Samantha Shannonová: Vidořád – Děti noci\nUkázky z knih / 29.10.2015 / Redakce\nVydal: Host; říjen 2015\nCožpak jim nejsme výrazně nadřazeni, my Nepřirození? Protože i když paběrkujeme kosti Společnosti, i když se plazíme ve stokách a pachtíme se za obživou, přece jsme živoucím kanálem vedoucím do Zásvětí. Jsme důkazem paralelní existence. Jsme katalyzátorem nejvyšší Energie, věčného Éteru. Dokážeme spoutat i samotnou Smrt, shodit žence ze sedla.\nNeznámý autor, O podstatě nepřirozenosti\nPříběhy málokdy začínají na začátku. Viděno z širší perspektivy, jsem se vlastně vynořila na začátku konce tohoto příběhu. Příběh Refájců a Scionu se ostatně započal skoro dvě stě let před mým narozením. A lidský život je pro Refájce stejně pomíjivý jako jediný úder srdce.\nVítejte zpátky ve Scionu.\n2. září 2059\nVšech deset vlakových vagonů bylo vybaveno čalouněným nábytkem, který se spíš hodil do nějakého salonu. Tlusté rudé koberce, naleštěné stolky z růžového dřeva a na každém křesle zlatě vyšitá kotvička — symbol Scionu. Ze skrytého reproduktoru se linula klasická hudba.\nNa konci vagonu seděl Jaxon Hall, vidopán sektoru I-4 a vůdce našeho londýnského gangu vidoucích. Dlaně měl složené na vršku své vycházkové hole a bez mrknutí zíral před sebe.\nPřes uličku stál můj nejlepší kamarád Nick Nygård a rukama s viditelně naběhlými žílami se přidržoval kovových poutek visících ze stropu. Po půlročním odloučení mi jeho jemný obličej připadal jako nějaká dávná vzpomínka. Nejbližším okénkem sledoval, jak se v tunelu každou chvíli míhají bezpečnostní světélka. Na sedadlech seděli schoulení další tři členové gangu. Danica měla ránu na hlavě, Nadine ruce od krve a její bratr Zek se držel za zraněné rameno. Eliza, poslední z gangu, zůstala v Londýně.\nJá jsem seděla opodál a sledovala, jak v dálce za námi ubíhá tunel. Na předloktí jsem měla čerstvou popáleninu v místě, kde mi Danica deaktivovala mikročip, který mi Scion nechal implantovat pod kůži.\nStále ještě mi v uších zněl poslední Strážcův příkaz: Utíkej, Snílku. Kam by ale utíkal on, být mnou? Zavřené dveře stanice byly obklíčené ozbrojenými vigily. Na to, jak byl Strážce obrovský, se dokázal pohybovat jako stín, ale těmi dveřmi by ani stín nedokázal proklouznout. Nashira Sargasová, jeho bývalá snoubenka a vůdkyně Refájců, by si takovou příležitost k jeho dopadení nenechala ujít.\nNěkde ve tmě byla zlatá šňůra, která propojovala mého ducha se Strážcovým. Ponořila jsem se do éteru, ale z druhé strany nepřicházela žádná odpověď.\nNebylo možné, že by se Scion o povstání nedozvěděl. Nějaká informace musela uniknout, než oheň zničil komunikační systémy. Zpráva, varování — i jediné slovo je mohlo upozornit na krizi v jejich trestanecké kolonii. Určitě na nás čekají s fluxem a zbraněmi, aby nás mohli poslat zpátky do vězení.\nJen ať si to zkusí.\n„Musíme se spočítat,“ řekla jsem a vstala. „Za jak dlouho asi budeme v Londýně?“\n„Tak za dvacet minut,“ odhadl Nick.\n„Mám se ptát, kde tenhle tunel končí?“\nNick se ponuře usmál. „V Archonu. Přímo pod ním je stanice. Jmenuje se S-Whitehall.“\nSrdce se mi rozbušilo až v krku. „Neříkej mi, žes měl v plánu utéct přes Archon.“\n„To ne. Zastavíme vlak dřív a najdeme jinou únikovou cestu,“ odpověděl. „V téhle vlakové síti musí být ještě další stanice. Dani si myslí, že možná dokonce existuje propojení s normálním metrem, přes servisní tunely.“\n„Servisní tunely ale můžou být plný četníků,“ otočila jsem se na Danicu. „Vážně to chceš zkusit?“\n„Nebudou hlídaný. Používají je jenom opraváři,“ řekla Danica. „Ale u těch starších tunelů nevím. Pochybuju, že v nich zaměstnanci SciROBu někdy byli.“\nSciROB byl divize Scionu zaměřená na robotiku a strojírenství. Pokud o tunelech někdo něco věděl, pak nejspíš nějaký člověk od nich. „Musí existovat ještě jiná cesta ven,“ naléhala jsem. „I kdybychom se dostali zpátky do sítě metra, u východu by nás chytili. Nemůžeme odklonit vlak? A nevede nějaká cesta nahoru na ulici?“\n„Vlak nejde přepnout na manuální ovládání. A že by tahle linka měla východ na ulici, tak hloupí podle mě nejsou.“ Danica si sundala hadr z rány na hlavě a prohlédla si ho — vypadalo to, že je na něm víc krve než látky. „Vlak je naprogramovaný tak, aby dorazil přímo do stanice S-Whitehall. Spustíme požární alarm a vystoupíme na první stanici, kterou najdeme.“\nNápad, že povedeme velikou skupinu lidí zchátralým, neosvětleným tunelem, mi nepřipadal zrovna rozumný. Všichni byli slabí, hladoví a vyčerpaní, bylo třeba postupovat rychle. „Nějaká stanice musí být pod Towerem,“ řekla jsem. „Přece by nepoužívali stejnou stanici pro transport vidoucích i pro zaměstnance Scionu.“\n„To je moc daleko, než abychom to zkoušeli naslepo,“ přerušila mě Nadine. „Tower je od Archonu pěkných pár mil.“\n„V Toweru zadržují vidoucí. Logicky pod ním bude i stanice.“\n„Pokud budeme předpokládat, že je u Toweru stanice, musíme pečlivě načasovat spuštění alarmu,“ poznamenal Nick. „Máš nějaký nápad, Dani?“\n„Jak by se dalo zjistit, kde přesně jsme?“\n„Už jsem říkala, že tenhle systém tunelů neznám.“\n„Zkus střelit od boku.“\nDani mlčela déle než obvykle. Kolem očí měla modřiny. „Možná… možná že jsou v tunelech nějaký značky tras, podle kterých se orientujou dělníci. Ve scionských tunelech jsou štítky, co označujou vzdálenost k nejbližší stanici.“\n„Ty ale neuvidíme, pokud nevystoupíme z vlaku.“\n„Přesně tak. A na jeho zastavení máme jen jeden pokus.“\n„Nějak to vyřešte,“ řekla jsem. „Já zatím najdu něco, čím bychom spustili alarm.“\nNechala jsem je tam přemýšlet a prošla do vedlejšího vagonu. Jaxon odvrátil hlavu. Zastavila jsem se před ním.\n„Jaxone, nemáš zapalovač?“\nJednotlivé vagony od sebe oddělovaly posuvné dveře. Nešly zamknout a sklo nebylo neprůstřelné. Jestli nás teď chytí, nebude šance uniknout.\nUpíraly se na mě desítky očí. Vidoucí, kteří přežili, se k sobě navzájem choulili. Doufala jsem, že se podařilo nastoupit Julianovi, který se mnou plánoval spiknutí, ale nebylo po něm ani vidu ani slechu. Srdce se mi sevřelo. I kdyby on a jeho tlupa komediantů přežili zbytek noci, do svítání by jim Nashira stejně podřízla hrdla.\n„Kam to jedeme, Paige?“ ozvala se Lotte, jedna z komediantek. Ještě pořád měla na sobě kostým z oslavy dvoustého výročí Scionu — historické události, kterou jsme před chvílí zmařili svým útěkem. „Do Londýna?“\n„Přesně tak,“ řekla jsem. „Poslyšte, budeme muset zastavit vlak ještě před konečnou a dojít k prvnímu východu, který najdeme. Tenhle vlak jede do Archonu.“\nMnozí zatajili dech a vyměnili si vyděšené pohledy. „To mi nepřipadá jako moc bezpečný plán,“ poznamenal Felix.\n„Je to naše jediná šance. Byli jste někdo vzhůru, když vás nakládali do vlaku, kterým jste pak jeli do Prvního Šeolu?“\n„Já jo,“ řekl jeden augur.\n„Takže je u Toweru stanice?“\n„Určitě. Dovedli nás z cely rovnou k vlaku. Tamtudy ale nepůjdeme, ne?“\n„Pokud nenajdeme jinou stanici, tak jo.“\nZačali si mezi sebou vzrušeně šeptat a já jsem je mezitím spočítala. Kromě mě a zbytku gangu tu bylo dalších dvaadvacet lidí, kterým se podařilo utéct.\nJak asi dokážou přežít v normálním světě, když se s nimi tolik let zacházelo jako se zvířaty? Někteří si na citadelu skoro nepamatují a jejich gangy na ně už dávno zapomněly. Raději jsem na to přestala myslet a přiklekla si k Michaelovi, který seděl stranou ostatních. Milý, laskavý Michael, jediný člověk kromě mě, jehož si Strážce v Prvním Šeolu vzal pod ochranná křídla.\n„Michaeli,“ dotkla jsem se jeho ramene. Na vlhkých tvářích měl zarudlé skvrny. „Poslouchej mě, Michaeli. Vím, že tohle je děsivý, ale nemohla jsem tě přece nechat v Magdalen.“\nPřikývl. Nebyl úplně němý, ale slovy šetřil.\n„Nemusíš se vracet k rodičům, slibuju. Pokusím se ti najít nějaký bydlení.“ Sklopila jsem oči. „Pokud se nám tedy útěk povede.“\nMichael si otřel rukávem tvář.\n„Nemáš Strážcův zapalovač?“ řekla jsem tiše. Michael sáhl do kapsy šedé bundy a vytáhl povědomý čtverhranný zapalovač. Vzala jsem si ho od něj. „Děkuju.“\nChiromantka Ivy také seděla sama. Její vyholená hlava a propadlé tváře byly živoucím svědectvím krutosti Refájců. Její dozorce Thuban Sargas s ní zacházel jako s boxovacím pytlem. Všimla jsem si, že se jí třesou prsty a klepe brada. Neměli bychom ji nechávat dlouho o samotě, pomyslela jsem si. Posadila jsem se a zrak mi padl na spoustu podlitin, které jí prosvítaly pod kůží. Z ramen jí splývala špinavá žlutá tunika.\n„Ivy,“ oslovila jsem ji.\nSkoro neznatelně přikývla.\n„Víš, že do nemocnice tě vzít nemůžeme,“ řekla jsem, „ale chci tě odvést někam do bezpečí. Máš nějaký gang, který by se o tebe postaral?“\n„Žádný gang nemám.“ Její hlas připomínal prázdnou skořápku. „Bývala jsem… kanálče v Camdenu. Tam se ale vrátit nemůžu.“\nIvy jen zavrtěla hlavou. Camden byl čtvrť v sektoru II-4 s největší komunitou vidoucích, rušné tržní městečko natěsnané podél Velkého kanálu.\nPoložila jsem zapalovač na nablýskaný stolek a opřela si dlaně o sebe. Pod nehty jsem měla půlměsíčky špíny.\n„Nemáš vůbec nikoho, komu bys mohla důvěřovat?“ zeptala jsem se tiše. Toužila jsem jí nabídnout nějaké útočiště, ale Jaxon by do svého doupěte žádné cizáky nepřijal, a navíc jsem se tam už nehodlala vrátit. Bylo ale jasné, že na ulici nikdo z těchhle vidoucích dlouho nepřežije.\nIvy si zarývala prsty do paže a střídavě si ji hladila a mačkala. Po dlouhém přemýšlení řekla: „Jedna osoba by tu možná byla. Agáta. Pracuje v butiku na tržišti.“\n„Prostě butik U Agáty.“ Všimla jsem si, že jí z dolního rtu teče krev. „Dlouho mě neviděla, ale postará se o mě.“\n„Tak fajn.“ Vstala jsem. „Pošlu s tebou někoho jako doprovod.“\nIvy upírala oči z okénka, ale její pohled mířil někam do dálky. Když jsem si představila, že její dozorce je možná ještě naživu, udělalo se mi mdlo.\nDveře vagonu se otevřely a dovnitř vešlo zbývajících pět členů gangu. Sebrala jsem zapalovač a vykročila jim naproti. „To je Bílý vazač,“ zašeptal někdo. „Ze sektoru I-4.“ Jaxon stál až vzadu a opíral se o svou špacírku opatřenou ostrou čepelí. Jeho mlčení bylo deprimující, ale neměla jsem čas na hry.\n„Odkud ho Paige zná?“ ozval se další vyděšený šepot. „Snad to není jeho…?“\n„Jsme připraveni, Snílku,“ řekl Nick.\nTohle oslovení potvrdilo jejich tušení. Zkusila jsem co nejlépe zaměřit mysl na éter. Okolo mě se to hemžilo snovými krajinami jako včelami v úlu. Projížděli jsme přímo pod Londýnem.\n„Tumáš,“ hodila jsem zapalovač Nickovi. „Ujmi se čestného úkolu.“\nNick vzal zapalovač, přiložil ho k čidlu a odklopil víko. Během několika vteřin se kontrolka alarmu červeně rozsvítila.\n„Požární poplach,“ ozval se hlas Scarlett Burnishové. „Čidlo zaznamenalo v zadním vagonu oheň. Dveře budou zamčeny.“ Dveře do posledního vagonu se s třeskotem zavřely, a když začal vlak brzdit, ozvalo se monotónní hluboké bzučení. „Přemístěte se prosím do přední části vlaku a zůstaňte sedět. Záchranný tým obdržel hlášení. Nevystupujte z vlaku. Nepokoušejte se otevřít okna ani dveře. Pokud je potřeba větrat, použijte posuvný mechanismus.“\n„Na moc dlouho je neošidíme,“ prohlásila Danica. „Jakmile čidlo zjistí, že tu žádný oheň není, vlak se znovu rozjede.“\nNa konci vlaku byla malá plošina se zábradlím. Přehoupla jsem se přes něj. „Půjč mi baterku,“ požádala jsem Zeka. Posvítila jsem na koleje. „Je vedle nich prostor, kudy můžeme jít. Nedají se koleje nějak přehodit výhybkou, Fúrie?“ Automaticky jsem přepnula na Danicinu přezdívku ze syndikátu. I díky nim se nám dařilo ve Scionu už tak dlouho přežívat.\n„Nedají,“ řekla Danica. „A je dost pravděpodobný, že se tady udusíme.“\nPozorně jsem se podívala, kudy vede napájecí kolejnice, a seskočila jsem z plošiny na štěrk. Zek začal pomáhat ostatním slézat.\nKdyž byli všichni dole, vyrazili jsme v jednom zástupu vpřed a pečlivě se přitom vyhýbali kolejnicím i pražcům. Špinavé bílé boty mi skřípaly na štěrkovém podloží. V prostorném tunelu bylo chladno. Zdálo se, že snad nikdy neskončí, a intervaly temnoty mezi bezpečnostními světly byly dlouhé. Měli jsme dohromady pět svítilen a jedné už docházely baterie. Slyšela jsem vlastní dech a cítila, jak mi na pažích naskočila husí kůže. Pořád jsem se rukou přidržovala zdi a snažila se došlapovat na správná místa.\nUplynulo asi deset minut a koleje se náhle začaly chvět. Vrhli jsme se všichni ke zdi. Prázdný vlak, který nás odvezl z vězení, prosvištěl okolo nás jako rozmazaná šmouha kovu a světel a mířil k Archonu.\nKdyž jsme došli na křižovatku označenou jediným zeleným světlem, nohy už se mi třásly vyčerpáním.\n„Fúrie,“ zavolala jsem. „Víš o tomhle signálu něco?“\n„Znamená to, že koleje před náma jsou volný a vlak byl naprogramovaný, aby zabočil druhou odbočkou vpravo,“ řekla Danica.\nOdbočka vlevo byla zablokovaná. „Tak půjdeme tou první vpravo?“\n„Nemáme moc na vybranou.“\nZa rohem se tunel rozšířil. Rozběhli jsme se. Nick nesl Ivy, která byla tak zesláblá, že bylo s podivem, že vůbec k vlaku doběhla.\nDruhá chodba byla osvětlena bílými světly. Na jednom pražci jsme objevili zašlou destičku s nápisem Westminster 2500 m. První tunel před námi rozevřel svůj tmavý chřtán a bylo u něj napsáno Tower 800 m. Pokud na nástupišti ve Westminsteru čekal oddíl četníků, touhle dobou už museli zjistit, že vlak přijel prázdný. Možná už dokonce vyrazili do tunelů.\nMezi námi proběhla hubená hnědá krysa. Michael ucukl, ale Nadine na ni posvítila baterkou. „To by mě zajímalo, čím se živí.“\nOdpověď na sebe nenechala dlouho čekat. Cestou krys postupně přibývalo a v tunelu bylo slyšet cvakání jejich zoubků. Najednou světlo Zekovy baterky dopadlo na mrtvolu a jemu se roztřásla ruka. Krysy ještě hodovaly na zbytcích těla. Leželo v cárech obleku, jaký v Prvním Šeolu nosili harláci, a hrudní koš mu zjevně několikrát přejel vlak.\n„Ruka leží na napájecí kolejnici,“ řekl Nick. „Ten nebožák tudy musel jít bez svítilny.“\nJedna vidoucí zavrtěla překvapeně hlavou. „Jak mohl sám dojít tak daleko?“\nZe skupiny se ozvalo vzlyknutí. Všichni jsme pomysleli na to, že tenhle uprchlý harlák už byl tak blízko domovu.\nPo čase konečně kužely světla z našich svítilen dopadly na nástupiště. Překročila jsem koleje a s velkým úsilím jsem se na něj vyškrábala. Zvedla jsem baterku do výše očí. Světlo prořízlo tíživou temnotu a odhalilo bílé kamenné zdi, cisternu se stříkačkou sloužící k dezinfekci a skladovací regály plné složených nosítek. Byla to stanice navlas podobná té na opačném konci, kde probíhal příjem. Do očí štípal pronikavý pach peroxidu vodíku. Mají snad tihle lidi pocit, že se od nás nakazí morem? Začnou si drhnout ruce dezinfekcí hned poté, co nás nacpou do vlaku, aby na nich náhodou neulpělo trochu jasnovidnosti? Úplně jsem se viděla, jak ležím připoutaná k nosítkům, třeštím v záchvatu fantasmagorie a doktoři v bílých pláštích se mnou zacházejí jako s kusem hadru.\nČetníky nebylo nikde vidět. Posvítili jsme do všech koutů. Na zdi byla přitlučená obrovská cedule — červený kosočtverec uprostřed rozpůlený modrým pruhem, v němž bylo štíhlým bílým písmem napsané jméno stanice.\nI bez mapy jsem věděla, že v oficiální síti metra žádná stanice Londýnský Tower není.\nPod cedulí visela malá cedulka. Naklonila jsem se blíž a sfoukla prach z vyrytých písmen. Bylo tam napsáno Trasa Pentad. Mapka pod nápisem zobrazovala polohu pěti tajných stanic pod citadelou. Drobný text pak sděloval, že tyto stanice byly vybudovány během stavby metropolitní železnice, jak se dříve nazývalo londýnské metro.\nPřistoupil ke mně Nick. „Jak jsme tohle mohli dopustit?“ zamumlal.\n„Některý jasnovidce vězní v Toweru celý roky, než je pošlou sem dolů.“\nNick mi jemně stiskl rameno. „Pamatuješ si, jak tě sem přivezli?“\n„Ne. Píchli mi předtím flux.“\nPřed očima mi náhle zavířily drobné skvrny. Přiložila jsem si prsty ke spánku. Amarant, který mi dal Strážce, mi zahojil většinu zranění ve snové krajině, ale v hlavě mi pořád neklidně bušilo a občas se mi zamlžil zrak.\n„Musíme se pohnout,“ řekla jsem a sledovala ostatní, jak postupně vylézají na nástupiště.\nByly odsud dvě cesty ven — velký výtah, dost prostorný, aby se do něj vešlo několik nosítek najednou, a těžké železné dveře s nápisem Nouzový východ. Nick je otevřel.\n„Vypadá to, že půjdeme po schodech,“ řekl. „Zná někdo půdorys areálu Toweru?“\nZnala jsem jediný záchytný bod, Bílou věž. Byla to hlavní hradní věž, srdce celého žalářního komplexu. Sídlily v ní Mimořádné stráže, elitní jednotky, kterým jsme v syndikátu přezdívali Havrani. Byli to krutí vigilové v černých uniformách, vybavení nekonečným arzenálem mučicích metod.\n„Já to tu trochu znám,“ zvedla ruku Nell. „Aspoň některé části.“\n„Jak se jmenuješ?“ zeptal se Nick.\n„Devítka. Vlastně Nell.“ Hodně mi připomínala mou kamarádku Liss, takže nebylo divu, že spolu tenkrát pomocí masky a kostýmu dokázaly obelstít Biřice — obě měly vílí postavu a kudrnaté černé vlasy, ale Nell měla ostřeji řezanou tvář a pleť temně olivového odstínu. Liss také měla drobné černé oči, zatímco Nelliny byly jasně modré.\n„Pověz nám, co víš,“ vyzval ji Nick jemně.\n„Je to už deset let. Mohli to tu od té doby přestavět.“\n„Pár z nás fluxovou injekci nedostalo,“ řekla. „Předstírala jsem, že jsem v bezvědomí. Jestli tyhle schody končí poblíž výtahu, pak bychom měli stát přímo za Branou zrádců, ale ta bude zamčená.“\n„Se zámky si dokážu poradit,“ řekla Nadine a zvedla kožený vak plný paklíčů. „I s Havrany, jestli se budou chtít prát.“\n„Moc se nenaparuj. Prát se nebudeme.“ Nick zvedl oči k nízkému stropu. „Kolik nás je celkem, Paige?“\n„Dvacet osm,“ odpověděla jsem.\n„Půjdeme po malých skupinkách. My můžeme jít s Nell jako první. Vazači a Diamante, můžete dát pozor na…“\n„Upřímně doufám,“ přerušil ho Jaxon, „že mi nehodláš udílet rozkazy, Rudý zraku.“\nV chaosu, který vládl při vystupování a teď při šplhání na nástupiště, jsem na Jaxona málem zapomněla. Stál opodál ve stínu a opíral se o špacírku, která zářila jako čerstvě zapálená svíce.\nNick chvíli mlčel a pak našpulil rty. „Chtěl jsem tě jenom požádat o pomoc,“ řekl.\n„Zůstanu tady, dokud nevyčistíte cestu,“ vyštěkl Jaxon. „Až se bude odírat peří z Havranů, můžete si při tom špinit ruce sami.“\nVzala jsem Nicka za paži. „To můžeme,“ zamumlal, i když ne tak hlasitě, aby ho Jaxon slyšel.\n„Já na ně dohlídnu,“ řekl Zek. Za celou dobu jízdy vlakem nepromluvil ani slovo. Jednou rukou si držel rameno, druhou měl sevřenou v pěst, až mu z toho zbělely klouby.\nNick si povzdechl a pak pokynul Nell. „Veď nás.“\nNechali jsme ostatní vězně na nástupišti a s Nickem a Nadine jsme vyrazili za Nell po příkrém točitém schodišti. Nell byla hbitá jako opička, měla jsem co dělat, abych jí stačila, protože mě bolel snad každý sval v nohách. Naše dupání se rozléhalo nad námi i pod námi. V jednu chvíli Nick na schodech klopýtl a Nadine ho zachytila za loket.\nNahoře Nell zpomalila a pootevřela další dveře. Chodbou se ozval vzdálený jekot sirén civilní obrany. Pokud už vědí, že jsme zmizeli, byla jen otázka času, kdy nás najdou.\n„Vzduch je čistý,“ zašeptala Nell.\nVytáhla jsem z batohu lovecký nůž. Kdybychom použili pušky, přivolalo by to i toho nejposlednějšího Havrana na stráži. Nick, který stál za mnou, vyndal malou šedou vysílačku a zmáčkl několik tlačítek.\n„No tak, Elizo,“ zamumlal. „Jävla telefon…“\nPohlédla jsem na něj. „Pošli jí obrázek.“\n„To už jsem udělal. Uvidíme, jak dlouho jí to potrvá.“\nJak předvídala Nell, vchod na schodiště byl naproti odpojenému výtahu. Napravo stála zeď z obřích cihel a nalevo se pod masivním kamenným obloukem tyčila Brána zrádců, ponurá černá konstrukce se zamřížovanou lunetou nahoře, v éře králů používaná jako vchod. Byli jsme dost nízko, takže ze strážních věží nás nemohli zpozorovat. Za branou bylo vidět řadu kamenných schůdků porostlých lišejníkem a vedle nich úzkou rampu pro nosítka.\nVe svitu měsíce jsem zahlédla kousek Bílé věže. Mezi hlavní hradní věží a branou stála vysoká zeď — za tu jsme se mohli schovat. Z jedné věžičky se linulo ostré, silné světlo reflektoru a sirény vydávaly jednolitý, nepřetržitý tón, což ve Scionu znamenalo vážné narušení bezpečnostního systému.\n„Tamhle bydlí stráže,“ ukázala Nell na hlavní hradní věž. „Vidoucí zadržují v Krvavé věži.“\n„Kam vedou ty schůdky?“ zeptala jsem se.\n„Do nejvnitřnější části věže. Musíme si pospíšit.“\nNež větu dořekla, na pěšince přímo naproti bráně se objevil oddíl Havranů. Přimáčkli jsme se ke zdi. Nickovi na spáncích vyskočily krůpěje potu. Pokud strážci uvidí, že brána je v bezpečí, možná ani nepůjdou na obchůzku.\nMěli jsme štěstí. Havrani šli dál. Jakmile zmizeli z dohledu, odstrčila jsem se chvějícíma rukama od zdi. Nell se svezla na zem a polohlasně zaklela.\nNad hlavami se nám rozezněly další varovné sirény. Zkusila jsem bránu otevřít, ale nešlo to. Řetězy byly spojené visacím zámkem. Jakmile si toho Nadine všimla, odstrčila mě a vyndala z opasku malinký plochý šroubovák. Zasunula ho do spodní části klíčové dírky a pak vytáhla stříbrný paklíč.\n„Možná to nějakou chvíli potrvá.“ Kvůli hluku sirén jsme se sotva slyšeli. „Vypadá to, že je zámek zrezivělý.“\n„Nemáme času nazbyt.“\n„Zavolejte ostatní.“ Nadine nespouštěla ze zámku oči. „Měli bychom se držet pohromadě.“\nBěhem jejích slov si dal Nick k uchu telefon a zašeptal: „Múzo!“ Chvíli hovořil tiše s Elizou. „Pokusí se dorazit co nejdřív,“ řekl mi pak. „Posílá nám na pomoc lapky Létajícího Jacka.“\n„Jak dlouho jí to může trvat?“\n„Deset minut. Lapkové by tu měli být o něco dřív.“\nDeset minut byla příliš dlouhá doba.\nSvětlo reflektoru kroužilo nad námi a prohledávalo vnitřek věže. Nell uhnula a oči se jí zúžily do štěrbin. Natlačila se do rohu, zkřížila ruce na prsou a dýchala jen nosem.\nProcházela jsem podél zdí a zkoumala každou cihlu. Pokud Havrani obcházejí celý komplex, budou co nevidět zpátky. Do té doby bylo třeba otevřít bránu, poslat vězně do bezpečí a vrátit zámek na místo. Zabořila jsem prsty do škvíry mezi výtahovými dveřmi a pokusila se je rozevřít, ale nepohnuly se ani o píď.\nKousek ode mě zkoušela Nadine další paklíč. Vsunula ho do otvoru v podivném úhlu, protože zámek byl z druhé strany, ale ruce se jí ani nezachvěly. Ze schodiště se vynořil Zek a za ním hrstka vyplašených vězňů. Pokynula jsem mu, aby zůstali stát, a zavrtěla jsem hlavou.\nV tu chvíli se Nadine podařilo otevřít zámek. Pomohli jsme jí sundat z mříží těžké řetězy a snažili se nenadělat přitom moc hluku. Společně jsme otevřeli Bránu zrádců. Křídlo dveří na štěrku zaskřípalo a nepoužívané panty zavrzaly, ale zvuk naštěstí pohltilo ječení sirén. Nell vyběhla po schůdcích a mávla na nás.\n„Mají určitě obšancovaný všechny východy,“ řekla, když jsem přišla blíž. „Tenhle zámek byl jediný slabý místo. Budeme muset přelézt jižní zeď.“\nŠplhání byla moje silná stránka. „Rudý zraku, svolej ostatní,“ zavelela jsem. „Připravte se k běhu.“\nV předklonu jsem se vyplížila po schůdcích nahoru. Oběma rukama jsem svírala revolver. Ukázaly se přede mnou další schody, které vedly k jedné ze dvou věží stojících po obou stranách kamenného oblouku. Rychlým skokem jsme se mohli dostat mezi dva zuby cimbuří na přilehlé zdi, která byla mnohem nižší, než jsem čekala. Scion zjevně nepředpokládal, že by vidoucí, kteří by navzdory vší pravděpodobnosti unikli z Krvavé věže, mohli dorazit až sem. Naznačila jsem Nickovi, ať přivede ostatní. Vydala jsem se klusem po druhém schodišti a držela se ve stínu. Když jsem doběhla k mezeře mezi zuby cimbuří, strnula jsem.\nLežel přede mnou.\nZa zdí byla příkrá stráň svažující se k Temži. Nalevo řeku přemosťoval Tower Bridge. Kdybychom šli doprava, mohli bychom neviděni komplex obejít a dostat se k hlavní silnici. Nick vytáhl z kapsy váček a vetřel si do dlaní drcenou křídu.\n„Půjdu první,“ zamumlal. „Ty pomoz ostatním slézt. Eliza bude čekat dole na silnici.“\nPodívala jsem se na most, jestli tam nejsou nějací ostřelovači. Žádné nebylo vidět, ale cítila jsem tři cizí snové krajiny.\nNick se vtěsnal do mezery v cimbuří a opřel se o něj rukama s čelem obráceným ke zdi. Nohama se snažil najít oporu na kameni a udrolil přitom kousek zdiva. „Opatrně,“ řekla jsem celkem zbytečně, protože šplhání šlo Nickovi snad lépe než chůze. Letmo se usmál, pak se sehnul a doskočil do dřepu.\nNelíbilo se mi, že je mezi námi najednou zeď.\nPodala jsem ruku prvnímu, kdo poleze. Stáli tam Michael s Nell a podpírali Ivy. Vzala jsem ji za lokty a nasměrovala k cimbuří.\n„Pojď sem nahoru, Ivy.“ Shodila jsem ze sebe Nickův kabát a zapnula jí ho na těle. Zůstala jsem oblečená jen v cárech bílých šatů. „Podej mi ruce.“\nS Michaelovou pomocí se mi podařilo překulit Ivy přes zeď. Nick ji zvedl za útlé boky a donesl ji na trávu. „Michaeli, doveď sem zraněné,“ řekla jsem příkřejším tónem, než jsem měla v úmyslu. Michael odešel pomoct kulhajícímu Felixovi.\nJeden po druhém přelezli zeď. Nejdřív Ella, pak Lotte a vyděšená krystalistka, nakonec augur se zlomeným zápěstím. Všichni zůstali poblíž místa, kam doskočili, a hlídal je Nick s pistolí. Pak jsem podala ruku Michaelovi, jenže v tu chvíli ho prudce odstrčil Jaxon. Přehodil přes cimbuří svou hůl a pak se na něj lehce vyhoupl. Naklonil se ke mně a zašeptal mi do ucha:\n„Dávám ti ještě jednu šanci, ty má krásko. Vrať se zpátky k Ciferníkům a já zapomenu na to, cos mi řekla v Prvním Šeolu.“\nUpřeně jsem hleděla před sebe. „Díky, Jaxone.“\nSeskočil z cimbuří tak elegantně, jako by po něm sklouzl. Pohlédla jsem znovu na Michaela. Z pořezané tváře mu tekla krev až na krk a smáčela mu košili.\n„Tak pojď.“ Chytila jsem ho za zápěstí. „Nedívej se dolů.“\nMichaelovi se podařilo přehodit nohu přes zeď. Zaryl mi prsty do paže.\nNell se z hrdla vydral výkřik. Nohavicí jí prosakovala podlouhlá skvrna od krve. Upřela na mě vyděšený pohled. Zachvěla jsem se.\n„Skákejte!“ zakřičela jsem přes jekot sirén. „Skočte, hned teď!“\nNikdo už ale neměl čas poslechnout. Řadou vězňů stojících na schůdcích prosvištěla sprška kulek.\nPadající těla, svíjející se v záškubech bolesti. Pronikavý výkřik. Michaelova zápěstí mi vyklouzla z rukou. Vrhla jsem se přes zábradlí a přikryla si hlavu rukama.\nMěli nás v hrsti — dostali zjevně příkaz zabíjet rovnou, bez okolků.\nSlyšela jsem zdola Nicka, jak křičí moje jméno. Volal, ať se pohnu, ať skočím, ale já jsem byla jako přikovaná hrůzou. Vnímala jsem pouze tlukot svého srdce a neslyšela nic než svůj mělký dech a tlumený štěkot pušek. Pak mě uchopily nějaké ruce, zvedly mě přes zeď a já jsem padala.\nDopadla jsem podrážkami na zem tak těžce, že jsem si zarazila nohy až do kyčlí, a pak mě někdo odstrčil ještě o kus dál. S žuchnutím a bolestným zaúpěním vedle mě přistálo další lidské tělo. Byla to Nell. Se sevřenými rty se vlekla po zemi, pak se postavila a začala kulhavě běžet, co nejrychleji to šlo. Pokusila jsem se plížit stejným směrem a nakonec jsem ucítila, jak si Nick přehazuje mou paži okolo krku. Vysmekla jsem se mu.\n„Musíme se pro ně vrátit…“\n„No tak, Paige!“\nNadine se podařilo přelézt, ale další dva členové gangu ještě šplhali přes cimbuří. Z Bílé věže se znovu ozvala střelba a vězni se rozprchli do všech stran. Ze zdi seskočili Danica a Zek — viděla jsem jen jejich siluety v jasném měsíčním světle.\nCítila jsem, že na nás někdo míří. Ze zdi sklouzla prchající amaurotička s rozraženou lebkou. Michael o ni málem zakopl. Ostřelovačka na něj zamířila.\nZ každého nervu v těle jako by mi vyšlehl rudý plamen. Vyprostila jsem se z Nickova sevření a z posledního zbytku sil jsem vymrštila svého ducha a pronikla jím skrz snovou krajinu ostřelovačky. Její duch odletěl do éteru a tělo přepadlo přes ochoz. Jakmile prázdná skořápka jejího těla dopadla na trávu, Michael se přehoupl přes zeď a skutálel se na stráň nad řekou. Zakřičela jsem do zvuku sirén jeho jméno, ale zmizel mi z dohledu.\nNohy se mi pohybovaly rychleji než myšlenky. Praskliny ve snové krajině se mi rozevíraly jako čerstvé rány.\nBlížili jsme se k silnici, už jsme byli skoro u ní. Spatřili jsme světlo pouličních lamp. Z věže se ozýval rachot střelby. Pak jsme uslyšeli motor auta a oslnilo nás namodralé světlo reflektorů. Řev motoru, střelba. Jednolitý vysoký tón. Za roh, přes most. A pak už jsme byli v citadele, rozlétli jsme se po ní jako prach, pronásledováni vytím sirén.\nObjevila se v šest ráno. Jako každý den.\nChňapla jsem po revolveru, který ležel na stole. Ozvala se znělka zpravodajského kanálu Oko Scionu. Rozmáchlá teatrální melodie vycházející z dvanácti úderů Big Benu.\nPak se objevila na obrazovce. Scarlett Burnishová, Velká hlasatelka v černých šatech s načechraným límcem z bílé krajky. Měla pochopitelně svůj neměnný výraz, který připomínal ďábelského robota, ale příležitostně, když byl nějaký nebohý občan „napaden“, nebo dokonce zabit, dokázala se donutit k falešnému výrazu smutku. Dneska se však usmívala.\n„Dobré ráno, vítejte všichni na počátku dalšího dne ve Scionském Londýně. S potěšením vám mohu sdělit dobrou zprávu: Cech vigilů oznámil rozšíření své denní divize, takže v pondělí složí přísahu nejméně padesát nových příslušníků. Vrchní velitel vigilských hlídek konstatoval, že začátek nového roku přinese další, náročnější úkoly. V těchto nebezpečných časech je podle něj klíčové, aby obyvatelé Londýna drželi pospolu a…“\nVypnula jsem to.\nŽádné zásadní zprávy neproběhly. Nic, říkala jsem si stále znovu. Žádné tváře uprchlíků. O popravě ani zmínka.\nHodila jsem pistoli zpátky na stůl. Uplynulou noc jsem proležela na gauči a při každém sebemenším zvuku jsem se s trhnutím posadila. Svaly jsem měla ztuhlé a bolavé, takže mi chvíli trvalo postavit se na nohy. Sotva bolest začala trochu odeznívat, vzedmula se další vlna z podrážděné podlitiny nebo nataženého svalu. Věděla jsem, že bych si měla jít lehnout, jak jsem byla za svítání zvyklá, ale musela jsem zůstat alespoň chvíli vzhůru. Trocha denního světla mi udělá dobře.\nProtáhla jsem si nohy a zapnula přehrávač v rohu. Ozvala se z něj písnička Billie Holidayové „Guilty“. Nick mi sem z doupěte přinesl pár zakázaných desek, trochu peněz a hromadu knih, na které jsem se ale zatím ani nepodívala. Stýskalo se mi po Strážcově gramofonu. Zvykla jsem si usínat za zvuku sentimentálních šlágrů ze svobodného světa.\nOd našeho útěku uplynuly už tři dny. Mým novým domovem byla špinavá noclehárna v sektoru I-4, schovaná ve spleti postranních uliček v Soho. Vidoucí většinou přežívali v polorozpadlých dírách sotva vhodných k bydlení, ale můj bytný — kleidomant, kterého jsem podezřívala, že si otevřel ubytovnu jen proto, aby mohl profesionálně krást klíče — odsud alespoň vymýtil hlodavce, když už nedokázal zabránit vlhkosti zalézající pod kůži. Nevěděl, kdo jsem, Nick mu jen řekl, že nesmím nikomu přijít na oči, protože mě ošklivě zmlátil nějaký vigil a nejspíš mě ještě hledá.\nBylo mi jasné, že dokud se neusmířím s Jaxonem, budu se muset co týden stěhovat z jednoho pronajatého pokoje do druhého. Už teď to stálo pěkný majlant, i když zatím se mi dařilo vyjít s penězi od Nicka. Byl to jediný způsob, jak se ukrýt před zraky Scionu.\nRolety byly stažené, takže do místnosti nepronikal ani paprsek světla. Malinko jsem je povytáhla. Do zarudlých očí mě udeřil zlatý sluneční svit. Úzkou uličkou dole proběhli dva amaurotici. Na rohu postával nějaký senzibil a vyhlížel vidoucí klienty, kteří by si nechali bleskově přečíst budoucnost. Jestli je na tom hodně zoufale, možná to riskne a osloví i nějakého amaurotika, pomyslela jsem si. I oni občas podlehli zvědavosti, i když někdy to byli špehové. Scion už dávno na ulicích využíval provokatéry, kteří lákali vidoucí, aby se prozradili.\nZase jsem rolety stáhla a v místnosti se udělala tma. Šest měsíců jsem žila jako noční tvor, protože se můj spánkový režim přizpůsobil životnímu rytmu mého refájského dozorce. To se nedalo změnit z hodiny na hodinu. Dosedla jsem na gauč, natáhla se pro sklenici vody na stolku a zapila jí dvě modré tabletky na spaní.\nMoje snová krajina byla pořád dost křehká. Při otevřené konfrontaci na jevišti Cechovního domu se mě Nashira před zraky scionských vyslanců pokusila zabít. Její padlí andělé mi v krajině nadělali trhliny, takže mi vzpomínky prosakovaly ve spánku do snů. Kaple, kde zemřel Sebastian. Komnata v rezidenci Magdalen. Ohavné, špinavé chatrče Osady a Šmelinářovo psychomanteum, kde se mi ve snu znetvořil obličej a odpadla čelist, jako by byla z vyschlé keramické hlíny.\nViděla jsem taky Liss, jak má rty sešité zlatou nití. Vytáhli ji ven a dali sežrat Emejcům, obludám, které strašily v lesích kolem kolonie. Za ní se točilo sedm krvavých karet. Natáhla jsem se pro ně, abych se podívala na tu poslední, která měla symbolizovat mou budoucnost, můj konec, ale jakmile jsem se jí dotkla, vyšlehl z ní ohnivý jazyk. Za soumraku jsem se s cuknutím probudila, od hlavy až k patě zalitá potem. Tváře jsem měla rozpálené a na rtech jsem cítila slanou pachuť.\nTyhle karty mě asi budou pronásledovat dlouho, pomyslela jsem si. Liss mi v šesti krocích předpověděla budoucnost: Pět pohárů, obrácený Král holí, Ďábel, Milenci, obrácená Smrt a Osm mečů. Čtení ale nedokončila.\nDoklopýtala jsem do koupelny a zapila další dvě tabletky proti bolesti, které mi tu nechal Nick. Tušila jsem, že ta šedá je nějaké sedativum, které mělo utlumit moje chvění, rozbouřený žaludek a touhu popadnout zbraň a konat.\nOzvalo se tiché zaklepání. Pomalu jsem uchopila pistoli, ověřila jsem si, že je nabitá, a schovala ji za záda. Volnou rukou jsem pootevřela dveře.\nNa chodbě stál můj bytný, celý vyparáděný, a na krku se mu houpal řetízek se starodávným kovovým klíčem. Nikdy ho nesundával.\n„Dobré ránko, slečno,“ pozdravil mě.\nSe značným úsilím jsem se usmála. „Spíte vůbec někdy, Leme?“\n„Moc ne. Hosti bývají vzhůru v každou denní i noční dobu. Teď je zrovna nahoře seance,“ dodal ustaraně. „Stolek jim hopsá jako pominutý. Ale vy dneska vypadáte mnohem líp, abych tak řekl.“\n„Děkuju. Nevolal mi kamarád?“\n„Staví se prý dneska večer v devět. Kdybyste něco potřebovala, zazvoňte.“\n„Díky. Pěkný večer.“\n„Vám taky, slečno.“\nNa majitele ubytovny byl nezvykle ochotný. Zavřela jsem dveře a zamkla.\nV tu ránu mi pistole vyklouzla z ruky. Svezla jsem se na podlahu a zabořila hlavu mezi třesoucí se kolena.\nPo chvíli jsem se sebrala a došla do malé nevětrané koupelny, svlékla jsem si noční košili a prohlédla si v zrcadle svá zranění. Nejnápadnější byl hluboký zašitý šrám nad okem a mělká řezná rána, která mi vedla přes celou tvář. Mé tělo bylo po všech stránkách zubožené. Nehty jsem měla skoro průsvitné, pleť nažloutlou a žebra i kyčelní kosti mi nápadně vystupovaly. Když mi bytný poprvé donesl tác s jídlem, prohlížel si mě dost podezřívavě, zvlášť pořezané ruce a modřinu na oku. Ale nepoznal, že jsem Bledý snílek, chráněnka a kočena Bílého vazače, vidopána zdejšího sektoru.\nKdyž jsem vkročila do sprchového kouta a otočila kohoutkem, zatmělo se mi před očima. Po ramenou mi stékala horká voda a cítila jsem, jak mi povolují ztuhlé svaly.\nNěkde bouchly dveře.\nBleskově jsem hmátla po břitvě schované na poličce s mýdlem. Vyskočila jsem ze sprchového kouta a přimáčkla se k protější zdi. Stála jsem schovaná za dveřmi s břitvou přitisknutou k tělu a v žilách mi tepal adrenalin.\nTrvalo pár minut, než mi srdce přestalo splašeně bušit. Odlepila jsem se od mokrých dlaždiček, zalitá vodou i potem. To nic. Nic se neděje. To jen v horním patře bouchl stolek při seanci.\nCelá roztřesená jsem se opřela o umyvadlo. Mokré lokýnky vlasů mi splývaly podél nezdravě pobledlé tváře.\nPohlédla jsem svému zrcadlovému odrazu do očí. Refájci i rudokabáti v trestanecké kolonii zacházeli s mým tělem jako s věcí, vláčeli ho a bili. Otočila jsem se k zrcadlu zády a prsty si přejela po zjizveném místě na rameni. XX-59-40. Tenhle cejch už tam budu mít vypálený do smrti.\nAle přežila jsem. Přetáhla jsem si košili zpátky přes jizvu. Přežila jsem a Sargasové poznají, zač je toho loket.\nKdyž jsem poprvé po dvou dnech otevřela Nickovi dveře, opatrně mě objal a dával přitom pozor, aby se nedotkl mých ran a pohmožděnin. Viděla jsem ho v mnoha vzpomínkách, které vyvolala Strážcova numa, ale živému Nicku Nygårdovi se to nemohlo rovnat.\nUsmáli jsme se na sebe, i když to byl skoro neznatelný a trochu zarputilý úsměv.\nNick mlčky prostřel stůl pro nás oba a já jsem otevřela dveře na malý balkon. Vítr přivál pach scionského podzimu — odér benzinu a kouře z ohníčků, které si rozdělávali pouličníci. Z krabiček s jídlem se však linula tak božská vůně, že jsem si ničeho nevšímala. Byla to úplná hostina: horké pirožky se šunkou a kuřecím masem, čerstvý chleba, opepřené a osolené lupínky brambor. Nick mi ještě podal výživovou kapsli.\n„Dej se do toho, ale nehltej.“\nNa pirožkách se lesklo rozpuštěné máslo a vytékala z nich hustá šťáva. Poslušně jsem si položila kapsli na jazyk.\n„Co tvoje ruka?“ Nick mě uchopil za paži a prohlédl si ránu kruhového tvaru. „Bolí tě to?“\n„Už ne.“ A i kdyby ano, jakákoli bolest stála za to, že jsem se zbavila mikročipu.\n„Hlídej si to. Vím, že je Danica šikovná, ale není doktorka.“ Sáhl mi na čelo. „Hlava tě nebolí?“\n„O nic víc než obvykle.“ Rozlámala jsem krajíc chleba na kousky. „Na Oku Scionu zatím nic nevysílali.“\n„Takže ticho po pěšině.“\nI my dva jsme byli potichu. Kruhy pod Nickovýma očima prozrazovaly, že strávil pár bezesných nocí. Nocí plných přemýšlení a nekonečného čekání. Uchopila jsem oběma rukama hrnek s kávou a vyhlédla z okna. Citadela se přede mnou rozprostírala jako pás kovu, skla a světel, který jako by ubíhal až do nekonečného vesmíru. Někde tam musí být Michael, pomyslela jsem si. Nejspíš se schoulil někam pod most nebo na zápraží domu. Kdyby se mu podařilo sehnat trochu peněz, mohl by přespat v nějaké laciné ubytovně, ale tahle místa noc co noc pročesávali vigilové, aby splnili nařízené kvóty zadržených lidí.\n„Podívej, co jsem ti sehnal.“ Nick ke mně přisunul mobil, podobný, jaký měl před pár dny v Toweru. „Telefon s chráněnými kódy. Když budeš často měnit identifikační moduly, Scion tě nedokáže vysledovat.“\n„Kdes to vzal?“ Takové telefony se ve Scionu nevyráběly, takže tenhle musel být odněkud dovezený.\n„Sehnal mi ho kamarád na tržišti Old Spitalfields. Správně bys ho měla po použití zahodit, ale překupníci za ně chtějí hrozný peníze.“ Podal mi krabičku. „Na příchozí hovory moc využitelný není, protože se pořád mění číslo, ale můžeš z něj volat. Je to jenom pro případ nouze.“\n„Fajn.“ Strčila jsem si telefon do kapsy. „Jak bylo v práci?“\n„Všechno v pohodě. Aspoň myslím.“ Promnul si strniště na bradě, což u něj byla známka nervozity. „Jestli mě někdo viděl, jak nastupuju do toho vlaku…“\n„Měl jsem na sobě scionskou uniformu.“\n„Nicku, Scion je obrovská organizace. Pravděpodobnost, že si někdo dá dohromady věhlasného doktora Nicka Nygårda s trestaneckou kolonií, je mizivá.“ Namazala jsem si krajíc chleba tlustě máslem. „Bylo by mnohem podezřelejší, kdyby ses odtamtud nevrátil.“\n„Já vím. A nestrávil jsem celý ty roky na jejich univerzitách proto, abych to teď vzdal.“ Když uviděl, jak se tvářím, donutil se k úsměvu. „Na co myslíš?“\n„V Toweru jsme přišli o spoustu lidí.“ Najednou mě úplně přešla chuť k jídlu. „Slíbila jsem jim, že je všechny dovezu domů.“\n„Přestaň, Paige. Jestli budeš takhle uvažovat, úplně tě to zničí. Tohle má na svědomí Scion, ne ty.“\nNic jsem na to neřekla. Nick si ke mně přiklekl. „Zlato, podívej se na mě. Podívej se mi do očí.“ Při pohledu na jeho unavený výraz se moje bolest ještě zvětšila. „Jestli je někdo na vině, tak je to ten Refájec. To on tě posadil na vlak a nechal tě odjet.“ Když jsem neodpovídala, dal mi ruku kolem ramen. „Ostatní vězně najdeme, slibuju.“\nChvíli jsme tak zůstali sedět. Věděla jsem, že má pravdu.\nAle přesto je tu možná někdo, kdo to má všechno na svědomí. Někdo, kdo se skrývá pod rouškou Scionu.\nVěděl Strážce, že vlak dojede do Westminsteru, přímo do chřtánu obludy? Zradil mě snad v hodině dvanácté? Koneckonců to byl Refájec — nelidský tvor. Musela jsem ale věřit, že udělal, co bylo v jeho silách.\nKdyž jsme se najedli, Nick sklidil zbytky ze stolu. Ozvalo se další zaklepání na dveře, takže jsem zase chňapla po pistoli, ale Nick mě zvednutím dlaně zarazil.\n„To je v pořádku,“ řekl. „Někoho jsem pozval.“\nVešla Eliza Rentonová s kudrnatou hlavou mokrou od deště a ani se u dveří neobtěžovala pozdravit. Vrhla se ke gauči s výrazem, který napovídal, že mi nejspíš vrazí jednu pěstí do obličeje, ale nakonec to skončilo bouřlivým objetím.\n„Paige, ty jeden magore.“ Hlas jí přeskakoval zlostí. „Ty huso pitomá, proč jsi tenkrát jela tím metrem? Vždyť jsi věděla, že jsou všude četníci, že dělají namátkový kontroly…“\n„Riskla jsem to. Byla to pitomost.“\n„Proč jsi prostě nepočkala na Nicka? Odvezl by tě domů. Mysleli jsme, že tě vyřídil Hektor… nebo Scion…“\n„Taky že jo.“ Poplácala jsem ji po zádech. „Ale už je to dobrý.“\nNick ode mě Elizu jemně, ale rozhodně odtáhl. „Pozor, je samá modřina.“ Dovedl ji k protější pohovce. „Říkal jsem si, že by tvoje vyprávění měl slyšet ještě někdo další. Potřebujeme co nejvíc spojenců.“\n„Vždyť spojence máte,“ vyštěkla Eliza. „Jax má o tebe hrozný strach, Paige.“\n„Když mě tenkrát škrtil, moc to nevypadalo, že se o mě bojí,“ namítla jsem.\nZ jejího výrazu jsem poznala, že o tom neví. Přelétla očima ode mě k Nickovi a zachmuřila se.\nZatáhla jsem závěsy a v šeru jsme se posadili na pohovky. V rukou jsme svírali šálky salepu, který nám Nick nalil ze své placatice. Byl to hustý nápoj z hlíz orchidejí a horkého mléka posypaný skořicí, oblíbený hit kaváren. Po měsících hladovění na mě jeho chuť působila konejšivě.\nNa televizní obrazovce právě hovořila jedna z vedlejších hlasatelek podřízených Scarlett Burnishové. „V průběhu následujících týdnů by se měl v první kohortě zdvojnásobit počet vigilů v souvislosti se zprovozněním druhého prototypu detektoru Senshield. Jedná se o jedinou dosud známou technologii, jež dokáže odhalit nepřirozenost. Přístroje by měly být v provozu do začátku prosince. Obyvatelé ať laskavě počítají se zvýšenou frekvencí namátkových kontrol v metru, v autobusech a v síti vozidel taxislužby autorizované Scionem. Divize četníků žádá obyvatele, aby se v nastávajícím období řídili příkazy jejích příslušníků. Kdo nic neskrývá, nemá se čeho bát! A nyní předpověď počasí na tento týden.“\n„Další vigilové,“ hlesl Nick. „Co to má proboha znamenat?“\n„Snaží se najít uprchlíky,“ řekla jsem. „Nechápu, proč se o tom v televizi vůbec nezmínili.“\n„Třeba to není kvůli tomu. Za dva měsíce budou Listopadky,“ namítla Eliza. „Během nich se vždycky zesilujou bezpečnostní opatření. A letos pozvali Velkýho inkvizitora Paříže.“\n„Ménardův asistent Aloys Mynatt byl v Prvním Šeolu na oslavách. Jestli je mrtvý, pochybuju, že Ménard bude mít náladu na nějaký slavení.“\n„Vsadím se, že tu cestu nezruší.“\n„Věř mi, jestli Nashira řekne ‚Zrušte to‘, tak to zruší.“\n„Kdo je Nashira?“ zeptala se Eliza.\nTak prostinká otázka. Ale nebyla na ni jednoduchá odpověď. Kdo je vlastně Nashira? Noční můra. Monstrum. Vražedkyně.\n„Až zavedou detektory Senshield, bude všechno jinak,“ řekla jsem s pohledem upřeným na televizi. „Už s tím Sněm nepřirozených začal něco dělat?“\nSněm nepřirozených tvořilo šestatřicet vidopánů a vidopaní z citadely, kteří měli sledovat veškeré aktivity syndikátu ve svých přidělených sektorech. Byli všichni poměrně nezávislí, ale svolávat Sněm bylo úkolem Kmotra, a to byl Hektor z Haymarketu.\n„V červenci se tu o tom mluvilo,“ řekl Nick. „Členové klubu v Grub Street vydali prohlášení, že si uvědomují vážnost situace, ale od té doby se nic neděje.“\n„Hektor netuší, co by měl dělat,“ poznamenala jsem. „Netuší to nikdo.“\n„Tenhle prototyp Senshieldu není to nejhorší, co nás čeká. Dokáže odhalit jedině vidoucí prvních tří řádů, aspoň se to proslýchá.“\nPo téhle poznámce Eliza odvrátila oči. Byla médium — příslušník třetího řádu. Nick ji vzal za ruku.\n„Nic se ti nestane. Dani už pracuje na rušičce,“ uklidňoval ji. „Ta by si měla se Senshieldem poradit. Není to snadný, ale je to chytrá holka.“\nEliza přikývla, ale pořád se tvářila zachmuřeně. „Prý by s tím měla být do února hotová.“\nTo bylo pozdě a všichni jsme to věděli.\n„Jak jste se vůbec dostali do kolonie?“ obrátila jsem se na Nicka. „Museli mít šílený bezpečnostní opatření.“\n„Někdy v srpnu už to Jax málem vzdal,“ přiznal Nick. „Tou dobou už nám bylo jasný, že v Londýně nejsi. Nedostali jsme žádnou žádost o výkupný od ostatních gangů, nic nenaznačovalo, že by tě zabili, a u tvýho táty po tobě taky nebylo ani stopy. První vodítko jsme získali až tenkrát na Trafalgarským náměstí, když jsi nám naznačila, že tě odvezli do Oxfordu.“\n„Od tý chvíle myslel Jax jenom na tebe,“ poznamenala Eliza sarkasticky. „Byl posedlý myšlenkou, že tě musí získat zpátky.“\nPřekvapilo mě to jen částečně. Ztráta drahocenného krajinochodce musela být pro Jaxona velká rána, ba potupa, ale přesto bych nečekala, že bude všechno riskovat, aby mě dostal ze spárů Scionu. Taková oběť se podstupuje pro lidi, ne pro majetek.\n„Pokusil jsem se v práci zjistit o Oxfordu něco víc, ale veškerý data byly zašifrovaný,“ pokračoval Nick. „Trvalo mi pár týdnů, než se mi podařilo proniknout do kanceláře hlavní supervizorky a projet jí počítač. Dostal jsem se k něčemu, co by se dalo nazvat temný Scionet — je to část sítě nepřístupná veřejnosti. Nebylo tam moc podrobností, jen to, že Oxford je uzavřený sektor typu A, což jsme věděli, a že pod Archonem je stanice vlaku, což pro nás byla novina. Taky jsem tam našel seznam jmen, který zřejmě pokrýval dobu více než sta let. Pohřešovaný osoby. Ke konci seznamu bylo i tvoje jméno.“\n„Danica se toho chytila,“ doplnila ho Eliza. „Našla přístupový tunel. Měli do něj povolený vstup jenom speciálně vybraní inženýři, ale Dani zjistila, kdy se bude otevírat. Jednatřicátýho srpna se měl opravovat vlak a Jax rozhodl, že v ten den vyrazíme. Já jsem zůstala tady a sledovala, co se bude dít.“\n„Jax není ten typ, co by si chtěl špinit ruce,“ řekla jsem.\n„Záleží mu na tobě, Paige. Udělal by cokoli, aby nás ochránil. A tebe nejvíc.“\nNebyla to pravda. Eliza odjakživa k Jaxovi vzhlížela jako k božstvu — koneckonců nám poskytoval cosi jako domov. Já jsem s ním však už zažila dost okamžiků, které svědčily o něčem jiném. Ano, byl schopen prokázat laskavost, ale laskavý nebyl. Dokázal jednat, jako by mu na lidech záleželo, ale vždycky to jen hrál. Trvalo mi řadu let, než se mi otevřely oči a uvědomila jsem si to.\n„Noc potom, co vlak opravili,“ pokračoval Nick, „se Dani dostala do tunelu díky kartě, kterou ukradla jednomu inženýrovi. Pustila nás všechny dovnitř.“\n„Nepoznal vás nikdo?“\n„Neviděli nás. Když do vlaku nastupovali vyslanci, my jsme už byli zamčení v oddílu pro údržbáře na konci vlaku. Vigilové se do něj nijak nemohli dostat, takže jsme na tuhle část cesty byli v bezpečí. Pak jsme se ovšem ještě museli dostat z vlaku ven.“\n„Vždyť vyslance doprovázeli vigilové s duchozrakem! Jak se vám to kčertu mohlo podařit?“\n„Počkali jsme, až vyslance vyvedou pryč. Stráž sice zamkla dveře z druhý strany, takže jsme se ocitli v pasti, ale naštěstí jsme za jednou mříží našli starý technický tunel, co vedl na ulici. Do Cechovního domu jsme se dostali zadním vchodem.“\nTechnický tunel. Kdyby to byl věděl Strážce, mohl se taky bezpečně dostat pryč. Vydechla jsem. „Vám snad úplně přeskočilo.“\n„Museli jsme tě přivést zpátky, Paige,“ řekla Eliza. „Jax byl ochotný zkusit cokoliv.“\n„Jax není hlupák. Ale posadit ubohou hrstku gangsterů do scionskýho vlaku, když nikdo neví, co je na druhým konci, to hloupostí zavání.“\n„Možná ho prostě přestalo bavit sedět v pracovně.“\n„Přivedli jsme tě zpátky. To je hlavní,“ řekl Nick a předklonil se. „A teď ty.“\nSklopila jsem oči k hrnku se salepem. „Je to dlouhý vyprávění.“\n„Začni tím večerem, kdy tě unesli,“ vybídla mě Eliza.\n„To nebyl začátek. Začalo to v roce 1859.“\nNick a Eliza si vyměnili udivené pohledy.\nVyprávěla jsem dlouho. Vysvětlovala jsem, jak v roce 1859 vystoupily z podsvětí, přechodného místa mezi životem a smrtí, dvě rasy jménem Refájci a Emejci. Došlo k tomu poté, co se prolomil éterický práh, protože se příliš zvýšil počet bludných duchů, a ztenčil se tím závoj oddělující oba světy.\n„Fajn,“ pronesla Eliza a vypadala, že každou chvíli vyprskne smíchy, „ale kdo jsou to ti Refájci?“\n„To ještě pořádně nevím. Vypadají jako my,“ odpověděla jsem, „ale jejich pleť má kovový nádech a jsou hodně vysoký. Oči mají svítivě žlutý, a když se pasou na lidech, změní se jim barva očí podle aury toho, na kom se zrovna přiživili.“\nOpustila mě slova. „Nikdy jsem je neviděla za světla, ale…“ S námahou jsem vydechla. „V kolonii jim říkali bzučáci nebo hnijící obři. Duchové se jim zdaleka vyhýbají. Živí se lidským masem.“\nMyslela jsem, že světlejší pleť už Nick mít nemůže, ale podařilo se mu zblednout ještě víc.\nVyprávěla jsem dál o dohodě mezi Refájci a vládou. Refájci slíbili, že budou zemi ochraňovat před Emejci výměnou za to, že od vlády budou dostávat pravidelné dodávky vidoucích otroků. Tenhle pakt vedl k založení Scionu. Vyprávěla jsem i o trestanecké kolonii První Šeol postavené na troskách někdejšího Oxfordu, která měla sloužit jako maják duchovní aktivity a odklánět Emejce od citadel, tedy i od Londýna. Vyprávěla jsem, jak jsem nastoupila do večerního metra a jak mě zastihla namátková kontrola. Jak jsem zaútočila na dva četníky, jak mě pronásledovali až k tátovi do bytu a jak mě nakonec Biřic zasáhl šipkou s fluxem.\nPověděla jsem jim i o tom, jak mě přidělili Arcturu Mesarthimovi řečenému Strážce, snoubenci Nashiry Sargasové, a jak ze mě chtěli vycvičit vojáka. Vysvětlila jsem jim, jak fungoval systém trestanecké kolonie, a popsala jsem jejich jednotlivé úrovně. Elitní rudokabáty těšící se přízni Refájců, protože jim sloužili jako vojáci. Komedianty, které nahnali do chatrčí a využívali jako zdroj aury. Amaurotické pomocníky, které drželi za mřížemi nebo je nechali dřít až do padnutí. Líčila jsem jim, jak Refájci bili lidi, pásli se na nich a pak je odkopli, pokud nesložili zkoušky.\nNápoje nám mezitím vychladly.\nVyprávěla jsem jim, jak mě Sebova smrt postrčila o příčku výš, k získání dalšího kabátu. Jak jsem trénovala se Strážcem na louce. Řekla jsem jim o lani a o bzučácích v lese, o Julianovi a Liss. O tom, jak jsme se na Trafalgarském náměstí pokusili zadržet Antoinettu Carterovou a Nick mě přitom postřelil.\nZačínalo mě od mluvení bolet v krku, ale dovyprávěla jsem příběh až do konce. Zamlčela jsem jediné — pravdu o svém vztahu se Strážcem. S každou novou informací o Refájcích se Nick a Eliza tvářili čím dál zhnuseněji. Nepochopili by, kdybych jim řekla, že jsme se já a můj dozorce sblížili. Nepověděla jsem jim o vzpomínkách, které vyvolala salvia, o tom, jak hrál Strážce v kapli na varhany, ani že mi dovolil vstoupit do své snové krajiny. Z mého stručného popisu působil jako zdrženlivý tvor, se kterým jsem jen občas prohodila slovo, který mě tu a tam nakrmil a nakonec mě nechal odejít. Nickovi ale mezery v mém vyprávění neunikly.\n„Jednu věc nechápu,“ řekl. „Když tě přivezli na Trafalgarské náměstí, mohl tě tam nechat, ale on tě odvezl zpátky do Šeolu. Tomu říkáš, že ti pomohl?“\n„Ale on potřeboval pomoc ode mě. Pokusil se v roce 2039 svrhnout rod Sargasů. Nashira ho za to dala mučit.“\n„A pak si ho vybrala za manžela?“\n„Nevím, jestli to bylo potom. Mohli být zasnoubení už předtím, než sem přišli.“\nEliza se zašklebila. „Tak tomu říkám zásnuby.“ Ležela na boku a bosé nohy měla opřené o hromadu polštářů. „Mimochodem, není velezrada dostatečným důvodem ke zrušení zasnoubení?“\n„Myslím, že to byla součást trestu. Nashira věděla, jak moc ji Strážce nenávidí. Zjevně považovala za účinnější mučení, když Arcturus zůstane jejím snoubencem a ostatní Refájci jím budou pohrdat.“\n„A proč ho prostě nezabila? Proč vůbec nechávala kohokoliv z nich naživu?“\n„Smrt pro ně možná není trest,“ namítl Nick. „Když nejsou smrtelní jako lidi.“\n„Možná že my lidi bychom teď měli přemýšlet o důležitějších věcech.“ Upřela jsem pohled na televizi. „Na Strážci už nezáleží.“\nSlyšela jsem jeho hlas naprosto jasně, jako by byl se mnou v jedné místnosti. Vzpomínka byla tak živá, že jsem jeho přítomnost skoro cítila. Pažemi mi projelo mravenčení až do konečků prstů.\n„Myslíš, že smlouva mezi nima a vládou pořád platí?“ zeptal se Nick. „Utekli jsme z kolonie, což znamená, že jejich tajemství je ohrožený.“\n„Určitě jo.“ Pokývla jsem hlavou směrem k obrazovce, kde běžely zprávy. „Myslím, že ty bezpečnostní opatření nesouvisí s Listopadkama. Chtějí vyhladit všechny, kdo o povstání vědí.“\n„A co bude pak?“ zeptala se Eliza.\n„Další Kostičas. Aby nahradili lidi, o který přišli.“\n„To je ale budou muset poslat někam jinam,“ řekl Nick. „Nemůžou už používat první kolonii, když se prozradilo její umístění.“\n„Mají v plánu postavit Druhý Šeol ve Francii, ale myslím, že s přestavbou města zatím nezačali,“ řekla jsem. „Jejich první cíl teď bude nás najít.“\nChvíli bylo ticho. „Takže ten Strážce chce pomáhat lidem,“ poznamenala Eliza. „Kde je teď?“\n„Vydal se po stopách Nashiry.“\n„Nemáme skutečný důkaz, že je na naší straně, Paige.“ Nick uklidil tablet. „Nikomu nedůvěřuju. Refájci jsou nepřátelé, dokud se zásadně nepřesvědčíme o opaku. To platí i o Strážci.“\nNick vstal a došel k oknu a mně bylo, jako by mi někdo vrazil nůž do břicha.\nNemohla jsem mu říct o tom polibku — myslel by si, že jsem zešílela. Já jsem Strážci důvěřovala, ale byla zároveň pravda, že jsem úplně nechápala jeho úmysly. Nevěděla jsem, kým je, čím je.\nEliza se ke mně naklonila přes stůl. „Vrátíš se k Ciferníkům, viď?“\n„Dala jsem výpověď,“ řekla jsem.\n„Jax tě vezme zpátky. Ciferníky jsou pro tebe nejbezpečnější místo a on je dobrý vidopán. Nikdy tě nenutil, abys s ním spala. Existujou mnohem horší vidopáni.“\n„Takže mu mám být zavázaná za to, že ze mě neudělal svoje nočňátko? Za to, že není jako Hektor? Tys to neviděla. Tobě neudělal tohle.“ Vyhrnula jsem si rukáv košile a ukázala jí hrbolatou bílou jizvu na pravé paži. „Přeskočilo mu.“\n„Nevěděl, kdo jsi, když to udělal.“\n„Věděl, že vytřískává duši z nějakýho krajinochodce. A jediný krajinochodec, kterýho všichni známe, jsem já.“\n„Tohle nikam nevede.“ Nick si promnul oči. „Elizo, jdi říct Jaxovi, že se s Paige brzy ukážeme u Ciferníků. Mezitím musíme vymyslet nějaký akční plán.“\nEliza se zamračila. „Jaký plán?“\n„Něco se přece musí ohledně Refájců podniknout. Nemůžeme je nechat, aby dál pořádali ty svoje Kostičasy.“\n„Nejsem o tom moc přesvědčená.“ Eliza si začala oblékat kabát. „Podívej, zachránili jsme Paige. Měli bysme se teď všichni… zase vrátit do práce. Jax říkal, že jsme od tý doby, co tě nemáme, přišli o spoustu peněz,“ obrátila se ke mně. „Vážně potřebujeme, aby ses vrátila do Zahrady.“\n„Ty mě chceš poslat zpátky na černý trh?“ Zůstala jsem na ni zírat. „Scion je loutková vláda. Zadržuje vidoucí v táboře smrti.“\n„Jsme jenom obyčejný nuly, Paige. Když budeme držet hlavu u země, nikdy nás tam nepošlou.“\n„Nejsme žádný nuly. Jsme Sedm pečetí, jeden z nejproslulejších gangů v centrální kohortě. A nemuseli bysme klopit hlavy k zemi, nebýt Scionu. Nebyli by z nás zločinci. Ani nuly, když jsme u toho. Musíme dát syndikát znovu dohromady, než zprovozní ten detektor.“\n„A co podle tebe máme dělat?“\n„Proti Scionu?“ Eliza zavrtěla hlavou. „Prober se, Paige. Sněm nepřirozených s tím nikdy nebude souhlasit.“\n„Požádám o audienci a vysvětlím jim situaci.“\n„A to si myslíš, že ti budou věřit?“\n„Vy mi přece taky věříte,“ řekla jsem. Když se tvářila pořád stejně, vstala jsem. „Nebo snad ne?“\n„Neviděla jsem to na vlastní oči,“ namítla Eliza chabě. „Podívej, já ti věřím, že tam mají nějakou káznici, ale… přece jen jsi byla pod vlivem fluxu a celý to prostě zní…“\n„Nech toho, Elizo. Já tam byl taky,“ okřikl ji Nick.\n„Asi těžko jsem byla půl roku pod vlivem fluxu,“ zasyčela jsem. „Viděla jsem umírat nevinný lidi, který se snažili z toho pekla dostat pryč. A bude se to dít znovu. Druhý Šeol, Třetí Šeol, Čtvrtý Šeol. Nebudu předstírat, že se to nestalo.“\n„Povím Jaxovi, že se oba brzy vrátíte,“ řekla nakonec Eliza a omotala si šálu okolo krku. „Doufám, že je to pravda. Už běží šeptanda, žes odešla z jeho služeb.“\n„A co když jo?“ zeptala jsem se tiše.\n„Prober se, Paige. Bez gangu dlouho nepřežiješ, to sama dobře víš.“\nOdešla a zavřela za sebou dveře. Čekala jsem, až dozní její kroky, a pak jsem vybuchla.\n„Ona se zbláznila. Co si sakra myslí, že se asi tak stane, až začnou na ulicích používat Senshield?“\n„Eliza má strach, Paige,“ povzdechl si Nick. „Nepoznala v životě nic jinýho než syndikát. Vykopli ji na ulici a vyrostla v nějakým sklepě v Soho. Šlapala by ulice jako nočňátko, kdyby jí Jaxon nedal příležitost.“\nMoje rozčilení ochablo. To jsem netušila. „Myslela jsem, že pracovala v halířovým tyjátru.“\n„To jo. Tuhle práci si našla, aby měla na nájem, ale všechno, co vydělala, nakonec utratila za astru a knajpy. Když ji Jaxon našel, hned rozpoznal její talent. Koupil jí drahý barvy, poskytl jí nocleh na bezpečným místě a dal jí k dispozici múzy, o jakých se jí ani nesnilo. Pamatuju se, jak se poprvý objevila v doupěti,“ řekl Nick. „Byla tak ohromená, že se rozplakala. Udržet Sedm pečetí pohromadě je pro ni důležitější než cokoli jinýho.“\n„Kdyby ji zítra chytli, dobře víš, že by ji Jaxon obratem ruky nahradil. Nezáleží mu na nás, jenom na našich darech, na našem talentu.“ Na chvíli jsem se odmlčela a přejela si rukou citlivé místo nad okem. „Podívej, já vím, že jde o velkou věc. Tak velkou, že nás to všechny přesahuje. Jestli to ale vzdáme, tak vyhrajou.“\nNick se na mě jen mlčky podíval.\n„Refájci vědí, že syndikát představuje hrozbu,“ pokračovala jsem. „Je to monstrum, který sami stvořili a teď ho nedokážou ovládat. Pod Hektorovým vedením je to ale jenom banda zlodějů. Máme v syndikátu stovky vidoucích. Je organizovaný. Má moc. Když ji dokážeme použít proti Refájcům místo toho, abysme hráli taroky a zabíjeli se navzájem, můžeme se jich zbavit. Já prostě musím předstoupit před Sněm nepřirozených a promluvit.“\n„Ale jak to chceš udělat? Hektor už nesvolal Sněm jak dlouho…“ Nick se odmlčel. „Vlastně ještě nikdy.“\n„Každý má právo požádat o svolání Sněmu.“\n„V roli kočeny jsem leccos pochytila.“ Vzala jsem z nočního stolku tužku a kus papíru. „Kterýkoli člen syndikátu má právo adresovat Kmotrovi obsílku s žádostí o svolání Sněmu.“ Napsala jsem žádost, na konci jsem poznamenala číslo svého sektoru, vložila papír do obálky a podala ji Nickovi. „Můžeš to prosím doručit do klubu Spiritus?“\nNick si obálku vzal. „To je výzva ke svolání Sněmu?“\n„Hektorova tajná schránka bude určitě plná, vůbec si ji nevybírá. Klub pošle kurýra, aby mu to doručil osobně.“\n„Jestli se to dozví Jax, bude zuřit.“\n„Dala jsem výpověď, ne?“\n„Bez vidopána se asi daleko nedostaneš. Eliza má pravdu. Potřebuješ gang, jinak tě syndikát vykopne.“\n„Musím to aspoň zkusit.“\nNick si zastrčil obálku do kapsy, ale tvářil se pořád nejistě. „Tohle se nevyřeší přes noc. Nebudou ti věřit ani slovo z toho, co jim řekneš, a Hektora to nebude moc zajímat. I kdyby ti to uvěřili, stojí proti tobě desetiletí tradice a korupce. Nebo spíš staletí. Víš, co se stane, když píchneš do vosího hnízda.“\n„Jo. Vyletí vosy.“ Položila jsem ruku na parapet. „Nemůžeme čekat. Refájci se potřebujou sytit aurou a v jejich městě moc vidoucích nezůstalo. Dřív nebo později si pro nás přijdou. Nevím, jak proti nim bojovat, ani nevím, jestli se vůbec dají přemoct, ale nemůžu se tady válet a nechat Scion, aby rozhodoval o mým životě. To vážně nemůžu, Nicku.“\n„Ne,“ řekl pak. „Já taky ne.“\n← Soutěž o Ženu s dranžírákem – vyhodnocení Viktor Frankenstein →


Česká polární stanice už je v Antarktidě 10 let. Vědci tam našli plesiosaura a naměřili rekordní teploty — ČT24 — Česká televize\nČeská polární stanice už je v Antarktidě 10 let. Vědci tam našli plesiosaura a naměřili rekordní teploty\nDesáté výročí slaví Mendelova polární stanice, kterou na ostrově Jamese Rosse nedaleko Antarktického poloostrova provozuje brněnská Masarykova univerzita (MU). Fungovat začala 22. února 2007.\nČeská vědecká přítomnost v Antarktidě\nVystřídalo se v ní již devět desítek vědců z 25 oborů. Mezi významné objevy patří světově první důkaz existence fosilních živočišných hub v Antarktidě či objev pozůstatků vodního ještěra plesiosaura. Popsal to Pavel Kapler z Geografického ústavu Přírodovědecké fakulty MU, který v uplynulých letech působil jako vedoucí stanice.\n10 let české polární stanice\nVybudování stanice stálo asi 50 milionů korun. Vědci ji využívají dva až tři měsíce v roce, obvykle od ledna do března, kdy jsou v Antarktidě nejpříznivější klimatické podmínky, protože tam panuje léto. Výzkum je založený na dlouhodobých měřeních a jak Kapler uvedl, má přispět k celosvětovému pochopení významu Antarktidy a její role v globální změně klimatu. „Je to spíše mravenčí práce, kde bývá o náhlé či překvapivé objevy docela nouze,“ uvedl Kapler.\nNejvětší úspěchy českých vědců v Antarktidě\nObjev kosterních pozůstatků vodního ještěra plesiosaura.\nNález zkamenělin živočišných hub.\nObjev druhohorních sépií zvaných amoniti.\nPopsání nových druhů bakterií rodu Pseudomonas.\nNaměření teplotního rekordu ve výši 17,8 °C.\nV březnu 2015 se například na automatické měřicí stanici podařila zachytit nejvyšší teplota změřená kdy v Antarktidě, a to plus 17,8 stupně Celsia. Paleontologové zase jako první na světě přinesli důkaz o existenci zkamenělých hub v Antarktidě, neméně důležitý je i objev pozůstatků vodního ještěra plesiosaura. V oboru mikrobiologie vědci objevili a popsali několik desítek nových druhů mikroorganismů. Dokázali také, že bezobratlí živočichové, konkrétně blešivci, se v Antarktidě orientují s využitím smyslu vnímajícího magnetické pole Země.\nProcházka českou stanicí JGM v Antarktidě\nČeská polární základna\nZákladnu tvoří hlavní budova určená pro sezonní pobyt 15 až 20 vědců. Je 21 metrů dlouhá a 11 metrů široká. Stěny má z dřevoštěpkových desek, mezi kterými je silná vrstva tvrzeného polystyrenu. Kolem budovy jsou menší kontejnery sloužící jako sklady. Vodu vědci čerpají z nedalekého potoka, který vytéká z ledovce.\nCo bude dělat česká expedice v Antarktidě?\nS rozšiřováním počtu lůžek se do budoucna nepočítá. „Zvyšovat počet lůžek nad aktuálních 20 zřejmě nebude s ohledem na omezené logistické možnosti třeba, ale rádi bychom v blízké budoucnosti rozšířili vědecké a technické kapacity stanice. Chtěli bychom přidat nejméně jednu další laboratoř a dílnu,“ uvedl Kapler.\nZásadní proměnou by měl projít také energetický systém stanice, který sice patří k nejefektivnějším v Antarktidě, ale jak Kapler uvedl, stále je na něm ještě hodně co zlepšovat. „Tyto změny jsou spojeny s další komplikovanou logistickou operací, která se očekává v příští sezoně. Přípravy na ni už započaly,“ řekl Kapler.\nČeská republika se otevřením stanice stala 26. zemí s vlastní vědeckou základnou na kontinentu, díky ní patří mezi státy s hlasovacím právem v Antarktickém smluvním systému. Antarktida je podle tohoto systému smluv považována za nadnárodní území, které je určené pouze pro vědecké účely. Podepsalo ho 48 zemí.\nVydáno pod Vědaantarktida


Kniha: František Hrubín – Iva Málková | Knihy.ABZ.cz\nKniha: František Hrubín -- z archivních fondů – Iva Málková\n> František Hrubín\nKniha: František Hrubín\nPodtitul:\tz archivních fondů\nMonografie představuje literární dílo a výlučnou osobnost Františka Hrubína v nových i pozapomenutých souvislostech, vychází z podnětů, které nabízí literární pozůstalost uložená a zpracovaná Literárním archivem PNP. Monografie sleduje ... (celý popis)\nNakladatelské údaje: Brno, Host ; Ostrava, Ostravská univerzita v Ostravě, Filozofická fakulta, 2011\nMonografie představuje literární dílo a výlučnou osobnost Františka Hrubína v nových i pozapomenutých souvislostech, vychází z podnětů, které nabízí literární pozůstalost uložená a zpracovaná Literárním archivem PNP. Monografie sleduje literární cestu Františka Hrubína od chvíle, kdy se začlenil do literárního společenství ve třicátých letech (jako básník a překladatel), představuje uceleně pozoruhodné básnické, prozaické, dramatické a překladatelské dílo v jednotlivých tvůrčích etapách, obsahově i formálně. Kniha ve čtyřech kapitolách mapuje životní cestu Františka Hrubína, vrací se k událostem, které zásadním způsobem ovlivnily jeho tvorbu a poetiku. Zkoumá významné texty i opomíjené zdroje, dobové a literární ohlasy, přijetí díla širokou kulturní veřejností. Soupis pramenů, jmenný rejstřík, ediční a bibliografické poznámky, fotografie, faksimile dokladů, rukopisy, dopisy (v textu). Přítomná monografie kontextuálně souvisí s nedávno vydanou korespondencí: "Adresát František Hrubín", a také v rámci České knižnice byla představena edice jedenácti Hrubínových básnických sbírek, jejichž genezi sleduje.\nSleduje tvůrčí osobnost Františka Hrubína tak, jak jej představuje jeho jedinečné básnické, prozaické a překladatelské dílo určené zvláště pro dospělé čtenáře. Soustřeďuje se na podněty, které nabízí pozůstalost spisovatele uložená a zpracovaná v Literárním archivu Památníku národního písemnictví. Kniha je koncipována do čtyř kapitol. Zaměřuje se na rodové souvislosti, na přátelské vztahy rozhodující při vstupu Hrubína mezi slovesné tvůrce; poprvé v úplnosti představí recepci básníkova díla; zastavuje se u událostí, které jej veřejně diskvalifikovaly, vedly k jeho osočování a bránily mu v tvůrčí práci; upírá pozornost k šedesátým létům, k žánrovému a druhovému vrstvení, křížení, prostupování a k vyvrcholení autorského díla. Monografii doplňují fotografie, faksimile dokladů, rukopisů, dopisů. (z archivních fondů)\nLiterární pozůstalost – Česko\nKatalog předmětový > L > Literární pozůstalost\nMálková, Hana; Málková, Iva; Pávek, Martin


Miss Nothing and the world around...: Je to za mnou...\nLien 10. května 2017 13:10\nJa ty tvoje články vážně zboznuju :-) píšeš tak přirozené a lehce, ze článek uteče až příliš rychle.....a k těm peijimackam. To ze to bylo těžké je naprosto normální, protože takové to přijde úplně všem. Jedna moje známa se také hlásila na fyzio a říkala naprosto to samé (a to je opravdu hodně chytrá) takže žádný stres 🙂 Jak píšeš už je to za tebou a nějak to dopadne. Věnovala si tomu hodně a já věřím ze se to vrátí.\nA jacikuv test už bude jen takové protažení na závěr 😉\nMissNothing 11. května 2017 11:23\nJsi strašně moc hodná, Luci, ani nevíš, jak si Tvých komentářů vážím! :)\nDěkuji, Tvá slova mě dost uklidnila a zase mi tak nějak dodala potřebnoou sílu! Máš pravdu, nějak to dopadne...:)\nRomi Chiaro 10. května 2017 22:18\nTvůj článek mi dělal ranního snídaňového společníka a dost mě pobavil :). Držím palce, aby všechno vyšlo :))! Také blogy čtu zřídkakdy a píšu ještě méně, ale zase mi to přijde lepší, než se do toho nutit a brát to jako povinnost, od toho přece koníčky nejsou :).\nMissNothing 11. května 2017 11:24\nDěkuju! :-) Jak říkáš, má to především bavit..a mě to baví. Pokud to ještě navíc baví někoho číst, je to pro mě neskutečně skvělý pocit!


Kangertech Togo Mini 2.0 Black\nVÝPRODEJ SKLADU Gripy v akci Gripy Elektronické cigarety Elektronické dýmky Echomizéry - Clearomizery LIQUIDY - klasické Prémiové LIQUIDY Aroma (příchutě) - klasické balení Aroma (příchutě) - SHAKE and VAPE CBD Báze Baterie a nabíječky DIY Žhavící hlavy a RBA základny Příslušenství Vaporizéry DÁRKOVÉ POUKAZY Skladem v Praze Skladem v Hradci Králové Skladem v Jihlavě Skladem v Pardubicích\nPříchutě Ritchy (Liqua)\nGripy v akci\nVÝPRODEJ SKLADU gripy Kangertech Togo Mini 2.0 Black\n590 CZK (23.6 EURO)\ncena bez DPH: 487,60 CZK (19.5 EURO)\ncena vč. DPH: 590 CZK (23.6 EURO)\npůvodní cena: 990 CZK (39.6 EURO)\nsleva: 400 CZK (16 EURO) (40.4%)\nElektronická cigareta Kanger Togo Mini 2.0 - baterie 1600mAh, kapacita 1.9ml, pro klasické kouření Kanger Togo Mini 2.0 je nová elektronická cigareta určená pro příznivce kompaktních rozměrů, kvalitního vapingu a klasického potahování do úst - šlukování.\nTogo Mini je elektronická cigareta typu AIO, kde je clearomizér integrovaný do těla. Celé zařízení je tak velice kompaktní a skvěle padne do ruky. Povrchová úprava je mírně hrubá a je tak velice příjemné Togo Mini držet. U žhavícího tlačítka naleznete 5 LED ukazatelů indikující stav baterie a budete o něm mít perfektní přehled. Uvnitř Togo Mini se skrývají žhavící hlavy s odporem 1 ohm, které jsou určené pro nepřímé potahování do úst - šlukování. Jsou tedy ideální pro milovníky klasického kouření, kterým nabídnou dostatečný výkon a dobré podání chuti.\nRozměry: 76.5 x 44 x 22.5 mm\nObjem tanku: 1.9 ml\nKompaktní rozměry Kanger Togo Mini 2.0 patří mezi velmi malé e-cigarety. Díky jeho rozměrům ho pohodlně schováte jak do vaší ruky, tak do kapsy.\nIntegrovaná baterie V těle Togo Mini se skrývá integrovaná baterie o kapacitě 1600mAh, která vám zaručí bezproblémové vapování celý den. Pohodlně ji pak nabijete pomocí MicroUSB kabelu. Pro klasické kouření Žhavící hlava s odporem 1 ohm je ideální pro klasické potahování do úst. Togo Mini je tak ideální pro ty, kteří hledají náhradu za cigarety se slušným výkonem a dobrým podáním chuti.\n1x Kanger Togo Mini 2.0\n1x CLOCC 1 ohm


Headset Nacon RIG 400 DOLBY Atmos (RIG400ATMOS) černý | DATART\nHeadset Nacon RIG 400 DOLBY Atmos (RIG400ATMOS) černý\nKód: NACRIG400DABK ID: 1604487\nherní sluchátka • frekvence 20 Hz až 20 kHz • citlivost 111 dB • impedance 32 ohm • 40mm měniče • prostorový zvuk Dolby Atmos • 3,5mm jack • 1,3m kabel • odnímatelný mikrofon • integrované ovládací...\nNacon RIG 400 Dolby Atmos, černá\nUžijte si realistický prostorový zvuk, který vás dovede až k vítězství. S vyladěným headsetem Nacon RIG 400 Dolby Atmos se můžete naplno věnovat hře. Dynamické měniče o průměru 40 mm věrně reprodukují zvuk na frekvencích 20 Hz až 20 kHz, od hutných basů po jemné výšky. Nepřeslechnete žádný důležitý detail. Lehký skelet a měkké polstrování navíc zaručují dlouhotrvající komfort.\nVe spojení se spoluhráči\nTaktizujte a komunikujte se svými spojenci. Poslouží vám odnímatelný mikrofon s vysokou citlivostí a potlačením šumu pro výjimečně čistý signál. Pokud mikrofon právě nepotřebujete, můžete jej jednoduše odpojit a odložit stranou. Flexibilní raménko je zakončené 3,5mm audio jackem, stejně jako kabel pro připojení do počítače. Po ruce budete mít integrované ovládání hlasitosti.\nProstorový efekt pro pohlcující zážitky\nNechejte se pohltit herním světem. Vyvážený zvuk s 3D efektem přináší technologie Dolby Atmos, která vám usnadní prostorovou orientaci a pozvedne váš zážitek ze hry. Balení obsahuje předplacený aktivační kód pro Xbox One a Windows 10. Aktivaci pro jedno vybrané zařízení provedete prostřednictvím účtu Microsoft. Model RIG 400 je kompatibilní s PC platformami.\nUzavřená konstrukce s ergonomickým designem\nOdnímatelný mikrofon na raménku\n1,3m kabel s 3,5mm jackem\nUživatelské recenze - Headset Nacon RIG 400 DOLBY Atmos (RIG400ATMOS) černý


Sita a Žežulka reprezentovali v Portugalsku - SK SLAVIA PRAHA FUTSAL\nSita a Žežulka reprezentovali v Portugalsku\nAutor: Ondřej Zlámal Vloženo dne: 21.2.2019\nČeská reprezentace U19 má za sebou dvě přípravná utkání v Portugalsku. Svěřenci trenéra Martina Brůny prohráli oba zápasy shodným výsledkem 1:4, o lepší skóre je připravila slabá koncovka. Oba zápasy odehrál slávista Zdeněk Sita, jeden odchytal jeho spoluhráč Jan Žežulka.\n„Víc povedený zápas byl ten druhý zápaS, kde jsme od začátku zápasu se prezentovali vysokým presinkem a snažili jsme se soupeře dostat co nejvíc pod tlak, a to se nám dařilo. Z toho jsme si vypracovali dost šancí, ale náš největší problém je dát gól. Tím se trápíme už delší dobu,“ řekl nám po návratu Zdeněk Sita.\n„První zapas byl hlavně první poločas špatný, protože jsme ze soupeře měli až moc velký respekt a báli jsme se hrát. O poločase nám trenéři řekli, ať na soupeře nalezeme a nenecháme je rozehrát, a tím jsme na ně dokázali vytvořit tlak. Do druhého poločasu jsme vlítli mnohem lépe než do prvního a hned jsme si vytvořili par šanci a zjistili jsme, že se nemáme čeho bát, ale musíme plnit hlavně defenzivní pokyny, které nám trenéři dali,“ dodal Sita.\nČeská U19 se chystá na kvalifikaci o mistrovství Evropy a Portugalci byli určitě pro přípravu ideálním soupeřem. „Portugalci jsou velmi technický tým s velmi dobrými a silnými pivoty, přes které to neustále hrají. Tím si vytvářejí nejvíce šancí a z toho jsou nejnebezpečnější,“ přiblížil slávistický talent styl soupeře.\nU19: Portugalsko - Česká republika 4:1 (2:0)\nBranky: 2. Neves, 9. Daniel Costa, 23. Milton, 34. Tomás Paco - 36. Buchta (Zajíček).\nČeská republika: Lecjaks (Žežulka) - Buchta, Zajíček, Rajnoch, Havrda, Blahuta, Dziuba, Sita, Sekanina, Balog, Nečas, Špička, Štanglica. Trenér Martin Brůna.\nPortugalsko – Česká republika 4:1 (2:0)\nČeská republika: Žežulka (Lecjaks) - Buchta, Zajíček, Rajnoch, Balog, Blahuta, Dziuba, Sita, Štanglica, Nečas, Špička, Havrda, Sekanina. Trenér Martin Brůna.


DIY: Princeznovské prstýnky z brček - DLOUHEVLASY.CZ\n✿ PÉČE DIY: Princeznovské prstýnky z brček\n(C) Dlouhevlasy.cz, kykynecka, 2013. Publikování části nebo celku na jiných webech je přísně zakázáno, možné POUZE na základě písemného souhlasu dlouhevlasy.cz ( Tato adresa je chráněna proti spamování, pro její zobrazení potřebujete mít Java scripty povoleny ) .\nnapsal Lusik111 , srpen 23, 2013\nTo chci už dlouho zkusit\nnapsal Romanka , srpen 23, 2013\nto je boží, někdy určitě vyzkouším\nnapsal Housenka , srpen 23, 2013\nMně se v tom líbí ty brčka těsně před rozpletením\nnapsal Sinnerion , srpen 23, 2013\nNádhera! Jen bych asi neměla tu trpělivost a zručnost pro zadní část hlavy\nnapsal Sidonie , srpen 23, 2013\nMám též tendence to zkusit. Ale nedostanu se přes to rozdělení spodních a horních vlasů.\nnapsal Bonemína , srpen 25, 2013\nPáchala jsem něco podobného pomocí žinylkových drátků, výsledek je dokonalé afro S drátkem jsou ty kudrlinky ještě titěrnější. Ale tohle bude asi snazší na rozmotávání.\nnapsal Morganna , srpen 25, 2013\nTakhle si hraju s papiloty to zamotávání je ještě sranda, ale opačný proces už moc ne\nnapsal Kriss4 , srpen 26, 2013\nJá dnes zkouším tohle, je to sice jen obyčejné vlnění, ale zato to je hotové za pár minutek a pohodlně se s tím spí. Zkouším to teda poprvé, tak ráno uvidím, jaký bude výsledek (a taky nikam nejdu a plánuju zítra mýt, takže kdyby to náhodou nedopadlo, nebude to tak hrozné ): http://www.youtube.com/watch?v=xvkhhBafrMA\nKaždopádně z těch brček je hříva nádherná, kdo by takovou nechtěl že . Ale já na to nemám nervy, leda nocovat u kámošky, pustit nějaký film a nechat ji, aby mi to namotala a ráno odmotala\nnapsal BadNicole8 , září 04, 2013\nparáda, už to znám, tahle holka s tím umí víc druhů vln : http://www.youtube.com/watch?v=PBik0XlFZKE\nale jsem ráda, za český návod :-), jdou ty brčka použít i víckrát?\nnapsal Rita , září 06, 2013\nsice náročné na přípravu, ale stojí to za to takové vlnky jsem ještě neměla\nnapsal Klíště , říjen 15, 2013\nJe to výborný funkční návod, mám jen jednu otázku.. Jak jste na tom spaly?\nnapsal Polty , listopad 03, 2013\nVčera jsem si tuhle parádu udělala na kostým Meridy z Rebelky, výsledek geniální Udělala jsem si brčka na noc, hodila přes ně síťku a v pohodě\nnapsal Andrea Bone , listopad 09, 2013\nPořád čekám až mi narostou vlasy, abych to mohla zkusit.\nnapsal Mirkameskova , leden 04, 2015\nnapsal andy238 , leden 22, 2017\nAhojky máš krásné vlasy já je mám kudrnate az moc takže si je musím pořád gelovat radši bych je chtěla mít rovné ale sluší ti obojí\nnapsal petik.k , září 25, 2017\nJéé to musím vyzkoušet!


Politický diář Jany Havligerové: Ministr Válek je k nezastavení | Newstream\nnewstream.cz Názory Politický diář Jany Havligerové: Ministr Válek je k nezastavení\nPolitický diář Jany Havligerové: Ministr Válek je k nezastavení\n19. 12. 2021 18:30\nFialova vláda oznámila, že nehodlá prodlužovat nouzový stav, ten tak skončí o půlnoci 25. prosince. Omezte se sami, o Vánocích se nesetkávejte, nepořádejte večírky, a to ani na Silvestra. „Už nežijeme v komunismu, aby lidem musel ÚV KSČ něco nařizovat,“ vzkázal ministr zdravotnictví Vlastimil Válek (na snímku).\nO den později ohlásil, že vládě navrhne omezení otevírací doby na Štědrý den do 12:00 a uzavření obchodů 25. prosince. Možná si měl předem zjistit, že to už je léta normální praxe. Ale ono to spíš souvisí s celkovým postojem k pandemii, který se dá shrnout do slůvka – uvidíme. Tak jen abychom po svátcích nezírali, jak velký náskok covid už zase má.\nNový ministerský předseda se s vládou dohodl, že různé nápady a změny nebudou jednotliví členové kabinetu pouštět do prostoru bez předchozí diskuze. Veřejnost se podle Fialy bude dozvídat jen to, co už bude projednané, domluvené a na co již bude mít vláda nějaký názor. Tak platí. Každý jeden ministr, který ujednání poruší, bude ona výjimka, co potvrzuje pravidlo.\nExpremiér Babiš se těžko vyrovnává s tím, že je definitivně pouhý řadový poslanec. Tak sám sebe začal nazývat předsedou opozice. Taková funkce sice neexistuje, ale není všem dnům konec. Ve světě, do kterého se odebrala jeho mysl, možná záhy povýší dokonce na šéfa zeměkoule.\nPolitický diář: Hlavně neskákat na špek, piráti\nPrezident Zeman nejmenováním Jana Lipavského (na snímku při návštěvě hlavy státu v Lánech) na post ministra zahraničí zamířil na nejslabší článek pětikoalice. Doufejme, že mu piráti neskočí na špek, a nezačnou se bouřit proti nastolení vlády. Snad jim dojde, že trvat na tom, aby vláda byla jmenována kompletně včetně jejich kandidáta, může znamenat i několika měsíční odklad nástupu nového kabinetu. Zhoubný odklad.\nPolitický diář Jany Havligerové: Tlačenice na Pražský hrad\nNárodní rozpočtová rada varuje novou vládu, že rozpočtové provizorium, které plánuje, musí komunikovat velice transparentně. Zahraniční investoři by si ho jinak mohli vyložit jako důsledek politické nestability. Budoucí ministr financí Stanjura si vzal radu k srdci a důsledně vysvětluje: Rozpočtové provizorium bude. Basta.\nPolitický diář Jany Havligerové: Testování a k tomu Válek


Hello Kitty omalovánky - Hello Kitty omalovánky | Katalog odkazů\nKlíčová slova: Hello Kitty omalovánky\nPopis: Milujete obrázky, omalovánky a oblečení s tématikou Hello Kitty? Navštivte naše stránky a určitě si je oblíbíte. Nespočetnému množství recenzí a aktualit na Hello Kitty nejde odolat. Kromě toho máme v záloze i seriál.\nOmalovánky k vytisknutí O\nomalovánky k vytisknutí,omalovánky online – U nás najdete omalovánky k vytisknutí zdarma, online omalovánky bez pastelek, omalovánky k vytisknutí, si jednoduše vytiskněte zdarma a uděláte radost pro děti. Určitě se najde mnoho jiných aktivit, jak zabavit neposedné dítě, ale málo jich je pro ně tak prospěšných a zábavných.\nOmalovánky, online omalovánky, omalovánky k vytisk – Omalovánky jsou už dlouhá léta jedním z možností, jak u dětí rozvíjet fantazii, přesnost a barevné cítění. Omalovánky k vytisknutí umožňují dítěti vybrat omalovánky, který by chtěl vymalovat. Na omalovanky-k-vytisknuti.info jednoduše vyberete obrázek a vytisknete. Vaše dítě je může jakýmkoliv způsobem vymalovat.\nNačítání trvalo 2.0534 sekund.


Analytici KB: ČEZ splní výhled managementu, dividenda se zvýší – Roklen24.cz\nAnalytici KB: ČEZ splní výhled managementu, dividenda se zvýší\n16:28 17. března 2018\nPodle našich odhadů výroba elektrické energie ČEZ ve čtvrtém čtvrtletí meziročně mírně vzrostla. Ziskovost by mělo pozitivně ovlivnit vyšší využití jaderných elektráren, nicméně působit by měly i negativní faktory v podobě nižších realizovaných cen a zvýšených nákladů na nákup emisních povolenek. Uvedl to Miroslav Frayer z Komerční banky.\nČekáme mírné meziroční zhoršení v segmentu Distribuce. Celkově odhadujeme, že tržby mírně klesnou na 58 mld. CZK za čtvrtý kvartál. Provozní zisk před odpisy EBITDA by se měl snížit o 11,4 % na 12,7 mld. CZK. Za očekávaným propadem provozního zisku o 6,8 % stojí zvýšené odpisy vlivem zařazení elektrárny Prunéřov do dlouhodobého majetku firmy. Čistý zisk by měl dle našich odhadů dosáhnout 2,4 mld. CZK po vykázané ztrátě 0,1 mld. CZK ve Q4 17. Důvodem výrazného meziročního rozdílu jsou odpisy dlouhodobého majetku ve výši 3,1 mld. CZK zaúčtované ve čtvrtém čtvrtletí 2016. Naše odhady za Q4 17 rovněž znamenají naplnění celoročního výhledu managementu pro EBITDA (52 mld. CZK) i očištěný čistý zisk (19 mld. CZK).\nVýhled pro letošní rok a návrh dividendy: Management společnosti by měl společně s výsledky za rok 2017 oznámit svůj výhled na letošní rok. Konsensus Bloombergu ukazuje na EBITDA ve výši 54 mld. CZK, očištěný čistý zisk by se měl pohybovat okolo 13 mld. CZK. Naše odhady jsou pro oba dva ukazatele o necelé dvě miliardy vyšší. Dividendu z loňského zisku předpokládáme ve výši 35 CZK na akcii, zatímco medián Bloombergu počítá s loňskou výší, a to 33 CZK.


OBSE: situace kolem doněckého letiště a obce Širokino se zhoršila - Sputnik Česká republika Widgets Magazine\n12:59 16. listopadu 2018\n17:32 25.05.2015 (aktualizováno 16:18 05.10.2015) Získat krátkou URL\nSituace kolem doněckého letiště a obce Širokino (asi 15 km na východ od Mariupolu) se minulou neděli zhoršila. V pondělí to oznámila Zvláštní monitorovací mise OBSE na Ukrajině.\nPodle zprávy pozorovatelské mise popisující stav v neděli večer, kterou mise OBSE zveřejnila v pondělí, bylo z pozorovacího stanoviště Společného centra pro koordinaci a kontrolu Zvláštní monitorovací misí zaznamenáno více, než 200 výbuchů v oblasti doněckého letiště. Výbuchy „odpovídaly příchozí a odchozí palbě těžkých zbraní", píše se ve zprávě. Jak zpráva poznamenává, o den dříve bylo ve stejném místě zaznamenáno pouze 40 výbuchů.\nTaké v okolí obce Širokino, kde dříve byl „relativní klid" došlo v neděli k oboustrannému obnovení palby z minometů velké ráže.\nboje, letiště, OBSE, Doněck


Stigmasterol - co to je - jaké má účinky na zdraví? | Rehabilitace.info\nStigmasterol – co to je – jaké má účinky na zdraví?\t4.71/5\t(7)\nVydáno v kategorii: Výživa a jídlo pro zdraví | Dne: 14 března, 2020 | Autor: Tým rehabilitace.info\nStigmasterol je fytosterol, což znamená, že se jedná o látku získanou z rostlin s hlavní funkcí pro udržení struktury a fyziologie buněčných membrán. Nachází se v tucích a olejích ze sójových bobů, řepky a luštěnin a jiné zeleniny, ořechů, luštěnin, semen a nepasterizovaného mléka.\nJako potravinářská přídatná látka mají fytosteroly vlastnosti snižující hladinu cholesterolu a působí jako činidlo zabraňující rakovině. Fytosteroly jsou přirozeně přítomny v malém množství v rostlinných olejích, jako je například sojový olej.\nCholestatin je fytosterolový komplex, který je izolován z rostlinného oleje obsahujícího stigmasterol, campesterol a brassicasterol a prodává se jako doplněk stravy. Steroly pomáhají snížit hladinu cholesterolu u lidí až o 15%. Je to kvůli začlenění cholesterolu do micel v gastrointestinálním traktu – je zabráněno absorpci cholesterolu, snižuje se tak celkové množství absorbovaného cholesterolu. To řídí celkovou hladinu cholesterolu a upravuje hladiny HDL, TAG a LDL. Másla, margaríny, snídaňové cereálie a pomazánky jsou obohaceny fytosteroly a uváděny na trh – zejména směřují k lidem s vysokým cholesterolem , u kterých ho snižují.\nStigmasterol se používá ke snižování hladiny cholesterolu, i když je nutné další studium k určení sloučenin, které vykonávají tuto funkci a jak fungují v těle.\nNa trhu jsou k dostání různé komerční výrobky, které zahrnují hotové výrobky a suroviny, které obsahují stigmasterol (a to v různých množstvích).\nStigmasterol – rostlinný sterol (fytosterol) – patří k nejhojnějším rostlinným sterolům a má hlavní funkci pro zachování struktury a fyziologie buněčných membrán. V Evropské unii se jedná o potravinářskou přídatnou látku s označením E499 a lze ji použít ve výrobě potravin ke zvýšení obsahu fytosterolu, což může potenciálně snížit hladiny cholesterolu LDL.\nStigmasterol je složkou různých druhů zeleniny, luštěnin, ořechů, semen a nepasterizovaného mléka. Pasterizace inaktivuje stigmasterol. Jedlé oleje obsahují vyšší množství než zelenina.\nStigmasterol je potravinářská přídatná látka ve vyráběných potravinářských výrobcích ve Velké Británii a Evropské unii.\nNejběžnějšími fytosteroly ve vaší stravě jsou kampesterol, sitosterol a stigmasterol.\nJako jeden z hlavních fytosterolů je stigmasterol zařazen mezi sterolové sloučeniny ve stravě, které mají potenciál snížit riziko kardiovaskulárních chorob. Spotřeba rostlinných sterolů 2 gramy denně je spojena se snížením hladiny LDL cholesterolu v krvi o 8–10%, což pravděpodobně snižuje riziko kardiovaskulárních chorob.\nBylo také prokázáno, že stigmasterol vykazuje antiangiogenní a protirakovinné účinky prostřednictvím snižování hladiny TNF-alfa a VEGFR-2.\nStigmasterol – zdroje v potravinách\nPotravina Váha potraviny (g) Stigmasterol (v mg)\nSezamová semena 150 33\nHranolky 184 15\nTmavá čokoláda 28.35 9\nSojový olej 13.6 8\nPara ořechy 133 8\nPistácie 123 6\nMandle 143 6\nPekanové ořechy 110 6\nMajonéza 13.8 5\nMargarín 14.2 5\nAvokádo 230 5\nLněný olej oil 13.7 4\nBurákové máslo 32 4\nFava fazole 126 1\nČerné ořechy 125 1\nLněná semínka 10.3 1\nCitronová tráva 67 1\nMléčná čokoláda 7 1\nZdroje a odkazy na relevantní studie\nDetermination of Campesterol, Stigmasterol, and Beta-Sitosterol in Saw Palmetto Raw Materials and Dietary Supplements by Gas Chromatography: Collaborative Study Wendy R. Sorenson and Darryl Sullivan\nThe Protective Effect of Dietary Phytosterols on Cancer Risk: A Systematic Meta-Analysis Ochranný účinek dietetických fytosterolů na riziko rakoviny: systematická metaanalýza\nFytoestrogeny v potravinách – co to je a proč jsou důležité?\n10 nejlepších přírodních zdrojů probiotik – doplní vám probiotické bakterie


Projekt Plníme přání seniorům startuje\nJiž druhý ročník úspěšné kampaně "Plníme přání seniorům" od společnosti Sodexo Benefity právě startuje. Pokud znáte přání některého ze seniorů ve vašem okolí, je právě teď nejvyšší čas vyslovit toto přání prostřednictvím formuláře na webu www.plnimepraniseniorum.cz.\nZapojit se mohou jak samotní senioři, tak také zařízení, která pečují o seniory. V minulém roce bylo díky této kampani splněno 37 přání. Kromě individuálních seniorů se zapojila také zařízení pro seniory a tak se mohlo ze splněných přání radovat 3000 seniorů.\nZe všech přání, která budou do programu přihlášena, budou vybráni finalisté, na jejichž přání bude od 15. dubna vyhlášena veřejná sbírka, kterou společnost Sodexo Benefity poté zdvojnásobí.\nPokud nevíte, co by mělo být tím správným přáním, pak se nechte inspirovat přáním minulého ročníku. Například v Senior centru Blansko si mohou poměřovat senioři síly na nově vybudovaném hřišti na pétanque, v Penzionu pro seniory v Lošticích si společně klienti uvaří v nové kuchyňce a v Domově pro seniory v Podbořanech pohladí všechny po duši hudba linoucí se z nového klavíru paní Zdeňky. Své dovednosti si vylepší pan Javorský na jazykovém kurzu ve Velké Británii, paní Holečková si splní svůj sen stát se letuškou a alespoň jednou v životě si užije svůj vyhlídkový let. A splněno bylo také mnoho dalších přání.\nO programu Plníme přání seniorům:\nProgram Plníme přání seniorům je projekt společnosti Sodexo, která se snaží ve spolupráci s Diakonií ČCE a Asociací poskytovatelů sociálních služeb podporovat aktivní stáří a naplňuje tužby a sny seniorů. Cílem programu je splnit přání v hodnotě až 1 500 000 Kč. Do programu se přihlásilo vloni se svým přáním celkem 327 seniorů a zařízení pro seniory, splněno bylo 37 přání. Do plnění přání bylo v roce 2013 investováno 1,3 milionu korun, z toho téměř půl milionu z veřejné sbírky.


Rýžové otruby - neodtučněné 25 kg - eshop Prohippo.com\nENERGY´S Omega extrudované lněné semínko, 20 kg pytel Kód: 39021002020\nZboží 152 / 162\nRýžové otruby - neodtučněné 25 kg\nJsou velice kvalitní krmnou surovinou bez příměsí. Svým obsahem se stávají vysoce využitelným zdrojem energie, pro všechny kategorie koní. Představují dobře vstřebatelný a využitelný zdroj vitamínů B a E, celé řady důležitých minerálů a stopových prvků...\nDoba dodání 5-10 dnů\nJsou velice kvalitní krmnou surovinou bez příměsí. Svým obsahem se stávají vysoce využitelným zdrojem energie, pro všechny kategorie koní. Představují dobře vstřebatelný a využitelný zdroj vitamínů B a E, celé řady důležitých minerálů a stopových prvků (Ca, F, Mn, K, Fe), mastných kyselin a nejrůznějších antioxidantů, včetně Gamma Oryzanolu.\nTyto vlastnosti je činí nezastupitelným krmným doplňkem při bezpečném nasvalování koní, ať už po nemoci nebo před závodní sezonou či pro koně trpící tuhnutím svalů (tying-up). Přispívají ke zlepšení kvality kůže a srsti.\n- hrubá vláknina 25%\n- tuk 10-12%


Reflexní přívěsky - ostatní\nI tyto reflexní přívěsky jsou odrazivé, ale o něco méně. Počítejte s tím, že budete vidět tak na 100 m.\nNedoporučujeme je používat jako samostatné reflexní prvky, ale spíše jako doplňující.\nA když si je dáte například na klíče, určitě se budou lépe hledat.\nPostavy a postavičky(1)\nReflexní přívěsek BEAR - oranžový\nReflexní přívěsek GHOST S.O.R. - žlutý


Zóna Honduras Prospera je dalším územím přijímajícím Bitcoiny » Finex.cz\nFinex » Blogy » Zóna Honduras Prospera je dalším územím přijímajícím Bitcoiny\nZóna Honduras Prospera je dalším územím přijímajícím Bitcoiny\nPublikováno 8. 4. 2022 v 21:01\nKryptoměny se jako zákonná platidla rozšiřují do další země. Tentokrát byl Bitcoin společně s dalšími virtuálními měnami přijat ve zvláštní ekonomické zóně středoamerického státu Honduras. Ve čtvrtek to tamější médiím potvrdili představitelé této zóny. Není však zatím jasné, zda bitcoin rozšíří i do zbytku této země.\nSpeciální zóna s názvem „Honduras Prospera“ má v tomto středoamerickém státě správní, rozpočtovou i fiskální autonomii. Založena byla teprve před dvě roky a jejím úkolem je zejména\npodpora investic v zemi. Nachází se na ostrově Roatán, což je asi 65 kilometrů od severního pobřeží Hondurasu.\nPoměrně flexibilní rámec umožňuje kryptoinovaci a používání bitcoinů místním obyvatelům, podnikům i úřadům,“ uvedl Honduras Prospera ve svém oficiálním prohlášení.\nPrezidentka Hondurasu, Xiomara Castrová, už během března naznačila, že Honduras by mohl být\ndalší zemí, která se brzy zbaví své závislosti na americkém dolaru. Zatím se však učiněný krok týká jen geograficky malé oblasti, a ne země samotné. Přesto je však patrné, že svět si postupně svou cestu ke kryptoměnám nachází.\nOblast Honduras Prospera, která ve státě pokrývá části malebného ostrova Roatán a také město La Ceiba na honduraském pobřeží Karibského moře, taktéž schválila možnost vydání bitcoinových dluhopisů, a to tamějším obcím, místním samosprávám i mezinárodním společnostem.\nUž v září loňského roku se bitcoinem začalo platit v sousedním Salvadoru. Země spustila i digitální\npeněženku Chivo a na směnu této kryptoměny tam není vybírána daň z kapitálového zisku. Kurz vůči americkému dolaru, kterým se v zemi platí, určuje tamější trh.\nCena bitcoinu na ohlášenou novinku ze Střední Ameriky nijak zvlášť nezareagovala. Během celého čtvrtka se pohybovala kolem 44 tisíc amerických dolarů, což je v přepočtu zhruba jeden milion korun.


Velká pohovka - komfort pro celou rodinu | NEJLEVNEJSINABYTEK.CZ\nFiltrace smazat vše velká\nVelké pohovky najdou své místo nejen v obýváku, ale také v zasedací místnosti nebo ve stylovém klubu. Většina se dá rozložit a tudíž můžete pohostit také nečekanou návštěvu. Máme úžasný výběr materiálů, rozměrů i barev. Pohodlné, stylové a praktické pohovky a gauče vás čekají v této kategorii - jedná se o komfortní nábytek, který je vhodný nejen do pokojíků, ložnic, ale také do pracoven nebo na chatu či chalupu. Pohodlné posezení se k večeru může změnit na velmi harmonický odpočinek ve dvou. Nabízíme všechny základní možnosti rozkládacích pohovek - clic-clac (nadzvednutí sedáku a sklopení sedáku), s výsuvem šuplíku nebo sklopením zad. Můžete si vybrat velmi trendy a designové pohovky a gauče,


Čertova krabička: Výpočet délky strany čtverce když znám obsah\nVýpočet délky strany čtverce když znám obsah\nVýpočet délky strany čtverce k..\nParagraf na dítě když bydlí u ..\nosobní vyměřovací základ, výpo..\nVýpočet náhrady za dovolenou p..\nvýpočet základu daně OSVČ\nkdyž tak Kdyžtak\nkdyž Psovi teče z nosu krev\nBolest břicha když ležím na le..\nvýpočet indexů způsobilosti\nfilm Když draka bolí hlava rec..\nvypočet úrok běžící měsíčně\nDélka strany čtverce\nchtěl bych se zeptat jak vypočítat délku strany když známe poloměr kružnice opsané, Děkuji\nVýpočet obsahu kruhu, když znám jeho obvod. – Ontola\nČtverec má všechny strany stejně dlouhé, takže když znáš obvod, není problém určit délku jedné strany. A s její pomocí vypočítáš obsah.\nZáklady obvodu a obsahu – Khanova škola\nMám čtverec, pojmenuji ho XYZS, chci zjistit jeho obsah, k tomu znám délku jedné strany, 2. XS se rovná 2. Udělám si zápis pro výpočet obsahu [XYZS]. Použiju závorky ke znárornění obsahu tohoto mnohoúhelníku, tohoto čtverce, to víme.\nJak zjistit délku úhlopříčky? | Odpovědi.cz\nDobrý den,<br />potřebovala bych se naučit jak zjistit délku úhlopříčky, když mám zadané je délky stran např. čtverce.\nPythagorova věta – Wikipedie\nČtverce lze ve formulaci věty zaměnit jakýmikoliv jinými obrazci (kružnicí, obdélníkem, trojúhelníkem, pětiúhelníkem) za předpokladu, že jsou si navzájem podobné a jejich šířka je úměrná délce příslušné strany trojúhelníku.\nPythagorova věta (teorie\n4) k výpočtu délky třetí strany pravoúhlého trojúhelníku, když znám zbylé dvě\nPlanimetrie - příklady z matematiky (strana 53)\nVypočítejte délku stran b, c, jeho obsah S, obvod o, délku poloměrů kružnic trojúhelníku opsané R a vepsané r a velikost úhlů alfa a beta.\nHlubiny študákovy duše – písemka z matematiky 1939...\nwww.mathematicator.com V tomto videu si ukážeme jednoduchou úvahu, jak spočítat obsah kruhu. Není to přesné matematické odvození (to pro vás mám v příštím videu), ale je to krásná a hlavně jednoduchá úvaha, kterou zvládn.\nvýpočet obsahu čtverce,jestliže délka úhlopříčky je 4cm...\n(4) -Dyskalkulie - učení násobilky (0) -Zlevněný svetr, příklad na procenta (3) -Rovnice ve zlomku (6) -Lineární kombinace vektorů, příklady (13) -Spalování methanu (26) -k čemu se učim lineární rovnice??? (6) -Objem a povrch kvádru (136) -...\nVýpočet obsahu kruhů – Ontola\nPomozte mi prosím vypočítat obsah kruhu, který je za a) vepsán, b)opsán čtverci o straně 6,32cm Děkuji za všechny rady;)\nObsah jehlanu - poradna Odpovidat.cz\nJaký je obvod a obsah - Trojúhelníku, čtverce, obdélníku, lichoběžníku a rovnoběžníku? Jak vypočítám průměr kruhu,když znám jen jeho obsah? Jak vypočítám obsah pravoúhlého trojúhelníku když znám jen jeho delší odvěsnu? Jak vypočítat...\nObsah www stránky do PDA komprimovaně? - poradna Odpovidat.cz\nChtěla bych se zeptat na výpočet tohoto příkladu:podstavou je čtverec se stranou a5cm, délka boční hrany jehlanu b 12 cm vypočítat se má obsah pláště.Spolužáci mi řekli, že to má vyjít 145, ale mě stále vychází 120.\nJe vám znám pojem buližník? Jaké má vlastnosti? - poradna...\nZáleží všechno na tom,jestli tomu sama uvěřím? Máte Windows 7 a Office? Znáte na ně nějaké triky, neznámé věci a zajímavosti?\nVýpočty V Systému MGRS - PDF\nKaždý čtverec určuje lokální soustavu souřadnic LS s počátkem v levém dolním rohu; první polovina posloupnosti číslic udává souřadnici W, tedy vzdálenost bodu od západní svislé strany čtverce, tj.\nNavíc jsou od šestého ročníku rozvíjeny a upevňovány dovednosti v oblasti geometrie. Forma ...minuto- vek se oproti minulým letům mírně proměnila: tentokrát 250 různorodých cvičení je roz- děleno do dvou sešitů.\nx - 2v = -y , x = -y + 2v Levé i pravé strany obou rovnic navzájem vynásobíme:\nPracovní listy z matematiky - PDF Free Download\n4. ÚKOL: Výpočtem potvrďte délku a šířku formátu A0. Podmínky: 1. Obsah obdélníka formátu A0 je 1m2. 2. Délka tohoto obdélníka je rovna úhlopříčce ve čtverci se stranou 1 m. Výpočet úhlopříčky:\nMatematické Fórum / Poměry obsahů trojúhelníků v lichoběžníku\nKdyž označíš výšku v trojúhelníku DCO z bodu O na stranu DC jako v, jakou délku má výška v troj. ABO z bodu O na stranu AB?


Karel Gott (†80) dostal před smrtí dopis: TEKLY SLZY! | stars24.cz\n14:09, 23. října 2019 | Aktualizováno 09:35, 26. října 2019 1 komentář přidejte názor\nDoslova na poslední chvíli dostal zpěvák Karel Gott dojemný dopis od jednoho ze svých někdejších spolupracovníků. Jeho autorem je tajemník Jan Adam, který o psaní něco málo prozradil. Co chtěl Mistrovi ještě sdělit?\nJsou to tři týdny, co se Česko dozvědělo, že nás opustil legendární zpěvák Karel Gott (†80). Ještě před smrtí mu jeden z někdejších spolupracovníků poslal dojemný dopis. Byl to bývalý tajemník Jan Adam. Oba se sice chtěli sejít tváří v tvář, jenže nedovolilo jim to zdraví.\nAdam měl na Bertramku přinést fotky do knihy, pak ale onemocněl a dostal antibiotika. Když se mu konečně udělalo lépe, zjistil prostřednictvím Ivany Gottové, že tentokrát má antibiotika její muž. „To bylo pondělí 30. září… V tu chvíli mi bylo jasné, že je zle, a tak jsem aspoň Karlovi napsal dopis,“ prohlásil v rozhovoru na webu blesk.cz.\nLucie Bílá přiznala: Kde má zlato, které jí dal Karel Gott (†80)?\n„Vypsal jsem mu tam, co všechno pro mě znamenal, kolik mě toho naučil… Celou dobu mi při psaní tekly slzy,“ prozradil tajemník s tím, že je ve středu 2. října ráno nevěřil, že je Mistr opravdu po smrti, ačkoliv dostal zprávu od jednoho kamaráda.\nKdyž vyšla po desáté hodině oficiální zpráva, Adamovi všechno došlo. „To už jsem ale nebrečel, vlastně až doteď ne. Všechno jsem asi vyplakal při psaní toho dopisu, jen se obávám, že už mu ho Ivana nestihla přečíst. Tak snad si ho ještě někde tam nahoře přečte,“ dodal.