Pohádka o ženě ze západu, která zachránila svět :: ANETA GREGOROVÁ\nVítejte, přátelé! > Pohádka o ženě ze západu, která zachránila svět\nPohádka o ženě ze západu, která zachránila svět\nStojí žena na skále a dívá se na moře. Má slzy v očích a čerstvý vítr si hraje s jejími vlnitými vlasy. Venku je ticho, právě svítá. Jen vítr a vlny bijící do skal tvoří symfonii, která dává lidem vědět, jak mocná příroda je. Žena stojí netknutě na kusu skály a její výraz hovoří o tom, že všechno to, co je, se už jednou stalo. Její oči ví to, co neví nikdo jiný. Znají tu moudrost, která postavila dávno zapomenuté civilizace. Stačí se podívat, vždyť oči odrážejí duši.\nDívá se do moře a vybavuje si, co všechno už prožila. Není to tak dlouho, co žila život několika jiných lidí. Jako by se s každou etapou měnila v jinou osobu. Slunce pomalu vychází a jeho světlo začíná svítit na její obličej. Nemračí se, jen v slzách se odráží zář prvních paprsků. Jsou ostré, avšak jejich zář dává teplo celé zemi.\nJeště před dvěma roky by nevěděla, jak se sem dostat. Ale teď už ví, že všechno, co udělala, bylo správné. Všechno se stalo tak, jak se stát mělo. Před dvěma lety se změnila v dalšího člověka. Poznala, co znamená darovat život. Chtěla přivést na svět člověka, který by měl od začátku život naprosto přirozený a neposkvrněný kolektivním strachem a nemocemi společnosti. Přála si, aby její dítě mělo všechno, co život nabízí. Ale jak, když žila ve společnosti, ve které to prakticky nebylo možné?\nRozhodla se. Za ty dva roky udělala miliony rozhodnutí, která vždycky vycházela pouze z jejího srdce a nejlepšího svědomí. Věděla, že všechno, co ji straší, jsou buď výzvy nebo milné představy někoho z okolí. Učila se nemít strach z ničeho. Učila se být zodpovědná za každou věc, kterou udělala. Učila to i své okolí. Avšak nebyla nikdy nepokorná, i když jí někdo nerozuměl nebo se smál. Věděla, že všichni jsou zrcadlem a součástí jejího nitra.\nTak začala od základu svoje nitro zkoumat. Zjistila, že její slabiny se dají jednoduše změnit. Stačí uvědomění, které v sobě nachází. A tak začala nejdříve od toho, aby přestala s ponižováním se před zdánlivými autoritami. Odešla z práce, změnila partnera, žila život divoce. Přesně tak, jak chtěla. Najednou však promlouvalo jí z duše něco jiného. A tak se zklidnila a na to zjistila, že čeká dítě. Prožila tak období, ve kterém zjišťovala, že všechny závislosti se dají zbořit. A tak je zbořila.\nNajednou uslyšela, že poslouchat má nejen své srdce, ale i tělo. A svět se zatočil. Začala se poslouchat tak, jak nejlépe dovedla. Začala žít zodpovědný život po boku muže a později i s dítětem. Byla opět jiným člověkem. Však jak dítěti zařídit svět, který chce, aby vidělo?\nZačala pracovat na svých pracovních i finančních možnostech. Pořídila si tři nemovitosti, které jí podnájmem zaručily příjem takový, aby děťátko mohlo do vzdělávacího zařízení, které není postaveno na lži. Zároveň už nemusela pracovat pro peníze, ale jen z radosti. Postavila se systému, a byla za to vděčná. Byla vděčná za to, že může jít příkladem každému dalšímu člověku.\nPak najednou stalo se něco jako blesk a osud jí zavál do kolektivu, který chtěl změnit celý svět. Každý ji najednou oslovoval. Byla vždycky pro. Chtěla, aby lidé otevřeli oči. Přála si, aby její myšlenky poslouchali ostatní. A ostatní najednou naslouchali.\nStalo se to díky vnitřní změně. Díky tomu, že na začátku věděla, kým je. Ač její role se měnily, ona vždy věděla, co přijde. Svět se změnil. A změnil se díky ní. Díky světu, který vedla uvnitř. Na ničem jiném nezáleželo. Pryč byla lež, pryč byl strach. Svět syrový a ne vždy jako pětihvězdičkový hotel. Však moudrý a spravedlivý. A lidé? Lidé zase otevřeli oči. Otevřeli oči a vkročili do nové éry beze strachu. S moudrem v duších i v mysli. A proč?\nProtože je to ona.\nTo ona je ženou, o které mluvil Dalajláma. To ona je ženou ze západu, která zachránila svět.\n…Žena stojí netknutě na kusu skály a její výraz hovoří o tom, že všechno to, co je, se už jednou stalo. Její oči znají tu moudrost, která postavila dávno zapomenuté civilizace. Dívá se slunci přímo do tváře a pláče. Pláče, protože děkuje. Lidé i země teď mohou žít šťastně. Pláče a nechává se unášet větrem. Děkuje, protože dala smysluplný život nejen svému dítěti, ale každému, kdo ji potkal…


Aktuální nabídka pronájem ubytování Rtyně nad Bílinou denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si pronájem ubytování Rtyně nad Bílinou než Vás někdo předběhne.\nKategorie pronájem ubytování Rtyně nad Bílinou se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele pronájem ubytování Rtyně nad Bílinou neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je pronájem ubytování Rtyně nad Bílinou právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné pronájem ubytování Rtyně nad Bílinou\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii pronájem ubytování Rtyně nad Bílinou, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující ubytování Rtyně nad Bílinou, a to ubytování na prodej Rtyně nad Bílinou, pronájem ubytování Rtyně nad Bílinou, dražby ubytování Rtyně nad Bílinou.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii pronájmy ubytování Rtyně nad Bílinou nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích ubytování Rtyně nad Bílinou, ubytování na prodej Rtyně nad Bílinou, pronájem ubytování Rtyně nad Bílinou, dražby ubytování Rtyně nad Bílinou.\nJe možné, že v lokalitě Rtyně nad Bílinou nebudou zcela všechny nemovitosti, které hledáte, zkuste se podívat ještě do následujících kategorií, a to Reality Rtyně nad Bílinou na pronájem nebo pronájem rekreačního objektu Rtyně nad Bílinou. Pokud se nechcete navíc omezovat druhem prodeje nemovitosti Rtyně nad Bílinou použijte následující kombinace pro vyhledání nemovitostí Reality Rtyně nad Bílinou případně rekreační objekty Rtyně nad Bílinou.\nNehledáte pronájem ubytování Rtyně nad Bílinou ?\nPokud jste v této kategorii pronájem ubytování Rtyně nad Bílinou omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí pronájem ubytování Rtyně nad Bílinou\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii pronájem ubytování Rtyně nad Bílinou, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr pronájem ubytování Rtyně nad Bílinou. Určitě lépe naleznete pronájem ubytování Rtyně nad Bílinou, který hledáte.


Plastové vedlejší vchodové dveře dvoukřídlé se štulpem 148x208 cm LEVÉ\n> Plastová okna a plastové dveře>Plastové vchodové dveře>Plastové vedlejší vchodové dveře>Plastové vedlejší vchodové dveře dvoukřídlé se štulpem 148x208 cm (1480x2080 mm), bílé, LEVÉ\nPlastové vedlejší vchodové dveře dvoukřídlé bez středového sloupku (se štulpem) o rozměru rámu 148x208 cm v bílé barvě z interiéru i z exteriéru. Hlavní křídlo dveří je na levé straně, dělení hlavního a vedlejšího křídla v poměru 2:1. Horní pole jsou zasklená izolačními dvojskly 3/16A/4 s koeficientem prostupu tepla Ug = 1,1 W/m2K v ornamentu činčila. Spodní pole jsou vyplněná PVC panely 24 mm v barvě dveří z obou stran. Vodorovná příčka je ve výšce 800 mm od spodní hrany. Dveře jsou ve verzi s levým otevíráním a jsou otevíravé dovnitř. Dveře mají nízký hliníkový práh.\n19 818,00 Kč s DPH\n-2 794,00 Kč\nKód skladu: PVC_DVD_1480x2080_L\nPlastové vedlejší vchodové dveře dvoukřídlé se štulpem 148x208 cm (1480x2080 mm), bílé, LEVÉ.\nPlastové vedlejší vchodové dveře dvoukřídlé 148x208 cm v levém provedení na míru\nPokud Vám nevyhovují skladové plastové vedlejší vchodové dveře dvoukřídlé 148x208 cm v bílé barvě v levém provedení, rádi Vám vyrobíme vedlejší vchodové dveře 148x208 cm na míru dle Vašich požadavků. Vedlejší vchodové dveře si jednoduše sestavíte v našem konfigurátoru oken a dveří.\nPlastové vedlejší vchodové dveře dvoukřídlé se štulpem 148x208 cm (1480x2080 mm), bílé, LEVÉ naleznete v kategoriích


Foodparade startuje již zítra! | sRecepty.CZ\nFoodparade startuje již zítra! >\nFoodparade startuje již zítra!\nA je to tady! Dlouho očekávaný festival jídla a pití startuje již zítra 7.9.2013. Návštěvníci se mohou těšit na ochutnávky vynikajících vín, lahodných káv, výborných piv, exotických koktejlů a delikates z celého světa.\nSoučástí letošního třetího ročníku Foodparade je amatérská kuchařská soutěž I Love Food, jejíž jedinou povinnou ingrediencí je dýně. Prvním kolem bylo zaslání receptu do 30.08.2013 na soutěžní e-mail info@foodparade.cz. Osm kuchtíků, které pečlivě vybrala porota, se již tento víkend utkají ve finálovém kolem přímo na festivalu. Vítěz soutěže se může těšit na zajímavé ceny v celkové hodnotě 50 000 Kč a jeho recept bude uveřejněn v kuchařské knize Chefparade. Vítěz si bude navíc moci připravit svůj dýňový kurz vaření ve škole vaření Chefparade.\nJedním z vrcholů festivalu bude možnost vůbec poprvé ochutnat nejlepší nealkoholický koktejl světa: "Walu Forever Young".\nPro ty z vás, kteří se hodlají festivalu, ale nejsou soutěžící, je připraven bohatý doprovodný program. Slibujeme, že bavit se budete opravdu všichni a ještě jednou gratulujeme těm, kteří lístky vyhráli prostřednictvím sReceptů.\nProgram - sobota 7. 9. 2013\n11.30–12.30 Molekulární kuchyně & Petr Koukolíček\n12.45–13.45 Hmyzí kuchyně & David Švejnoha\n14.00–15.00 Velvyslanectví Velké Británie & Jan Thompson a Vojtěch Kalášek\n15.15–16.15 La Gastronomia Ligure & Davide Lagomarsino\n16.30–17.30 Chefparade & Radek Jakubec\n17.45–18.00 Mattoni & Achim Šipl\n18.15–18.45 OBLACA & Achim Šipl


První zpráva o dnešním výletu na Karlštejn\n21. duben 2013 | 16.24 |\nPrvní dojmy: Počasí zase vyšlo, lépe už být snad ani nemohlo. Parta se sešla skvělá – 20 lidí všech generací a pejsek, moc pěkně jsme si popovídali. Nádherné výhledy a moc dobrý oběd. Zítra podrobněji, teď jdu zmožen spát. Ještě pár náhodně vybraných fotek.\nFoto 1: Takovéhoto tura jsme viděli hned u Vonoklas. V pozadí Brdy s kouskem Dobřichovic. Trošku v oparu, škoda.\nFoto 2: Část naší party po výstupu z Karlického údolí směrem k Mořince. Všichni kromě mě jsou svěží. Jako naschvál mě bolelo koleno. Dost. Asi k usmíření bohů, že nám dali takové krásné počasí. Výhled odsud patří mezi nejkrásnější – v dalším pokračování ukážu.\nFoto 3: Hospoda hned pod Karlštejnem v zatáčce. Nikdy nás nezklamala. Ani tentokrát ne. Za stolem "účastníci výletu" (další budou ještě na dalších foto). Měli skvělou dršťkovku. "Kde je ten kanec?" – oslovil mě vrchní, když mně nesl solidní porci kančího s dvoubarevným zelím a knedlíkem.


Jaká témata přinese Online investiční konference? | Kurzy.cz\nInvestice | 18.11.2020 08:50:19, aktualizováno 23.11.2020 08:55:59REKLAMA\nAsi nikoho moc nepřekvapí skutečnost, že se tento rok všechny prezenční konference, semináře a další různá setkání přesunuly do online prostoru. Stejně tomu bude u plánové investiční konference, kterou pořádá broker XTB a je zaměřena na to, jak by se měl investor a trader připravit na nadcházející rok 2021, ve kterém můžeme očekávat různá rizika, ale i zajímavé příležitosti. Když se velmi rychle ohlédneme, jak se vyvíjely trhy v posledních několika měsících, tak se vkrádá myšlenka, zdali si nechat podobné investiční příležitosti ujít. Investor by však měl vždy hledět nejen na potenciální zhodnocení své investice, ale také na podstupovaná rizika.\nOnline investiční konference si klade za cíl pomoci běžnému investorovi se v tomto ohromném množství informací zorientovat a zároveň se inspirovat, jak ke svým investicím přistupují jak profesionální portfolio manažeři nebo zkušení individuální investoři.\nKDY: sobota 28. 11. 2020 v čase od 10:00 do 18:00\nKDE: online, tedy připojíte se svého počítače\nZA KOLIK: přistup na vysílání získáte zdarma\nKDE SE PŘIHLÁSIT: https://cz.xtb.com/online-investicni-konference-2020\nPrvní přednášku „Investování pro každého – jak snadno začít“ začne Milan Charvát, provozovatel webu warengo.com, což je sociální síť zaměřená na investování. Své téma zaměří na úplné začátky, tedy jak by měl nováček začít uvažovat, pokud to s investováním myslí vážně.\nDruhou přednáškou bude pokračovat Jindřich Pokora, provozovatel webu a youtubového kanálu rozumnyinvestor.cz s tématem „Klíčové aspekty buffetovského investování“. Jak sám název napovídá, budeme analyzovat dlouhodobě ověřené faktory úspěchu světoznámého investora Warrena Buffetta.\nDalší přednášku připraví Aleš Prandstetter, bývalý analytik ČSOB Asset Management a aktuálně investiční stratég poradenské společnosti eFrank.cz. Ve svém tématu „Dlouhodobá sázka na ty nejlepší sektory“ by rád představil, které sektory by podle něj měly být nadprůměrné nejenom v příštím roce a naopak, kterým sektorům by se investor měl raději vyhnout.\nOdpolední část otevře soukromý investor a zakladatel webu papucovyinvestor.sk Norbert Nepela s přednáškou „Tipy a rady pro správu dividendového portfolia“. Zde budou vysvětleny zásadní postupy při výběru vhodných dividendových akcií.\nMikuláš Splítek, který řídí v Erste Asset Management fond Stock Small Caps bude prezentovat svoji přednášku na téma „Psychologie investora aneb čtyři těžkosti pro rok 2021“. Tuto přednášku by si povinně měl poslechnout každý investor, jelikož psychologie je často největším nepřítelem zisků. Mikuláš přiblíží proč náš mozek jinak vnímá ztrátu a jinak zisk, proč se často nechováme ekonomicky a jak tyto skutečnosti obrátit do svého investování, aby zisky neubíraly ale naopak je přinášely.\nNásledovat bude přednáška dalšího významného portfolio manažera, Daniela Gladiše z Vlatava fund. Téma „Výběr akcií v prostředí masivního tisknutí peněz“ se bude věnovat aktuální situaci, ve které centrální banky značné ovlivňují nejen akciové trhy. Co všechno by o této skutečnosti měl investor vědět a jak vnímat případná rizika? To by měla prozradit tato přednáška.\nSoukromý investor a trader Zdeněk Zaňka představí svoji přednášku „Moji TOP dividendoví aristokraté“. Zde vysvětlí, co se vlastně skrývá pod tímto pojmem a nastíní, které akciové tituly se mohou považovat za dividendové aristokraty.\nPředposlední přednáškou účastníky provede profesionální forex trader Tomáš Vobořil a představí „Forexové strategie pro rok 2021“. I forex je velmi dynamické prostředí, na které je zapotřebí náležitě reagovat. Nejen toto by měla přinést přednáška Tomáše.\nPřednáškové turné zakončí Marek Vaňka, trader ze skupiny GoldenPocket.cz, zaměřující se technickou analýzu pomocí Elliottových vln. Svým tématem „Výhled pro zlato a ropu na základě Elliottových vln“ se bude věnovat krátkodobé analýze nejdůležitějších komodit, které v tomto roce nabízely celou řadu investičních příležitostí.\nKaždý, kdo se zúčastní online vysílání, bude moci následně získat záznam z vybraných přednášek. Zároveň si řada přednášejících připravila pro posluchače různé doplňující materiály a videa, tedy určitě se vyplatí pozorně poslouchat, co vše nám přednášející mohou poskytnout.\nZDARMA SE PŘIHLÁSIT NA KONFERENCI MŮŽETE ZDE >> https://cz.xtb.com/online-investicni-konference-2020\nSo 10:25 Toto je největší riziko spojené s centrálními bankami (nejen) pro rok 2021, varuje.. Investicniweb.cz (Investičníweb, s.r.o.)\nSo 9:08 VIG klesl zisk před zdaněním za tři čtvrtletí o 29 % Patria (Patria Finance)\n09.10.2020Online diskuze na stěžejní pražská témata: rekonstrukce Invalidovny, problematické Airbnb a nová čtvrť Bubny-Zátory Jiřina Kavková (Kurzy.cz)\n05.10.2020Online konference: Přehled a příležitosti energetického sektoru v ČR a JAR mzv.cz (MZv ČR)\n31.07.2020Startupová konference Collision 2020 testuje nové možnosti spolupráce online mzv.cz (MZv ČR)\n27.05.2020Poslanci schválili upravenou novelu, která přinese online finanční úřad MF ČR (Ministerstvo financí ČR)\nK tématu digitalizace hovořila na konferenci Real Estate Market v Praze DELTA\nTéma konference Retail In Detail\nKonference na téma „Přínos Norských fondů k reformě péče o duševní zdraví v ČR“\nAVÍZO: Ideová konference ODS na téma Adresné dávky a podpora rodiny, 3. 3.\nUnavení draci (šest investičních témat pro rok 2017, díl třetí)\nRichard Bernstein: 5 investičních témat pro rok 2012\nFT: Přinese rozšíření Eu investiční boom ?\nneděle 29.11.2020 02:19:56


Většina seniorů mlčí o tom, že se stali obětí domácího násilí, říká František Hořák ze ŽIVOTa 90\n19. července 2021 12:13, Ondřej Kopa\nPodle Světové zdravotnické organizace zažil v minulém roce některou z forem zneužívání 1 ze 6 seniorů nebo seniorek. „Jedná se o čin, který se opakuje, je dlouhodobý a je proti integritě daného seniora. Eskaluje to a nemění se role mezi obětí a agresorem,“ vysvětluje František Horák z organizace ŽIVOT 90 a vedoucí linky důvěry Senior telefon.\nŽIVOT 90 se na své lince důvěry podle Horáka setkává nejčastěji s psychickým násilím. Objevuje se ale také fyzické násilí i zanedbávání péče. „To je případ, kdy si rodinný příslušník vezme do péče třeba maminku nebo tatínka, který se o sebe už nedokáže příliš postarat. Péče je někdy pro tohoto rodinného příslušníka nad jeho síly a přestane mamince nebo tatínkovi dodávat jídlo, pití, nebo se nestará o jeho osobní hygienu,“ říká Horák. Na začátku chtějí všichni svým rodičům pomoci, ne ale každý si správně vyhodnotí, jestli na to má dostatek času a sil. Lidé také často neví, kam se obrátit, a bývají v takových situacích bezradní. Proto začíná docházet v některých případech mezi nimi a jejich rodiči ke konfliktům a agresivitě. „V tuhle chvíli je nejlepší, když si to dotyčný uvědomí, aby zavolal někam, kde mu se situací poradí,“ dodává Horák, který byl ranním hostem Rádia Z.\nPodle Horáka je někdy ale překážkou pocit lidí, že by se měli zvládnout o své rodiče postarat. Většina případů zanedbávání péče je důsledkem nezvládnutí situace, myslí si Horák. Objevují se ale i případy, kdy lidé „parazitují“ na svých rodičích, protože za péči o ně dostávají příspěvky, tyto peníze si ale nechávají pro sebe. Podle Horáka většina seniorů mlčí o tom, že jsou obětí domácího násilí ze strany svých dětí. Žalovat na své děti je pro ně velmi těžké. Moderátorka Petra Květová Pšeničná se ptala také na to, jak může okolí rozpoznat, že je někdo obětí domácího násilí.\nPoslechněte si rozhovor moderátorky Petry Květové Pšeničné s Františkem Horákem z organizace ŽIVOT 90.


Na náměstí vzniknou byty | iDobryDen\nNa náměstí vzniknou byty\nVeselí řeší nedostatek volných bytů výstavbou na prestižní adrese\nTak tomu se říká lukrativní adresa! Ve Veselí nad Moravou mají vzniknout nové byty přímo na náměstí. Ačkoliv jejich cena zřejmě nebude patřit k nejnižším, město očekává, že se o ně doslova strhne mela.\nAdresa: náměstí Míru. Zřejmě již za pár let se budou moci svým známým pochlubit s místem svého bydliště první obyvatelé plánovaného obytného domu. Nejedná se přitom o žádnou utopii, ale o realistický scénář.\n„Město v současné době zpracovává podmínky pro prodej pozemku určeného pro výstavbu bytového domu na náměstí, o který již projevil zájem investor. Dům má být pětipodlažní, přičemž první nadzemní podlaží bude sloužit pro občanskou vybavenost a druhé až páté pro bytovou výstavbu,“ uvedl vedoucí odboru rozvoje města Josef Větříček s tím, že dům bude situován severojižně do prostoru mezi poštou a stávajícím činžovním domem.\nNových bytů mají vzniknout přibližně tři desítky. Přičemž každý uživatel bytu by měl mít zajištěno adekvátní parkování pro své auto. „Garáž jako součást bytu je v takovém prostoru prakticky nezbytná,“ zdůraznil Větříček.\nDům ovšem musí splňovat i přísné předpoklady, aby nebyl narušen ráz náměstí. Ve štítové zdi, která bude směřována naproti kulturnímu domu, nesmí být umístěna žádná okna ani balkony či cokoliv jiného, co by narušovalo celistvost. Dům musí mít plochou střechu a pro komunikaci obyvatel musí obsahovat šest metrů široké podloubí. Pokud si s tímto dokáže investor poradit, dostane zřejmě od radnice zelenou. Město si je totiž dobře vědomo, že po bytech, a to zejména těch novějších, je značná poptávka. Radnice se o tom přesvědčila před půldruhým rokem, kdy se o čtyřicet jedna nových bytových jednotek na sídlišti Hutník hlásilo mnohem více zájemců. „Na každou bytovou jednotku připadali přibližně čtyři zájemci,“ uvedla tehdy úřednice sociálního odboru veselské radnice Monika Žáčková.\nAčkoliv nové byty nemají být sociálního rázu, jako tomu na Hutníku, a jejich cena tomu bude zřejmě i patřičně odpovídat, neměly by zůstat ladem. Jejich situování totiž bude pro mnohé ideální. Nebudou umístěny přímo u dopravní tepny, zato však budou v bezprostředním sousedství obchodů, pošty, radnice, kina, kulturního domu a policie. Doslova jen pár kroků to budou mít jejich uživatelé k městským strážníkům, na vlakové a autobusové nádraží a jen o něco dál na hřbitov, do parku, na Baťův kanál, na fotbalový stadion a na koupaliště. Stavba bytového domu by měla být kolaudována nejpozději do pěti let od uzavření smlouvy s městem.


Běhá Viagra po hřbitově a křičí: „Vstávejte, vy čuráci!” posláno: 0x\nPotká mladík veřejnou pracovnici v Perlově ulici a ptá se: „Jste volná?”\nOna roztouženě: „Ano.”\n„Tak já si o vás na chvíli opřu kolo.” posláno: 0x\nČechy: „... a ten plat máš taky takovej malej a mizernej!” posláno: 0x\n„Dvanáct, jedenáct, deset, devět, osm, sedm a šest. Pak jsme si koupili televizi.” posláno: 0x\nŘíká slečna: „Nemám nic proti sexu před svatbou, ale dvě minuty před?” posláno: 0x\n„To je prima, mám doma vodní lůžko!” posláno: 0x\nJe pěkný teplý den, v prvním patře umývá slečna okna v letních šatech, bez kalhotek. Když co se nestane, uklouzne jí noha a ona spadne rovnou do popelnice, hlavou dovnitř, jen nohy jí trčí ven. Okolo jdou dva bezdomovci a šmejdí v popelnicích. Jeden zbystří, nasliní dva prsty, šáhne, olízne a hlásí: „Taková dobrá píča, co ty lidi dneska nevyhodí!” posláno: 1x\nManželka: „A měli jsme někdy něco jinýho?” posláno: 0x\nBorec odpoví: „Nevadí, dám si klidně i Gambrinus!” posláno: 0x\n„Ne, paní učitelka!” posláno: 0x\nNekonečno je doba, kterou potřebuje český politik na to, aby pochopil, že má odstoupit.


Hybridní energetický systém pro řešení Smart Commercial Buildings | Ústav elektroenergetiky\nAktuální koncepce hybridních systémů s obnovitelnými zdroji je velmi rozvinutá pro účely domácností v rámci tzv. mikrozdrojů (systémy do 10 kW). Průmyslové/komerční objekty mají vyšší výkonovou a energetickou náročnost čímž kladou zvýšené požadavky na HS a jednotlivé komponenty. Aktuálně na trhu chybí komplexní řešení, které by pokrývalo výkonovou oblast v rozsahu 30-100 kW. V rámci řešení projektu je zapotřebí vyvinout akumulační systém na vyšší napěťové hladině než je 48 V, používaných v oblasti mikrozdrojů. Dalším krokem v řešení je vytvoření funkčního vzorku HS a optimalizace řídícího systému pro specifické potřeby a priority průmyslových/komerčních objektů (např. nabíjení elektromobilů (EV), směnný provoz výroby, požadavky BMS akumulátorů).\nMetodika výzkumu a vývoje bude založena především na sestavení logiky řízení HS, možnosti jejich adaptability a optimalizaci vnitřních energetických toků - vycházíme z koncepce optimalizace energetických toků a prioritních energetických požadavků komerčních objektů, které souvisí s konceptem inteligentního řízení spotřeby a výroby z tohoto typu zdroje. Zvolená metodika dále vychází i z požadavků provozovatelů elektrizačních soustav a potřeby eliminace negativních vlivů hybridních systémů na stabilitu a kvalitu dodávky. Pro účely vývoje akumulátoru budou využity dosavadní znalosti hlavního příjemce v oblasti výroby akumulačních systémů a konfigurace BMS systému.\nPotřeba řešení projektu vyplývá z průzkumu trhu s dosavadními řešeními, kdy je zřejmý nedostatek komplexních řešení v uvažované výkonové oblasti (30-100 kW) a zvýšené poptávky po funkčních řešeních zajišťující využití FVE a akumulačních systému pro komerční objekty s nárazovou spotřebou (typicky při využití rychlonabíjecích stanic pro EV).


Petr Kellner s Jiřím Šmejcem a smečkou jejich manažerů rozesetých od Prahy po Peking po dvou a půl letech definitivně otočili výsledky skupiny Home Credit do zisku. Z účetních knih zmizely špatné ruské úvěry, které vystřelila nahoru tamní ekonomická krize, a zároveň se naplno začaly projevovat výsledky asijské expanze, jež ve velkém profituje ze získání licence na splátkový byznys pro celou Čínu na začátku roku 2014.\nHome Credit, který patří k nejcennějším aktivům obou českých miliardářů, dnes oznámil dosažení zisku ve výši 59,3 milionů eur za prvních šest měsíců letoška, což je v přepočtu zhruba 1,6 miliardy korun. Loni byl za první pololetí ještě ve ztrátě 90 milionů eur. Dynamika ziskovosti zrychluje, což je vidět i z toho, že z celkového pololetního zisku připadá na první čtvrtletí letoška 14,6 milionů eur a na druhé už 44,7 milionů eur.\nČistě na ruském trhu se ve druhém čtvrtletí letoška poprvé od vypuknutí krize způsobené poklesem ceny ropy, sankcemi a geopolitickým napětím dostal místní Home Credit do černých čísel. Byznys tam podstatně zeštíhlel, řízení rizika se zpřísnilo a nové úvěry už jsou poskytovány s ohledem na aktuální situaci. Berou si je tak obvykle lépe situovaní lidé, kteří na splátky dosáhnou.\n„Je skvělé, že úspěšné obchody v našich tradičních zemích nám umožňují zvyšovat zisk skupiny, ačkoliv současně masivně investujeme do nových trhů, tedy do Indie, Indonésie, Filipín a Spojených států. Stabilizace našeho byznysu v Rusku a návrat naší ruské banky k ziskovosti tomu dále napomáhají. Bez ohledu na odlišnou velikost našich trhů v Asii se nám na všech současně, a nejen v Číně, daří držet stejně silné tempo růstu,“ uvedl v komentáři k výsledkům Jiří Šmejc, jenž Home Credit manažersky řídí a vlastní v něm mírně přes 11 procent.\nSymbolicky právě dnes probíhá v Pekingu takzvaný Bankers Day, jehož se Šmejc také účastní a jehož hlavním cílem je představit byznysový model Home Creditu asijským obchodním partnerům.\nČtěte také: Forbes: Světoví miliardáři zchudli, Kellner se vrátil do stovky nejbohatších\nSkupina nerostla jen z pohledu ziskovosti, ale také z pohledu nově poskytnutých úvěrů. Meziročně v prvním pololetí navýšila objem peněz na nákup spotřebního zboží o 80 procent na 4,63 miliardy eur. Nejvíce peněz na úvěry vydala skupina v Číně: 2,618 miliardy eur, tedy o bezmála 200 % více než loni a ve Vietnamu pak 322 milionů eur, tedy bezmála dvojnásobek toho, co před rokem, kdy půjčila 154 milionů eur. Také na trzích, kde má Home Credit své firmy stále ještě v investiční fázi a čekající na dosažení provozního zisku, dosahoval podobně rychlého růstu úvěrového portfolia: v Indii o 164 %, v Indonésii o 321 % a na Filipínách o 466 %.\nBezkonkurenčně největší český zaměstnavatel v zahraničí má aktuálně přes 86 tisíc zaměstnanců (nejvíce pochopitelně v Číně) a v pololetí obsluhoval 15 milionů aktivních zákazníků. V Asii často obsluhuje lidi, kteří ještě nikdy neměli úvěr (a mnohdy ani bankovní účet), přesto jim na rozdíl od konkurence obvykle umí poskytnout půjčku a zároveň držet přiměřené riziko. Mimochodem míra nesplácených úvěrů (NPL) ve skupině meziročně klesla a to ze 13 na 8 procent.\nV Asii teď získává klienty a hlavně podíl na trhu přes nabídku relativně krátkých úvěrů na zboží s nulovou úrokovou sazbou a snaží se ke spolupráci na těchto produktech přesvědčit také výrobce a obchodníky, jež si tak mohou sáhnout na vyšší prodeje.\n„Ve druhém pololetí budeme dále investovat do distribuční sítě a on-line infrastruktury, a také rozšiřovat klientskou bázi prostřednictvím půjček s nulovým úrokem. Tím chceme posilovat naši pozici největšího nebo druhého největšího hráče, kterou držíme na všech trzích, kde podnikáme. Zároveň tak získáváme geograficky vyváženou pozici pro stabilní ziskovost i pro budoucnost a vyhýbáme se tím přehnané závislosti na kterémkoliv z našich trhů,“ dodal k pololetním výsledkům Šmejc.


První krok | Televizní seriály - Chytrá žena\n16. 05. 2012 První krok\nIrena potěší profesorku Vlastu na hodině zpěvu. Po škole se nesou fámy, že má poměr s Vladimírem. Oba vystoupí před sborem, kde otevřeně mluví o tom, že Vladimír Irenu pouze doučoval a nic mezi nimi …více»\n9. 05. 2012 První krok\nÚvodní slovo Veroniky Žilkové: Milí přátelé, seriál První krok mě donutil k prvnímu kroku v pedagogice. Na základě inspirace svojí postavou v seriálu jsem se přihlásila na pedagoga obdobné školy – …více»\nBlíží se den otevřených dveří na akademii. Studenti a profesoři se připravují na závěrečné muzikálové představení Vlasy. Eliška i Tomáš v něm hrají hlavní role. Profesoři mají k muzikálu výhrady. …více»\n2. 05. 2012 První krok\nEliška, která celou noc připravovala novou choreografii, i když ví, že nemůže být klasifikována, se ztratí. Irena ji nemůže nikde najít. Rozhodla se totiž udělat první krok k Tomášovi. Chce mu říct, …více»\n25. 04. 2012 První krok\nEliška je smutná z toho, že nebyla připuštěna ke zkouškám. Do Elišky se zakouká student Ondřej z druhého ročníku a vyptává se na ní Tomáše. Eliška doučuje Tomáše a doufá, že se do ni zamiluje. …více»\n18. 04. 2012 První krok\nKlára zjistí, že Irena s Eliškou ukradly vstupenky na vystoupení bratří Bubeníčků a potrestá je - nepřipustí je ke zkouškám. Robert je šťastný, protože se mu ozvala Blanka, která mu slíbila ukázat …více»\n11. 04. 2012 První krok\nVe škole visí plakát, který zve na představení legendárních bratrů Bubeníčkových. Max se svojí třídou nacvičuje balanc na laně a chce vyzkoušet to, jakou mají studenti sebedůvěru a odvahu. …více»\n4. 04. 2012 První krok\nUčitelé na akademii vybrali na jeden týden téma Láska. Na hodině zpěvu studenti zpívají zamilované písničky. Na hodinách herectví si navzájem vyznávají lásku, ale chybí jim emoce. Diana vybuchne …více»\n28. 03. 2012 První krok\nVe škole visí plakát na konkurz do muzikálu Pomáda, který pořádá velmi známý režisér Miro Markovič. Diana se rozhodne, že půjde vyzkoušet svoje štěstí a konkurzu se zúčastní. Spoléhá na to, …více»\n21. 03. 2012 První krok\nKlára Jakubská přijde na to, že Tomáš s děvčaty za jejími zády nacvičovali choreografii pro soukromou firemní akci. Rozhodne Tomáše potrestat tím, s čím si zahrával. Musí vymyslet takovou choreografii …více»


Čeští a slovenští památkáři pokračují ve výměně zkušeností - Hospital Kuks\nhospitál Kuks → Pro média → Čeští a slovenští památkáři pokračují ve výměně zkušeností\nNedávno zrestaurovaný areál hospitálu Kuks po dva dny hostil již třetí pracovní setkání českých a slovenských památkářů. Hlavními tématy byla aktuální problematika zateplování památek či umisťování novostaveb v historickém prostředí.\n„Jsem velmi ráda, že se letošní setkání uskutečnilo právě v hospitálu Kuks, který je skutečně zdařilým příkladem restaurování a revitalizace kulturní památky. Kuks se podařilo vrátit do života, ale to samotné by nestačilo. Podstatné je, že se život vrací na Kuks. Znovu jej objevují nejen turisté, ale konají se zde i vzdělávací a další akce a obnovená památka tak pomáhá i rozvoji v okolí. Přesně v tom tkví i smysl obnovy našeho kulturního dědictví,“ uzavírá generální ředitelka NPÚ Naďa Goryczková.


Doprava a platba – MAGNOLKA.CZ\nV současnosti nabízíme dvě varianty pro dopravu a platbu:\n1) BANKOVNÍ PŘEVOD + ČESKÁ POŠTA\nPlatbu nám pošlete převodem na náš bankovní účet. Veškeré pokyny k platbě Vám pošleme do e-mailu. Po obdržení platby odesíláme zboží do 3 pracovních dnů prostřednictvím České pošty jako doporučenou zásilku.\n2) OSOBNÍ ODBĚR V BRNĚ + PLATBA NA MÍSTĚ\nZboží pro Vás připravíme k výdeji v prostorách Studia Magnolie na adrese Oblá 53, Brno-Nový Lískovec. Jakmile bude zboží připraveno k výdeji, budeme Vás o tom informovat. Zaplatíte jednoduše na místě, a to buď hotově, nebo platební kartou.\nCeny jsou uvedeny na stránkách jednotlivých výrobků a v objednávce. Všechny ceny v obchodě jsou koncové.\nV současné době můžete zboží hradit při převzetí nebo převodem na účet předem.\nPokud je objednané zboží skladem, odešleme je na adresu zákazníka nejpozději do tří následujících pracovních dnů ode dne přijetí objednávky. Při objednávce účtujeme poštovné dle typu zásilky. U objednávky přesahující 2 000,-Kč je poštovné a balné zdarma. Za dobu doručení poskytovatele neručíme.\nSlužba České Pošty\nOdesílání zboží prostřednictvím služby Balík do ruky je omezen hmotností 30kg.\nMaximální součet rozměrů všech tří stran je 300 cm (např.50x40x30cm).


ISPadmin wiki - Virtuální instalace\nVelmi dobré zkušenosti máme s virtualizační technologií VMware, na které běží mnoho instalací ISPadmin a nejsou s ní problémy. Můžete však zkusit provozovat ISPadmin i na jiné virtualizaci, která podporuje Linux, ale pak Vám nemůžeme garantovat plnou funkčnost a spolehlivost.\nMnoho ISP provozuje systém ISPadmin jako virtuální stroj právě pod VMware. Hlavní výhodou je škálovatelnost hardware dle aktuální potřeby a vytížení serveru, ale také hierarchický systém snapshotů. Ukazuje se, že i přes snadnou správu a levný provoz se jedná o dobře použitelné řešení pro ISPadmin. Instalace probíhá tak, že si vytvoříte virtuální stroj, připojíte do něj image s instalačním DVD ISPadmin, nastavíte defaultní GW, IP adresu a kontaktujete naši technickou podporu k dokončení instalace. Pokud jste pokročilejší uživatel Linuxu, můžete instalaci provést sami dle návodu k instalaci.\nUSB - VMware má podporu USB2.0, takže zprostředkuje transparentně zařízení do podřízeného systému.\nSMS brána - Povedlo se zprovoznit COM i USB SMS brány.


Před třemi lety utekl do „čistého světa sportu“. Teď Šlégra láká Senát - iDNES.cz\n19. února 2016 16:39, aktualizováno 16:39\nJiří Šlégr při oslavě loňského mistrovského titulu se svým Litvínovem. Letos na podzim se chce zkusit vrátit do vysoké politiky a kandidovat na Mostecku do Senátu za ČSSD | foto: Adolf Horsinka, MAFRA\n„Už nadále nechci být u toho, jak budeme přehlížet tyto věci. Nechci se na tom podílet, vrátím se do toho čistého prostředí mezi sportovce,“ řekl Šlégr ve Sněmovně v červnu 2013, když dva dny před tím, než oznámil rezignaci premiér Petr Nečas, sám složil poslanecký mandát (více zde).\nŠlégr už v té době „nehrál“ s ČSSD, za kterou byl v roce 2010 zvolen, ale s bývalým premiérem Jiřím Paroubkem a jeho novou stranou Národní socialisté LEV 21. Ta se ale na politické scéně vůbec neprosadila.\nŠlégrovi politika zjevně neseděla. Ve Sněmovně se spíš trápil, a tak pro něj bylo vysvobozením, když na pár měsíců před předčasnými volbami za sebe do poslanecké lavice pustil jako náhradníka svého přítele, podnikatele Petra Bendu.\nHokejová legenda Šlégr se pak vrátila k tomu, co mu šlo nejlépe - loni pomohl dokonce svému milovanému Litvínovu k historickému triumfu v extralize. Nyní je předsedou představenstva klubu, který letos naopak bojuje o udržení, a politika ho opět přitahuje. Kandidovat by, opět za sociální demokracii, mohl ve volebním obvodě Most.\nCo ho vedlo k tomu, že ho opět zlákala politika, o tom nechtěl v pátek mluvit. „Teď to nebudeme řešit, zavolejte třeba zítra,“ řekl Šlégr iDNES.cz. Litvínov totiž čekalo důležité extraligové utkání s Mladou Boleslaví. A muž, který byl v roce 1998 jedním ze strůjců olympijského triumfu v Naganu, se chtěl na úspěch svého týmu plně koncentrovat.\nNa seznamu kandidátů, s nimiž sociální demokracie na podzim počítá do senátních voleb, jsou i ministr průmyslu a obchodu Jan Mládek, který zkusí štěstí na Táborsku a v případě neúspěchu bude zvažovat své další působení v politice, či poslanci Stanislav Huml na Mělnicku a Pavel Ploc na Liberecku. Funkci senátora bude na Hodonínsku obhajovat místopředseda horní komory parlamentu Zdeněk Škromach.\nO kandidátech budou ještě hlasovat řadoví členové sociální demokracie. ČSSD má v Senátu nejsilnější klub, který má 33 členů. Před šesti lety uspěli ve dvanácti obvodech z 27, kde se na podzim bude volit.\nChci zpět do čistého prostředí sportu, prohlásil Šlégr a složil mandát\nŠlégr na ledě. Exposlanec ve 42 letech nastoupil za Litvínov\nTémata: Jiří Šlégr, olympijský vítěz, Mladá Boleslav, Most, Jan Mládek, Pavel Ploc, Petr Benda, Nagano, Stanislav Huml, extraliga, Mostecko, Senát Parlamentu České republiky, Parlament, Hodonínsko, Kandidátky, Liberecko, Národní demokracie, Petr Benda, Táborsko


Záchrana eura je výhodnější než krach evropské měny - Aktuálně.cz\nPočty o konci eura: Ekonomická katastrofa a silný dolar\nNizozemská banka spočítala, co by přinesl konec eurozóny\nBrno - Úplný rozpad eurozóny povede až k devítiprocentnímu poklesu ekonomiky a velmi výrazně postihne i země, kde se nyní eurem neplatí.\nNizozemská banka ING tak jako další finanční instituce spočítala to, co by Evropě a světové ekonomice přinesl konec společné evropské měny.\nPodle bankéřů sice náklady na záchranu eura rostou, pořád jsou ale výrazně nižší, než by přinesl rozpad eurozóny.\nPodobnou studii se stejným výsledkem už před časem zveřejnila také švýcarská banka UBS.\nLidé by to pocítili\nCenu "smrti eura" v Německu vyčíslili švýcarští experti na šest až osm tisíc euro na každého obyvatele nejsilnější země eurozóny v prvním roce konce společného měnového projektu a až na 4,5 tisíce eur v každém dalším roce.\n"Převedeno na hrubý domácí produkt by šlo o pokles o dvacet až dvacet pět procent," napsali ve studii bankéři. Německo je nejdůležitějším trhem pro české firmy, každý pokles německé ekonomiky se projeví vzápětí i v Česku.\nPomoc Řecku, Irsku a Portugalsku je podle studie zatím výrazně levnější, náklady jsou 1000 euro na osobu.\nPodle ING by se pro rozpadu eurozóny propadla ekonomika Německa o 7 procent, Řecka o 13 procent. A výkon ekonomik zemí rozpadlé eurozóny by byl ještě v roce 2016 nižší, než je nyní.\nA dluh Německa jako jedné ze zemí, které by na obnovení hospodářské rovnováhy v Evropě doplácely nejvíc, by se výrazně zvýšil.\nV roce 2016 by byl podle banky státní dluh ve výši 93 procent HDP, nyní to je 82 procent HDP.\nA konec eura by měl výrazný vliv i na další země v Evropě včetně Česka. Experti ING spočítali, že britská ekonomika by se propadla o pět procent.\nNa konci eurozóny by vydělal dolar, americká ekonomika by se dostala jenom do mírné recese.\nŠvýcarská banka spočítala, kolik by stál zánik eura\nekonomika domácí Aktuálně.cz peníze zahraničí Evropská unie (EU) evropské peníze Business ve světě ING Bank euro krize Řecko Volební programy 2010 - Krize


JazzFestBrno | Program Follow Us!Odebírat newsletter\tEmail:\nJanáčkova akademie múzických umění, Hudební fakulta (Festivalová předehra)\nSt, 11.4. 19:30\n[minimal_toggle title=“více informací“]\nWalter Fischbacher – klávesy, Goran Vujic – baskytara, Ulf Stricker – bicí\nRakušan původem, Newyorčan volbou. To je Walter Fischbacher, jazzový pianista a klávesista, jehož hudba je hluboce ovlivněna syntezátorovým zvukem. Jeho životní příběh připomíná osud jiného rakouského klávesisty, který v 70. letech spojil své jméno s proslulou značkou Weather Report. Aktuální projekt s mnohé prozrazujícím titulem „Phishbacher New York Electric Trio“a s Walterem na pozici hlavního pilota schovaného za bateriemi kláves hraje svébytnou variantu funku a fusion pro 21. století. Poslední CD „Live in Europe“ nezaznamenává jen nezanedbatelné klavírní schopnosti kapelního lídra, ale především vynikající a hluboce uspokojivé hudební propojení mezi Walterem a jeho spoluhráči. Ulf Stricker na bicí a Goran Vujic na baskytaru kráčejí ve stopách Petera Erskinea a Jaca Pastoriuse. Všichni tři dělají hudbu se společným cílem – jako velkou zábavu svoji i svého publika. Harmonické spojení na lidské i hudební úrovni umožňuje triu jak zemitě rockovat, tak se vznášet v improvizovaných pasážích. Walter Fischbacher pochází z Rakouska, kde vystudoval Musikhochschule a Music Conservatory ve Vídni a působil na rakouské hudební scéně až do roku 1994, kdy se rozhodl zdokonalit své hudební umění v New Yorku. Tam si rozšířil vzdělání na Mannes College a New School a hrál v několika kapelách. Aby si rozšířil své hudební horizonty, založil vlastní nahrávací studio a také se věnuje ladění klavírů. Spolupracoval s mnoha jazzovými hvězdami, mezi kterými nechybí George Garzone, Tim Lefebvre, Chico Freeman, Ric Firebracci, Joel Hoekstra, Joel Rosenblatt, Mino Cinelu, Billy Harper, Charles Tolliver, Frank Foster, Vienna Art Orchestra, Ingrid Jensen, Wolfgang Muthspiel, Gary Dial, Jamie Haddad, Peter Herbert, Corin Curschlelas a další. http://www.walterfischbacher.com/ [/minimal_toggle]\nMarcel Bárta – tenor & soprano saxophones, Jiří Šimek – electric guitar, effects, Jakub Zitko – Rhodes, organ, synths & samples, Jakub Vejnar – electric bass, Roman Vícha – drums & percussion\nSkupina Muff pojmenovaná podle postavy ze Studia Kamarád vznikla v roce 1999 v Praze. Její produkce se skládá výhradně z autorských kompozic, jejichž inspirační zdroje můžeme najít v hudbě Milese Davise, Waynea Shortera, Jimmiho Hendrixe či Medeski Martin & Wood. Pro kapelu je typický elektrizující náboj, psychedelické polohy, používání samplů a nejrůznějších kosmických zvuků. Po tvůrčí pauze se skupina Muff nedávno vrátila do centra pozornosti milovníků otevřené instrumentální hudby s (prv…ní!) deskou, která se vyznačuje osobitým zvukem, skladbami na pomezí jazzu, rocku a elektroniky, se silným emočním nábojem a širokým dynamickým rozpětím. A když Muff vše zmíněné okoření samply, efekty i hudebním vtipem, zábava je zaručena. O zvukovou pestrost se stará nejen klávesista Jakub Zitko, ale také kytarista a král efektů Jiří Šimek, multiinstrumentalista Marcel Bárta i muzikální a energický bubeník Roman Vícha. Posledně jmenovaný se společně s basistou Jakubem Vejnarem stará rovněž o rytmický grunt, bez něhož je jakákoliv nápaditost stejně málo platná. Kapela je právem označována za „all-star band“ české scény, tvoří ji muzikanti nastupující generace, hrající zároveň např. v kapelách Vertigo Quintet, Toxique, Soil, NUO či Gumbo. Právě žánrová verzatilita jednotlivých členů je největší devízou kapely. Umožňuje jim snadno mísit vlivy, propojovat různé hudební jazyky či idiomy a vytvářet tak ojedinělý a svébytný vlastní sound. Své zkušenosti z inteligentní pop-music přetavují muzikanti z Muff do komunikativního hudebního sdělení, jež má nespornou uměleckou hodnotu, ale hlavně nezapomíná na svého konzumenta. http://www.muffmusic.com/[/minimal_toggle]\nČt, 12.4. 19:30\nNajponk – piano, Jaromír Honzák – kontrabas, Matt Fishwick – bicí\nNajponk (Jan Knop) hraje na piano od svých devíti let a od té doby je značně posedlý jazzem. V roce 1990 založil své trio a později kvartet Najponk Q. Získal první místo v mezinárodní soutěži jazzových pianistů v Ostravě v roce 1995 a později byl přizván do projektu Českého rozhlasu Tribute to Thelonious Monk. Mezi renomované hráče, se kterými během své dosavadní kariéry vystupoval a spolupracoval, patří Janusz Muniak, Dave Liebman, Piotr Baron, Osian Roberts a George Mraz. Najponk pravidelně vystupuje na jazzových festivalech od ruského Novosibirsku až po západoanglický Cheltenham a zavítal třeba i do prestižního A Trane Jazz Club v Berlíně. Jeho trio bylo mnohokrát zvoleno kapelou roku, poprvé v roce 1998 v anketě České jazzové společnosti. Za své sólové album „Just About Love“ dostal prestižní cenu Anděl 2001 v kategorii Jazz & Blues. Album „Going It Alone“ bylo vyhodnoceno v roce 1999 v anketě časopisu Harmonie. Prague Post o jeho hře napsal: „Pianista Najponk hraje přímočarý jazz s invenčními, originálními sóly a alchymií, která je čistým kouzlem. Vzrušující improvizátor kombinuje svěžest Oscara Petersona s výstředností Theloniouse Monka a klasickým nádechem Wyntona Kellyho a Reda Garlanda.“ Mezi jazzovými muzikanty a příznivci je Najponk znám jako sběratel jazzu s encyklopedickou znalostí prakticky všeho, co se jazzu týká. Je považován za jednoho z největších českých znalců tohoto žánru; však také na Ježkově konzervatoři vyučoval svého času historii jazzu. Avšak jako posluchač o sobě říká, že má daleko širší záběr: od Led Zeppelin přes Megadeth, Beatles, Franka Sinatru až po klasiku. Jeho životním smyslem je swingující rytmus, takže do vyzvánějícího telefonu se vám Najponk často může ohlásit heslem: „Čtyři jsou nejvíc!“ Aktuální Najponk Trio ve složení Najponk, Jaromír Honzák a Matt Fishwick pokřtí nahrávku pro firmu Animal Music, která vyjde letos na jaře pod názvem The Real Deal: Najponk meets Jaromír Honzák and Matt Fishwick. http://www.najponk.com/ [/minimal_toggle]\nRadek Zapadlo – tenor saxofon, Miroslav Hloucal – trubka, křídlovka, Matěj Benko – piano, Tomáš Liška – kontrabas, Pavel Zbořil – bicí\nNejen skvělým pianistou, ale především originálním skladatelem a zručným aranžérem je talent česko‑slovenského jazzu Matěj Benko. Jeho tvář citlivého doprovázeče a invenčního sólisty známe z kapel zpěvaček Evy Emingerové nebo Miriam Bayle, ovšem Quintet nabízí navíc hluboký exkurz do Benkovy duše skladatele. Ne nadarmo vystudoval skladbu na Konzervatoři Jaroslava Ježka. Benkův kompoziční talent prosakuje každým opusem, a protože se Matěj obklopuje hudebníky schopnými převést jeho myšlenky do reality bez zkreslení a navrch přidat špetku vlastního koření, nemusí mít o osud svých skladeb strach. Benkovi vyšlo autorské CD u nahrávací společnosti Arta, je v neustálém tvůrčím zápřahu a s přehledem zvládá i roli kapelníka a trojnásobného otce. Pobyt na pódiu si evidentně užívá a pozitivní pocit z tvorby přenáší beze ztrát na své posluchače. Na pedály v kvintetu šlape také bubeník Bady Zbořil, jenž na půl plynu ostatně ani hrát neumí, a popohání tak nejen Benka, ale i saxofonistu Radka Zapadla a trumpetistu Miroslava Hloucala k nadstandardním výkonům. Z pozice basisty vše drží v otěžích a fundament dodává spolehlivý Tomáš Liška. Matěj Benko dokáže své hudební vlivy přetavit do vlastní svébytné výpovědi a ve společnosti zdejší hudebnické elity je velkým příslibem pro jazzovou scénu.http://www.matejbenko.com/[/minimal_toggle]\nSo, 14.4. 19:30\nJiří Levíček – piano, Francois Moutin – bass, Ross Pederson – bicí.\nJiří Levíček je klavírista a skladatel původem z Brna. Po studiu na Janáčkově akademii múzických umění se vydal do Spojených států amerických, aby se dále zdokonalil. Vybral si University of North Texas (UNT), která je známá svou dlouholetou tradicí jazzové výuky. Dva roky studoval u Stefana Karlssona a hrál ve vyhlášeném One O’Clock Big Bandu, v orchestru, jehož nahrávky byly několikrát nominovány na cenu Grammy. S tímto orchestrem hrál na mnoha festivalech v USA i v Evropě (Kennedy Center in Washington D.C., Richardson Jazz Festival, Umbria Jazz Fest, North Sea Jazz Festival, Jazz a Vienne, Montreux Jazz Festival, Denton Art Jazz Festival). Jiří se v současné době věnuje hlavně hře v triu a dalších komorních ansámblech. Před odjezdem do USA natočil několik rozhlasových nahrávek se spoluhráči z Česka (Petr Dvorský, Vlastimil Trllo, Kamil Slezák). V roce 2008 vydal svoji téměř výhradně autorskou desku „Returns“ s Danielem Foosem na basu a Rossem Pedersonem na bicí. S triem vystoupil na mnoha festivalech a v jazzových klubech v Severní i Jižní Americe (Washington D.C., Dallas, San Antonio, turné po Peru, Bogota v Kolumbii, Toronto v Kanadě, Pensacolla na Floridě). V roce 2009 vyhrál Jiří první cenu na prestižní jazzové soutěži Phillips International Jazz Competition, kde o rok později zasedl v porotě. V roce 2010 se zúčastnil Jacksonville Jazz Piano Competition (Florida), kde získal 3. cenu. Jiřího jazzové skladby jsou do určité míry ovlivněny klasickou hudbou, které se naplno věnuje jako klavírista i skladatel. Inspiruje jej především expresivita postromantismu a druhé vídeňské školy, tedy hudba postavená na volnějších harmonických vazbách či atonalitě. Zvuková barvitost jeho kompozic a citlivá orchestrace jeho spoluhráčů dává vyniknout nuancím, které jsou častěji spojeny s prožitkem vážné hudby. http://www.levicek.com/ [/minimal_toggle]\nJiří Stivín – flétny, saxofony…, Mojmír Bártek – trombon, Didrik Ingvaldsen – trubka, Vincenc Kummer – kontrabas, Skip Wilkins – klavír, Martin Kleibl – bicí\nPrvní oslavenec Jiří Stivín se téměř čtyři dekády zabývá interpretací předklasické hudby na zobcovou flétnu. Studoval nejdříve kameru na pražské FAMU, po absolutoriu se ale začal věnovat výhradně hudbě. Stivín interpretuje hudbu středověku, renesance i baroka, ovládá všechny druhy příčných i zobcových fléten a kromě hudby předklasické se intenzivně věnuje jazzu, skládání a improvizované „Nové hudbě“. Vedle saxofonů, klarinetu a příčné flétny používá také flétny zobcové, různé lidové píšťaly a obecně vše, na co se dá dechem vyloudit zvuk. Jako sólista spolupracuje s renomovanými hudebními tělesy (Virtuosi di Praga, Pražskými symfoniky, Slovenským komorním orchestrem, Pražskými madrigalisty, Due Boemi, Sukovým komorním orchestrem, Talichovým kvartetem aj.), řídí vlastní soubory Collegium Quodlibet a Jiří Stivín and Co Jazz Quartet. Jiří Stivín je autorem mnoha skladeb pro nejrůznější formace, scénické a filmové hudby. Je aktivní jako pedagog a lektor na pražské konzervatoři, při jazzových kurzech ve Frýdlantu a v rámci mnoha dalších projektů včetně výchovných koncertů pro děti. Druhý oslavenec Mojmír Bártek studoval hru na trombon na brněnské konzervatoři a dále pokračoval ve studiích kompozice na JAMU. Jako orchestrální hráč a sólista na trombon působil ve více orchestrech, nejdéle ovšem v Orchestru Gustava Broma, kde účinkuje od roku 1967 do současnosti. Skladatelsky se zaměřuje především na oblast jazzu, populární nebo taneční hudbu, ale věnuje se i hudbě vážné. Jako trombonista se účastnil četných jazzových festivalů v tuzemsku i zahraničí a premiéroval skladby z oblasti jazzové a dechové hudby. Oběma oslavencům vedle celé řady gratulantů hudebně popřeje i vynikající a všestranný norský trumpetista a Mojmírův dlouholetý přítel Didrik Ingvaldsen. http://www.jiri.stivin.cz/[/minimal_toggle]\nNe, 15.4. 19:30\nAlex Sipiagin – trubka, křídlovka, Boris Kozlov – kontrabas, Dave Kikoski – piano, Donald Edwards – bicí\nUž páté pokračování jazzové série v rámci společného projektu Jazzfestu a festivalu Ruská kultura v ČR představuje další významnou osobnost ruského jazzu. Kvalita interpretů „ruské“ série nejlépe ilustruje trend nebývalé obrody jazzu v zemích bývalého východního bloku po pádu železné opony. Nastupující muzikantská generace produkuje nepřeberné množství talentů neomezovaných v rozletu ostnatým drátem ani rušičkami rádiových vln. Kvarteto ruského trumpetového fenoména Alexe Sipiagina sdružuje právě tyto talenty v kompaktní jednotku, jež s příznačnou energií interpretuje především skladby svého lídra. Rodák z ruské Jaroslavle Alexander Sipiagin je jednou z největších osobností současného ruského jazzu žijících v USA a jeho talentu si tam povšimli mnozí hybatelé žánru včetně legend Michaela Breckera nebo Davea Hollanda, s jehož sextetem a big bandem Sipiagin dnes pravidelně vystupuje. Sipiagin je nejen sidemanem na roztrhání, ale i sebevědomým lídrem. Má za sebou deset alb pod vlastním jménem, nahrávek napěchovaných originální hudbou i energickými interpretacemi jazzových klasik za asistence jazzové extraligy. I z těchto alb (a především z nejnovějšího Opus 5) bude čerpat repertoár kapely složené z ostřílených reprezentantů ruského i amerického progresivního jazzu, vycházející z tradice a zároveň nepoznamenané omezeným přístupem k informacím a izolací. Ve svém současném mezinárodním kvartetu si Sipiagin hýčká elitní sidemany. Rodák z Moskvy basista Boris Kozlov je talentovaný multiinstrumentalista, jehož největší hudební láskou se postupem doby stal kontrabas. V posledních letech se věnuje naplno i aranžování a vedení jedné z nejlepších světových velkých kapel, Mingus Big Bandu. Pianista Misha Tsiganov je mimořádně citlivý doprovazeč a nápaditý sólista schopný vnímat jak euroasijské, tak americké hudební kořeny, z nichž jeho kapelník vyrůstá. Není proto divu, že si Alexander Sipiagin ke spolupráci vybral pro své druhé vystoupení v Česku právě jeho. Společně s fenomenálním, a proto i fenomenálně vytíženým bubeníkem Donaldem Edwardsem formují hudební prostředí, jež nechá jeho trubku v kapele vyniknout a zároveň s ní přirozeně splynout. http://www.alexsipiagin.com/ [/minimal_toggle]\nPo, 16.4. 19:30\nMarta Töpferová – zpěv, cuatro & maracas, Alejandro Soto Lacoste – kytara, akordeon, zpěv, piano, Cristian Carvacho – perkuse, charango & zpěv\nZpěvačka a skladatelka Marta Töpferová ztělesňuje netuctový životní osud lemovaný zajímavými zvraty. Marta je\npůvodem Češka, nicméně dlouhodobě žije v New Yorku, kde se déle než patnáct let paradoxně věnuje hudbě Latinské Ameriky. V dětství začínala zpěvem české lidové a vážné hudby v Praze. Láska ke sborovému zpěvu jí zůstala i po zásadní životní změně, emigraci do Spojených států v roce 1987. Tam Marta pokračovala v pěveckém růstu ve sboru „Seattle Girls’ Choir“. V mezičase studovala španělštinu, kytaru a sólový zpěv jak ve Spojených státech, tak ve Španělsku, a postupně procestovala Mexiko, Kubu, Portoriko, Argentinu a Guatemalu. Všude tam se s vervou sobě vlastní pídila po stopách své oblíbené hudby. V roce 1996 se Marta Töpferová usadila v New Yorku, kde začala skládat vlastní písně inspirované celou škálou temperamentních rytmů, mezi kterými nechyběl kubánský son, venezuelské vals a merengue ani argentinská zamba. Ovlivněna latino melodikou začala hrát na jihoamerickou kytaru „cuatro“ a to jí vydrželo dodnes. Také její kompoziční talent rozkvetl do krásy, a hudební druhovou rozmanitost tak Marta už léta obohacuje svými poetickými skladbami ve španělštině, unikátními svojí lyrikou. Nedávný projekt nabízí písně v angličtině a famózní doprovodnou kapelu složenou z newyorské jazzové smetánky. Na letošním turné po Evropě doprovází Martu basista Tomáš Liška a multiinstrumentalisté Alejandro Lacoste a Cristian Carvajo. Marta Töpferová cestuje po světě, zastávky dělá třeba v Queen Elizabeth Hall v Londýně, na Jazzovém festivalu ve Vídni, ve vyhlášeném klubu New Morning v Paříži, na Jazzovém festivalu v Tanglewoodu, na World Music Festivalu v Chicagu a v mnoha dalších klubech a divadlech ve Spojených\nstátech, Španělsku, v Argentině, ve Francii, v Německu, Holandsku, ve Velké Británii, v Rakousku či v Itálii. Teď konečně také na brněnském Jazzfestu. http://www.martatopferova.com/ [/minimal_toggle]\nBrian Blade – kytara, zpěv, Chris Thomas – kontrabas, Kelly Jones – zpěv, kytara, Goffrey Moore – kytara, Steve Nistor – bicí\nTento všestranně talentovaný mladý veterán si již v jazzovém světě získal uznání jako bubeník, skladatel a lídr seskupení The Brian Blade Fellowship, se kterým vydal tři alba. Je také obdivován jako všestranný bubeník, spolupracující s řadou špiček hudebního světa. Nechybí mezi nimi třeba Daniel Lanois, Joni Mitchell, Bob Dylan, Wayne Shorter, Seal, Bill Frisell či Emmylou Harris. Mama Rosa představuje nový Bladeův počin: s láskou vytvořený dojemný cyklus písní hluboce zakořeněných v bohaté osobní zkušenosti. „Sebeodhalování je vždycky náročné,“ říká Blade, „ale mám pocit, že si musím klást výzvy a postupně se odkrývat, abych se dostal k jádru toho, kdo jsem a co mohu nabídnout.“ Organická hudební paleta projektu Mama Rosa představí Bladea na akustickou kytaru a bicí. Prozrazuje vlivy jedné z osobností, které jej po řadu let inspirovaly, dlouholetého přítele a oblíbence hudebních tvůrců Daniela Lanoise. „Doufám, že lidé najdou v písních z Mama Rosa nějaké osobní potěšení,“ říká Blade, „skutečnou výzvou pro člověka je být upřímný sám k sobě a vyjádřit a odhalit v písních to, kým jsme.“ Brian Blade se narodil 25. července 1970 v Shreveportu v Louisianě. Vyrůstal v prostředí gospelů a poslouchal hudbu Ala Greena, Stevieho Wondera, Earth, Wind and Fire a Staple Singers. Během střední školy objevil Johna Coltranea, Charlieho Parkera, Milese Davise, Arta Blakeyho, Theloniouse Monka, Elvina Jonese a Joni Mitchell. V roce 1988 se přestěhoval do New Orleans a spřátelil se s Jonem Cowherdem. Brian i Jon studovali a hráli s většinou nejlepších místních muzikantů, jako byli John Vidacovich, Ellis Marsalis, Steve Masakowski a řada dalších. V New Orleans žila nebo jej navštívila celá řada inspirativních hudebníků, kteří Brianovi pomohli ve vývoji, jako Chris Thomas, Peter Martin, Nicholas Payton, Delfeayo Marsalis, Joshua Redman, Harry Connick Jr., Marcus Roberts a Daniel Lanois. V roce 1998 začali Brian a Jon Cowherd nahrávat s vlastní kapelou Fellowship. Vydali tři alba – Fellowship, Perceptual a Season of Changes. Od roku 2000 je Brian spolu s Danilo Perezem a Johnem Patituccim členem kvarteta Waynea Shortera. http://www.brianblade.com/[/minimal_toggle]\nSt, 18.4. 19:30\nLibor Šmoldas Quartet a Bobby Watson (CZ/USA)\nBobby Watson – saxofon, Libor Šmoldas – kytara, Petr Beneš – klavír, keyboard, Josef Fečo – kontrabas, Tomáš Hobzek – bicí\nMimořádná kapela, která přitahuje stále větší množství mladých posluchačů k jazzu. Libor Šmoldas Quartet právě vydává své nové album „18 days. 2000 miles.“, které se zrodilo během turné po Spojených státech amerických. Lídr kapely, třicetiletý jazzový kytarista, skladatel a profesor na konzervatoři Libor Šmoldas, patří k hvězdám české jazzové scény. I přes svůj mladý věk spolupracuje s předními světovými muzikanty a získal si uznání domácí i zahraniční kritiky. V dubnu vyráží na turné s legendárním saxofonistou Bobbym Watsonem, s nímž zavítá také na mezinárodní festival JAZZFESTBRNO. http://www.liborsmoldas.cz/ [/minimal_toggle]\nVijay Iyer – klavír, Stephen Crump – kontrabas, Marcus Gilmore – bicí\nAmerický klavírista Vijay Iyer se etabloval jako tvůrce s neutuchající potřebou objevovat, nezůstat na místě, nonšalantně provokovat, bavit, ale zároveň nutit k přemýšlení. Iyerovo hudební myšlení se obloukem vyhýbá pouhému cizelování již mnohokrát vyřčeného, naopak upřímně zrcadlí dnešní překotnou dobu se všemi jejími pozitivy i negativy. Všechny fáze historie hudby nesou společný znak: vždy totiž generují hrstku inovátorů, kteří se obdařeni mimořádným talentem neohlížejí na obchodní stránku umění, ale dobývají další hudební poklady z postupně slábnoucího naleziště. V současné mladší generaci jazzových pianistů se takto profilují třeba Jason Moran, Craig Taborn, Ethan Iverson nebo Danilo Perez. Do této exkluzivní společnosti je ovšem nezbytné přidat právě Vijaye Iyera, jehož prospektorská povaha jej nutí v hudbě hledat další souvislosti. „Snažím se dospět k určitému chápání toho, jak slyší hudbu běžní lidé,“ vysvětluje Iyer, „zkoumám vnímání emocionální a intuitivní cesty, hlubinného napojení, které hudba dokáže navodit.“ K hlubšímu přemýšlení ve spirituální rovině jej částečně předurčila zkušenost sidemana v kapelách Steva Colemana či Roscoe Mitchella. Právě oni se nespokojují s pouhým mistrovským zvládnutím tradice žánru, naopak pokračují v nalézání východisek, kličkování v úzkých, či někdy dokonce slepých uličkách. Cesta je pro ně cíl podobně jako pro Vijaye Iyera. O klavírním triu se často říká, že je ideálním formátem, a Iyer to nejspíš sám potvrdí. Jeho dlouholetá spolupráce se Stephenem Crumpem a Marcusem Gilmorem zatím vrcholí nedávnou, na cenu Grammy nominovanou deskou Historicity a žhavou novinkou Accelerando na německém labelu ACT. „Marcus, Stephan i já jsme z naší spolupráce nadšení,“ potvrzuje Iyer, „já sám pokládám triové složení za velice podnětné vzhledem k jeho proměnlivosti a dynamice. Dokáže znít stejně tak mohutně a intenzivně jako jemně a křehce. Hudba má v jeho podání rytmický náboj, je hutná a živá, ať už hrajeme mé vlastní skladby, nebo tlumočíme něco dříve napsaného. Trio je pro mě tedy trvalým zdrojem inspirace.“ O hudbě Vijaye Iyera s nadšením mluví jeho posluchači, se stejným entuziasmem se ovšem zaslouženě setkává u novinářů a kritiků. Jeho hudba není podlézavá, ale přece se vám po chvíli záhadně snadno dostane hluboko pod kůži. Navíc nás může těšit, že jazz i díky umělcům kalibru Vijaye Iyera rozhodně nepatří do starého železa. http://www.vijay-iyer.com/[/minimal_toggle]\nČt, 19.4. 19:30\nMilan Svoboda – klavír, Milan Krajíc – saxofon, Filip Spálený – baskytara, Ivan Audes – bicí\nHudba kvarteta Milana Svobody navazuje na tradici moderního jazzu 60. a 70. let., v jeho originální\ntvorbě se však objevují i vlivy rocku, folklóru a soudobé hudby vážné. Milan Svoboda své kompozice často řadí do větších tematických celků, a vznikají tak příznačné suity, jež nabízejí dostatek prostoru pro kreativní improvizace všech členů skupiny. Se svým kvartetem koncertoval Milan Svoboda téměř po celé Evropě, v USA a v Indii. Zúčastnil se řady jazzových festivalů a nahrál gramofonová alba „Okno dokořán“, „The Boston Concert“, „Dedication“, „Dnes večer zítra ráno“, „Milan Svoboda Q & Tony Lakatos“, „Znamení střelce“, „Live At The Castle“ a „Moment’s Notice“. Kvalitu souboru potvrzuje účast na prvním ročníku festivalu European Jazz Night ve Vídni, který přenášela televizní společnost EBU do celé Evropy.Během téměř pětadvacetileté existence se v souboru vystřídala celá řada předních českých jazzmanů, např. Michal Gera (tp), Aleš Charvát (b), Jaromír Helešic (ds), Ivan Myslikovjan (as) nebo Martin Lehký (b). V krátkém „americkém“ období v něm hráli Greg Badolato (ts) a Aaron Scott (ds). Jako hosté s kvartetem často vystupují mezinárodně uznávané osobnosti, jako např. Tony Lakatos (ts), Sigi Finkel (ts), Jarek Smietana (g), Jiří Stivín (as) a mnoho dalších. Příležitostně tak skupina vystupuje jako Quintet nebo Sextet. Aktuální obsazení kvarteta Milana Svobody je vybranou společností špičkových sólistů, kteří spolupracují s předními kapelami české jazzové scény. Repertoár tvoří převážně původní kompozice Milana Svobody a jeho originální aranžmá světové jazzové literatury. Milan Svoboda Quartet je častým hostem evropských hudebních festivalů a jazzových klubů. http://www.milansvoboda.com/[/minimal_toggle]\nTamas Barabas – bass, Attila Egerhazi – guitar, Szilard Banai – drums, Zoltan Kovacs – keyboards, Ferenc Kovacs – violin, trumpet\nDjabe je dnes v Maďarsku jazzová/world fusion kapela číslo jedna. Byla založena před 15 lety a od té doby\nzískala řadu domácích i mezinárodních ocenění a uznání. Od prosince 2007 hraje Djabe pravidelně s bývalým kytaristou Genesis Stevem Hackettem. Od roku 2002 hrála kapela ve 41 zemích po celé Evropě, Asii a Severní Americe. Djabe je na mezinárodních festivalech jedním z nejvyhledávanějších maďarských uskupení. Djabe hraje jedinečnou hudbu, ve které se jazzový jazyk míchá s různými prvky maďarské hudby a world music. Hlavní skladatel kapely je Tamás Barabas, nejvirtuóznější maďarský baskytarista. Jazz a původní maďarská hudba jsou i součástí hry Ference Kovácse. Podle Archieho Sheppa, který s Ferencem Kovácsem několikrát spolupracoval, „je to jeden z nejlepších houslistů na světě a navíc hraje na trubku jako Miles Davis“. Spolupracoval i s Davem Murrayem, Balanescem a Hamidem Drakem. Hra Zoltána Kovácse na klávesové nástroje je pestrá, někdy klasická, a v nemalé míře přispívá k vysoké úrovni Djabe. Djabe znamená v africkém jazyce ashanti svobodu. Další zakladatel a skladatel kapely Attila Égerházi – hraje na kytaru a je vedoucím skupiny – interpretuje tuto svobodu především jako volné míchání stylů a nástrojů. Bubeník Szilárd Bana je jedním z nejtalentovanějších maďarských jazzových bubeníků, jeho spolehlivá a muzikální hra poskytuje kapele nejlepší možné rytmické zázemí. Djabe v uplynulých patnácti letech spolupracovala se zahraničními i domácími hudebníky. Saxofonistu Bena Locka (Brand New Havies, Sting, Jamie Cullum), který s kapelou absolvoval i několik turné, můžeme slyšet na čtyřech albech a třech koncertních záznamech. John Nugent, americký saxofonista (Ella Fitzgerald, Tony Bennett, Carla Bley), hraje na albu Take On a pravidelně se účastní koncertů. Malik Mansur je mistrem starého ázerbájdžánského nástroje taru – Djabe s ním hrála v Baku a v Maďarsku. Kromě toho jej lze slyšet na albu Take On. Z domácích hudebníků musíme zdůraznit dva saxofonisty – Mihály Dresche a Viktora Totha. http://www.djabe.com/[/minimal_toggle]\nPá, 20.4. 19:30\nAlbert Vila – kytara, Cyrille Oswald – saxofon, Petr Dvorský – kontrabas, Martin Novák – bicí\nAlbert Vila studoval hudbu nejprve na „Taller de musics“ v Barceloně. V roce 1999 byl přijat na amsterodamskou\nkonzervatoř do třídy Jesse van Rullera. V roce 2004 získal první cenu na nizozemské jazzové soutěži, následující rok obdržel stipendium na absolventský program na prestižní Manhattan School of Music v New Yorku. V roce 2007 se po ukončení postgraduálního studia rozhodl vrátit do rodného města, Barcelony. Tam dal dohromady nový projekt: Albert Vila Quintet. S touto skupinou zvítězil v celostátní soutěži „Debajazz“ v Donosti v roce 2007 a ve stejném roce vydal u gramofonové společnost Fresh Sound New Talent debutové album „Foreground music“. V roce 2011 vydal druhé album na značce Fresh Sound New Talent s názvem „Tactile“. A přesně takové nové CD Alberta Vily je – příjemné na dotek. Je pečlivě zkonstruováno, skladby přecházejí z intimních do energických, z melodických do rytmických poloh, od rozjímání k výbuchům – a přitom procházejí širokou škálou hudebních krajin. Těžké pochopit, vzrušující poslouchat. Albert vystupuje ve Španělsku a v několika evropských zemích, včetně Velké Británie, Německa, Belgie, Itálie, České republiky a Polska, kde je velmi vřele vítán veřejností i kritikou. V letošním roce Albert představí své nejnovější album s novou sestavou – obklopuje se tím nejlepším z evropského jazzu. Cyrille Oswald pochází z Holandska, ale za svůj druhý domov si vybral Prahu. Zdá se, že pro Alberta je se svým energickým a přesto propracovaným konceptem ideálním partnerem. Bude je doprovázet mimořádně zkušený a vyhledávaný rytmický tandem: bubeník Martin Novák a basista Petr Dvorský. http://www.cyrilleoswald.com/, http://www.myspace.com/albertvila[/minimal_toggle]\nJonathan Kreisberg – kytara, Will Vinson – saxophone, Joe Martin – kontrabas, Mark Ferber – bicí\nKytarista a skladatel Jonathan Kreisberg se narodil v New Yorku a v deseti letech, poté co se rodina přestěhovala do Miami,\nzačal hrát na kytaru. V 16 letech byl přijat na New World School of Arts, kde se soustředil na studium jazzu. Intenzivně se věnoval cvičení na svůj zamilovaný nástroj a časopis Guitar Player si ho povšiml již v neobvykle mladistvém věku. Získal stipendium na University of Miami, kde se stal kytaristou v uznávaném Concert Jazz Band, cestoval po Brazílii a hrál s Joe Hendersonem, Michaelem Breckerem a Redem Rodneym. Po dokončení studia začal hrát mainstreamové jazzové „kšefty“, stejně jako nespočet dalších projektů. V roce 1997 se vrátil do rodného New Yorku a soustředil se na progresivní akustický jazz. „Když jsem se přestěhoval do New Yorku, vstoupil jsem do introspektivnější fáze a snažil se proniknout co nejhlouběji do melodií a harmonií.“ To se shodovalo s obnoveným zájmem o jazzovou tradici. „Zjistil jsem, že čím hlouběji jsem se dostával do tradice, tím více jsem si uvědomoval možnosti do budoucna.“ Od návratu do New Yorku hraje Jonathan v kapelách mnoha jazzových velikánů, jako jsou Lee Konitz, Joe Locke, Dr. Lonnie Smith, Joel Frahm, Greg Tardy, Lenny White, Roy Nathanson, Donald Edwards, Jane Monheit, Ari Hoenig a Yosvany Terry. Vedl také různě obsazené skupiny, ve kterých účinkovali umělci nejvyššího kalibru – Bill Stewart, Larry Grenadier a Scott Wendholt. Jonathan nahrál řadu CD jako lídr, jeho aktuální projekt Shadowless nevyjímaje. Na kritikou vřele přijatém albu hrají Henry Hey na klavír, Will Vinson na alt saxofon, Matt Penman na basu a Mark Ferber na bicí. Přestože má Jonathan základnu v New Yorku, cestuje po celém světě. Nedávno dokončil úspěšné turné po Španělsku, Portugalsku, Dánsku, Finsku, Itálii, Japonsku, Nizozemí, Švýcarsku, Mexiku a Ekvádoru. Velmi rychle se etabloval jako špičkový sólista na mezinárodní jazzové scéně. http://www.jonathankreisberg.com/[/minimal_toggle]\nPo, 23.4. 19:30\nDalším vynikajícím pianistou, jenž vedle vizionáře Vijaye Iera obohatí jedenáctý ročník mezinárodního jazzového festivalu JAZZFESTBRNO, je mimořádně talentovaný Armén Tigran Hamasyan. Narodil se v roce 1987 v arménském Gyumri a vyrůstal v umění přejícím prostředí hudební rodiny. Jako batole měl sklon hrát si místo běžných dětských hraček s magnetofony či klavírem a už ve třech letech hledal způsoby, jak na klavír zahrát písničky Beatles, Louise Armstronga, Led Zeppelin, Deep Purple a Queen. Jeho jazzový vkus byl brzy poté formován fusion obdobím Milese Davise. Když mu bylo deset let, rodina se přestěhovala do Jerevanu a Tigran začal objevovat jazzové standardy pod záštitou učitele Vahaga Hayrapetyana, který studoval u legendárního bopového pianisty Barryho Harrise. Ačkoliv Tigran studoval na hudebně zaměřené arménské střední škole klasickou hudbu, pokračoval ve vlastním růstu jako jazzový pianista. Účinkoval na 1. mezinárodním jazzovém festivalu v Jerevanu v roce 1998, který mu otevřel další možnosti koncertování, a na festival se vrátil i ve druhém ročníku v roce 2000. Poté se setkal s promotérem Stephanem Kochoyanem, který mu domluvil vystoupení na několika evropských festivalech. Když mu bylo šestnáct let, rodina se přestěhovala do Los Angeles, aby svým dvěma dětem (Tigranova sestra je malířka a sochařka) nabídla lepší umělecké příležitosti. Tigran brzy vyhrál řadu klavírních soutěží, například hlavní cenu v Monkově soutěži a druhé místo na Mezinárodní jazzové soutěži Martiala Solala v Paříži v roce 2006. Ve stejné době se Tigran dostal do kontaktu s jazzovými hudebníky z Los Angeles včetně Alphonso Johnsona a Alana Pasquy a začal hrát se saxofonistou Benem Wendelem a bubeníkem Natem Woodem, se kterými hraje dodnes. Díky vítězství v Monkově soutěži a sice nevelkému, ale o to působivějšímu portfoliu se Tigranova kariéra ocitla na výrazném vzestupu. S novou sólovou nahrávkou „A Fable“ učinil v jazzovém světě další obří krok vpřed. „Název alba mě napadl díky tomu, že všechny skladby vyprávějí nějaký příběh,“ říká Tigran, který v mezičase přesídlil do New Yorku, „myslím, že lidé mají bajky rádi, protože jsou jednoduché, ale hluboké.“ Pokud jde o nahrávání sólového alba po třech letech s kapelou, říká: „Spousta lidí mě slyšela hrát sólové koncerty a já jsem se chtěl v tomto kontextu také slyšet.“ Následující rozhovor se týká nejen nového alba, ale i Hamasyanovy hudební současnosti a sólového vystoupení v brněnském Besedním domě 23. dubna. http://www.tigranhamasyan.com/ [/minimal_toggle]\nBernie Mallinger – housle, Igmar Jenner violin, Asja Valcic – violoncello, Cynthia Liao – viola\nUž jste byli svědky extatické produkce rakouského smyčcového kvarteta Radio String Quartet Vienna (RSQV), které objíždí světové festivaly s přearanžovanými tématy z pera Joea Zawinula? Pokud ne, máte nejlepší příležitost na letošním Jazzfestu. Kapela, která dokáže převést fusion materiál do formátu smyčcového kvarteta, je naprosto ojedinělým zjevem i na dnešní diverzifikované hudební scéně a dokázala to už v roce 2008, kdy uhranula brněnské publikum předělávkami skladeb Johna McLaughlina. Mnozí členové RSQV jsou vynikajícími interprety klasické hudby, jejich vnitřní potřeba improvizace a jazzový přesah jsou však tak silné, že se derou na povrch s každým tónem jejich vášnivých představení. Bernie Mallinger jazzem načichl už v raném věku a na hudební akademii v Grazu mu propadl docela. Studia si doplnil i za oceánem a v New York City prošel všemi nejdůležitějšími učilišti včetně New School či Julliard. Johanes Dickbauer stihl před\nzačátkem spolupráce s RSQV vyhrát pár soutěží a zkusit angažmá jak v komorních souborech, tak v orchestrech i pod vedením legendárního Yehudi Menuhina. Cellistku Asju Valcic cepovali zástupci ruské, americké, chorvatské i německé nástrojové školy, aby z ní vytvořili přizpůsobivou hudebnici. Práci a zkušenosti s předními světovými dirigenty, Claudia Abbada a Zubina Mehtu nevyjímaje, dnes zúročuje v RSQV. Poslední, ale neméně významná členka kvarteta Cynthia Liao se do Rakouska přistěhovala za studií a dnes z něj odjíždí hlavně na světová turné. V minulosti s Alban Berg Quartet či Milánskými symfoniky, dnes s Radio String Quartet Vienna, kvartetem, které oplývá podobnou hudební silou jako legendární Zawinulův a Shorterův Weather Report. http://www.radiostringquartet.com/[/minimal_toggle]\nSt, 25.4. 19:30\nŠtěpánka Balcarová – trubka, Luboš Soukup – saxofon, Vít Křišťan – klavír, Max Mucha – kontrabas, Grzegorz Masłowski – bicí, David Dorůžka – kytara\nMezinárodní kvinteto Inner Spaces bylo založeno v lednu 2009 na Akademii múzických umění v Katovicích v Polsku za účelem propojení české a polské hudební tradice. Dřívější inspirace v polských kapelách odkazujících na zvuk ECM a v české multižánrovosti je v poslední době doplněna o vlivy hudby skandinávské, která je slyšitelná zejména ve volných improvizovaných pasážích. Široký a kultivovaný zvuk kapely, melodická témata, pozvolna se rozvíjející improvizace a celková prokomponovanost skladeb jsou hlavními charakteristickými rysy debutového alba Inner Spaces, které vyšlo v roce 2011 a je reprezentativním výsledkem úspěšného propojení výše zmiňovaných vlivů. Záštity nad debutovým albem kvinteta se ujal časopis Jazz Forum a podařilo se mu album v Polsku značně zviditelnit. Kapela byla několikrát oceněna na předních festivalech a soutěžích v Polsku. Mezi úspěchy patří zejména první místo na festivalu Krokus Jazz v roce 2009, druhé místo na Jazz Juniors Krakow téhož roku nebo druhé místo na festivalu Klucz do Kariery v roce 2010 a celá řada individuálních ocenění pro členy kvinteta. Aktuální turné je obohaceno přítomností kapelního hosta Davida Dorůžky, jenž snad nesmí chybět u ničeho podstatného, co se v současnosti v jazzu u nás doma děje… Inner Spaces jsou nadějí současné středoevropské improvizované hudby třeba i pro schopnost nahlížet do nejrůznějších zákoutí vlastní duše, nacházet netuctové myšlenky a pocity a upřímně je reprodukovat pomocí svých instrumentů. Řemeslo mají členové pořešeno skvěle a veškerou pozornost zaměřují na hudební komunikaci a oduševnělou prezentaci vlastního hudebního materiálu. Tvůrčí spojení českých a polských hudebníků jsou téměř vždy příkladně životná, a jinak tomu není ani v případě Inner Spaces. http://www.innerspaces.cz http://www.myspace.com/innerspacesquintet [/minimal_toggle]\nDonny McCaslin – saxofon, Uri Caine – piano, Tim Lefebvre – baskytara, Rudy Royston – bicí\nProč Donny McCaslin nazval své nové CD „Perpetual Motion“ (Nekonečný pohyb), je jasné hned během několika úvodních vteřin. Tenhle muž s tenor saxofonem je přírodním živlem, který rozpoutává nové, neuvěřitelné myšlenky rychlostí světla, jeho rty drží krok s mozkem, stále někam odbočuje a nás posluchače nechává jen hádat, kam se vzápětí vrhne. V doprovodu skvělých spoluhráčů, jimiž jsou Uri Caine (Fender Rhodes a piano), Fima Ephron (baskytara) a Rudy Royston (bicí), se McCaslin ponořuje do post‑bopu plného zatáček, polyfonního funku v závratných tempech, posazeného R&B, křehkých a éterických balad, aniž by popřel svůj výrazný kompoziční styl. Perpetual Motion není pro zbabělce. Navazuje na nápady, které McCaslin představil na kritikou ceněné předchozí desce The Declaration, obrací se o 180 stupňů od úsporného triového alba Recommended Tools a s ničím se nemazlí. McCaslin je neuvěřitelně všestranný: objev roku v anketě časopisu Downbeat, nominace na Grammy jako sólista Maria Schneider Orchestra, člen kvinteta Davea Douglase, Mingus Dynasty, bandlídr a skladatel, prakticky žije na turné. A samozřejmě výjimečný saxofonista, jehož sóla se vyhýbají klišé jako morové nákaze a sama sobě slouží jako stimulans. Web All Music Guide uvádí, že McCaslin je „dobře obeznámený s tradicí, ale vytváří si vlastní skladatelský a instrumentální hlas“. Proč ta zbytečná skromnost? Nikde to neplatí víc než na albu Perpetual Motion. http://www.donnymccaslin.com/[/minimal_toggle]\nČt, 26.4. 19:30\nAvishai Cohen – kontrabas, baskytara, zpěv, Nitay Hershko – Piano, Amir Bresler – bicí\nAvishai Cohen se cítí jako doma jak ve svém rodném Izraeli, tak na turné, kde ostatně tráví většinu času. Seven Seas je název jeho nejnovějšího alba inspirovaný nakažlivým lichým metrem titulní skladby. Pomocí říkanek, ukolébavek a svity, v nichž překypují hrdinské a symfonické inspirace, nás Seven Seas vtahuje do nádherné zvukové plavby, v níž nekonečný souboj sehrávají okázalost a skrytý detail a která by se snadno dala převést na stříbrné plátno. Ostrovy rytmu a kontinenty zvuku, které při plavbě míjíte, ohromují, aby vás na konci překvapila prostota tradiční písně zpívané ladinem a Cohenovým nenapodobitelným témbrem v doprovodu samotného piana. Seven Seas znamenají nový milník v Cohenově kariéře. Kdyby to nevzbuzovalo nepříliš příznivé konotace, dalo by se snad album nazvat vyspělým. Minimálně je jisté, že fúzuje hudební žánry a poutavě popisuje realitu jedinečné plavby: Seven Seas je snad nejvíce vzrušující deska dosavadní Cohenovy diskografie. Seven Seas dává prostor nejen věhlasným hostům, ale především členům Cohenova současného tria. Bubeník Amir Bresler i pianista a klávesista Omri Mor\nokupují posty v Cohenově triu už pár let a dohromady tvoří tito mistři svých nástrojů kompaktní jednotku, jež je schopna proplétat nejrůznější vrstvy rytmů či hudebních vlivů vycházejících z hudebního zázemí jednotlivých členů kapely. Výsledný hudební amalgám je vkusně namíchanou kvintesencí umění a zábavy. http://www.avishaimusic.com/[/minimal_toggle]\nČt, 28.6. 19:30\nBobycentrum (Ozvěny JazzFestu)\nPat Metheny – kytara, Chris Potter – saxofon, Ben Williams – kontrabas, Antonio Sanchez – bicí\nStěžejním obdobím pro profilaci Methenyho vlastního stylu byla druhá polovina sedmdesátých let a léta osmdesátá, kdy získával za svoje průlomová alba jednu cenu Grammy za druhou. Alba „Bright Size Life“, „American Garage“ či „Offramp“ jsou definicí stylově otevřené kreativní hudby té doby. Rovněž první album „Pat Metheny Group“ se stalo stylovým etalonem a posíleno přítomností legendárního basisty Jaca Pastoriuse zaujímá nesmazatelné místo mezi nejvýznamnějšími nahrávkami jazzové historie. Jeho nedávná spolupráce s pianistou Bradem Mehldauem a jeho triem vyvrcholila společnými turné i dvěma krásnými\nnahrávkami. V roce 2008 vydal Metheny druhé triové album „Day Trip“ (společně s bubeníkem Antoniem Sanchezem a kontrabasistou Christianem McBridem) a v roce 2010 nahrál nevídaný projekt „Orchestrion“, kdy ovládal celý ansámbl nástrojů sám pouze svým kytarovým midikontrolerem, a s celým tímto „cirkusem“ vyrazil na úspěšné světové turné. Loni vydal nádhernou sólovou desku „What’s It All About“, která opět potvrzuje šíři jeho hudebního záběru. Není pochyb, že máme co do činění s jedním z nejvýraznějších tvůrců dneška, hudebníkem, který dokáže propojit hudební kvalitu a intenzitu sdělení s posluchačskou atraktivitou, neopakovatelnou upřímností a citem pro krásu melodie. http://www.patmetheny.com/ [/minimal_toggle]


Třídění: VýchozíObjednací čísloNázevOd nejlevnějšihoOd nejdražšíhoDle dostupnostiOd nejnovějších Značka: Všechny značkyE-FliteEstesKlima Skladem Zlevněné Zrušené\nModely raket Estes Red Diamond je na raketové modely řady B a C. Red Diamond je sada dílů pro stavbu 12 ks raket. Všechny díly jsou nabarveny a připraveny k sestavení. Přiloženy jsou obtisky a padáky 38cm s příslušenstvím. Létá do výšky až do 168 metrů.\nModely raket Estes Gnome jsou na raketové motory řady A. Gnome je sada 12 ks raket snadno sestavitelných s lesklými potaženými trubkami a samolepkami k dokončení. Plastové zbarvené díly stabilizátorů, hlavice a vodících kroužků. Dosažená výška až 240m, návrat pomocí streameru (stuha).\nMůžete mít 31.8.2022


FANTOMblog :: Rudolf Schimera\nBy Rudolf Schimera on Říjen 1, 2011\nTruffaut: „Je to největší žijící filmař, kterého máme.“\nHerzog: „Truffaut i Bergman kradou své nápady ode mě, dokonce, i když natočili své filmy přede mnou.“\n(proneseno v Cannes 1975)\nHerzog byl na udílení cen v Cannes skutečnou hvězdou a o podobné nadnesené výroky nebyla v jeho tvorbě nakonec nikdy nouze. Hlavní cena za režii filmu Každý pro sebe a bůh proti všem totiž plně docenila v té době více než desetiletou tvorbu tohoto filmového samorosta a otevřela mu cestu na zahraniční trhy. Herzog si dodnes zakládá na tom, že neměl žádné školy a že jedinou se mu, jak profesně, tak lidsky, stala „škola života“. Není cinefilem jako jeho francouzští kolegové a odmítá pohodlné natáčení a kinematografii jen pro zábavu. Prověrkami života pro něj jsou pak momenty tzv. „extatické pravdy“, kdy je jedinec konfrontován s něčím, co přesahuje běžné hranice reality a dostává jej do mystického vytržení. Herzog vyloženě odmítá cinema verité a pejorativně ji označuje za „účetnictví“, jejím protikladem je právě zmíněná extatická pravda mystiků, kterých nikdy nebyl v hluboce katolickém Bavorsku nedostatek. V jeho filmech není i pro veškerou syrovost nouze o fantasii uprostřed utrpení a mnoho jeho hrdinů je stylizováno jako vizionáři, buď ve vnějším světě (Kinski) nebo uvnitř sami sebe (Bruno S. či vizionář Hias v Herz aus Glas (Srdce ze skla, 1976)\nHerzogův přístup je v tomto důkladně jednoduchý – vydává se do končin člověkem dosud nezasažených a zde podstupuje veškeré utrpení při natáčení (také díky omezených finančním prostředkům) osobně. Kolem jeho filmů, zejména ze 70. a 80. let, rostou legendy, které někdy zastiňují výjimečnost filmů samotných.\nHerzog tvrdí, že sice nikdy nehledá symboly ani metafory, kterými by vyjádřil úsilí svých hrdinů, nicméně jeho filmy jsou na metafory více než bohaté, od voru obsypaného opicemi, po parník přetažených přes řeku. Herzog nebere vážně ani psychologii a k psychologizaci jeho hrdinů skutečně nedochází. Ale i takto hrdý filmař nachází nedostižné vzory, např. v japonské kinematografii, kdy nejednou vzdává hold nedostižných vzorům, jako jsou Kurosawův Rašomon (1950) či Jasudžiro Ozuovi ve Wendersově dokumentu Tokyo-Ga (1985).\nWerner Herzog se narodil během války, na vrcholu nacistického impéria, a to navíc v Mnichově. Po válce se odstěhoval na pár let do vesnice Sachrang a v roce 1954 zase zpět do Mnichova. Právě zde Herzog potkává v bytě na Elisabesthstraße 3 svůj osud – Klause Kinského. Herzog na toto první setkání barvitě vzpomíná ve svém pozdějším dokumentu Můj nejlepší nepřítel (1999). V roce 1962 se tehdy dvacetiletý Herzog rozhodne stát se filmařem a od té doby nedělá kompromisy, minimálně ne takové, které by si nevyžadovaly jeho projekty. Doba 60. a 70. let mu více než přeje, brzy se etabluje mezi čelní představitele hnutí „neue kino“, tedy německé nové vlny. Většina jeho filmů vzniká až dodnes pod hlavičkou vlastní produkce Werner Herzog Filmproduktion a obklopuje jej stálý štáb skalních spolupracovníků. Velmi brzy je Herzogovi německý píseček úzký a již v 70. letech přestává jakkoliv reflektovat bouřlivou dobovou politickou situaci.\nAčkoliv se Herzog zaříkává tím, že jeho filmy nejsou politické, u jeho raných děl jisté náznaky dobových metafor na maloměšťáctví nalezneme. Např. Die Beispiellose Verteidigung der Festung Deutschkreuz (Bezpříkladná obrana pevnosti Deutschkreuz, 1967) a Znamení života (1969) jsou jistým dovětkem k druhé světové válce. Krátké filmy jako Behinderte Zukunft (Handicapovaná budoucnost, 1971) a Land des Schweigens und der Dunkelheit (Krajina ticha a stínů, 1971) o postižených dětech v sobě nesou sociální kritiku.\nZa konečný rozchod s Německem své doby lze bezpochyby považovat film Aguirre, hněv boží (1972), jehož předehry zaznívají již ve filmech, jako např. Fata Morgana (1971). Právě Aguirre, hněv boží je i paradoxním příklonem do té doby v podstatě experimentálního a nezávislého režiséra k filmům, které se pohybují na podobné vlně jako historické komerční velkofilmy a kladou důraz na silnou vizuálnost a menší enigmatičnost sdělení.\nHerzogova nemesis přichází\nS Aguirrem také do Herzogova tvůrčího, ale i osobního, života vstupuje podivná osoba, neblahou pověstí pronásledovaný německý herec výhradně záporných rolí – Klaus Kinski. Kinski byl žoldákem německých a italských žánrových filmů, které si vybíral výhradně dle finanční nabídky. Provázela jej pověst nezvladatelného blázna se schizofrenickou diagnózou. Pokud ještě španělský režisér Jesús Franco u Kinského nezažívá momenty vražedných záchvatů a kvalifikuje jej pouze jako schizoida, který má svoje citlivé nálady, ale není schopen násilí, Herzog tohoto démona pomsty a zkázy plně probudí. V roce 1971 Kinski natočí nejenom na svou kariéru rekordních 11 filmů, ale i pořádá turné, kde ztvárňuje Ježíše Krista (dnes je záznam z tohoto představení uváděn ve filmu Ježíš Kristus spasitel (r. Peter Geyer, 2008) a tuto manýru si přináší i do natáčení Aguirreho.\nHerzogovo natáčení v peruánské džungli se stává procházkou peklem i pro jeho nezlomnou flegmatickou náturu, o to horší je tento šok pro psychopata Kinského. Nezměrné kvality tohoto snímku, který po uvedení díky špatné distribuci na několik let zapadnul a později si vydobyl kultovní status, doprovází mnoho „veselých historek z natáčení“, jak Kinski ustřelil jednomu statistovi kus prstu a několik lidí posekal mečem. Agresivita, teror i napětí je z jeho projevu znát dodnes. Tato dvojice se společně do tenat divočiny vrátí ještě dvakrát, ale bude to trvat ještě jednu dekádu.\nHeimat aneb romantismus znovuzrozený\nDruhá polovina 70. let je na hrané snímky nejplodnější a bývá často zastiňována pralesními extravagancemi. Herzog nakonec podléhá volání domoviny a věnuje svou tvorbu hledání ztracené identity německého národa. Nicméně činí tak po svém. Zatímco např. Wenders se soustředil převážně na současnost a vliv americké kultury a Fassbinder se obracel do let předválečných nebo těsně poválečných, udělal Herzog posun ještě radikálnější a v kontextu své tvorby poměrně nečekaný. Jeho zájmem se stalo Německo století devatenáctého, období idealistické filosofie, romantických básníků, ale i prvních sociálních kritiků maloměšťáctví.\nHerzogův první film z tohoto období Každý pro sebe a bůh proti všem (1974) je příběhem známé a tragické postavy německé historie. Jedná se o Kašpara Hausera, chlapce, který byl po většinu svého života zavřen ve vězení, a byl nakonec zavražděn. Herzog si v pro tuto roli vybírá ještě podivnějšího protagonistu, než byl Kinski. Byl jím Bruno Schelinstein (1932-2010), který na své vlastní přání v titulcích byl uváděn jako Bruno S. Tato ztrápená duše sama prošla podobným osudem jako Kašpar. Narodil se prostitutce, která s cílem zbavit se ho, jej bila takovým způsobem, že na jistou dobu ohluchnul. Zbytek svého formativního období strávil Bruno v různých ústavech, které se postaraly o ukončení jeho sociální adaptability. Vztah s Brunem byl v Herzogově tvorbě sice krátký a je často zastiňován Kinského egománií, kterému dal Herzog pro svou další práci přednost. Bruno měl být původně obsazen do hlavní role ve filmu Woyzeck (1979), ale jelikož o ni projevil zájem i Kinski, dal Herzog přednost jemu. Bruno byl poměrně nesnadným oříškem, jelikož jeho herecká nezkušenost a složité herecké vedení (před většinou scén se musel Bruno vyzpovídat celému štábu ze svých křivd a tyto situace někdy trvaly i několik hodin) nedovolovaly jeho herecké využití pro složitější a časově omezené natáčení. Přesto mu dá Herzog ještě jednu příležitost, a to v roli ve filmu Stroszek (1977), kterou mu napsal na tělo a jako náplast za zrušený projekt. Stroszek je výletem za nenaplněným americkým snem, z jehož estetiky vychází např. Herzogův žák Harmony Korine.\nHerzog se v této době odhodlá ještě k jednomu počinu, filmu, který obsadil povětšinou neherci a ty ještě navíc nechal hypnotizovat. Je jím Herz aus Glas (Srdce ze skla, 1976) film na motivy vizí německého proroka Mühlhiaslema. Vrací se tímto do krajiny svého dětství a natáčí v místím nářečí.\n70. léta a období německého romantismu končí symbolicky produkcí dvou filmů s Kinskim. Oba jsou také poctou německé kinematografii němé éry, a to – experisionismu a kammerspielu. Obě produkce od sebe dělí navíc pouhých pět dní. V Nizozemí je natáčen Nosferatu – fantom noci (1979), který důmyslně znovuoživuje Murnauovo klasické dílo a má ambice díky hvězdnému obsazení (Bruno Ganz, Isabelle Adjani) přitáhnout diváckou pozornost. Následný film Woyzeck (1979) je zase zasazen do československé Telče, kde se na jejím malebném náměstí odehrává sociální drama vrchností týraného vojáka z nejnižší společenské třídy, který je necitlivým jednáním degradován na nemyslící stroj a doveden k hrůznému činu ze žárlivosti.\nS Woyzeckem se jakoby naplní i Herzogova trpělivost s civilizovaným světem evropské společnosti a již koncem 70. let začíná poměrně složitá bitva s filmem, který mu vynese i nejvyšší ocenění v Cannes – Zlatou palmu za režii. Fitzcarraldo (1982), pojmenovaný podle hlavního představitele, který je fanatickým milovníkem opery a je ochoten tomuto snu podřídit vše, se stává možná nejsložitější Herzogovou produkcí vůbec. Proces natáčení je navíc nebývale pečlivě dokumentováno Herzogovým kolegou dokumentaristou Lesem Blankem a později uveden ve filmu Břímě snů (1982). Herzog takto doplňuje svého amerického kolegu Francise Forda Coppolu, který podobné martýrium, ač v megalomanštější produkci, podstoupil s filmem Apocalypse Now (1979) (Coppola byl mimojiné ovlivněn při práci na tomto filmu Aguirrem). Vedle velice komplikované výroby natočení přesunu lodi přes řeku, natáčení komplikuje i běsnící Kinski, ze kterého pralesní prostředí vytahuje opět to nejhorší. Napjaté vztahy obou umělců vrcholí při natáčení filmu Zelená kobra (1987), který je sice uveden, nicméně původní představa zůstala nenaplněna. Kinski sice dále točí, dokonce se snaží Herzogovi i vyrovnat a režíruje, nicméně jeho bouřlivá kariéra je zakončena nečekanou smrtí v roce 1991.\nObdobí mezi Fitzcarraldem a Zelenou kobrou Herzog vyplnil ještě filmem Kde sní zelení mravenci (1984) dodnes poněkud nedoceněným snímkem, který je zasazen do australského prostředí a pojednává o sporu domorodců s invazivní civilizací. 80. léta jsou pro něj také obdobím, kdy se naplno začíná věnovat dokumentární tvorbě, ke které měl vždy blízko, nicméně fungovala vždy ve vztahu k jeho hraným pracím. Po filmu o horolezcích Výkřik z kamene (1991) následuje dekáda vyplněná převážně dokumentární, ale i televizní tvorbou. Herzog se dokonce dává i na režii oper.\nPodobně jako u Wenderse se spekulovalo i o Herzogovi jako o člověku, který zažil vrchol v 70. letech a v současnosti bude působit jen jako relikvie své doby. Ale nebyl by to Herzog, kdyby nepřekvapil. V roce 1999 natočil dokument Můj milovaný nepřítel, který vtipně a uceleně bilancuje s dobou strávenou s Kinskim a od roku 1995 se natrvalo přesunuje do USA. V roce 2001 se vrací po deseti letech s hraným filmem Invincible (Nepřemožitelný), který sice výrazně nezaujme, ale je následován po pár letech dalšími hranými snímky Temný úsvit (2006), Špatnej polda (2009) a Synku, synku, cos to proved (2009), ve kterých obsazuje ty nejžádanější hollywoodské herce a dostává se do centra dění v továrně na sny. Nové tisíciletí je vyplněno samozřejmě také neutuchající dokumentární tvorbou, která jej dostane až na jižní pól do Antarktidy, ale samozřejmě do destinací již notoricky známých, jako je Jižní Amerika nebo Asie.\nHerzoga v Hollywoodu provázejí také bizardní situace, jako jsou postřelení vzduchovkou do břicha, které lakonicky komentuje „it´s not a significant bullet“, či záchrana Joaquina Phoenixe z automobilu po havárii kousek od jeho bydliště. Herzog získává i jistou aureolu podivína, kterou on sám sebeparodicky živí v malých rolích ve filmech svých žáků, jako jsou Harmony Korin (Julien Donkey-Boy (1999) a Pan Osamělý (2007) či Zak Penn (Záhada jezera Lochness (2004) a The Grand (2007).\nPosledním uvedeným snímkem byl dokument – Cave of Forgotten Dreams (Jeskyně zapomenutých snů, 2010), který zachycuje fenomenální objev jeskynních maleb starých 30.000 let na jihu Francie. Herzogův hlas také doprovází jednu z postav v 15. díle 22. série Simpsonovi. I přes tyto malé perly a nebývalou aktivitu i v jeho pokročilém věku zůstává otázkou, kam se bude jeho nevypočitatelná kariéra ubírat nadále.\nPoznámka: Tento text byl původně napsán pro 13. Seminář archívního filmu, který proběhl v období 5. – 8. května 2011. Byl publikován pouze v brožuře semináře.\nText staršího data nalezne čtenář zde v archívu Fantoma: http://old.fantomfilm.cz/?type=article&id=539\nBy Rudolf Schimera on Červen 28, 2009


Tělový krém (Celucombat) - La Crema\nTělový krém (Celucombat)\nCena: 2,869 Kč Původní cena: 2,869 Kč\nOrganický krém proti celulitidě. Vyhlazuje kúži a bojuje proti zadržování tekutin v těle. Rozpouští tukovou tkáň, která se hromadí na stehnech a hýždích. Tens Up™ vytváří okamžitý liftingový účinek na změněnou pokožku. Lip Out™, látka vytvářená z jednobuněčných mikrořas, aktivuje tukové buňky a spaluje tuk, čímž mění kontury pleti.\nKakao, kofein, chaluha, břečťan, listnatec a citron spolupracují synergicky tak, aby poskytovaly redukční, zpevňující, lipolytické a detoxikační vlastnosti, které zlepšují efektivitu krému.\nPro ty, koho trápí celulitida, a hledají účinné, organické a přírodní prostředky pro boj s ní. Vhodné pro vegany.\nMasírujte ošetřovanou oblast ráno a večer krouživými pohyby směrem nahoru, abyste si zlepšili krevní oběh a posílili účinek.\nAqua (voda), caprylic/capric triglyceride, aloe barbadensis (aloe vera) - z listové šťávy, cetearyl alkohol, glyceryl stearát SE, glycerin, butyrospermum parkii (bambucké máslo), fucus vesiculosus (extrakt z chaluhy bublinaté), ruscus aculeatus (extrakt z listnatce), theobroma cacao (kakaové máslo), káva arabica - ovocný extract, citrus limon (citron) - olej ze slupek, extrakt z planktonu, centella asiatica (pupečník asijský) - výtažek z listů, plukenetia volubilis (sacha inchi olej), cichorium Intybus root oligosaccharides (Tens Up™), boswellia serrata (extrakt z kadidlovníku pilovitého), guma caesalpinia spinosa, cetearyl sulfát sodný, gluconolactone, benzoan sodný, sorbát draselný, tokoferol, limonene, linaool, citral.


Muži A: SK MARILA Votice - Malše Roudné [31.3.2007] - SK Votice\nMuži A: SK MARILA Votice - Malše Roudné [31.3.2007]\nDatum: Pondělí 2.4.2007 15:49 - aktualizováno: Úterý 3.4.2007 19:12Zobrazeno: 1511x\nDomácí začali nátlakem a výsledkem byla v 5.minutě "rybička" Siegla po trestném kopu Hájka, kterou brankář Novotný vykopl nohou. Vzápští ale udeřilo na druhé straně, když Šolc precizně provedl trestný kop z 22 metrů a přez zeď nedal Solnařovi šanci - 0:1. Domácí branka zmrazila, sice měli více ze hry, ale potřebné šance nepřicházely a střely končily vysoko nad. Až ve 27.minutě si naskočil na Hájkův trestný kop Málek a hlavou vyrovnal na 1:1. Za čtyři minuty vhodil Budil dlouhý aut na hlavu již zraněného Hájka, který míč uklidil k tyči - 2:1. Do konce poločasu ještě Malina po pěkné individuální akci , kdy přešel přes dva hráče, trefil boční síť a kombinaci Siegl - Maron - Janů zachránil obránce skluzem před prázdnou brankou. Hosté zahrozili jen střelou Strapáče, se kterou si Solnař poradil. Těsně před odchodem do kabin byl Šolcem faulován domácí stoper Svoboda, který v pádu soupeře zasáhl a byl vyloučen.\nPo přestávce domácí i v deseti díky bojovnosti a nasazení kontrolovali hru. Hosté se vůbec nedostali do tlaku, natož do šancí. Největší příležitostí byla hlavička Nováka tři metry vedle. Domácí podnikali rychlé brejky, hlavně přes neúnavného Marona. Ten nejprve v 70.minutě nastřelil břevno, poté po šedesátimetrovém sprintu vystřelil a golman míč s obtížemi kryl. V 88.minutě si narazil Maron míč s Novákem a po sóle nadvakrát dopravil balon do sítě a upravil na konečných 3:1.\nIvan Čabala, trenér:"Chtěli jsme hrát nátlakový fotbal, bohužel se k nám soupeř poprvé dostal a hned proměnil trestný kop. My jsme si vypracovali šance a díky velké bojovnosti výsledek do přestávky ještě otočili. Za druhý poločas musím před kluky smeknout klobouk, protože se perfektně po herní stránce vypořádali s oslabením. Chtěl bych navíc poděkovat fanouškům, kteří nás povzbuzovali až do konce."\n(BND, foto Matěj Voráček)\n27. Málek, 32. Hájek a 88. Maron - 8. Šolc\nSolnař - Janů, Svoboda, Rezek, Lantora - JMalina, Budil M., Málek, Maron - Hájek (36.Bareš, 74.Novák), Siegl (90.Nepivoda).\nNovotný - Novák, Přibyl, Cahyna, Gondek (74.Štojdl) - Strapáč (46.Fischer),Vogl, Sláma, Šolc (89.Kadlec) - Csavoj, Kováčik.\nMARILA - Malše\nSiegl má odmakáno, v 90.minutě ho střídá Nepivoda\nLantora, Rezek, Maron, Malina, Nepivoda,Novák, Baťha, Janů, Hájek, Siegl, Solnař, Málek a Bareš\nKonec dobrý, všechno dobré... spokojení Maron a Šedivý už mažou do kabiny\nJeště poděkování divákům - Roman Solnař


Vnitřní alarmová siréna, 110 dB, 12 V | Conrad.cz\nDomů » Dům & zahrada » Zabezpečovací technika » Alarmy » Kabelové alarmy » Alarmové hlásiče, sirény a majáky » Poplašné sirény » Vnitřní alarmová siréna, 110 dB, 12 V\nTato kompaktní a vysoce efektivní vnitřní siréna slouží jako varovný a zastrašující prostředek proti zlodějům. Lze ji připojit k poplašnému zařízení s výstupem 12 V/DC.\nRozměry (Š x V x H): 85 x 55 x 32 mm\nVhodné k připojení např. na poplašné zařízení\nS připojovacími dráty\nVhodná do vnitřních prostor (IP20)\nTechnické dotazy a diskuze k výrobku "Vnitřní alarmová siréna, 110 dB, 12 V"\nHodnocení výrobku "Vnitřní alarmová siréna, 110 dB, 12 V"\nCena produktu Vnitřní alarmová siréna, 110 dB, 12 V je aktuálně 479,- Kč. Pohlídejte si pokles ceny produktu zadáním své e-mailové adresy a ceny. Jakmile cena produktu klesne pod Vámi stanovenou hranici, pošleme Vám e-mail.


Stavba metra D se odkládá na jaro příštího roku | TVarchitect.com\nÚvod Architektura a development Inovace a technologie Stavba metra D se odkládá na jaro příštího roku\n14. 9. 2020 / Autor: Romana Landová, ČTK. Metro D se v minulosti odložilo již několikrát. Foto: IPR\n#stavba #metro D\nStavba metra D mezi Pankrácí a Olbrachtovou začne o půl roku později, a to na jaře příštího roku. Původně měla ražba začít letos v září. „Čtvrtou linku pražského metra bychom rádi zprovoznili ve druhé polovině roku 2028, bude ale záležet na tom, kdy budeme moci začít stavět první úsek,“ řekl vedoucí oddělení komunikace pražského dopravního podniku (DPP) Daniel Šabík. Kvůli pandemii koronaviru DPP rovněž prodloužilo například stavební řízení nebo lhůty pro výběrová řízení.\nZdroj fotogalerie: IPR Praha\nPraha letos zahájí množství významných projektů. Je mezi nimi stavba metra D i oprava Barrandovského mostu