Průzkum o depresivním onemocnění (výsledky průzkumu) | Vyplňto.cz - řešení pro online průzkumy\nVyplňto.cz > Průzkumy > Archiv výsledků > Průzkum o depresivním onemocnění\nPrůzkum o depresivním onemocnění\nAutor průzkumu: Jana Partlova\nPočet otázek (max/průměr): 11 / 4.03\nchtěla bych Vás požádat o vyplnění dotazníku pro potřeby mé bakalářské práce. Cílem výzkumu je zjistit dosažené vzdělání a jak častý je výskyt depresivního onemocnění a v dospělé populaci.\n1. Trpíte depresivním onemocněním?\nPovinná otázka, respondent musel zvolit jednu z nabízených odpovědí a podle toho se mu zobrazily další otázky [základní → otázka č. 3, vyučen → otázka č. 3, středoškolské → otázka č. 3, vyšší odborné → otázka č. 3, vysokoškolské → otázka č. 3].\n19 44,19 % 13,38 %\n11 25,58 % 7,75 %\n4 9,3 % 2,82 %\n3. V kolika letech se u vás projevilo depresivní onemocnění?\n16 37,21 % 11,27 %\n4. Kde jste získal/a první informace týkající se depresivního onemocnění?\n12 27,91 % 8,45 %\n5 11,63 % 3,52 %\n5. Kde jste léčen/a\n6. Jakým způsobem jste léčen/a?\nužívám antidepresivní léky\n18 41,86 % 12,68 %\n17 39,53 % 11,97 %\ndocházím na psychoterapii\n7. Kdo je seznámen s vaší diagnózou depresivního onemocnění?\nnejbližší příbuzní (rodiče, děti, sourozenci, prarodiče)\nkolegové na pracovišti či v zaměstnání\n8. Pocítil/a jste omezení v souvislosti s vaším onemocněním?\nv oblasti partnerského života\n20 46,51 % 14,08 %\nv oblasti manželského života\n9. Jak intenzivní projevy svého onemocnění zpravidla pociťujete? 1 nejnižší intenzita, 10 nejvyšší intenzita.\n5 8 18,6 % 5,63 %\n4 8 18,6 % 5,63 %\n3 7 16,28 % 4,93 %\n8 5 11,63 % 3,52 %\n6 5 11,63 % 3,52 %\n7 4 9,3 % 2,82 %\n2 3 6,98 % 2,11 %\n9 2 4,65 % 1,41 %\n10 1 2,33 % 0,7 %\n35 81,4 % 24,65 %\n1. Trpíte depresivním onemocněním?2. Jaké je vaše nejvýše dosažené vzdělání?3. V kolika letech se u vás projevilo depresivní onemocnění?9. Jak intenzivní projevy svého onemocnění zpravidla pociťujete? 1 nejnižší intenzita, 10 nejvyšší intenzita. 10. Kolik je vám let?11. Jaké je vaše pohlaví\n- nezvolena -1. Trpíte depresivním onemocněním?2. Jaké je vaše nejvýše dosažené vzdělání?3. V kolika letech se u vás projevilo depresivní onemocnění?9. Jak intenzivní projevy svého onemocnění zpravidla pociťujete? 1 nejnižší intenzita, 10 nejvyšší intenzita. 10. Kolik je vám let?11. Jaké je vaše pohlaví\n3.3x vetší pravděpodobnost při odpovědi 15-20 na otázku 3. V kolika letech se u vás projevilo depresivní onemocnění?\n3.3x vetší pravděpodobnost při odpovědi internet na otázku 4. Kde jste získal/a první informace týkající se depresivního onemocnění?\n3.3x vetší pravděpodobnost při odpovědi lékař na otázku 4. Kde jste získal/a první informace týkající se depresivního onemocnění?\n3.3x vetší pravděpodobnost při odpovědi u psychiatra na otázku 5. Kde jste léčen/a\n3.3x vetší pravděpodobnost při odpovědi bez léčby na otázku 6. Jakým způsobem jste léčen/a?\n3.3x vetší pravděpodobnost při odpovědi užívám antidepresivní léky na otázku 6. Jakým způsobem jste léčen/a?\n3.3x vetší pravděpodobnost při odpovědi nejbližší příbuzní (rodiče, děti, sourozenci, prarodiče) na otázku 7. Kdo je seznámen s vaší diagnózou depresivního onemocnění?\n3.3x vetší pravděpodobnost při odpovědi přátelé na otázku 7. Kdo je seznámen s vaší diagnózou depresivního onemocnění?\n3.3x vetší pravděpodobnost při odpovědi v oblasti partnerského života na otázku 8. Pocítil/a jste omezení v souvislosti s vaším onemocněním?\n3.3x vetší pravděpodobnost při odpovědi v zájmech na otázku 8. Pocítil/a jste omezení v souvislosti s vaším onemocněním?\n3.3x vetší pravděpodobnost při odpovědi v zaměstnání na otázku 8. Pocítil/a jste omezení v souvislosti s vaším onemocněním?\n3.3x vetší pravděpodobnost při odpovědi 18-30 na otázku 10. Kolik je vám let?\n3.3x vetší pravděpodobnost při odpovědi 31-42 na otázku 10. Kolik je vám let?\n3.3x vetší pravděpodobnost při odpovědi ženské na otázku 11. Jaké je vaše pohlaví\n3.1x vetší pravděpodobnost při odpovědi neléčim se na otázku 5. Kde jste léčen/a\n3x vetší pravděpodobnost při odpovědi středoškolské na otázku 2. Jaké je vaše nejvýše dosažené vzdělání?\nneléčim se u psychiatra\nbez léčby užívám antidepresivní léky\nnejbližší příbuzní (rodiče, děti, sourozenci, prarodiče) přátelé\nv oblasti partnerského života v zájmech v zaměstnání\npruzkum-o-depresivnim-onemoc.vyplnto.cz (2,1 %)\nPartlova, J. – Průzkum o depresivním onemocnění (výsledky průzkumu), 2011. Dostupné online na https://pruzkum-o-depresivnim-onemoc.vyplnto.cz.\nDiskuse k tématu Průzkum o depresivním onemocnění zatím neobsahuje žádné příspěvky.


Polévka z pořadu prostřeno recepty, které budete milovat. Vyberte si ze stovek receptů na Polévka z pořadu prostřeno, které se vám budou snadno a rychle vařit. Připravte si ingredience a můžete se pustit do vaření Polévka z pořadu prostřeno. Užijte si objevování nových porkrmů a jídel z nejlepších Polévka z pořadu prostřeno receptů z čech i ze světa. Dobrou chuť!\nGrilovací omáčka z plodů tamarindu. Italská omáčka na špagety s masovými kuličkami. Nové články a rozhovory. Top 10 jídel se zázvorem. Dýně, kam se podíváš . Koření každé jídlo posune o několik stupínků dále. Změna jídelníčku nám může pomoci proti podzimní únavě! Top 10 rychlých večeří (do 30 minut)\nKoláče z pořadu Prostřeno . Nadívané hermelínové měšce . Sýrové kuličky podle Prostřeno . Cumlová polévka z pořadu Prostřeno . Kuřecí měšec plněný sýrem . Palačinkové měšce s mletým masem . Hermelínový měšec . Měšce s vejci . Palačinkové měšce . Masové měšce . Štrúdlové měšce . Měšec v alobalu . Krů\nCumlová polévka z pořadu Prostřeno . Sýrové kostky na slanině . Sýrová omáčka k těstovinám . Pečená sýrová roláda . Sýrové kostičky ve slanině . Tématické fráze: recepty prostřeno tento týden prostřeno tento týden i prima prostřeno tento týden prostřeno tento týden prima tv prima prostřeno tento týd\nRecept jsem přebrala od pana Petra Klapálka z pořadu Prostřeno. Podělte se s přáteli o recept Podobné recepty. Dršťková polévka z vepřových žaludků . Gulášová polévka z kuřecích žaludků ...\nCumlová polévka z pořadu Prostřeno . Falešná dršťková polévka II. Chalupářská letní polévka . Zobrazit další alternativy. Ohodnoťte recept: Blesková polévka s vaječnou jíškou. Merylas (autorka receptu) 10. 6. 2019 12:35:31. Petaja: Díky, jsem ráda, že chutnala. Odpovědět. Petaja. 9. 6. 2019 12:11:13\nPoznámka. Viděla jsem v pořadu Prostřeno a mohu říct, že je to skoro lepší než polévka z dršťek.\nTématické fráze: polévka z kuřátek polévka s kuřátek tncz nova levné recepty ládi hrušky rychlé polévky kuratka do pokevky rychla polevka recept na polevku s kuratek tncz nova levné recepty fofr dort polévky recepty polivka s kuřátek polévka kuřátková houbová polévka polévkazkuřátek recept na polévk\nHadrová polévka recept\nRecept na tuto polévku mám z pořadu "Prostřeno", kterou tam vařil Pavel Švarc. Tuto polévku jsem neznala a kde dostala polévka tak podivný název nevím, jen tuším, zda to není díky hadrovitým hrudkám. Nic to však nemění na tom, že je polévka hodně dobrá a docela netradiční-lákala mě už dávno a její r\nPodobné recepty jako Hadrová polévka\nTato polévka je s pečivem možná i jako hlavní chod. 4. Recept podle pana Baudyše z pořadu Prostřeno! Podělte se s přáteli o recept Podobné recepty. Polévka z fazolí a hub s topinkami. Polévka z pečených rajčat se sýrovým… Plundrové těsto ...\nTouto polévkou jsem se inspirovala v pořadu Prostřeno. Kuchařka : misza ... nudlová polévka se zeleninou celestínské nudle recept celerova pomazanka prostreno hovězí polevka s nudlemi nudlova polevka z bujonu prostřeno celerová pomazánka celestýnské nudle recept na celes. nudle polévky s nudlemi zel\nTento recept na dezert mám z pořadu prostřeno, už jsem ho zkoušela několikrát a je moc dobrý. ;) ... Bramborová polévka mexická . Ohnivé Mexické bramboráky . Mexický rajčatový kotlík . Mexické pikantní kuře . Tématické fráze: mexický dezert mexické dezerty dunajské vlny se zakysanou smetanou buchta\nZ pořadu ANO,ŠÉFE! Kucha ř: markeva ... Hrášková polévka z uzených žebírek . Jemná hrášková polévka s mrkví . Tématické fráze: hrachová polévka podle polreicha hrášková polévka hrášková polévka z mraženého hrášku hraskova polevka recept hrachová polévka pohlreich hráškový krém podle polreicha hracho\n4 žloutky s moučkovým cukrem a vanilkovým cukrem ušleháme do pěny. V jiné nádobě si ze 4 bílků ušleháme tuhý sníh a do něho vmícháme žloutkovou pěnu.\nRecept není můj,ale je převzatý z pořadu "Prostřeno". Podělte se s přáteli o recept Podobné recepty. Dýňové kuře (králík) na bylinkách. Dort pro babičku. Dort s karamelem, banány a šlehačkou . Komentáře k receptu . Tito kuchaři vyzkoušeli recept: ...\nVyndáme bobkový list a nové koření. Do polévky přilijeme opravdu tučnou smetanu, aby se polévka nesrazila. Osolíme, opepříme, přidáme kopr, dochutíme cukrem a octem. Poměr cukru a octa je skutečná alchymie, já dávám asi 2 lžíce octa a 2 lžíce cukru, záleží ale opravdu a pouze na vaší chuti, radši ze\nRecept je z pořadu Prostřeno, ale provedla jsem úpravu surovin. Vše smícháme dohromady a upečeme na velkém plechu. Potřeme meruňkovou marmeládou a polijeme čokoládou. Podáváme s meruňkou a šlehanou smetanou. Výborný je i pouze s polevou.\nInspirace z pořadu Prostřeno . Kucha ř: Madlenka1 ... Terinka z kachních jater s konfitovaným kachním stehnem . Muffinky pro Terinku . Salát z kuřecích jater . Karbanátky z jater . Domácí paštika z kuřecích jater . Závitky z vepřových jater . Paštika z drůbežích jater . Kaťák z vepřových jater . Omá\nDruhá, náročnější, metoda předpokládá, že každý šípek zbavíme stopky, bubáka a odstraníme z něj špičkou nože či obrácenou stranou malé lžičky všechny pecičky. Je možné případně rozpůlené hodit do studené vody, promíchat a poté je vydloubávat. Tady počítejme s půl minutou až minutou na jeden šípek ..


CME GPP-3 - tři stabilní programovatelné pedály - muzikus.cz\n29.12.2008 | Autor: Martin Jirsák | sekce: pro muzikanty - testy\nNožní pedály jsou kapitolou samy pro sebe. Jaký pedál je lepší? Který pedál bude kompatibilní s mým nástrojem? Mohu nastavit polaritu pedálu? Jak je pedál zajištěn, abych jej při hře nohou opakovaným sešlapáváním neodsunoval? Jak mám uspořádat více pedálů tak, aby vždy byly jednotlivé pedály stejně daleko a nemusely nohy zkoušet, kde opravdu pedály jsou? Odpovědí na většinu těchto otázek může být CME GPP-3 - tři pedály v jedné bytelné skříni.\nJednotlivé pedály mají shodné rozměry a rozestoupení jako u standardizovaných akustických klavírů. Není tedy potřeba jednotlivé pedály pod nástrojem hledat, stačí správně umístit celý box. Poměrně značná hmotnost (4kg) zaručuje, že ani při divokém stylu hry se nebudou pedály posouvat a nebudete je tedy muset nohou stále honit.\nAsi každého napadne otázka, jaká data vlastně jednotlivé pedály vysílají. Všechny tři pedály jsou programovatelné. Z továrny přicházejí s přednastavenými MIDI kontroléry číslo (zleva) 67 - Soft Pedal, 66 - Sostenuto Pedal a 64 - Sustain Pedal. Levý a střední pedál se chovají jako přepínač (je použit typ konektoru TS), takže vysílají hloubku parametru pouze 0 a 127. Pravý pedál je kontinuální (použit typ konektoru TRS), takže vysílá všechny hodnoty od 0 až do 127 (nebo je možné nastavit rozsah pravého pedálu). Co na tom vidím nelogického? Vzhledem ke konvencím se dá předpokládat, že pravému pedálu bude nejčastěji přiřazen právě kontrolér 64, tedy Sustain pedál. Kolik znáte MIDI nástrojů, které mají Sustain pedál kontinuální? Velká většina nástrojů reaguje na kontrolér 64 jen jako na spínač, tedy hodnoty 0 a 127. Některá digitální piana používají tři nebo čtyři hloubky pedálu. Ale celý rozsah nemá snad žádný nástroj. Proto dnes považuji za zbytečné, aby Sustain pedál vysílal kontinuální data. Dá se spíš předpokládat, že si nastavíme na prostřední nebo levý pedál GPP-3 jiný MIDI kontrolér, než jaký je přednastavený. Zde bych si naopak dokázal představit i kontroléry jako Brightness (ostrost zvuku) nebo Modulation (při hře na hammer klaviaturu, které občas nemají vůbec žádná kolečka, by se to hodilo speciálně). U kontrolérů, jako je Brightness, které mají offsetovou hodnotu 64, je ale potřeba si uvědomit, že pokud nedržíte pedál stisknutý, vysílá hodnotu 0 (ačkoli, dá se mu jednoduše změnit polarita, takže umí ve stavu nestisknutém vysílat i hodnotu 127), proto jsou úplně ideální právě takové kontroléry, které mají offsetovou hodnotu 0. Ale hlavní zádrhel tkví v tom, že střední a levý pedál GPP-3 vysílá pouze hodnoty 0 a 127, takže jakýkoli skutečně kontinuální kontrolér nemá smysl na tyto pedály mapovat. Ideální je tedy taková volba, kdy levý nebo prostřední pedál fungují jako spínače (třeba smyček) nebo přepínače. Ač je tedy programování pedálů možné, v podstatě jej asi stejně využije jen málokdo a většina bude zůstávat u předdefinovaných kontrolérů 67; 66 a 64. Ačkoli jsem poměrně velký odstavec věnoval tomuto nelogickému faktu pedálu, jsem přesto přesvědčen, že speciálně pro digitální piana plní pedál svůj účel bezvadně.\nSamotné programování je velice jednoduché. Po zapnutí pedálu stiskneme všechny tři pedály a podržíme stisknuté asi tři vteřiny. Začnou svítit všechny tři LED diody u pedálů. Následně začnou ledky blikat a pedál je připraven k přiřazení hodnoty. Poté stiskem jednoho pedálu zvolíme, kterému z nich chceme nastavit novou hodnotu. Jednotlivými pedály volíme číselnou hodnotu s tím, že levý pedál přepíná "stovky" (tedy pouze 0 a 1), střední pedál "desítky" (0 až 9) a pravý pedál "jednotky" (0 až 9). Tímto postupem přiřadíme kterémukoli pedálu libovolné číslo MIDI kontroléru.\nVšechny potřebné výstupy z pedálů jsou k dispozici. Je možné zvolit jak výstupy přímo z jednotlivých pedálů pomocí konektorů jack 6,3 mm, a řídit tak až tři zařízení najednou. K dispozici je i klasický pětikolík MIDI out pro vysílání hodnot všech třech pedálů do jednoho MIDI zařízení. V tomto případě musí být pedál napájen z externího AC adaptéru (není součástí balení). Poslední možnost je přímé propojení s počítačem pomocí USB, které slouží také jako napájení. Pro USB připojení není potřeba instalovat žádné ovladače v operačních systémech Windows XP (a vyšší) a Mac OS X. Zařízení je automaticky rozpoznáno, ovladače nainstalovány přímo ze systému a zařízení se zobrazí jako USB Audio Device. Do MIDI a USB výstupů jsou vysílány vždy všechny tři pedály. Pro potřebu rozdělení těchto signálů je nutné nastavit filtr na přijímači (tedy MIDI zařízení a softwaru v počítači).\nCME GPP-3 považuji za výborný pedál pro použití s digitálním pianem. Při jeho zapojení do jiných typů nástrojů (syntezátorů, samplerů, ROMplerů) již může koncepce levého a středního pedálu zvoleného jako přepínače trošku omezovat.\nCME GPP-3 je programovatelný trojpedál se dvěma spínači a jedním kontinuálním pedálem. Doporučená maloobchodní cena je 2690 Kč včetně DPH.\ntři pedály pohromadě\nmožnost pedály programovat\npropojení přes jack jako klasické pedály, MIDI i USB\nlevý a střední pedály jsou pouze spínače\nnelogicky vysílá kontinuální data pouze pravý pedál\npočet kontinuálních pedálů: 1\nzapojení jako Pedal: ano\nMIDI zapojení: ano\nUSB zapojení: ano\ndefaultní vysílaná hodnota levého pedálu: MIDI kontrolér 67 (Soft Pedal)\ndefaultní vysílaná hodnota prostředního pedálu: MIDI kontrolér 66 (Sostenuto Pedal)\ndefaultní vysílaná hodnota pravého pedálu: MIDI kontrolér 64 (Sustain Pedal)\nkompatibilita: Windows XP a vyšší, Mac OS X\nnapájení: USB nebo AC adaptér\nrozměry: 373 (š) x 278 (h) x 97,5 (v) mm\nPři vědomí, že Sustain Pedal ve velké většině funguje jako spínač, se dá ušetřit řada zbytečně vysílaných MIDI událostí. V sekvenceru je možné všechny události, které jsou nižší nebo rovny 63, nastavit na hodnotu 0; a události, které jsou větší nebo rovny 64, nastavit na hodnotu 127. Pak stačí ponechat pouze přechodové události 0 a 127 a ostatní vymazat. Sníží se tak vysílaný objem MIDI dat a přitom zvuk zůstane naprosto stejný.\nOnline verze stránky: http://www.muzikus.cz/pro-muzikanty-testy/CME-GPP3-tri-stabilni-programovatelne-pedaly~29~prosinec~2008/\nJan Je to děsnej shit


Rychlá půjčka Žatec online ihned. Nebankovní malé sms půjčky na účet do výplaty bez doložení příjmů Dec 2020\nV současné době, mnoho obyvatel země, řešit jejich finanční problémy pomocí úvěru. Pokud se dříve to bylo možné získat úvěr pouze v bance, ale teď, když tvořil soukromých společností, které nabízejí krátkodobé nebankovní půjčky Žatec online bez registru ihned, můžete velmi rychle dostat z jakékoliv takové situaci prostě vydal mikroúvěrů. Dnes, téměř všechny banky nabízejí velké půjčky na dlouhou dobu, takže jejich služby jsou především snaží využít obchodníků, velkých společností nebo ty občany, kteří potřebují hodně peněz.\nAle soukromé firmy nabízejí soukromé malé půjčky ihned Žatec na směnku do 1000-5000 Kč může poskytnout vám daří malou půjčku peněz, které musíte vrátit nejpozději do třiceti kalendářních dní. Vzhledem k tomu, navrhovaná částka na mikroúvěry, je zanedbatelné, budete moci splácet, dostanu zaplaceno, a pokud se objeví dříve, než prostředky na tento účel, tedy vrácení dluhu, nebudete muset platit a platit pouze dny použít úvěr. V takovém případě, kdy nemůžete splácet malá sms půjčka ihned na účet do výplaty Žatec včas, můžete požádat věřitele na žádost o prodloužení smlouvy, podnik, v tomto případě uhradit veškeré dodatečné dny udělené.\nV tomto případě, tam je pohodlí ve splácení mikro-úvěru. Můžete se vrátit, jakmile celý dluh na konci stanovenou dobu, vyplňování, v plné výši úvěru, spolu s úroky, jednorázové platby, nebo platit postupně, takže nějaké peníze. Využijte úvěru v soukromé společnosti může v praxi každý dospělý občan, neboť ve věkové hranice pro zákazníky, že neexistují. Na rozdíl od bank získat kratkodoba rychlá půjčka Žatec online před výplatou bez doložení příjmů může být v jakémkoliv vhodném čase pro vás v tomto případě nepotřebujete kauci ručení a současnost, která poskytuje příležitost pro mnoho lidí využít služeb soukromých firem. Velkou výhodou mikroúvěrů je, že můžete navrhnout to bez prokázání mezd, který je přítomen, může jen zaměstnán občan.\nProto, pokud jste pro tuto chvíli, nezaměstnaní, nebo mít neformální příjem, můžete využít služeb soukromých společností pro své půjčky. Pokud jsou nastaveny pro příjem mikroúvěrů, dostat oddělení soukromé společnosti, a vrátit se, brát s sebou cestovní pas a identifikační kód. Tyto dokumenty bude stačit, aby vám poskytnout půjčku. Po prostudování podmínek pro vydání úvěrů určením částku svého úrokové sazby a dobu splácení, vyplňte formulář, psaní na ní všechny tyto údaje a data VŽateceho pasu s adresou bydliště. Doslova, po dobu 10-15 minut, maximálně na půl hodiny, budete mít smlouvu podepsat a budete moci vyzvednout peníze.\n„Jen 10 minut a jste schopni používat toto řešení pro své vlastní účely. To je velmi prospěšné, aby se pokusili dosáhnout pozitivního výsledku právě teď.“\n„Zjevnou výhodou této služby je vysokorychlostní služby, minimální požadavky pro klienta a 90% šance na potvrzení žádosti a.“\nPublikováno: 27.12.2019 27.12.2019 Autor: adminRubriky: Ústecký kraj\nPředchozí Předchozí příspěvek: Rychlá půjčka Domažlice\nNásledující Následující příspěvek: Rychlá půjčka Aš


O nás :: Divadlo-opatovice\nObčanská beseda založena roku 1895 je od počátku svázána především s ochotnickým divadelním souborem, i když ten jako takový byl založen ještě o pět let dříve. Kromě divadelníků zastřešovala zpočátku ještě také obecní knihovnu, však také její původní název byl v roce 1894 Čtenářsko-ochotnická jednota. O rok později byl spolek přejmenován na Občanskou besedu, která čítala 24 členů, v čemž se příliš neliší od té dnešní.\nV dnešní době divadelní soubor funguje pod názvem DIVADLO OPATOVICE. Znát nás ovšem můžete také pod starším názvem SNOOP - Sdružení Náruživých Ochotníků Opatovic. Soubor se každou divadelní sezónu snaží nazkoušet a uvést alespoň jedno divadelní představení. Činnost Občanské besedy (dále jen OB) spočívá také i v mnoha dalších aktivitách. Kromě vlastních divadelních představení, která jsou nyní reprízována i více než 15 x, OB zve i divadelníky z okolních měst a obcí, pořádá Mikulášské besídky, divadelní plesy, zábavy a spolupracuje s jinými složkami obce při různých zábavných, soutěžních i sportovních akcích.\nSoubor získal velkou řadu ocenění na národních i jiných soutěžních divadelních přehlídkách. V sezóně 2012/2013 se soubor dokonce dostal se svým představením Měsíční běs do Mekky divadelních ochotníků - Jiráskova Hronova. V současné době provozuje OB dramatický kroužek pro děti a organizuje příměstské tábory.\nVíce o historii naleznete na našem starším webu.\n© 2018 Občanská beseda v Opatovicích nad Labem z.s. | Všechna práva vyhrazena


Firemní procesy už poběží jako na drátku | msdynamics365.cz\nCRM, Marketing, Obchod, Servis v terénu, Zákaznický servis\nDefinování firemních procesů je nyní snadnější než kdykoliv dříve. Žádná z vašich skvělých obchodních příležitostí již nikdy neupadne v zapomnění, všechna přání svých zákazníků vyřídíte rychle a s přehledem, terénní pracovníci včas vyřeší každou zakázku a marketing poběží jako na drátku. Nemusíte totiž zdlouhavě vytvářet navazující aktivity v CRM, každý krok složitě zapisovat a nastavovat. Soustřeďte se na obchod, péči o zákazníka a získání těch nejlepších referencí.\nDíky jednoduchému Drag&Drop editoru si jednoduše nadefinujete jednotlivé kroky, podmínky a závislosti. Tak budete mít potřebné obchodní procesy přednastaveny.\nGrafický výstup jednotlivých procesů (např. pro potřeby certifikace ISO nebo jiných interních auditů) exportujete kliknutím na ikonu „snímek“. Používáte-li stejné výstupy opakovaně, nastavíte si je při prvním použití, uložíte a pak jednoduše zopakujete přednastavené parametry pokaždé, kdy je budete potřebovat. Složité konfigurace systému jsou pasé, využívejte chytré podnikové aplikace.\nZajímá Vás více? Přijďte si nás poslechnout na některý z našich seminářů anebo nás kontaktujte.


Označení vyřešeného tématu ve fóru – novinky v Mujsolidworks.cz | MůjSolidworks.cz\nRedakce / 21. 5. 2019\nAktuální upgrade našeho webu přinesl velkou řadu drobných vylepšení, která zpříjemní jeho každodenní používání. Následující řádky vám odhalí, co nového vám umožní funkce pro „vyřešení“ tématu v diskusním fóru.\nFórum prošlo decentním redesignem, který jej celkově zpřehlednil. Chronologicky řazená témata a příspěvky jsou odlišeny střídáním dvou odstínů šedé, ke kterým přibyla zelená barva, označující vyřešené téma. Díky této funkci rychle najdete relevantní odpověď na položenou otázku, aniž byste se museli brodit všemi příspěvky v daném tématu.\nVyřešené téma má zelený podkres a před titulkem ikonu se znakem zatržítka – takto se projevuje napříč celým webem, včetně úvodní stránky webu.\nAby bylo téma takto zvýrazněno, musí jej samozřejmě nejprve někdo jako vyřešené označit. Může to být autor původní otázky nebo administrátor, usoudí-li, že se dočkal uspokojivé odpovědi. Najdete-li odpověď, která stojí za zvýraznění, klikněte v její nabídce možností na odkaz Vyřešeno. A také naopak – jestliže byla dříve označena nějaká odpověď jako řešení, můžete toto zvýraznění odebrat odkazem Nevyřešeno a následně například zvýraznit odpověď jinou.\nRozlišení přečtených a nepřečtených příspěvků ve fóru – novinky na Mujsolidworks.cz


Dodo Juice\nSeznam produktů značky Dodo Juice\nDodo Juice je velmi známá značka a oceňována ve světě detailingu. Pochází z horkého ostrova Mauricius založena v roce 2007. Velmi rychle se ocitla na špičce, vedle renomovaných značek. V širokém spektru navrhovaných produktů je třeba věnovat zvláštní pozornost přírodním nebo hybridním voskům, pre-wax čističům nebo dokonalým šamponům.\nDodo Juice | Skladem 1ks\nDodo Juice Lime Prime Lite je bezabrazivní leštěnka pro měkké laky nebo pro předem vyleštěné laky. Čistič laku (Pre-Wax Cleaner) vhodný před voskování. Obsahuje speciální oleje a čistící složky, které dokážou lak perfektně rozzářit a důkladně...


Problémy, nad kterými se přivíraly oči. Kulturní podcast Suflér se snaží rozvířit stojaté vody české kultury - CZECHDESIGN\nProblémy, nad kterými se přivíraly oči. Kulturní…\nVeronika Černohous a Jana Návratová věří, že kontinuálními diskuzemi a jasnými kroky lze v české kultuře přenastavit nefunkční paradigmata. | Foto: Anželika Rybak\nPodcast Institutu umění – Divadelního ústavu Sufler se soustředí na problémy české kultury, nad kterými se roky přivíraly oči... Jaké vody by se podle Jany Návratové a Veroniky Černohous měly rozvířit?\nPandemická krize poukázala na dlouho opomíjené trhliny v českém kulturním sektoru. Momenty, nad kterými se léta zavíraly oči, nyní neodvratně hledají řešení. Ať už mluvíme o nerovnosti žen a mužů v kultuře, o práci s daty či o aktuálních potřebách divadelního provozu v digitální éře, jedná se o mezioborové otázky, na jejichž zodpovězení je třeba laicky i odborně participovat. Jana Návratová a Veronika Černohous z Institutu umění – Divadelního ústavu se ve svém podcastu Suflér na tato a další témata rozhodly podívat z širší perspektivy. „Dokud budeme odborná témata jako platovou nerovnost žen či klimatickou krizi nechávat jen na úrovni konstatování odborníků, nemáme moc šancí někam se posunout,“ říká Veronika s Janou. Proč jsou potřeba mezioborové diskuze, v jakém bodě může nastat změna a jak těžké je vměstnat celou šíři tématu do půl hodiny vysílání?\nJana a Veronika jsou kolegyněmi z IDU, který celý podcast zaštiťuje. | Foto: Anželika Rybak\nPodcastů s kulturní tématikou především v pandemickém období vyrostlo jako hub po dešti. Vy jste se touto myšlenkou ale zabývaly již před těmito radikálními společenskými a institucionálními změnami. Jaká byla vaše hlavní motivace pro tvorbu podcastu a proměnila se s pandemií nějak zamýšlená koncepce?\nSUFLÉR: Vytvořit podcastovou řadu nás sice napadlo před pandemií, ale teprve, když nastala, dostavila se urgence, motivace a také prostor k tomu Suflér rozjet. V začátcích pandemie jsme v IDU celkem rychle začali poskytovat servis prostřednictvím newsletteru Kultura v karanténě, po kterém byla poptávka širokého spektra odběratelů. Došlo nám, že publikum bychom tedy měly a koncepci jsme nepotřebovaly. Témat, která pandemie zvýraznila a zpřítomnila, bylo plno.\nPro jednotlivé díly volíte poměrně rozsáhlá, svébytná témata. Z mého pohledu by každé z nich vydalo na samostatnou sérii, vy je ale uchopujete specifickým kritickým komentářem v obecné rovině fungování kultury…\nSUFLÉR: Rozsah témat je výhoda i prokletí. Výhoda v tom, že je skutečně o čem mluvit, co promýšlet, na co se ptát. Ačkoli nejsme jediný podcast o kultuře, pořád se o tomto sektoru málo mluví. V médiích jsou to jen zmínky nebo PR akcí. A pak tu máme ve veřejném, ale i politickém slovníku floskule, jako je „kultura jako most mezi národy“ nebo šíření nejrůznějších iluzí o tom, jak jsme kulturně vyspělá země nebo jak vzorně pečujeme o nejrůznější hodnoty.\nPravidelně se nám stává, že naše rešerše jsou tak obsáhlé, zajímavé a živé, že nemají daleko ke zmíněnému seriálu. Zrovna s tématem genderu se stalo, že jsme jej rozdělily do dvou samostatných podcastů. A v tom je i to prokletí. Musíme se dostat do uposlouchatelného rozsahu a srozumitelné struktury.\nVe svých podcastech se snaží do půlhodiny shrnout a okomentovat obsáhlá aktuální témata. | Foto: Anželika Rybak\nJaké konkrétní otázky prochází všemi tématy? Co je spojuje?\nSUFLÉR: Kulturu se snažíme vnímat jako pole, kterým procházejí cestičky celé společnosti a oborů. Nejde jenom o umění, památky, folklór apod. U všech našich témat si klademe stejné otázky, tedy zda to, co sdělujeme, je pravda, jestli jsme srozumitelné, jestli nejsme banální...\nCo vás osobně na tvorbě podcastů nejvíce obohacuje?\nSUFLÉR: Práce na Sufléru je hrozně zajímavá. Mluvíme s lidmi, jejichž expertiza, zkušenosti a vhled nám pomáhají osvětlit různá témata a problémy. Snažíme se posluchače daným tematickým územím provést tak, aby to nebyla nuda a aby byl na konci rád, že si nás poslechl.\nKe katarzi pro nás dochází ve chvíli, kdy se nám podaří v posluchačích podnítit diskuzi. Takovým příkladem byl třeba díl zaměřený na ekoaudity v kultuře. V rozhovoru s Viktorem Třebickým jsme zjišťovaly, jaké místo může zaujímat kultura v adaptaci na změnu klimatu. Po publikování se nám ozvala Anna Gumplová z Magistrátu a IDU teď začal na tomto tématu s Magistrátem spolupracovat. To je pro nás asi nejcennější zpětná vazba.\nSvé podcasty autorky cílí na posluchače kolem Institutu umění - Divadelního ústavu, ale také na širokou veřejnost, kterou by otázky kultury měly zajímat. | Foto: Anželika Rybak\nZmíněný díl dotýkající se významu žen v kulturním sektoru pro mě představoval takovou příjemnou oslavu ženského tvůrčího elementu, který skrze inspirativní příběhy často nedoceněných osobností odkazoval k tíživé přetrvávající otázce genderové rovnosti. Jakým způsobem jste uchopily navazující díl?\nSUFLÉR: Každý Suflér je bouřlivá plavba. Chceme být sice audiokompas, ale to neznamená, že nás občas nežene proud do neznáma. V dílu o genderu v kulturních institucích jsme chtěly zjistit, jak je to s rozhodováním o penězích, obsazením řídících postů, vlivu na dramaturgii kulturních programů, zaměřením strategií a podobných problematických momentů. Statistiky jsou v tomto směru nelichotivé a my se ptaly proč. Bez většího překvapení jsme musely přijmout fakt, že to tu tak prostě máme nastaveno celospolečensky.\nPak do toho vstoupila kauza DAMU a skrze její sledování jsme pluly proti proudu k pramenu, tedy k faktu, že velké věci začínají malými věcičkami, že vzájemné vztahy a chování se propisují do obecné úrovně etiky, že násilí má mnoho podob a souvisí s mocí, ale i to, že bezmoc může mít svou sílu… Všechny tyto podněty jsme nabraly do podběráku a uspořádaly do aktuálního dílu. Začaly jsme statistikou a končíme emocemi. \nPři zkoumání jednotlivých témat jistě narážíte na další a další informace, které jste původně ani neměly v úmyslu použít… Není těžké vměstnat takto široká témata do půlhodinového podcastu?\nSUFLÉR: Je. Učíme se rozhodovat. Z teorie dramatu víme, že věci, které se neřeknou, ale autor je ví, zůstávají součástí informačního pole. Opačně je to katastrofa.\nTémata se během nahrávání vyvíjí a transformují. | Foto: Anželika Rybak\nJako zásadní rys nejen vašeho podcastu, ale i širší perspektivy současných tvůrčích procesů, vnímám mezioborovost, se kterou také pracujete. Propisuje se toto interdisciplinární zaměření i do vašich posluchačů? Pro jaké publikum z vašeho pohledu podcasty vytváříte?\nSUFLÉR: Vzhledem k tomu, že Suflér vzniká jako institucionální podcast Institutu umění - Divadelního ústavu, pak je určen především lidem, odborníkům a studentům, kteří s IDU spolupracují, využívají jeho bohatých služeb, sledují jeho činnost a podílejí se na jeho odborných aktivitách. A těch lidí není málo. Tato základní síť se potom rozšiřuje o kulturní veřejnost jako takovou. Obecně se ale snažíme, abychom se v Česku naučili přistupovat k tématům více průřezově, mezioborově. Dokud budeme odborná témata jako platovou nerovnost žen či klimatickou krizi nechávat jen na úrovni konstatování odborníků, nemáme moc šancí někam se posunout.\nJaké konkrétní osobnosti z hostů jednotlivých dílů pro vás byly nejvíce inspirující? Rozvíjíte tuto mezioborovou diskuzi v nějakých dalších projektech, konferencích, workshopech…?\nHovoříme s odbornicemi a odborníky, a tak je každý rozhovor něčím podnětný a zajímavý. Je ale pravda, že když zabrousíme mimo naše „vody“ a jsme více v pozici laiků, diskuze jsou pro nás opravdu objevné. To se lehce stane, když hovoříte s filozofkou Alicí Koubovou nebo politoložkou Annou Durnovou. Nebo třeba s literární dokumentaristkou a nakladatelkou Bárou Baronovou či Radanem Šafaříkem, který má na úřadu vlády na starosti rovné příležitosti. Všechno jsou to samozřejmě velmi cenné kontakty, které lze využít pro další spolupráci. Ta se může projevit třeba pozváním na konferenci, jako byla například Kultura v nové realitě, hostováním v projektu Akademie IDU, kde vzděláváme kulturní managery, či v řadě dalších projektů.\nPandemie přinesla mnoho témat, která se v budoucnu Jana s Veronikou chystají otevřít.| Foto: Anželika Rybak\nSUFLÉR: Snažíme se zpracovat témata, která jsou aktuální. A jak už jsme zmiňovaly, události posledních měsíců chrlí spoustu podnětů.\nVzhledem k nedávno novému programovému období Kreativní Evropy se chceme zaměřit na to, jaké změny a nové příležitosti v programech Kultura a Media žadatele v příštích sedmi letech čekají. Z rozhovorů s Magdalenou Müllerovou (Kreativní Evropa Kultura), Danielou Staníkovou (Kreativní Evropa Media) a dosavadními úspěšnými žadateli vyplývá, jak je důležité vzít výzvy současnosti, jako je klimatická krize, podpora diverzity či lidskoprávní témata, do hry. A pracovat s nimi napříč obory. I tady se tedy dotýkáme oné potřeby mezioborovosti a otevřenosti vnímat dění kolem nás v širších souvislostech.\nKultura 360°: hledá se řešení pro českou kulturu\nCZECHDESIGN.CZ - 26. 11. 2014


Šumperk zvedne ve svých bytech až třikrát nájmy seniorům a postiženým - iDNES.cz\n24. dubna 2011 9:21, aktualizováno 9:21\nSenioři a postižení, kteří bydlí v Šumperku v městských bytech takzvaného zvláštního určení, budou platit vyšší nájemné. Některým se postupně zvedne až trojnásobně. (Ilustrační snímek) | foto: Michal Sváček, MAFRA\n"Není opodstatněné, aby město drželo tak nízké nájmy, byť jde o byty pro specifickou skupinu obyvatel. Jde o byty velmi kvalitní, takže nájmy chce město dostat na úroveň, jaká je v běžných městských nájemních bytech," vysvětlil šumperský místostarosta Petr Suchomel.\nPoprvé se zdraží nájmy už od prvního července letošního roku, druhá fáze následuje od stejného dne roku 2012. Nejlevnější byty, kde dosud lidé platí nájemné 16,40 korun za metr čtvereční měsíčně, tak budou od poloviny roku za sedmadvacet korun.\nNájemníci další skupiny bytů, kteří dosud platí v rozmezí od šestadvaceti do osmadvaceti korun za metr čtvereční měsíčně, si pak za každý metr obytné plochy připlatí od devíti do jedenácti korun.\nNájemné se tak dostane na sedmatřicet korun. Cílem je do poloviny roku 2012 nájemné ve výši sedmačtyřicet korun za metr čtvereční a měsíc, jak je obvyklé u běžných nájemních bytů v majetku města.\nTémata: Olomoucký kraj, Šumperk, Handicapovaní


Jaroslav Šabata v mých vzpomínkách\nV roce 1969 jsem se stala první manželkou jeho prvorozeného syna. Jaroslav Šabata byl jedním z mých profesorů na brněnské katedře psychologie, kde přednášel historii psychologie.\nPro mne byl Jaroslav především vynikajícím psychologem, v profesionálním i v přeneseném slova smyslu. Člověk, který uměl s neobyčejnou citlivostí naslouchat druhému.\nV roce 1971 jsem se ocitla ve vězení, společně s Jaroslavem a jeho třemi dětmi. Domnívám se, že novodobá česká historie, a pravděpodobně ani historie ostatních zemí východního bloku, nezná obdobný případ uvěznění oponenta stávajícího státního režimu a jeho dětí.\n„Znormalizovaná“ státní moc nejen že uvěznila opozičního politika, ale snažila se zranit ho i v oblasti osobního a rodinného života. V jeho rodičovství a otcovství. Uvězněním těch, kteří jsou s ním svázáni bytostně, silnými citovými pouty a vůči nimž má, v generačním sledu, povinnost ochrany.\nNikdo z nás otci Jaroslavovi nikdy nic nevyčítal, ba naopak. Byli jsme na něj hrdí. A vyzbrojeni do života poznáním, že jsou na světe věci, pro které stojí za to se angažovat a třeba i ztratit něco ze svého osobního pohodlí.\nPro mladého člověka je takové poznání inspirující. Nejen, že nás vězeňská zkušenost nezlomila, ale naopak přispěla k pozitivnímu formování našich osobností.\nI když se, po deseti letech společného života se synem Jaroslava, naše cesty rozdělily, kontakt s Jaroslavem a rodinou Šabatových jsem nadále udržovala.\nPodepsala jsem Chartu 77 a se svým druhým manželem Martinem Hyblerem jsem se podílela na práci Výboru na obranu nespravedlivě stíhaných a jiných opozičních činnostech.\nV souvislosti s našimi aktivitami jsme v rámci akce „Asanace“ byli donuceni k opuštění Československé republiky.\nVlak, který mě s manželem a třemi malými dětmi odvážel z Prahy do Paříže, vše tenkrát nasvědčovalo tomu, že navždy, se dal do pohybu 14. června 1982. Právě v den Jaroslavova úmrtí tomu bylo třicet let.\nPo listopadové revoluci jsem znovu mohla jezdit pravidelně z Francie do Prahy a Brna a opět se vídat s Jaroslavem. Každé setkání s ním mě vždy obohatilo a znovu utvrdilo v tom, jak jsem poznala a vnímala Jaroslava v dobách mého ranného mládí: člověk vyjímečný svou statečností, intelektuálními schopnostmi, svou tolerancí, otevřeností, laskavostí a zúčastněným zájmem o druhého.\nNaposledy jsme se s Jaroslavem setkali letos, koncem března, v jedné z brněnských vináren. Strávili jsme spolu téměř čtyři hodiny, popíjeli dobré moravské víno a živě diskutovali. Měla jsem dojem, že toho večera úplně zapomněl na svou nemoc. Jeho duchovní, myšlenkový i osobní odkaz je nezničitelný. Bude žít nadále s námi i v nás.\nZa všechno, čím jsi přispěl k mému osobnímu zrání, Ti dnes, Jaroslave, veřejně děkuji.\n24. června 2012 v 9.30


Francouzská Polynésie | Cestovinky\nHlavní město: Papeete. Počet obyvatel: 268 270 (2012). Rozloha: 4 167 km2. Úřední jazyk: Francouzština. Měna: CFP Frank (Frank francouzských kolonií v Tichém oceánu). Sousední státy: Francouzská Polynésie je od okolního světa velmi vzdálené souostroví. Nejblíže mu jsou na západě Cookovy ostrovy, na severu Kiribati a na západě britské Pitcairnovy ostrovy.\nBezvízový styk pro obyvatele ČR: Občané České republiky, kteří jsou držiteli cestovního pasu s platností ještě minimálně 6 měsíců po plánovaném návratu z Francouzské Polynésie, mohou cestovat bez víz. Jako občané Evropské Unie mohou takto využívat pohostinství země až tři měsíce. Do tak vzdálené lokality se ovšem dostaneme jen s mezipřistáním, takže letíme-li přes Ameriku (nejčastěji přes Kalifornii), potřebujeme dokumenty potřebné pro vstup na půdu USA.\nVelvyslanectví: Na ostrovech se nenachází velvyslanectví ČR.\nDovedete si představit plochu čtyř miliónů čtverečních kilometrů? To je obrovské území, na němž se rozkládá Francouzská Polynésie. Přesto, pokud bychom ji povýšili z francouzské kolonie na suverénní stát, by patřila k nejmenším státům světa. Ostrůvky, ač je najdeme rozeseté na velké ploše Tichého oceánu, jsou totiž velmi malé, v součtu rozloh třeba dvaapůlkrát menší než Kosovo nebo osmkrát větší než Praha.\nDemografie Francouzské Polynésie\nFrancouzská Polynésie se skládá ze šesti skupin ostrovů, z nichž za největší a nejvýznamnější lze označit Markézy a Společenské ostrovy. Převážná většina obyvatel se soustřeďuje na západním okraji souostroví, tedy „nejblíže civilizaci“ okolních států, necelých sedmdesát procent občanů země dokonce žije na jediném ostrově – Tahiti. Jedná se především o potomky původních Polynésanů, významný podíl zde mají také lidé s kořeny v Evropě nebo ve východní Asii.\nTahiti a Bora Bora lákají do země turisty i nové občany\nJak jsme zmínili, na Tahiti přebývá o mnoho více lidí než na všech sto sedmnácti zbylých ostrovech Francouzské Polynésie dohromady. Také má zdaleka nejvyšší obrat cestovního ruchu, jezdí sem spousta turistů, také proto má hlavní město Papeete velké mezinárodní letiště. Tahiti představuje pro Polynésany bohatý zdroj pracovních příležitostí, také proto počet obyvatel vzrostl za posledních sto let více než desetkrát.\nTahiti, a vůbec všechny polynéské ostrovy včetně slavného Bora Bora, lákají nejen turisty a místní nezaměstnané, ale také ty, kteří chtějí bydlet v pohádkové tichomořské krajině mezi palmami. Onomu kouzlu v minulosti podlehli v minulosti třeba francouzský malíř Paul Gaugain proslavený hlavně obrazem Tahiťanky, belgický hudebník Jacques Brel nebo americký herec Marlon Brando. Ti všichni se v Polynésii usadili.\nZajímá vás toho o Francouzské Polynésii ještě víc? Mrkněte do článků!\nTahiti známe především z obrazů Paula Gaugaina a z obrázků katalogů cestovních kanceláří, mnohdy dokonce z jejich titulních stran. Aby ne, vždyť učarovalo i slavnému Kmotrovi, který si v této oblasti pořídil vlastní atol.\nLidé se na dovolenou na lodi vydávají ze dvou důvodů: 1) kvůli luxusnímu zázemí na palubách zaoceánských moderních titánů, 2) se jedná o jedinečnou možnost, jak se během jedné dovolené podívat na i trochu vzdálenější nejkrásnější místa n\nV Tahiti žije nejslavnější mafián světa a šestnáct nad nulou je pro místní extrémní zima\nTahiti, Polynéský ráj na Zemi


Proč lidé vykonávají sex potají? Věda naznačuje odpověď\nLáska je láska. Ale sex je sex. Zdroj: Pixabay\n12. srpna 2020 11. srpna 2020 Svatopluk Skoupý 0 Comments BY-NC-SA antropologie, sex\nTLDR: Většině živočichů nedělá „sex na veřejnosti“ problém, lidem však překvapivě často ano. Podle nové studie by se lidský sex mohl vyvinout jako způsob stmelení dávných lidských tlup – sex mimo oči kolektivu totiž snižuje „žárlení“. Studie tu.\nPředpokládám, že titulek upoutal vaši pozornost. A ještě aby ne. Sex je pro lidi tématem, které nás na jednu stranu nepřestává fascinovat, ale zároveň je stále trochu tabu. Milostný akt je typicky pořád něco soukromého – a nová studie se nyní rozhodla přijít na to, proč se vlastně lidé sexu věnují… potají? Zní to možná divně, ale v přírodě jsme rozhodně spíše výjimkou.\nPsi, ptáci, mouchy, šimpanzi – soulož před zraky přihlížejících není pro jiné živočišné druhy nic moc výjimečného. Jasně, dalo by se argumentovat, že jiným tvorům do hlavy (metaforicky) nevidíme. Přesto je i v rámci našeho druhu až nečekaně rozšířené se sexu věnovat v soukromí.\nExhibicionisté mezi vámi teď možná chichotavě oponují – ale i pro ně jaksi tane vzrušení z rizika, že je někdo uvidí, čili argument spíše podporují.\nOtázkou sexu a soukromí u lidí se zabýval antropolog Yitzchak Ben Mocha z Planckova Institutu pro evoluční antropologii, který ve své rozsáhlé studii zkoumal, jak k sexu přistupují různá etnika a kmeny z celého světa. Použil k tomu více než 4500 etnografických záznamů o 249 různých kulturách a etnicích.\nA právě tady se ukázalo, že ačkoliv mnozí lidé mluví jinými jazyky, mají diametrálně odlišné filozofie či víry, a jejich kultury si také nemusejí být podobné – v soukromí raději souložíme všichni! Sex zkrátka… spojuje.\nZdroj: Public Domain/Tainster/vlastní\nPrvotní studium odhalilo, že drtivá většina etnik skutečně preferovala pohlavní styk v soukromí, kdy se „aktéři“ aktivně snažili o to, aby je při aktu neviděli další členové komunity. Dají se najít výjimky, ty ale spíše vyplývají z praktických úskalí.\nU některých kultur tak například nebylo úplné soukromí možné prakticky zajistit. To je příklad třeba u amazonských indiánů, kde rozvětvené rodiny žijí ve společných domech a spí pohromadě. I u těchto etnik ale byla pozorována snaha o soukromí, například tak že aktéři počkají, až ostatní členové domácnosti usnou.\nPouze u dvaceti ze zkoumaných stovek etnik byl pohlavní styk veřejný, avšak také zde většinou jen za určitých specifických podmínek. Například pokud se jednalo o rituální styk, anebo součást nějakého rituálu přechodu do dospělosti. Mimo tyto situace na to partneři také raději skákali bez diváků.\nNež si řekneme, co to znamená, je také třeba uvést, že Mocha se ve své studii zaměřil pouze na „legitimní“ sex. Nemanželské aféry a jiné „tabu“ aktivity, při kterých se jejich provozovatelé skrývají, nebyly předmětem studie. Na druhou stranu, u utajovaných styků si lidi dělají obvykle ještě větší hlavu s tím, aby je někdo nenachytal inflagranti, takže v rámci zvyklostí kolem sexu můžeme tuto proměnou označit za vedlejší faktor.\nPráce také neřešila proměnu napříč časem – třeba jakože stále méně Američanů sex pravidelně praktikuje. Zdroj: General Society Survey/The Washington Post\nVypadá to každopádně, že se snaha o provozování pohlavního styku v soukromí je v lidské kultuře univerzální. Jaký to má ale evoluční význam? Mocha se pro pochopení tohoto jevu zaměřil i na říši zvířat. Jak jsme si řekli, skrývání se při sexu je dost neobvyklé chování. Ale zcela jediný stydlivý druh nejsme. Kromě člověka se takto chová také několik málo skupinově žijících druhů.\nJedním z nich je například Timálie šedá, středně velký zpěvný pták žijící v suchých oblastech středního východu. Tito ptáci žijí v malých hejnech, které většinou vede jeden alfa pár. Taková pár produkuje většinu potomků, ale o mláďata se stará celé hejno společně.\nVědci mají ohledně chování timálií hypotézu. Páry se páří skrytě, aby u ostatních párů, zejména těch níže postavených v hierarchii skupiny, nevyvolali touhu se také pářit. Zkrátka aby na ně nežárlili.\nTimálie šedé – pouštní pěvci kteří to rádi „provozují“ v soukromí.\nZdroj: biolib.cz/Alex Auer\nZdá se, že takové chování zřejmě pomáhá udržovat stabilitu ve skupině. Mladí samci plní energie nemají podněty, které by je mohly vést k nutkání vyzvat alfa samce. Spolupráce mezi samci ve skupině pak probíhá klidněji.\nNeříkáme teď, že s námi je to stejné. Nabízí se ale hypotéza, podle níž se u lidí možná skrývání pohlavního styku vyvinulo ze stejného nebo podobného důvodu. „Veřejný“ sex by mohl u některých jedinců vyvolávat žárlivost, což by mohlo vést ke konfliktům. Lidé jsou skupinoví tvorové a většinou se snažíme konfliktům zabránit, pro dobro naší skupiny.\nNaši dávní předkové si tak snad zvykli provozovat onu bohulibou činnost v soukromí, aby tím nikoho nedráždili a tlupa mohla zůstat pohromadě.\nNejnovější antropologický výzkum tak zřejmě neodhalil žádná „pikantní“ tajemství o lidském soukromí. Mohl by nám ale pomoci lépe pochopit naší společnost, a odkrýt alespoň některá tabu, které jsou stále spjatá s výzkumem naší sexuality. Vždyť sex je součástí našeho života – a svým způsobem možná, podle nové hypotézy, i našeho života veřejného.\nLidské rozmnožování je téma, které bude relevantní i ve hvězdách.\n← Chemici vytvořili extrémně zářivé fluorescenční předměty\nVoda je ve vesmíru běžná! Zdá se, že je i na planetce Ceres →\n22. září 2020 Svatopluk Skoupý 0\nStelární černé díry můžou vzniknout potichu i bez supernovy\n23. června 2020 loukota 0\nKyslík na Měsíci můžeme získat i z lunární horniny\n21. ledna 2020 loukota 0


Coming Out, Vol. 2 | LUI\nTo, jak se mu leskly oči. Jeho upřímný úsměv a celkový výraz ve tváři, ze které na mě čišela pohoda a vnitřní klid. Vyvolala ho jedna zdánlivě obyčejná věta. „Řekla mi, že jednou udělám díru do světa,“ popisuje mi brácha první chvíle strávené se svou nyní již životní partnerkou a v očích se mu zajiskří. Jedna věta, pár slov, několik písmen. Přesto jsem věděl, jak moc pro něj tahle věta znamená a jak zásadní bylo její vyřčení pro spokojený a naplněný život, který teď žije. Majka, s níž vychovává nádherného syna, mu tehdy byla schopná dát tolik potřebnou podporu, po které žíznil dlouhou řadu let.\nAutor: Jakub Starý / Zdroj: Petra Jansová, P STUDIO; archiv JS / 22. 2. 2019\nVýznam vět je základním kamenem celé této eseje. Všichni je velmi dobře známe. Dnes a denně je používáme v komunikaci s ostatními lidmi. Popisujeme jimi vlastní pocity, objekty i události. Věty používáme nejen pro konstruování vlastní reality, ale i reality jiných lidí. Bohužel jen málokdy předem promyslíme jejich obsah, význam a možný dopad na ty, kterým je předáváme. Často je sdělíme a až později si uvědomíme, jaké reakce jsme jimi vyvolali. Ať už v dobrém nebo špatném smyslu. Věty mají přitom obrovskou moc. Jak je vidět výše, často stačí jedna prostá věta, aby se naše životní putování vydalo zcela jiným směrem.\nVěř a víra tvá tě zardousí\nJako kluk jsem vyrůstal na pražském předměstí, v rodině, která spadala do takzvané střední třídy. Rodiče nebyli nijak závratně bohatí, přesto jsme si jako děti nemohli na nic stěžovat. Ba právě naopak – s bráchou jsme měli všechno, na co jsme si jen vzpomněli. Čímž nemyslím pouze materiální stránku věci, ale také skvělé a milující rodiče. Lepší dětství (nebo alespoň jeho část) jsem si nemohl přát. Pak ale přišel zvrat. Hlava naší rodiny přestala být hlavou a problémy pramenící z jejího nezodpovědného chování byly stále větší. Ačkoliv s námi táta žil, ve skutečnosti nebyla jeho přítomnost v bytě cítit. A když s námi někdy doma byl, občas mě to i pořádně zabolelo. Zajímavé je, že fyzická bolest není to hlavní, co se mi ve vzpomínkách na toto období vybaví. Mnohem živěji se mi jeví šrámy vytvořené slovy, která jsem o sobě slýchával. Označení, výrazy a pojmenování, která mi dlouhou dobu bránila být tím, kým jsem. Která mi znemožňovala žít plnohodnotný a naplněný život. A to všechno jenom proto, že jsem se rozhodl jim uvěřit. A bohužel jsem jim věřil dlouho. Až příliš dlouho.\nVyletět z rodinného hnízda v devatenácti letech tak pro mě bylo nutností. Břemeno, které jsem si s sebou nesl, mě ale zatěžovalo až příliš. S jeho tíží, pociťovanou s každým nadechnutím, jsem se vypořádával tím nejhorším možným způsobem. Utíkal jsem z nezvladatelné reality do světa iluzí a přeludů, kde jsem nemusel čelit démonům sužujícím můj vnitřní svět. Nové útočiště si ale po čase začalo vybírat svou daň. Krátkodobé chvíle pohody byly stále častěji střídány stavy emocionálního rozkladu. Tak to šlo několik dlouhých let, než jsem si konečně uvědomil, že tudy cesta nevede.\nMám-li uvést pozitiva, se kterými se toto období mého života pojí, jedním z nich je má současná profese. Vnitřní rozervanost a nevyrovnanost se staly hlavními impulsy pro zahájení mého podnikání. Bylo mi čtyřiadvacet let, když jsem se rozhodl napnout všechny síly a přetavit nashromážděnou agresi do hlásání myšlenek, jimž jsem věřil. Prostřednictvím stránek magazínu. Magazínu LUI.\nBýt „správný“ gay\nZjednodušeně řečeno: homosexuál je muž, kterého fyzicky přitahují jiní muži. Asi takhle nějak zní všeobecná definice, kterou si každý pubertální kluk objevující svou vlastní sexualitu přečte po pár minutách klikání na internetu. Byl jsem jedním z nich. Postupem času ovšem má definice začala zahrnovat další a další oblasti života. Netrvalo dlouho a svému novému sebepojetí jsem začal podřizovat všechno – s kým jsem se stýkal, kam jsem se chodil bavit, jaké destinace jsem chtěl navštívit nebo jaké události jsem toužil zažít. Měl jsem zkrátka pocit, že vydáváním magazínu musím potvrdit svou pozici toho nejgayovatějšího gaye na světě, a odhodlaně se tak vrhal do situací, se kterými jsem byl vnitřně v rozporu, ale nechtěl si to přiznat. Zažil a viděl jsem toho už celkem dost a dnes, ve svých třiatřiceti letech, vím, že se nemusím účastnit nejrůznějších typů eventů, abych byl správným gayem. K tomuto osobnímu přesvědčení mi stačí upřímnost k sobě samému a odvaha neslevit z ní za žádných okolností (například ve snaze získat fanynky či politické hlasy, modří už vědí).\nExistuje ještě jeden důvod, který mě (kromě povahy mé profese) nutil dokazovat si svou sexuální identitu. Bylo mi dvacet dva let, když jsme se potkali. Stali se z nás nejprve velmi dobří přátelé. Po několika měsících vzájemného, velmi pozvolného a nenuceného otevírání se jeden druhému se náš vztah přirozeně přehoupl do další fáze. Život po jejím boku ubíhal najednou velice snadno. Všechno se zdálo možné, žádná překážka nebyla natolik silná, abych ji nepřekonal. Trávili jsme spolu každou volnou chvíli. Těšili se na sebe ihned poté, co jsme se poslušně vydali svědomitě naplňovat cíle našich tehdejších šéfů. Některé společně strávené večery mám dodnes v živé paměti a jsou dny, kdy si těmito vzpomínkami vynahrazuji surfování temnými hlubinami „dospělého“ internetu. Byla tohle láska? Nebo jsem prostě jen nalezl pro mě tehdy tolik potřebné emocionální zázemí, které dalo později vzniknout i fyzické přitažlivosti pociťované u lidské bytosti, jejíž pohlaví nebylo v souladu s mou představou o prožívání sexuality? Dodnes si odpovědí nejsem jistý.\nNyní se ale hledáním odpovědi už nezabývám. K tomuto postoji mě dovedla psychoterapeutická sezení, která jsem se (i přes počáteční skepsi) rozhodl nedávno podstoupit. I díky nim jsem si uvědomil, že pro sebe nemusím hledat tu správnou definici. Soubor slov, kterými bych se popsal. Já jsem prostě já, ať to znamená cokoliv. V očích mých či v očích kohokoliv jiného. A jsem hluboce přesvědčený, že tohle je přístup, který bychom měli vyučovat na školách. Podporovat tím v mladých lidech jejich vlastní individualitu a sebejistotu v jejím projevování. Neboť pouze takto myšlenkově a hodnotově vybavený člověk má předpoklady stát se v životě úspěšným a plnit si všechno, po čem touží.\nAkta MUŽ: Láska vs. chtíč\nJako správný gay musím mít také správný vztah. V ideálním případě harmonický, vyhovující POUZE mému pojetí vztahu a s reprezentativním partnerem, kterého mají všichni rádi. Takto jsem uvažoval ještě zhruba před třemi lety. A jelikož jsem cílevědomý člověk, který se rád do všeho vrhá po hlavě, rozhodl jsem se konat. Fáze 1: najít vhodného adepta. Po několika dnech shoppování na Grindru následovalo rande s panem D. Zamiloval jsem se do něj okamžitě. Tak moc, že jsem se po naší první procházce nedokázal soustředit na nic jiného než na okamžik, kdy mi můj milý konečně napíše, že mě miluje stejně tak jako já jeho. Žádná taková zpráva bohužel nedorazila, a to ani po týdnu zoufalého vyčkávání. Fajn, zřejmě jsem dostatečně nezapůsobil, je čas na fázi dvě. Tu jsem rozdělil na tři dílčí úkoly tak, aby byl efekt co nejintenzivnější. Nejprve jsem dal průchod svému básnickému já a přes WhatsApp mu poslal sbírku veršů čítající několik desítek řádků. Nebudu zastírat, že jeho poněkud prostší odpověď „Díky“ mě zklamala. Stále jsem měl ale v záloze další dvě esa. Květiny zaslané na jeho pracoviště zaznamenaly větší úspěch, vyznání lásky jsem se bohužel opět nedočkal. „Nejde-li hora k Mohamedovi, musí Mohamed k hoře,“ přesvědčoval jsem se o správnosti třetího zadaného úkolu a vydal se udělat mu radost návštěvou v práci. Co následovalo poté, si zřejmě sami domyslíte…\nPtáte se, jestli jsem se byl schopný z výše uvedeného poučit? Ani náhodou! Stejný scénář (s menšími odchylkami) jsem aplikoval ještě na tři další adepty. Vždy se stejným, nulovým výsledkem. Co se tím vším snažím sdělit? Pokud nejsme sami se sebou v pohodě, je naivní myslet si, že narazíme na někoho, kdo nám s tímto úkolem pomůže. Ať se snažíme, jak chceme. Vím, že to zní jako děsné klišé a jistě jste jej slyšeli milionkrát, ale skutečně až teprve ve chvíli, kdy začneme mít rádi sami sebe pro to, kým ve skutečnosti jsme, mohou do našeho života vstoupit lidé, kteří nás přesně z tohoto důvodu budou mít rádi. Ti správní lidé. Když své tažení za láskou s odstupem hodnotím dnes, vidím jen sérii chybných rozhodnutí. Výběr pěkných tvářiček namísto pěkných lidských bytostí. Jinými slovy – snahu uspokojit chtíč namísto citu.\n27. 8. 2019Devadesátkový účes, který u nás proslavil hokejista Jágr, je zpět. Sestřih zvaný „mullet“ je znovu hit\nJak mít sám sebe rád? To je otázka, kterou jsem si kladl pokaždé, když jsem přemýšlel nad tím, jak vyřešit všechny své problémy. Výsledek mé dlouhotrvající rešeršní činnosti vždy končil stejným doporučením: musíš mít rád sám sebe. Fajn, všude píšou, co mám udělat. Jak to mám ale ksakru udělat? Uspokojivou odpověď jsem nalezl až při psychoterapii a pokusím se zde nastínit, co mě přivedlo ke změně (jejíž plody skutečně stojí za to). Základem pro nastolení kýžených změn je ochota přiznat si, že je se mnou něco v nepořádku. Je-li tím problémem skutečnost, že se nemáte rád/a, druhým a z mého pohledu nejzásadnějším krokem (jemuž je potřeba věnovat potřebné množství energie) je okamžik, kdy si uvědomíte, že tento stav nevznikl pouze vaším přičiněním. Odpovědnost spočívá v drtivé většině případů také na bedrech jiných lidí. Lidí, kteří vás přesvědčili o tom, že nejste dostatečně dobří. Ať už je tím myšleno cokoliv a viníkem je kdokoliv. Vždy jde ale o to, že jste se rozhodli převzít názory externího člověka (instituce) a uvěřit jim. Možná vašemu vnitřnímu já nikdo neřekl, že je dobré takové, jaké je. Možná máte ve svém okolí lidi, kteří vám říkají, že nejste dost dobří. Pochopitelně znejistíte. Za takových podmínek je pak velmi snadné podobným toxickým řečem uvěřit. Pokud se vám zdá, že tyto řádky hovoří o vás, pak nevěšte hlavu – řešení je snadnější, než byste si mysleli. Mluvit, mluvit a mluvit. Jedna chytrá poučka říká, že pojmenování problému je 50 % jeho řešení. Vyberte si tedy ze svého okolí člověka (nebo víc lidí, čím víc, tím líp!), kterému věříte, požádejte ho o pomoc, a pokud s tím bude souhlasit, svěřte se mu s tím, co vás trápí. Spustíte tím ozdravný proces, kterým je: 1. odventilování jedovatých myšlenek a 2. získání zpětné vazby od nezávislého pozorovatele. Jeho názor může být zcela odlišný od toho, který jste se kdysi rozhodli přijmout za svůj. Věřte mi – funguje to skvěle. A ano, je to vážně takhle jednoduché.\nJá s bráchou v tátově náruči\nNedávno jsem s kamarádkou vedl debatu na téma pornografie. Jako běžného návštěvníka webových stránek pro dospělé mě její názor zajímal. „Nevážíš si svého těla, nevážíš si své sexuality,“ zněla reakce. Přestože jsem její úhel pohledu považoval za zajímavý, snažil jsem jí nejprve oponovat. Časem se mi tato myšlenka rozležela v hlavě a v současné době na ní shledávám mnoho pravdivého.\nŽijeme v době, pro niž je charakteristická neustále sílící poptávka po produktech a službách, které svým zákazníkům slibují dokonalé tělesné proporce. V případě žen je to štíhlý pas, bujné poprsí a ani velké ani příliš malé pozadí. Ideálem mužské krásy jsou homoerotizované instagramové fotografie obnažených svalnatých těl, za kterými se skrývají stovky hodin strávených v posilovně, kilogramy zkonzumovaného masa a rýže a stovky hodin strávených v posilovně, kilogramy zkonzumovaného masa a rýže a stovky hodin strávených v posilovně, kilogramy zkonzumovaného masa a rýže… a tak dále. Vysvalená postava se tak stala hodnotou, v jejímž využívání spatřujeme i díky pornu více sexuálních zážitků. Nechme přitom stranou úvahu, zda je tato vztahová podmíněnost skutečná nebo domnělá, vzniklá na základě sledování pohádek pro dospělé (však co jiného porno je?). Pokud zmíněnou hodnotou nedisponuji, mohu nabýt dojmu, že je má tělesná schránka nedostatečně vybavená pro prožívání sexuality? Myslím, že ano. A že nejsem jediný, koho sledování porna mohlo tímto způsobem ovlivnit. Mít pozitivní přístup ke svému tělu, které neodpovídá komerčním prostředím (a pornem!) deklarovanému vizuálnímu standardu, znamená, že si jej vážím stejně tak, jako si vážím prožívání své vlastní sexuality. A jestliže vím, že ve mně sledování porna (mimo vyvolávání závislosti) posiluje pocity vlastní tělesné nedostatečnosti, existuje pro jeho sledování další rozumný důvod kromě toho nejzákladnějšího, pro který je produkováno?\nNení v mém zájmu snažit vyvolat těmito řádky dojem, že jsem prudérní osoba pohrdající pornografií. Víra v instituce, jejichž doktrína se opírá o existenci neprokazatelných subjektů a jevů, mě nikdy neoslovovala. Tímto odstavcem bych chtěl jen popsat svou nynější tendenci přistupovat k pornu odměřeně, s určitou dávkou odstupu a ve snaze konzumovat tento obsah s rozmyslem a uvážlivě. Jsem si totiž dobře vědom jeho vlivu na vlastní sebehodnotu, kterou si už nadále nechci dobrovolně podkopávat.\n11. 12. 2019Kdy budeme létat jako Iron Man? Futuristický dopravní prostředek, který byl k vidění i v Praze, brzy zamíří na trh\nMít rád své tělo přesně takové, jaké je, je z mého pohledu krokem číslo jedna ke šťastnějšímu životu. Vím – v hospodářsky nastavené společnosti orientované na výrobu a prodej se to snadno řekne, o poznání hůř však provádí. V tomto ohledu mi hodně pomohly úvahy nad vesmírem, nad jeho stářím a velikostí. Kdykoli si uvědomím, že se celá historie lidstva se vším, co obnáší, včetně mého a vašich životů, všechno to, co jsme se kdy o naší planetě naučili, odehrává na jednom titěrném, zcela zanedbatelném a dá se říci i zbytečném místě kdesi ve vesmíru, je mi hned lépe. Díky tomu si také uvědomím svou smrtelnost, tedy fakt, že zde budu pobíhat (případně se belhat) maximálně dalších několik desítek let. Postavím-li pak všechny své „problémy“ do (ne)rovnice s vědomím vlastní smrtelnosti, z problémů jsou rázem triviální malichernosti, které se i díky mému přičinění nějak vyřeší samy. Zkuste sami sobě položit následující otázku: stojí za to plýtvat drahocenným časem (který je nenahraditelný) naříkáním nad tím, že nemám široká ramena, paže obalené svaly, zadek jako fotbalista nebo pekáč buchet na břiše? Tuším, že znám odpověď… Své tělo mám rád i s jeho tukem a zcela průměrným objemem svalové hmoty. Vždyť je to mé tělo. Fungující tělo, které je dokonalé ve své nedokonalosti. Tělo, o nějž musím láskyplně pečovat – přece jenom je schránou duše.\nČasto slýchávám podivné zvěsti o své sexuální výkonnosti. „Střídá je jak ponožky, pravidelně se účastní orgií, každou noc spí vedle někoho jiného“ a tak podobně. Pravdou je, že pravda nemůže být tomuto popisu vzdálenější. Ti, co mě znají dobře, se nad podobnými klepy jen pousmějí. A když už na nějaký z nich narazím osobně, zasměju se i já a nikdy neopomenu se šibalským úsměvem ve tváři dodat: „Kéž by…“ Divoké období mého života skončilo před zhruba sedmi lety a od té doby se mi nějak nedaří narazit na někoho, s kým by mi v otázkách společně prožívaných intimních chvil bylo dobře.\nHledám? Nikoliv. Vystačím si sám. Což ovšem neznamená, že nejsem otevřený novým příležitostem k seznámení. Mimo to – jakými prostředky k poznávání nových lidí dnešní člověk disponuje? Ve většině případů vítězí elektronické platformy a aplikace určené k brouzdání mezi tu více tu méně líbivými obrázky. Uf, doufám, že nejsem jediný, komu Grindr nefunguje, jinak byl to byl docela trapas. Nevím jak vám, ale mně Grindr slouží především jako dostupná forma zábavy v nenadálých chvílích nudy. Jednoduše jen zkouknu fotografie, zjistím, že přibyly jedna dvě nové tváře, ve slabších chvilkách identicky odpovím na zcela originální vzkaz „čauves“, případně – naladěn stavem „je mi to u prdele“ – pošlu pár fotografií ze série „červená knihovna“, čehož lituji celý další den. Jediné pozitivum, ke kterému jsem po několikaletém užívání Grindru došel, je pochopení zrodu vztahu člověka s člověkem. Už je mi jasné, že láska na celý život nevzniká na prvním rande s někým, koho znám pouze z fotky a pár písmen, kterými se sám sebe pokouší (většinou velmi nepřesně) popsat.\nKdyž už je řeč o sexu, rád bych se s vámi podělil o jeden ze svých posledních zážitků, nad kterým teď celkem dost přemýšlím. Výsledky mnou adorované psychoterapie, kterou aktuálně podstupuji, začínám sledovat také v partnerské oblasti svého života – najednou jako by se role obracely a lovec se stává loveným. Aniž by pro to existoval racionální důvod, začali se mi ozývat bývalí amanti. S jedním z nich jsem se nedávno sešel za stejným účelem, za nímž jsme se před více než pěti lety potkávali. Těšil jsem se. Na něj, na večer z většiny času trávený v prostoru jeho intimní zóny. Hlavou se mi honily vzpomínky na setkání z minulosti a vzrušovala mě představa, že si ty pěkné chvíle budeme moci zopakovat. Potkali jsme se v restauraci, popovídali si, společně porovnávali minulost a současnost a po nějaké době se přemístili ke mně. Netrvalo dlouho a já ke svému překvapení zjistil, že mě milování s tímto člověkem uspokojuje jen mizivě v porovnání s tím, jak mě uspokojovalo ležet v jeho objetí s hlavou na jeho hrudi, vnímat každý jeho nádech a výdech, cítit konečky jeho prstů jemně se dotýkající holé kůže na mých zádech. Cit se v tomto okamžiku stal akcelerátorem mého tělesného vzrušení. Nikoliv sdílená nahota. Vnitřně tak nějak pociťuji, že pokud něco hledám, je to přesně tenhle typ emoce.\n10. 12. 2019Bydlení u Vltavy a golfového hřiště táhne. Projekt Zahálka potěší menšími byty pro páry i singles\nVlastně ani sám nevím, jak jsem došel k přesvědčení, že osobního štěstí lze dosáhnout profesním úspěchem a penězi. Možná je prostě jen tenhle klamný opar v naší západní kultuře všudypřítomný a kvůli všem těm fotografiím spokojených, bohatých a materiálně zabezpečených lidí je skrze něj vidět jen těžko? Nevím. Je to možné. Zatímco na východ od nás leží země, pro které se pojem „hrubé domácí štěstí“ stal cennějším ukazatelem spokojenosti národa než HDP, u nás na západě štěstí hodnotíme množstvím označkované hmoty. Ještě donedávna jsem si byl jistý, že i já budu šťastný až ve chvíli, kdy budu mít všechny ty věci, po kterých jsem toužil.\nA tak jsem kupoval. A utrácel. A kupoval. A zase utrácel. Cestoval a objevoval svět. Většinou sám. Další, ještě exotičtější cesta. Nová hranice, kterou jsem se rozhodl pokořit. Jenže… štěstí se stále nedostavovalo. Radost z pořízení nové věci mi vždycky vydržela maximálně několik dní. Bez ohledu na to, kolik peněz jsem utratil. Osamělé cestování mě postupem času přestalo bavit. Uvnitř jsem se cítil prázdný, neúplný. Proto jsem se snažil tuhle vnitřní díru zaplnit alespoň iluzí štěstí, kterou jsem velmi aktivně živil po dobu několika let na sociálních sítích. Vnitřní frustraci a nespokojenost jsem schovával za umělý úsměv a přízemní sbírání uslintaných lajků. A myslel si u toho, že jsem spokojený. Ve skutečnosti jsem tímto chováním sytil jen své ego. Představu sebe sama. Toho, kým jsem chtěl být a schovával se za něj. Ublížené, ve skrytu duše se choulící malé já, které mělo strach vylézt ven a ukázat se světu.\nV životě člověka jsou naštěstí chvíle, kdy se ocitne na pomyslném rozcestí. Kdy se může ohlédnout zpět na cestu, po které až doposud kráčel, a uvědomit si, že tudy dál jít nechce. Že narazil na další, doposud nepoznané směry, kterými zatouží se vydat. K tomuto rozcestí jsem došel po nedávném rande se syndromem vyhoření. „Spadl jste do jámy lvové, Jakube,“ řekl by mi určitě motivační kouč Pepa Hrzán, který mě s předstihem na rizika spojená s tímto syndromem upozorňoval. A měl by pravdu. Ocitnout se na prahu třiatřicítky v situaci, kdy ztrácíte veškerou motivaci i radost ze života, není žádný med. Jediným východiskem je vydat se jiným směrem. Proto jsem začal znovu pátrat po skutečné příčině osobního štěstí.\nVeškeré texty, které jsem si k tématu načetl, se shodovaly v jednom – štěstí je v nás samých. Zprvu mi vůbec nebylo jasné, jak mám tuhle větu chápat. Jak ve mně? Kde ve mně? Jak ho mám jako vidět? Trvalo mi několik měsíců, než mi došlo, že sloveso „vidět“ je pro definici štěstí tím nejnevhodnějším. Štěstí nemůžeme vidět. Štěstí můžeme jen cítit. Oukej, cítím radost, pohodu, cítím smutek nebo naštvání. Všechny tyhle emoce řídí mozek, respektive jedna jeho část zvaná hypothalamus. Ta do krevního oběhu distribuuje látky, díky nimž pociťujeme příslušnou emoci. A pokud je štěstí také emocí, musí se přece zákonitě nacházet v hlavě!\nA tak se stalo, že za dlouhodobou spokojeností dnes nevidím materiální úspěch ani hromadu peněz. Protože všeho moc škodí, což věděli už osvícení stoikové, kteří pomáhali formovat moudrost řecké filozofie, jež stojí u základů naší současné civilizace a z níž čerpáme dodnes. Vlastní štěstí dnes nalézám ve smyslu své práce, kterou nechci dělat a nedělám jen pro peníze. Věnuji se jí proto, že mě baví a vidím v ní smysl každodenního snažení. Štěstí je pro mě nechtít být dokonalý, ale být spokojený s tím, kým jsem. Nevidět to, co nemám, ale být vděčný za to, co mám. Považovat sklenici za poloplnou. Pohlédnout ráno z okna a radovat se z toho, že žiji v bezpečné, krásné zemi zažívající nebývalou prosperitu. A uvědomit si u toho všeho, že dnešek bude přesně takový, jak se ho rozhodnu nazírat… Ano, štěstí se skutečně nachází uvnitř našich hlav. Nastavit si to tam musíme každý sám.\nNěkdy neuškodí zastavit se v čase a vnímat život okolo\nNení to tak dávno, kdy bylo smyslem mého života život prožít. Ideálně naplno, každý den. Což je samozřejmě krásné motivační heslo hodící se do instagramového světa, nicméně realita je v tomto případě skutečně někde jinde. Pokud byste se mě na smysl života zeptali dnes, odpověděl bych vám, že pro mě je to poznání sebe sama. Vidět, uvědomit si a pochopit všechny souvislosti, jejichž působením jsem tím, kým jsem. Vím to dnes? Ani náhodou. Budu to vědět v budoucnosti? Pevně v to doufám! Snažím se na této cestě stále usilovněji držet hesla, které mi předala minulý rok v létě moudrá paní Rachel. Během putování Aljaškou jsem se jednoho deštivého dne ocitl v neznámém baru kdesi v přístavu hlavního města Juneau. V prázdném baru seděla Rachel a líně usrkovala z plechovky Budweisseru. Hlavou se jí honily vzpomínky na manžela, který jí před rokem zemřel. Ve tváři se jí zračila tíha života v osamění. Přisedl jsem si k ní, dali jsme se do řeči a vyměňovali si životní zkušenosti. Vtom se mi tahle velmi sympatická dáma upřeně zadívá do očí, z jejího pohledu je patrné pochopení důležité životní pravdy, a s důrazem v hlase mi praví: „Jsem na tomhle světě už dlouho. A naučila jsem se, že vždycky je lepší dávat než přijímat.“\nTrvalo mi celý rok, než jsem si uvědomil, co přesně těmito slovy Rachel myslela. Zprvu jsem moudro nahlížel pouze z materiální perspektivy. Za slovesem dávat jsem viděl jenom hmotné věci. Dárky, dejme tomu. Ó, jak šeredně jsem se pletl! Muselo uběhnout dvanáct dlouhých měsíců, aby mi došlo, že dáváním Rachel myslela především otevřenost a laskavost. Nebát se být otevřený k ostatním lidem, sdílet s nimi své pocity a snažit se jim (pokud to situace umožňuje) předávat pozitivní dojmy laskavostí. Slovy, úsměvem, společně prožívanou radostí. Tohle je pravá podstata dávání. Nikoliv hmotná, jak se všichni odmala učíme… Ačkoliv se naše cesty protnuly pouze na nepatrnou chvíli, jsem za setkání s Rachel nesmírně vděčný. Vštípila mi do hlavy pevně ukotvenou víru v přesvědčení, že to, co světu dávám, dostávám také nazpět. A chci-li být šťastný, musím začít u sebe a svého chování.\nBýval jsem člověkem, kterému byste se na ulici vyhnuli. Obrněný vlastní vytvořenou fasádou nedostupnosti, s kamenným výrazem ve tváři, který touto slupkou zakrýval strach a obavy vládnoucí vnitřku. Přestože si myslím, že jsem se za posledních několik let hodně změnil, část mého já je stále nejistá a plná pochybností o sobě samém. Situace se výrazně změnila od doby, kdy jsem na sobě v tomto ohledu začal více pracovat. Kdy jsem pocítil touhu změnit sebe sama, zbavit se nánosů minulosti a posunout se zase o kus dál na cestě za sebepoznáním. Název tohoto odstavce tedy není myšlen tak, že jsem vyrovnaný jedinec, který je sám se sebou naprosto srovnaný. Protože by to nebyla pravda. Myslím, že pro lidské bytosti, které se v době dospívání intenzivněji setkávaly s odmítnutím, představuje smíření životní poslání. Občas neuškodí uvědomit si, že jediný možný a správný směr této cesty leží ve schopnosti přijmout věci tak, jak jsou. Zhluboka se nadechnout, myšlenkami se zastavit v čase, sundat z očí růžové brýle, rozhlédnout se kolem sebe a vnímat život všude okolo. Když si dokážete uvědomit přítomný okamžik, v němž nefigurují vzpomínky na minulost ani obavy o budoucnost, náramně to přispěje k tomuto přijetí reality a všeho, co s ní souvisí.\nA ještě jedna věc… Tati, pokud tyhle řádky čteš, chtěl bych ti jimi říct, že tě mám rád. Protože to nedokážu říct osobně. Zatím. Čím jsem starší, tím snazší je pro mě pochopit minulost. Vidět naši vzájemnou podobu a skrze vlastní chyby docházet ke smíření. Nechci, aby to působilo příliš pateticky, a proto to nebudu protahovat. Na chvilku se jen vrátím k úvodu tohohle textu, v němž píšu, že věty jsou nosným pilířem celého článku. Napsat a publikovat těchto několik málo vět je pro mě osobně velmi důležité a skoro by se chtělo říct, že o nich je nejen sdělení samotné, ale celý tento magazín. Od začátku až do konce. Od prvního vydaného čísla až po vydání, které právě držíte v rukou.\n16. 10. 2019Tisk fotek nikdy nebyl snazší – díky kapesní tiskárně budete mít skvělé snímky v ruce za pouhých 12 vteřin\nText, který právě dočítáte, nedlužím jen sám sobě. Dlužím jej také vám, čtenářům, kteří náš magazín již delší dobu čtete. Těm z vás, kterým LUI snad vtisknul představu jediného správného životního stylu slibujícího vnitřní klid, pohodu a vyrovnanost. Neboť sám dobře vím, že obsah magazínu mohl místy tuto iluzi vytvářet. V LUI nechceme nikomu nic diktovat. Pouze bychom rádi inspirovali. Smyslem těchto deseti stránek je přání nalézt pravdu. Respektive zbořit jejím popisem iluzi, kterou jsem na tomto místě dlouhé roky vytvářel, a s upřímností se více přiblížit sám k sobě. Vnitřně tuším, že tudy vede cesta k cíli.\nS veškerou úctou a respektem přijímám názory lidí, podle nichž bych tento článek neměl psát. Kteří mi říkali, že bych si jako člověk reprezentující médium měl udržovat jakousi pofidérní fasádu. Děkuji, nechci. Naštěstí jsem si dnes už jistý tím, že mi tato role nevyhovuje a nechci v ní dál žít. To, co chci, je být sám sebou, byť se to někomu nemusí líbit. A upřímně – je mi to úplně u prdele. V tomto přístupu se shoduji s Kurtem Cobainem: Raději budu nenáviděný pro to, kým jsem, než milován pro to, kým nejsem.\nMám ještě jeden důvod, který mě přiměl napsat tento příběh. Je jím – možná naivní – ambice inspirovat další lidi ke změně. Myslím, že všichni dobře víme, jak se věci mají. Jen o nich nemluvíme. Možná proto, že jsme se to naučili. Možná proto, že se s touto formou projevu v našem okolí nesetkáváme. Jistě, slavná Shakespearova věta „Celý svět je divadlo“ nepokrytě popisuje jednu z vlastností přirozeného projevu lidí, kterou nelze z úvah o lidském bytí vynechat. Lze ji ovšem kriticky zhodnotit a třeba vyjádřit vzdor. Například textem. Pokud vás tedy v životě něco tíží, udělejte si jeden volný večer, vypněte mobil, uvařte si horký čaj a všechno sepište. Dokument nám pošlete na redakce@lui.cza my jej budeme publikovat na serveru LUI.cz. A kdo ví – možná tím někoho inspirujete. Někoho, kdo ve vašem příběhu může nalézt to, co možná právě teď potřebuje. I díky vám pak možná změní svůj život. Možná. Nicméně i za to „možná“ to stojí.\nPanství Downton zachycuje i děsivý život homosexuálů. Poučme se a nevracejme se zpět, varuje představitel gay sluhy


HaRašení: Dívají se personalisté před pohovorem na sociální sítě uchazeče? | Proudly\nRedakce / 27. května 2019 / Off topic / 3 minuty čtení\nDíváte se před pohovorem na sociální sítě uchazečů? Co o nich odhalí?\n„Koukám se určitě na LinkedIn, ale na ostatní sociální média typu Facebook a Instagram před pohovorem nikdy, nechci, aby mi zkreslovala úsudek. Co dělá člověk ve svém volném čase, je čistě jeho věc.“\n„Ne. Zaměstnáváme spoustu šílených lidí, takže nemáme strach, že by nás něco překvapilo. A proto to neděláme.“\n„Často se k nám hlásí uchazeči, kteří berou své sociální sítě jako svou vizitku. Vzhledem k tomu, že se hlásí do agentury specializované na marketing na sociálních sítích, tak odkaz na své sítě posílají rovnou s životopisem. Já sama aktivně hledám uchazeče spíše na profesních sítích, jako je LinkedIn.“\n„Ve většině případů ne. Jedině LinkedIn. Pro nás je ale hlavně důležitý osobní kontakt.“\n„Raději ne. Nechávám se překvapit. Mrknu někdy až později, když jde do tuhého.“\n„Někdy se podíváme na LinkedIn. Ale stejně se nejvíc těšíme na osobní setkání, kde nám kandidáti popovídají o zajímavém koníčku nebo snové dovolené.“\n„Kromě LinkedInu ne. Do soukromého života uchazeče nám nic není.“\n„Pokud jde o uchazeče, který má obsadit klíčovou pozici, je potřeba si udělat ucelený obrázek. I sociální sítě mohou napovědět. LinkedIn je základ.“\n„Na sociální sítě se před pohovorem dívám jen u manažerských pozic. Jinak čerpám hlavně z prvního dojmu a společného pohovoru.“


STOP DŘINĚ, říká Jungheinrich\nSpolečnost Jungheinrich představila v rámci iniciativy STOP DŘINĚ kompletní řadu ručních elektrických vozíků. Manipulace s těžkými paletami je při použití mechanického vozíku fyzicky velmi náročná, naproti tomu elektrické paletové vozíky umožňují daleko rychlejší a pohodlnější práci.\n„Zjistili jsme, že spousta zaměstnanců v logistice i výrobě stále používá mechanické paletové vozíky na každodenní tahání velmi těžkých nákladů. Myslíme si, že v současné době, kdy elektrické paleťáky startují již na 39 900 Kč, je to zbytečná dřina. Na stránkách www.stop-drine.cz nabízíme informace ke kompletní řadě ručně vedených elektrických vozíků i řadu referencí,“ říká Martin Koudelka, vedoucí marketingu společnosti Jungheinrich ČR, která má v nabídce vozíky vhodné pro každou příležitost: od denní dávky v jednotkách hodin až po těžké nasazení v non-stop provozu.\nPříklady z praxe ukazují, že po nasazení elektrických paletových vozíků dochází k okamžité změně. Práce je rychleji hotová a obsluha není unavená, což přispívá i k vyšší bezpečnosti práce. „Dříve jsme překládali kamiony za pomocí čelního vozíku a ručního paleťáku. Překládka nyní probíhá výrazně rychleji a je pohodlnější,“ říká Jiří Kavánek, jednatel firmy K+P line.\nDostupná Li-Ion technologie\nDalším argumentem pro nahrazení ruční práce elektrickou je lithium-iontová technologie v bateriích. Lithiová baterie umožňuje mezidobíjení v jakémkoliv okamžiku a zároveň není nutné dobíjet baterii do plné kapacity. K úplnému nabití stačí pouze 1,5 hodiny a již za 30 minut je baterie nabitá na 50 % své kapacity.\n„Díky těmto vlastnostem je práce s lithiovými bateriemi naprosto bezpečná a bezúdržbová. Oproti využití vozíků s olověnými bateriemi odpadá nutnost dolévání elektrolitu do článků baterie a s vozíky tak může pracovat kdokoliv bez nutnosti specifického školení na práci s bateriemi. V letošním roce navíc uvádíme na trh základní model elektrického paleťáku s lithiovou baterií, který je s cenou 39 900,- dostupný opravdu každému. Nejedná se sice o vozík pro celodenní nasazení, ale jako pomocník pro manipulaci s těžkými břemeny, nebo na nedokonalé podlaze na 1-2 hodiny čisté práce denně je naprosto dostačující,“ shrnuje výhody Pavel Králík, produktový manažer společnosti Jungheinrich.\nPublikováno: 18. 4. 2019 | Počet přečtení: 525


Nová čtvrť v Náchodě: Vítězný návrh je od architektů z nedalekého z Polska - ESTAV.cz\nSkupina čtyř architektů z Polska zvítězila v mezinárodní architektonicko-urbanistické soutěži města Náchoda na využití a zastavění pozemků po bývalé textilce Tepna u centra města. Do soutěže radnici přišlo 26 návrhů od architektů z Česka i ciziny. Do druhého finálového kola postoupilo pět ateliérů. Výsledky, jak o nich rozhodla porota, dnes vyhlásila radnice.\nVizualizace: Vítězný Tým - Piotr Person a spol.\nPorotci označili za nejlepší návrh polského týmu ve složení Piotr Person, Olga Czeranowska-Panufnik, Wladyslawa Kijewska a Aleksander Sojka z Varšavy. Podle jejich návrhu by v lokalitě nedaleko náchodského zámku o rozloze téměř tří hektarů měla v budoucnu vzniknout městská čtvrť pod názvem Nová Tepna.\nVítězný tým by měl pro město přibližně do konce letošního roku zpracovat územní studii a architektonický návrh budov, které si město určí. "Důležité bude také vytvořit manažerský tým lidí, kteří budou celý projekt kontrolovat, koordinovat a povedou jednání s developery, investory, bankami a dalšími institucemi. Dále bude nutné v tomto území vytvořit zcela novou infrastrukturu," uvedl místostarosta Jan Čtvrtečka (ČSSD).\nStrategickou parcelu nedaleko náchodského zámku o rozloze 2,57 hektaru město koupilo v červnu 2018 od firmy JTH Holding téměř za 56 milionů korun. Po nákupu dala radnice hromady sutin z rozbořené Tepny uklidit. Následně město začalo chystat architektonickou soutěž, kterou vypsalo loni v květnu. Vyhlášení soutěže předcházela jednání s odborníky, veřejností, dotčenými orgány a potenciálními investory.\nNová Tepna by podle radnice dvacetitisícového města měla být výkladní skříní urbanismu v Česku a dokladem schopnosti veřejného sektoru řešit komplikovaná bývalá industriální území v centrech měst. "Cílem soutěže bylo vytvořit živou a občany ceněnou část města navazující na historické centrum," uvedla radnice.\nVítězný návrh počítá s budovami pro bydlení, administrativu, obchody, služby, mateřskou školu či komunitní centrum. Zahrnuje i místo pro stanici hasičů a záchranné služby či případné výzkumné technologické centrum. Na okraji zóny počítá s objekty pro lehkou výrobu. Důraz architekti kladli na velké množství zeleně a vodních prvků.\nPodle vítězů soutěže se jejich návrh zaměřuje zejména na přizpůsobivost klimatu a sociální soudržnost. "Hlavní myšlenkou návrhu je vytvořit pohodlné, inkluzivní a obnovující se prostředí," uvedli.\nPodle předsedy poroty, architekta Jaroslava Wertiga z pražského ateliéru A69, polští architekti nejlépe pochopili vztahy v území. "Založení dvou os, které vycházejí od navrženého náměstí u Tepny logicky a přehledně člení území na urbanistické bloky. Plán je jednoduchý a přehledný, respektuje ve velké míře stávající stavby a majetkové poměry v místě. Jednotlivé stavební bloky lze postupně zaplňovat v čase a není nutné je jako celek stavět najednou," uvedl.\n"Začínáme tvořit naprosto unikátní projekt - novou čtvrť přímo v centru Náchoda. Těší mě, že o jeho budoucí podobě rozhodovali sami občané, jejichž přání se promítla i do vítězného návrhu," uvedl starosta Jan Birke (ČSSD).\nDruhé místo v soutěži získal český tým pod hlavičkou architektonické kanceláře gogolák+grasse. Třetí místo obsadila skupina čtyř architektů z Moskvy. Autor vítězného návrhu získá odměnu milion korun. Za druhé místo je odměna 750.000 korun a za třetí půl milionu. Zbylí dva účastníci druhého kola dostanou po 200.000 korunách.\nVýstavba a rozvoj měst a obcí Architektura Reality


Kam zamíří po odchodu z radnice - Písecký deník\nKam zamíří po odchodu z radnice\nPísek - Ve vedení města Písku v neděli končí starosta a dva uvolnění místostarostové\nStarostou města se sociální demokrat, právník Ondřej Veselý stal před čtyřmi lety. Funkci prvního muže města přijal přesto, že platově si výrazně pohoršil. Jako starosta dostával zhruba 44 tisíc korun čistého, před tím v advokacii si vydělal dvakrát víc.\nV pondělí předá funkci a kancelář svému nástupci. „Rozhodně nepůjdu na úřad práce," zdůraznil Ondřej Veselý a pokračoval: „Otevřu si opět advokátní kancelář na náměstí V Koutě a budu pokračovat v tom, co jsem dělal před nástupem na radnici."\nJe si vědom toho, že výdělky nebudou zpočátku takové, jaké byly před zvolením do funkce starosty. Teď bude záležet na tom, jak se praxe rozběhne. Rodinu těší, že na ni bude mít více času, i když mu do poslední chvíle držela palce, aby se opět stal starostou. „Čtyři roky ve funkci starosty byly pro mě obrovskou zkušeností, ale nervové vypětí se podepsalo na mém zdraví," dodal Ondřej Veselý.\nVojtěch Bubník byl 16 let zastupitelem a radním, z toho dvanáct let místostarostou. Před zvolením do funkce podnikal a ještě než odejde do důchodu na „plný úvazek", chce některé záležitosti spojené s podnikatelskými aktivitami dotáhnout do konce.\nAni pro něho nebyl plat místostarosty ve výši 37 700 korun důvodem k tomu, aby usiloval o místo na radnici. „Když bych plat rozpočítal na hodiny strávené při výkonu funkce, včetně večerů, sobot a nedělí, není to žádná sláva. Ale s tím musí každý, kdo jde do komunální politiky, počítat," myslí si místostarosta Vojtěch Bubník, který vždy kandidoval za VPM.\nZa léty v zastupitelstvu a na radnici se Vojtěch Bubník ohlíží s dobrým pocitem. Má radost z toho, že se hodně projektů povedlo uskutečnit nebo pro ně vytvořit podmínky. „Seznámil jsem se také se spoustou zajímavých lidí a získal hodně nových přátel. Na druhé straně mi politika bohužel některé kamarády vzala," řekl Vojtěch Bubník.\nDruhé volební období je místostarostkou Písku Hana Rambousová. Na radnici přišla z gymnázia, kde devětadvacet let učila chemii a biologii. Až opustí radnici, bude jejím prvním úkolem právě vyřešení pracovního poměru na gymnáziu.\nOsmi let strávených ve funkci místostarostky nelituje. „Byla to pro mne zajímavá zkušenost. Neměla jsem praxi z komunální politiky, hodně věcí pro mě bylo nových a musela jsem se dost učit. Ale byla to kreativní práce v častém kontaktu s obyvateli města," uvedla Hana Rambousová. Teď se těší na více volného času pro vnoučata a na oblíbené sporty.


PFW – druhé ohlédnutí za festivalem módy - Webmagazín.cz\nPFW – druhé ohlédnutí za festivalem módy\n02.04.2007 Aneta Šimonková Rozhledy\nO víkendu proběhl závěr festivalu módy – Prague Fashion Week. Dvoudenní program přinesl jména ocenění „Talent sezony“, „Výtvarník sezony jaro 2007“ a představil návrháře české i zahraniční.\nSobota patřila módním tvůrcům, jejichž jména nám nejsou úplně neznámá. Z českých návrhářek předvedla novou kolekci Iveta Řádková, jejíž modely se nesly ve třech barvách – černá, bílá a šedivá. Ani zde nechybělo zvýraznění pasové linie, u šatů nabírané sukně a lehké materiály. Iška Fišárková potěšila zejména mužskou část obecenstva, neboť předvedla několik kusů elegantních oděvů, určených právě pro pány. Nechyběly ovšem ani modely pro dámy, které svým zhotovením doplňovaly mužskou část kolekce. Nutno dodat, že nápaditě zdobené kostýmy a šaty vyvolaly u publika největší nadšení. Jako poslední předvedla své výtvory Taťána Kovaříková, která vnesla trochu barev do převážně černobílého týdne módy. Nezklamala kostýmy, které opět osvěžila nápaditostí – jemným lemováním. Její šaty z elastického materiálu obepínaly těla modelek a akcent volnosti jim dodalo šněrování na boční straně. Pozdní večer patřil zahraničním designerům, a sice z Dánska. House of Lykke přivezli jednoduché střihy opět v temných barvách, By Tougaard si pohrál po stránce výtvarné a značka Christa - Bildt & Prior se stala jakýmsi kompromisem obou předchozích.\nNejenom diváci byli nejvíce nadšení z kolekce Išky Fišárkové, tvořící pro značku Max Fred. Za kolekci „Nesnesitelná lehkost“ získala od Akademie módy titul „Výtvarník sezony jaro 2007“, kterým se naposledy pyšnila návrhářka Hana Havelková. „Z kolekce Nesnesitelná lehkost jsem cítila silnou osobnost výtvarníka. Iška v ní vyjadřuje jasný ucelený názor, předvádí nádhernou práci s krejčovinou, která je posunutá do jakési moderní nostalgie. Kolekce, včetně zvolených doplňků od Radky Kubkové, působila úžasně uceleně, byla dotažená do nejmenších detailů,“ sdělila později Havelková. Fišárková si tento pocit nevychutnala poprvé. Již v roce 1996 a 2005 získala toto ocenění.\nNetrpělivě čekali na ocenění i adepti na „Talent sezony“. Nakonec zvítězil Martin Havel, student Vysoké školy uměleckoprůmyslové (V&SUP), v atelieru Módní tvorba. Jeho nápadité kreace má na svědomí jeho dlouholetá praxe v oblasti módy. Havel se nejprve vyučil pánským krejčím, posléze studoval technickou univerzitu v Liberci, obor textilní a oděvní návrhářství a nyní se nachází v pátém semestru V&SUP pod vedením profesora Josefa Ťapťucha, návrháře a člena Akademie módy.\nFoto dole: zleva po směru hodinových ručiček - modely Ivety Řádkové, Taťány Kovaříkové a Išky Fišárkové


Logika pana Kalouska aneb blázny radno poslouchat! – SVOBODNÉ NOVINY BEZ CENZURY\nZveřejněno 24.3.2015\t0 Komentáře0\nTentokrát mne vyprovokoval mediální výstup pana Kalouska, jakožto hosta show paní Jílkové. Přiznávám upřímně, že je oba jaksi nesnáším a pomalu je považují za degenerativní produkty našeho mediální světa. Ve své podstatě není totiž jiného důvodu pro jejich veřejnou optickou prezenci. Nepozdvihují ducha, spíše šíří takový ten neblahý pocit kolem žaludku. Nejsou už ani k smíchu, spíše k pláči.\nAle k věci. Náš velký a neustále všemu oponující prorok pan Kalousek se domnívá, že by absolutní vyřešení konfliktu na Ukrajině přinesly dodávky zbraní. Již se ale v zásadě nezabývá otázkou komu by vlastně padly do rukou. Ironicky řečeno, ta ukrajinská armáda jich zatím poztrácela více než dost. A také si není zcela jista po kom by se mělo vlastně střílet. Zatím to vypadá, že pro jistotu střílí na vše, co je v jejím dosahu.\nMiroslav Kalousek Foto: Ceska televize\nStěžejním argumentem pan Kalouska bylo, že je nutno zajistit rovnováhu sil. Oblíbená teorie mírových stratégů. Většinou i funguje. Je nutno nahromadit takové množství zbraní na obou stranách, že se ty poté zhrozí a dojdou k názoru, že v případném konfliktu by vlastně nikdo nevyhrál, respektive by došlo k sebezničení.\nFantastické myšlenky je občas zapotřebí s jejich autory dovést do absurdního konce. Předpokládaným faktem v této souvislosti je, že proruským sílám se dostává i podpory válečným materiálem přicházejícím z Ruska. Dobrá, vycházejme z toho. Takže dodáme Kyjevu třeba sto tanků. Co asi udělá Moskva? Pošle 200 tanků.\nMy budeme logicky reagovat a opět přihodíme na misku vah. A tak pořád dokola. Nutno si i přiznat, že reakce Moskvy budou velmi rychlé. V podstatě i teoreticky neomezené. Takže nebude trvat dlouho a bude Ukrajina plná zbraní. Nu, snad se najde místo i v dalších „evropských“ zemích. A pak i ten hlupák jaksi přijde na to, že se Ukrajina stala jen obětí pro tyto politické hrátky, její zájmy se stanou vedlejší, ba pro mnohé politiky i otravující.\nAby to tedy fungovalo, je nutno nějak umlčet ukrajinský lid. Tím pochopitelně nemíním zmateného pana Porošenka a toho nebezpečného komika Jaceňuka. Míním jen ty prosté občany, kteří si to vše musí nechat líbit. Nejlepší asi je, jak to už poslední dobou probíhá, se jich prostě neptat. Nechtít vědět co si oni přejí. Jistě to pochopí, jde přeci o globální zájmy. Koho a čeho je přeci jedno. I pokus něco vysvětlovat je asi zbytečný.\nNevím totiž, zda by normální ukrajinský občan byl ochoten akceptovat, že v podstatě jde o zájmy takových pánů Kalousků a jim podobných. Všech verbálních a politických hrdinů, kteří se potřebují mediálně prezentovat za každou cenu. Hlavně pokud jde o zbraně. Nechtěl bych ale vidět jejich kalhoty, kdyby někde v blízkosti vybuchl granát. Asi by to postihlo nejen jejich kalhoty, ale i boty.\nA vůbec jim přitom nevadí, že jejich ješitný a velikášský boj ve virtuálním mediálním světě může stát další desítky, stovky a možná i tisíce ukrajinských životů. Tito velkohubí a „politice“ oddání lidé se již zcela odtrhli od reálného světa. Žijí ve světe kamer a populistických diskusí. Necítí potřebu zabývat se bolestmi občanů a lidí samotných.\nA jejich oblíbenou arénou jsou show jako ta od paní Jílkové. Dramaturgie pořadu je totiž jasná. Cílem je osobní osočování, znevažování a posměch. Pokus označit druhé za blázny. Historie nás však poučila, že je nutno mnohé blázny brát vážně. Opravdu se zamyslet nad tím co říkají. Pokusit se odhalit jejich skutečné cíle. Právě ty, které zní absurdně a pokládáme je za nerealizovatelné.\nŽijeme totiž ve světě, kdy se ta největší absurdita může stát realitou. A mnohdy tak brutální, že si ji ani nechceme představit. Utíkáme před ní a pomocí nesmyslných diskusí a primitivního osočování se jen ukájíme falešnou představou, že k něčemu takovému nikdy nedojde. Takže nezbývá, než brát „Kalousky“ přeci jenom vážně. A to i přes veškerou absurditu jejich tvrzení. Minimálně tak dlouho, dokud požívají politické moci.


RECEPT: Pomazánková koule a sýrové krekry | Mixit.cz\nPomazánková koule a sýrové krekry\nNávštěva je na cestě a vám se opravdu nechce už zase dělat zase ty otřepané jednohubky... Raději byste ohromili něčím novým? Máme pro vás tip od @stvoryzkuchyne, díky kterému nepochybně zabodujete – pomazánkovou kouli a k tomu domácí krekry.\nRecept je naprosto jednoduchý, ale výsledek je parádní. Takový, že když půjde někdo kolem, tak se zastaví, že ukaž a to co je a už se nebude umět přestat uzobávat. :) Pomazánková koule je připravena z philadelfošky, cheddaru, mleté papriky a opečené slaninky a na závěr vyválená ve vypečených kešu s uzenou paprikou a pažitce. Šupnout si do ní ale můžete také kozí sýr a sušené brusinky, jednoduše si namixujte vlastní kouli podle vlastních chutí. No a krekry naše kouzelnice posypala, podle jejích vlastních slov, objevem roku 2021 – prachem z lyofilizovního sýra.\ncca 65 ml vody\nmix lyofilizovaných sýrů na posypání\noliváč na potírání\n70 g nastrouhaného cheddaru\nkešu z Mixit pece s uzenou paprikou\nJako první si vyrobíme krekry\nV misce si smícháme mouku, sůl. Přidáme oliváč a vodu a vypracujeme těsto.\nZabalíme do fólie a necháme odpočinout cca 30 minut při pokojové teplotě. Klidně i hodinku, chcete-li si zatím dohlédnout jeden díl seriálu ;)\nTěsto si rozdělíme na 2 části a na papíře na pečení vyválíme přes fólii na tenoulinké plátky.\nPotřeme oliváčem, posypeme solí, můžeme posypat i bylinkami. V mixéru rozmixujeme lyofilizovaný sýr na prach a poprášíme těsto sýrem. Rozkrájíme na obdélníčky a na papíře přeneseme na plech. Pečeme v troubě vyhřáté na 190 °C cca 9 minut nebo dozlatova. Závisí na velikosti krekrů. Necháme vychladnout na plechu a zopakujeme i s druhou částí těsta.\nSlaninku si můžeme upéct do křupava v troubě vyhřáté na 180 ° C cca 30 minut. Pečeme ji na mřížce a pod mřížku si šupneme plech, ať nám neodkapává mast do trouby. Necháme vychladnout a v mixéru umeleme na mini kousky. Nebo si ji můžeme místo pečení nakrájet na mini kousky a opéct na pánvi do zlata. Necháme vychladnout.\nNa pomazánku spolu smícháme philadelphii, nastrouhaný cheddar, červenou papriku a přidáme slaninku. Vymícháme a šupneme do chladničky na cca 15 minut.\nNasekáme si kešu a pažitku nadrobno. Rozprostřeme na pečící papír.\nZ pomazánky vyformujeme kouli a vyválíme v kešu s pažitkou.\nK hotové pomazánce servírujeme krekry :)\n0 Komentářů k článku RECEPT: Pomazánková koule a sýrové krekry


Forcarda komentuje přestup Vinalese\nStoner: Marc bude potřebovat čas\nMárquez: Dosáhl jsem výrazného pokroku\nYokoyama: Nová motorka bude lepší\nPetrucci: Měl jsem špatné načasování\nBautista: Redding zůstal za očekáváními\nLecuona: Rozdílů proti MotoGP je spousta\nMarini: První sezona nebyla snadná\nMárquez: Bez rizika to nejde\nÚspěšný test pro Marca Marqueze\nTisková zpráva týmu Movisio by Mie\nKönig v superbicích: skvělý začátek zhatil pád. Český jezdec zaujal rychlostí.\nAsi v nejhorších možných podmínkách si Oliver König odbyl premiéru v mistrovství světa superbiků. Poslední závody sezony v Indonésii probíhaly na osychající trati. Talentovanému českému jezdci vyšel úvod, když se dokonce dostal na 14. místo. Jenže na začátku druhého kola přišel pád, do dalšího závodu pak neodstartoval. „Splnil jsem očekávání, které na mě bylo kladeno, ale své cíle jsem si nesplnil. Na trati jsem s litrovou motorkou nestrávil tolik času. Rychlost jsem ale předvedl, ztráta na světovou špičku nebyla velká,“ prohlásil König, který jel za tým Pedercini Racing na kawasaki.\nByl to nebývalý skok. Oliver König přešel na jeden závod z nejslabší třídy Supersport 300 do nejvyšší kategorie superbiků. A podle časů si nevedl vůbec špatně. Naopak Vždyť v kvalifikaci v rámci Superpole skončil s odstupem méně než tří vteřin na letošního šampiona Topraka Razgatliogla. A například na předposledního Španěla Tito Rabata, šampiona Moto2 a bývalého jezdce MotoGP, ztratil pouze 0,6 vteřin. Podobné časy a rychlost potvrdil také v nedělním warm-upu. Přitom v něm odjel méně kol než ostatní.\nPoslední letošní závody komplikovalo nepředvídatelné počasí a silný déšť. „Před startem jsem byl hodně nervózní, nechtěl jsem jet na vodě, protože v těchto podmínkách s takovou motorkou nemám tolik zkušeností. Byly velké zmatky, furt nám start odsouvali,“ popisoval úvod prvního závodu König. Nakonec se s několikaminutovým zpožděním odstartovalo. „Jenže půlka tratě byla mokrá, půlka suchá. Neměl jsem ale na vybranou, chtěl jsem se s tím poprat.“\nKönigovi se začátek v superbicích povedl, rozhodně nebyl na chvostu. „Start sice nebyl tak dobrý, v první zatáčce mi sházely čtyři metry na předposledního. Soupeře jsem postupně stáhl na brzdách, jezdce jsem bral vnitřkem tratě, protože ve výjezdech byli delší,“ popisoval úvodní kolo český jezdec, který se dostal na bodované pozice. „Byl to krásný pocit mít před sebou Chaze Daviese, skoro ho také předjet. V první zatáčce druhého kola jsem získal čtrnácté místo, ale v té druhé jsem upadl, zavřelo se mi přední kolo. Byl to nejrychlejší crasch v kariéře. Motorka létala vzduchem, nebyl to hezký pohled.“\nDo druhého závodu pak český jezdec nenastoupil, s týmem chybu analyzovali. „Podle dat bylo všechno stejné jako v předešlých jízdách, dokonce jsem v tom místě brzdil o tři metry dříve. Možná byla ještě trochu studenější přední guma, jestli to mělo vliv, že jsem najel do mokrého fleku, to nevím. Prostě smůla,“ smutnil König, který si potvrdil, že mu litrové motorky vyhovují.\n„Na těchto nejsilnějších motorkách je potřeba co nejvíce zabrzdit, pak se narovnat a přidávat hned plyn. Jakmile jsem si tento styl osahal, tak mi to sedí více než vykružování na třístovce. Já jsem tvrdý brzdař, nerad zatáčky vykružuji. Je to velká radost jezdit na superbiku,“ vysvětlil König, který se bavil například Nizozemcem Van Der Markem a jeho trenérem. Nejen podle nich byly reakce na jeho časy kladné.\n„Ztráta na špičku v podobě 2,9 vteřin nebyla vůbec špatná. Když jsem se díval na jiné jezdce, co v tomto týmu debutovali, tak jsem předvedl nejlepší odstup na nejrychlejší. Bylo by skvělé zůstat v této kategorii. Snad jsem ukázal, že bych na to měl. Chci ale moc poděkovat panu Pedercinimu za tuto možnost, manažerovi Čihákovi a mému tátovi. Moc si této zkušenosti vážím,“ dodal König. A jak hodnotí zkušený manažer Miloš Čihák jeho výkon v Indonésii? „Kdyby Oliver nespadl, jsem si jistý, že by zajel na bodech.“\nKalendář Yamaha R3 bLU cRU 2022Pol Espargaro o nové motorceMTM Kawasaki ve WorldSSP300 se třemi jezdciÚspěšný test pro Marca MarquezePředstavení Gresini Racing MotoGPMárquez: Bez rizika to nejdeMarini: První sezona nebyla snadnáAlex: Marcova účast nám pomůžeEspargaró: Potřebujeme se dál zlepšovatLecuona: Rozdílů proti MotoGP je spousta