důležitá, jak potvrzuje Tereza Odehnalová z kolektivu Mood: "Úplně čerstvá jména by měla dostala šanci se představit širší veřejnosti, přátelská atmosféra festivalu Moody Moon Noize navíc vytváří příjemné podmínky, kde kapely nemusí být ve stresu." Na kolonádě zaburácí také holandská noisová trojice The Sweet Release of Death, Lesní mlýn bude hostit sólové představení Katariny Málikové a v programu neschází ani dívčí sbor Lada. Samozřejmostí bude pestrý doprovodný program, tradiční promítání, debaty nebo klipové pořady tentokrát ozvláštní i komentované prohlídky Mariánských Lázních a rozhodně musí zbýt čas i na lázeňské koupele.\nKompletní program a podoba festivalu budou oznámeny v následujících týdnech, organizátoři slibují tipy na ubytování, místní zajímavosti nebo gastronomické zážitky. Samozřejmostí bude dodržování veškerých opatření v rámci pandemie covid-19, jak při přípravách festivalu, tak na místě samotném, komunikace bude probíhat na facebookovém eventu a instagramovém účtu festivalu.\nVstupenky na festival budou k dispozici od středy 26. května v predprodejní síti GoOut.cz v hodnotě 490,- Kc (plus příslušné poplatky). Kapacita festivalu je 200 osob, v předprodeji je nabízeno pouze 150 vstupenek, zbylé vstupenky budou k dispozici na místě.\nAiko, Annet X + Radimo, Arleta, Death by Ren, Dukla, Favorite Obsession, Fvck Kvlt, Katarína Máliková, Lada, Moonshye, Obligatne, Oliver Torr, Plusminusnula, Sinks, Šimanský/Niesner, The Sweet Release of Death, 52 Hertz Whale a 58G\nfoto (c) se souhlasem Moody Moon Noize\nFestival Moody Moon Noize vol. 2 podporuje v roce 2021 Ministerstvo kultury ČR a Státní fond kultury ČR.


Oválný topaz ve zlatém náhrdelníku s diamanty Rosser | Eppi.cz\nOválný topaz ve zlatém náhrdelníku s diamanty Rosser\nVáš módní směr je jednoznačný a díky tomu vzbuzujete nejen pozornost, ale také obdiv. Elegance a smysl pro jednotlivé detaily nechybí ani v tomto šperku, který jste si vybrala. Vždyť modrý kukuč topazové krásky je nejen oku lahodící, ale také zářivý. Ve světle slunečních paprsků dává vyniknout své modré laguně, která jako by šířila pokoj a něhu tak jako vy. K tomu diamantové jiskřičky a víte, že jste v tom pravém světle elegance a krásy. (Zlatý řetízek je součástí šperku)\nCelková karátová váha 0.97 ct\nCelková přibližná váha 2.56 g\nKarátová váha 0.91 ct\nNáhrdelník ze zlata s topazem a diamanty Cayten\nZlatý náhrdelník s topazovou slzou a diamantem Raulla\nStříbrný náhrdelník s princess topazem Maline


Tela - Počasí v Srpen v Tela, Honduras 2020\nTela Počasí Srpen 2020\nTela počasí Počasí v Tela, Honduras v Srpen 2020. Cestovní průvodce a tipy. Přečtěte si základní informace o podnebí.\nCeny v Tela Tela - Půjčovny aut Tela - Dnešní počasí Počasí Srpen 2020 Dnešní počasí » Teplota vody v lokalitách v Tela » Meteorologické jevy zaznamenaných v předchozích letech v Tela: » FAQ\nJak vypadá počasí jako v Srpen v Tela?\nPrší hodně v Tela v Srpen?\nV té době roku lze očekávat 143 mm atmosférických srážek během celého měsíce v Tela.\nStručný popis počasí v Tela v Srpen 2020\nKdyž cestujete do Tela v Srpen můžete očekávat: často déšť, často bouřka, někdy mlha, příležitostně Kroupy . Rozmezí průměrné denní teploty jsou kolem 23℃ a 26℃. Podívejte se na UV Index, který je (11) v Srpen a měli byste provést opatření: Noste SPF 30 + opalovací krém, košili a kalhoty s dlouhým rukávem, sluneční brýle a klobouk. Vyhněte se slunce do tří hodin slunečního poledne! Obvykle první týden je nejžhavější v Srpen. Tela v Srpen zkušenosti teplé dny. Obvykle se teplota pohybuje kolem 25℃ a vítr je lehký vánek.\nV jaké době zapadá slunce Srpen v Tela?\nSlunce zapadá 18:22 a 18:05 v Srpen v Tela.\nNejlepší čas na dovolené v Tela 2020. Zkontrolujte měsíční teplotní graf v Srpen:\nBýt informován o déšť. Poslední roky v průměru 21 dnů bylo deštivé. Relativní humindex obvykle pohybuje od 23 (Malé nebo žádné nepohodlí) 25 (Malé nebo žádné nepohodlí) v průběhu typický Srpen. Rosný bod je často jedním z nejlepším měřítkem toho, jak pohodlné jsou povětrnostní podmínky pro cestující. Když cestujete do Tela nezapomeňte, že nižší rosného bodu více oschnou a vyšší body dew cítit vlhké. Během typické Srpen Rosný bod je o 16 (Pohodlné).\nNejkratší den je neděle 31. srpen a nabízí 12 hodin 27 minut denního světla, slunce je 5:38, a slunce je 18:05. Nejdelší den je pátek 1. srpen s 12 hodin 50 minut denního světla, slunce je 5:32, a slunce je 18:22. Pro cestující sunhours jsou důležité. Tento měsíc se poskytují na průměrného denního 13.\nHumIndex je další zajímavá věc, který vypovídá o míře pohodlí nebo nepohodlí na základě teploty a vlhkost v kombinaci. HumIndex hodnota Tela je 32\nKdyž cestujete do Tela nepochybně budete chtít vychutnat krásný výhled a krajiny. V Srpen můžete očekávat, že docela dobrý přehled o 7.75km.\nPokud máte v plánu cestu do Tela Pamatujte, že teplota vody v Srpen je 30℃\nPřesný denní předpověď počasí pro Tela v Srpen (archiv počasí údaje):\nPočasí v Tela v Srpen\nJaká je teplota moře v Srpen Tela?\nSrpen - Teplota moře vody v Tela\nFAQ Tela - Srpen – aktuální počasí - frekvence kladené otázky\n• Jak vypadá počasí jako v Srpen v Tela?\n• Mám strach o srážky během Srpen v Tela?\n• V té době roku lze očekávat 143 mm atmosférických srážek během celého měsíce v Tela.


Horská chata Dům sv. Josefa - Staré Hamry :: Ubytování v Beskydech\nAdresa: Gruň 60, 739 15 Staré Hamry\nTelefon: 558 437 865\nMobil: 731 604 114, 737 374 819\nFax: 558 437 865\nCeny od: 370 Kč\nZobrazeno: 505 x\nHorská chata Dům sv. Josefa leží na travnatém hřebeni Gruň (810 m n.m.) v Moravskoslezských Beskydech, nedaleko Starých Hamrů.\nKrajina Gruně je posetá množstvím malebných zákoutí a dobrými výhledy po okolních hřebenech, kterým jako královna vévodí Lysá hora.\nZa dobré viditelnosti je možné nahlédnout daleko do kraje našich sousedů, na Slovensko - to když Vám linie horizontu začne nápadně připomínat hřeben Malé Fatry.\nV létě je Gruň výborným místem pro horskou turistiku a horská kola. V zimě lákají lyžaře četné běžecké stopy a okolní sjezdovky.\nPůvodní část chaty disponuje kapacitou 40 lůžek.\nPokoje se nachází v prvním a druhém poschodí. Sociální zařízení je společné pro pokoje na patře.\nTepelnou pohodu zajišťuje centrální vytápění. To je v provozu během zimní sezóny nebo při plném obsazení této části chaty.\nNavazuje na budovu původní.\nNabízí ubytování v apartmánech s kapacitou 1x4 lůžka, 2x4 lůžka a 2x3 lůžka.\nApartmány mají samostatné sociální zařízení.\nV přízemí je zajištěn bezbariérový přístup a individuální vytápění.\noběma budovám slouží společná jídelna s krbem a malé občerstvení (bufet)\nzajímavostí chaty je domácí kaple, která slouží pro chvíle tichého rozjímání\npitná voda má výbornou kvalitu a pochází z našich studní hlubokých 28 a 36 m\ndětské postýlky a dětské vysoké židličky ke stolům na vyžádání zapůjčíme\nubytovací kapacitu 58 lůžek\nvlastní parkoviště přímo u chaty, kapacita 10-15 míst\nmožnost odvozu osob i zavazadel od autobusové zastávky Staré Hamry\njídelna pro ubytované (zároveň společenská místnost: stolní společenské hry, malá knihovna, přednáškový sál) - kapacita 58 míst\nvolejbal, nohejbal, minikopaná - menší travnaté hřiště (míče a síť k zapůjčení)\nbadminton, ruské kuželky\nPo dobu lyžařské sezóny a o letních prázdninách poskytujeme stravu automaticky - plná penze nebo polopenze (dle Vašeho programu).\nV období mimo sezónu si mohou individuální hosté v počtu do 15 osob připravit stravu z vlastních zásob v zařízené kuchyňce.\nVětším skupinám již stravu zajišťujeme my.\nkoupaliště - 7 km\n1. Ceník pro jednotlivce a rodiny\na) Zimní období (1. prosince 2012 - 31. března 2013)\nb) Letní období (26. dubna 2013 - 30. září 2013)\nc) Mimo sezónu (jaro - podzim: 1. dubna 2013 - 25. dubna 2013, 1. října 2013 - 30. listopadu 2013)\na) Zimní období (1. prosince 2011 - 31. března 2012)\nV období od 3. ledna do 16. března 2013 poskytujeme ubytování většinou v turnusech od soboty do soboty, v případě volných pokojů i na kratší dobu, a od 16.března libovolně.\nCENÍK Původní budova\n(Kč/noc) Nová budova\nUbytování s plnou penzí Ubytování s polopenzí Ubytování s plnou penzí Ubytování s polopenzí\nHosté nad 10 let 460,- 420,- 500,- (520,-*) 450,- (480,-*)\nDěti 2 až 10 let 410,- 380,- 440,- (470,-*) 400,- (430,-*)\nDěti do 2 let (bez nároku na lůžko a stravu) 40,- --- 50,- ---\nPřistýlka** 100,- --- 100,- ---\n* Cena za apartmán - pokoj č.5 v nové budově\n** Přistýlka – pro rodiny s více členy, než je lůžek na pokoji.\nHosté starší 18ti let platí obci rekreační poplatek 10 Kč/os/noc.\nPři pobytu na jednu noc je cena o 60,-Kč vyšší.\n1 osoba na tří- nebo čtyřlůžkovém pokoji - s polopenzí 470,-Kč/os/noc původní budova, 520,- nová budova\n- s plnou penzí 520,-Kč/os/noc původní budova, 560,- nová budova\n2 osoby na tří- nebo čtyřlůžkovém pokoji - s polopenzí 450,-Kč/os/noc původní budova, 490,- nová budova\n- s plnou penzí 490,-Kč/os/noc původní budova, 530,- nová budova\nV období od 1. července do 31. srpna poskytujeme ubytování pouze v turnusech od soboty do soboty. Od 26. dubna do 30. června a od 1. září do 30. září libovolně.\nUbytování Ubytování s plnou penzí Ubytování s polopenzí Ubytování Ubytování s plnou penzí Ubytování s polopenzí\nHosté nad 10 let 290,- 440,- 390,- 290,- (320,-*) 470,- (500,-*) 420,- (450,-*)\nDěti 2 až 10 let 250,- 390,- 350,- 250,- (280,-*) 420,- (450,-*) 380,- (410,-*)\nDěti do 2 let (bez nároku na lůžko a stravu) 40,- --- --- 50,- --- ---\nPřistýlka** 80,- --- --- 80,- --- ---\n1 nebo 2 osoby na tří- čtyřlůžkovém pokoji - bez stravy 350,-Kč/os/noc původní i nová budova\n- s polopenzí 450,-Kč/os/noc původní budova, 480,- nová budova\n- s plnou penzí 490,-Kč/os/noc původní budova, 520,- nová budova\nc) Mimo sezónu (1. dubna 2013 - 25. dubna 2013 a 1. října 2013 - 30. listopadu 2013)\nHosté nad 10 let 290,- 420,- 370,- 290,- (320,-*) 450,- (480,-*) 400,- (430,-*)\nDěti 2 až 10 let 240,- 370,- 330,- 240,- (270,-*) 400,- (430,-*) 360,- (390,-*)\n1 nebo 2 osoby na tří- čtyřlůžkovém pokoji - bez stravy 330,-Kč/os/noc původní i nová budova\n- s polopenzí 430,-Kč/os/noc původní budova, 460,- nová budova\n- s plnou penzí 470,-Kč/os/noc původní budova, 500,- nová budova\n2. Ceník pro lyžařské kurzy a školy v přírodě\na) Lyžařské kurzy (7denní pobyt)\nb) Školy v přírodě (4 noclehy a více)\nc) Školní výlety (2 noclehy a více)\na) Lyžařské kurzy (zimní sezóna 2013)\n7denní pobyt (od soboty do soboty) s plnou penzí vč. pitného režimu.\nCENÍK Lyžařské kurzy\nPlná penze 360,-\nPřistýlka s plnou penzí 250,-\nb) Školy v přírodě v r. 2013 (4 noclehy a více)\nCENÍK Škola v přírodě\nI. stupeň Základní škola\nPlná penze*) 275,- 295,- 320,-\n*) V případě zájmu, možno dokoupit svačinky za 15,-Kč/den/os\nPři ubytování nad 25 osob: jedna osoba doprovodu zdarma, nad 40 osob: dvě osoby doprovodu zdarma - platí pro školy v přírodě\nc) Školní výlety v r. 2013 (2 noclehy a více)\nCENÍK Školní výlet\nII. stupeň Střední škola\nPolopenze 280,- 290,- 300,-\nPlná penze 310,- 330,- 350,-\n3. Ceník pro skupiny s duchovním programem pod vedením kněze\n- zpravidla několikadenní rekreační pobyt spojený s duchovním programem pod vedením kněze v období:\n- jaro (1. dubna 2013 - 30. června 2013)\n- podzim (1. září 2013 - 30. listopadu 2013\nUbytování Ubytování s plnou penzí Ubytování Ubytování s plnou penzí\nHosté nad 10 let 280,- 400,- 280,- (280,-*) 430,- (450,-*)\nDěti 2 až 10 let 240,- 360,- 240,- (240,-*) 380,- (400,-*)\nDěti do 2 let (bez lůžka) 40,- --- 50,- ---\nPřistýlka** 80,- --- 80,- ---\nPro kněze doprovázejícího skupinu nd 30 osob je ubytování zdarma.\nV zimní a letní sezónu, tj. mimo uvedené termíny, platí plné ceny jako pro rodiny a jednotlivce.\nCeník pro duchovní cvičení pod vedením kněze\n- zpravidla několikadenní duchovní cvičení vedené knězem v období:\n- podzim (1. září 2013 - 30. listopadu 2013)\nCENÍK Původní i nová budova\nCena za osobu a den 400,-\nPro kněze doprovázejícího skupinu je ubytování zdarma.\n4. Poplatky za odvoz autem na chatu\nCENÍK osobní auto velké auto - VW Transporter\nZe Stýskalonky 60,- 100,-\nZ Mostu 100,- 150,-\nZa kilometr 7,- 11,-\nPři zrušení pobytu účtujeme z provozních důvodů storno poplatek, který se rovná zaplacené záloze, tj. 60% z celkové ceny pobytu.\nJestliže účastník nenastoupí v den začátku pobytu nebo odjede před dnem ukončení pobytu neposkytujeme jakoukoliv finanční kompenzaci ze strany provozovatele. Dny nepřítomnosti účastníka se hradí ze zálohy.\nPo odbočce ve Starých Hamrech na Jamník minete po levé straně kostel a přijedete na autobusovou točnu Stýskalonka. Zde začíná silnice stoupat až na horský hřeben Gruň. Převýšení činí 300 výškových metrů.\nV zimě je tento úsek sjízdný jen se SNĚHOVÝMI ŘETĚZY !\nVlakem / linkovým autobusem\nDalší objekty: Staré Hamry\nCeny od: 2200 Kč


Obchodní podmínky - Kasiopea Fashion\nHalenkovina , silky\nse sídlem: Žďár nad Sázavou - Žďár nad Sázavou 1, Libušínská 179/22, PSČ 59101\nzapsané ve Žďáře nad Sázavou dne 25.4.2007 Číslo jednací:MU/OŽ/2384/2008/Se/3\ntelefon +420 605 451 551\n2. Tyto obchodní podmínky upravují vzájemná práva a povinnosti prodávajícího a fyzické osoby, která uzavírá kupní smlouvu mimo svoji podnikatelskou činnost jako spotřebitel, nebo v rámci své podnikatelské činnosti (dále jen: „kupující“) prostřednictvím webového rozhraní umístěného na webové stránce dostupné na internetové adrese www.kasiopeafashion.cz (dále je „internetový obchod“).\n5. Po obdržení objednávky zašle prodávající kupujícímu potvrzení o obdržení objednávky na emailovou adresu, kterou kupující při objednání zadal. Toto potvrzení je automatické a nepovažuje se za uzavření smlouvy. V automatickém potvrzení je odkaz aktuální obchodní podmínky prodávajícího. Kupní smlouva je uzavřena až po přijetí objednávky prodávajícím. Oznámení o přijetí objednávky je doručeno na emailovou adresu kupujícího.\n6. V případě, že některý z požadavků uvedených v objednávce nemůže prodávající splnit, zašle kupujícímu na jeho emailovou adresu pozměněnou objednávku. Pozměněná objednávka se považuje za nový návrh kupní smlouvy a kupní smlouva je v takovém případě uzavřena potvrzením kupujícího o přijetí této objednávky prodávajícímu na jeho emailovou adresu uvedenu v těchto obchodních podmínkách.\n5. Prodávající může zrušit uživatelský účet, a to zejména v případě, když kupující svůj uživatelský účet 12 měsíců nevyužívá, či v případě, kdy kupující poruší své povinnosti z kupní smlouvy a těchto obchodních podmínek.\n6. Kupující bere na vědomí, že uživatelský účet nemusí být dostupný nepřetržitě, a to zejména s ohledem na nutnou údržbu.\nbezhotovostně převodem na bankovní účet prodávajícího č. 35-9522720217/0100, vedený u Komerční banky\nplatební kartou prostřednictvím systému GoPay\nhotově na prodejně Kasiopea Fashion ve Žďáře nad Sázavou\n3. V případě platby v hotovosti je kupní cena splatná při převzetí zboží. V případě bezhotovostní platby je kupní cena splatná do 3.dnů od uzavření kupní smlouvy.\nna adresu určenou kupujícím v objednávce, do 15 pracovních dnů od obdržení platby\nosobním odběrem v sídle prodávajícího\nVI. Vrácení zboží\nV souladu s § 1829 odst. 1 nového Občanského zákoníku má kupující-spotřebitel právo do 14 dnů od obdržení zboží odstoupit od kupní smlouvy a zboží bez udání důvodu vrátit bez jakékoli sankce.\nZboží musí kupující-spotřebitel odeslat doporučeně na adresu provozovny: Kasiopea Fashion, Dolní 1, Žďár nad Sázavou, 591 01 kompletní, včetně příslušenství, dárků, apod., bez známek používání, nepoškozené, v původním obalu s neodtrženými cedulkami (pokud produkt cedulku má) a v limitu 14 dnů.\nV žádném případě nelze zboží vracet poštou na dobírku. Jakékoliv takto vrácené zboží nebude prodejce přijímat.\nVrácené zboží musí být zcela v původním stavu ( oblečení neprané, nenošené, nežehlené, nesmí zapáchat parfémem ani ničím jiným ) a označené původní identifikační etiketou zboží pokud jí produkt obsahuje.\nKupující-spotřebitel bere na vědomí, že pokud vrácené zboží bude poškozeno, opotřebeno či částečně spotřebováno, vzniká prodávajícímu vůči kupujícímu nárok na náhradu škody jemu tím vzniklé anebo nárok na neuznání vratky. Nárok na úhradu vzniklé škody je prodávající oprávněn jednostranně započíst proti nároku kupujícího na vrácení kupní ceny. Kupující odpovídá za škodu způsobenou při přepravě v důsledku volby nevhodného obalu, prodávající vrátí v takovém případě kupujícímu spotřebiteli kupní cenu poníženou o náhradu škody anebo si vyhrazuje právo vratku nepřijmout. Při splnění těchto podmínek a po doručení zásilky prodávajícímu bude uskutečněno s kupujícím finanční vypořádání dle vzájemné dohody. Náklady spojené s vrácením zboží (především poštovné) ponese kupující.\nVrácení zboží lze kompenzovat dvěma způsoby:\n• vrácením kupní ceny převodem na bankovní účet do 14 dnů od obdržení vráceného zboží\n• zápočtem k následující objednávce (hodnota vracené kupní ceny bude převedena na kredit/voucher, který časově neomezujeme)\n3. Spotřebitel nemůže odstoupit od smlouvy\n5. Odstoupení od kupní smlouvy zašle kupující na emailovou nebo doručovací adresu prodávajícího uvedenou v těchto obchodních podmínkách. Prodávající potvrdí kupujícímu přijetí informace o odstoupení od smlouvy.\n6. Kupující, který odstoupil od smlouvy, je povinen vrátit prodávajícímu zboží do 14 dnů od odstoupení od smlouvy prodávajícímu. Kupující nese náklady spojené s navrácením zboží prodávajícímu.\nVIII. Práva z vadného plnění (reklamace)\n5. Prodávající je povinen přijmout reklamaci v sídle nebo místě podnikání. Prodávající je povinen kupujícímu vydat písemné potvrzení o tom, kdy kupující právo uplatnil, co je obsahem reklamace a jaký způsob vyřízení reklamace kupující požaduje, jakož i potvrzení o datu a způsobu vyřízení reklamace, případně písemné odůvodnění zamítnutí reklamace.\n6. Prodávající nebo jím pověřený pracovník rozhodne o reklamaci ihned, ve složitých případech do tří pracovních dnů. Do této lhůty se nezapočítává doba přiměřená podle druhu výrobku či služby potřebná k odbornému posouzení vady. Reklamace musí být vyřízena bezodkladně, nejpozději do 30 dnů ode dne uplatnění reklamace, pokud se prodávající s kupujícím nedohodne na delší lhůtě. Marné uplynutí této lhůty se považuje za podstatné porušení smlouvy a kupující má právo od kupní smlouvy odstoupit. Za okamžik uplatnění reklamace se považuje okamžik, kdy dojde projev vůle kupujícího (uplatnění práva z vadného plnění) prodávajícímu.\n4. Prodávající nenese odpovědnost za chyby vzniklé v důsledku zásahů třetích osob do internetového obchodu nebo v důsledku jeho užití v rozporu s jeho určením. Kupující nesmí při využívání internetového obchodu používat postupy, které by mohly mít negativní vliv na jeho provoz a nesmí vykonávat žádnou činnost, která by mohla jemu nebo třetím osobám umožnit neoprávněně zasahovat či neoprávněně užít programové vybavení nebo další součásti tvořící internetový obchod a užívat internetový obchod nebo jeho části takovým způsobem, který by byl v rozporu s jeho určením či účelem.\nTyto obchodní podmínky nabývají účinnosti dnem 13.02.2021\n+420 605 451 551\n591 01, Žďár nad Sázavou\nVytvořil Shoptet Copyright 2022 Kasiopea Fashion. Všechna práva vyhrazena.