Svět chorého mozku | Pád\nHomepage » film » Pád\n1. 1. 2010 14:33 Štítky: film, Recenze\n-Chceš spasit mojí duši?\nAlexandria je pětiletá zvědavá holčička, která žije jen se svojí matkou a sestrou, protože tatínka jí zabili „naštvaní lidé.“ I když je to takovýhle diblík, tak musí tvrdě pracovat v sadu, kde se setkává se zajímavou společností, aby se s maminkou a sestrou uživily. Jenže jednou Alexandrie špatně šlápne a ošklivě si zlomí ruku, kvůli které musí zůstat pár týdnů v nemocnici. Holčičku nebaví jen ležet a hrát si s ostatními dětmi na pokoji, proto začíná šmejdit po areálu nemocnice a sledovat kde se co děje. Takhle se dostane i na pokoj, kde je Roy, který sdílí se starým pánem s umělými zuby a nerudným hypochondrem. Roye holčička zaujme a vidí v ní rozptýlení a i možnost, jak skoncovat se životem. Součástí jeho zoufalého plánu je to, že děvčátku začne vyprávět zajímavý příběh a když to začne být velmi napínavé, přestane vyprávět, dokud pro něj Alexandrie neukradne morfin, který mu má pomoct „usnout.“\n– Zavři oči a řekni mi co vidíš.\n– Promni si je. Vidíš hvězdy?\nRoyův příběh vypráví o skupince lupičů, kteří mají předobraz v lidech z nemocnice a Royovi bývalé práce, vedených Modrým banditou, který má být prozměnu zabitý Alexandriin otec. Bratr Modrého bandity byl zajat prohnaným guvernérem Odiousem, který má podobu Royova největšího soka v lásce. Velmi bizardně vyhlížející skupinka se vypraví pro bratra svého vůdce, jenže dorazí pozdě. Prohnaný Odious už bratra nechal umučit k smrti a Modrý bandita mu za tento čin přísahá strašlivou pomstu. Takže se skupinka vydá po stopách Odiouse a v cestě jim stojí spousta nástrah, včetně nebezpečných Naštvaných lidí.\n– Jaký to podivný svět, jeden den je miluješ a další den je chceš zabít tisíckrát jinak.\nPříběh Modrého bandity a jeho družiny se proplétá s realitou a Modrý bandita víc než Alexandriina otce představuje samotného Roye, protože i on v průběhu příběhu ztrácí vůli pokračovat ve své misi. Alexandrii se jeho vypravování nesmírně líbí, proto se snaží vyhovět Royovým prosbám a snaží se mu nějaké ty „prášky pro hluboký spánek“ sehnat. Jenže se jí to vždycky nějak pomotá a ona nikdy nepřinese dost velkou dávku. I když je Alexandria jen pětileté baculaté děcko, tak má v sobě velký kus bojovníka a chápe, že je jen na ní záchrana Roye a jejích oblíbených hrdinů z pohádky.\n– Dala jsem ti tu lahvičku.\n– Já vím, ale nebylo tam dost prášů, abych usnul. No tak, buď hodný bandita\n– Já nechci být bandita.\nPád je hrozně těžké správně popsat, stejně jako všechny filmy Tarsema Singha. Jsou plné barev, exotických míst a dost surrealisticky vypadajících kulis a kostýmů. Zdá se mi, že se doslova vyžívá bizardních obrazech a tahle jeho libůstka se naplno rozjela v pohádkových sekvencích, které zprvu kontrastovali s reálným světem Roye a Alexandrie, ale postupem času se začaly prolínat.\nCo bylo ale velkolepé, byly místa, kde se natáčelo a jejich spojení. Modrý bandita se prohání po Tádž Mahalu, Karlovu mostu, krásnými zelenými loukami, vyprahlými pouštěmi a nádhernými zámky. Film je dobrý nejen po vizuální stránce, ale ani příběh nepokulhává, jak bývá u takovýchhle bombastických děl zvykem. Je napínavý až do konce, celou dobu není jasné jestli bude Roy žít a bojovat anebo všechno vzdá. Stejně tak není jasné, jaký osud přichystá Modrému banditovi.\nPád byl pro mě velmi líbivá pohádka pro ty, kteří jsou už starší, ale pochybují, že se bude líbit každému. Na to je tam těch bizardností přece jen trošku moc.\n– Je to přirozený řád věcí…všechno musí umřít.\n1. 1. 2010 20:04 Nime • permalink\nWah! To vypadá na míru zajímavě! *-* Kdes to viděla? Kino? DVD? Z netu? BTW: Hezky napsané (:\n1. 1. 2010 22:14 Nightie • permalink\nHBO 😀 A děkuju…jo zajímavé je to velice, jeden z nejlepšíh filmů, které jsem letos viděla\n2. 1. 2010 10:40 Taylor • permalink\nLetos jako letos nebo letos jako loni? :DD\n2. 1. 2010 11:16 Nightie • permalink\nLetos jako loni 😀\n9. 2. 2010 14:28 Marrion • permalink\nhmm po prvních 5 min mi bratr začal pokládat otázky typy: O čem to je? Jak se to jmenuje?Proč ten chlap leží? Nemluví ta holka nějak divně? Hraje je v tom někdo známej? Kdy to končí? .. s andělským obličejíčkem jsem na všechno mile odpověděla po další minutě se strhla bitva o ovladač a já prohrála! takže ted to vítězoslavně stahuji! Muhehehe


Sezóna 2021/22 - Kulturní centrum Labuť\nVážení posluchači našich abonentních koncertů Kruhu přátel hudby,\ns velkým uspokojením jsme před několika měsíci oznamovali hotovou novou sezónu 2020/21, plnou jmen umělců z řad naší absolutní špičky, jak je zde poslední léta zvykem. Ze známých důvodů se však dosud žádný z domluvených koncertů nemohl uskutečnit. Mnohokrát jsme s účinkujícími domlouvali náhradní termíny, žádný však nakonec nevyšel. Odehrát tuto sezónu v plném rozsahu se ukázalo jako nereálné. Abonentní cyklus s předem určenými koncerty, s kterými návštěvníci počítají, však nelze redukovat. Znamenalo by to nekorektní postup vůči našemu skvělému publiku, které naše koncerty v tak hojném počtu navštěvuje.\nJediným řešením v této svízelné situaci bylo SEZÓNU 2020/21 PŘESUNOUT NA OBDOBÍ 2021/22 (tj. říjen 2021 – květen 2022).\nÚčinkující zůstávají stejní. Těší nás, že přislíbili účast i v přesunuté sezóně a podařilo se již náhradní termíny dohodnout.\nZakoupené abonentní vstupenky platí v plném rozsahu pro sezónu 2021/22.\nEpoque quartet a Dasha. Multižánrový Epoque Quartet je držitelem prestižního ocenění Classic Prague Awards a ceny České televize „Klasika roku“. Širokému publiku je známý také svým účinkováním v populární televizní show Stardance. Hostem koncertu bude jedna z neobsazovanějších muzikálových zpěvaček Dasha.\nPrague Brass Ensemble (Pražský žesťový soubor) – dechový kvintet. Vánoční koncert v Říčanech je součástí výročí 40 let tohoto souboru, úspěšně působícího doma i v zahraničí.\nMatyáš Novák – klavírní recital mladého, ale již mediálně známého umělce, člena Petrof Art Family, vítěze mnoha klavírních soutěží v České republice, Španělsku, Slovinsku, Rakousku, Německu, Polsku a USA.\nJulie Svěcená – houslový recital. Doprovázejí Ladislav Horák – akordeon a Lucie Tóth – klavír. Julie Svěcená je výraznou představitelkou mladé houslové generace. Je vítězkou mezinárodní rozhlasové soutěže Concertino Praga. Rozsáhle koncertuje v Evropě, Asii a USA.\nApollón kvartet. Smyčcové kvarteto Apollón patří mezi přední reprezentanty slavné české kvartetní školy. Kromě mnoha koncertů u nás a v zahraničí úzce spolupracuje s Českou televizí a Českým rozhlasem; užívá název „Soubor Českého rozhlasu“\nQuasi trio. Marie Hasoňová – housle, Judita Škodová – violoncello, Kateřina Ochmanová – klavír. Mladé umělkyně, s úspěchy v domácích i mezinárodních soutěžích. Trio dvakrát obdrželo cenu pro nejlepší komorní soubor mistrovských kurzů v rakouském Reichenau.\nDále je také nutno splatit dluh, který vznikl v sezóně 2019/20.\nSlavic trio (B. Trnčíková – housle, A. Syslová – klarinet, P. Sedlák – fagot) - vystoupí 5.1.2022\nTomáš Vrána – klavír, Veronika Baslová – druhý klavír zastupující orchestr při klavírním koncertu - vystoupí 25.5.2022\nNa tyto koncerty platí abonentní vstupenky sezóny 2019/20 i zakoupené jednorázové vstupenky.


Prodej sro – Ceskygurman\nZkuste prodej sro.\nUž celá léta toužíte po vlastní firmě, po tom, jak byste se postavili na vlastní nohy a nikdo by Vám nemohl poroučet? Byli byste si vlastním pánem a nikdo by nad Vámi nestál? Tomu rozumíme, je to naprosto pochopitelné. Nechcete ale pomoc se začátky? Zkuste Prodej sro.\nZkuste věřit zkušeným lidem, protože právě takoví Vám mohou ušetřit mnoho starostí i práce. Měli byste si skutečně věřit a nechat si poradit a pomoci. Vše bude jednodušší, když si necháte zařídit veškeré úřední věci a budete je mít z krku. Prodej sroje zajímavou možností, jak si založit firmu.\nJak jednoduché a rychlé\nJednoduše si najdete na internetových stránkách takovou firmu, která by Vám vyhovovala. Přímo na svých stránkách mají tito odborníci nabídky na prodej sro a pokud si nebudete s něčím vědět rady, pomohou Vám a vše vysvětlí.\nPrevPředstavujeme vám unikátní materiál


Kultura - Žít Brno\nJanáček, Mendel, Tugendhat, nebudem si, borci, lhat.\nBáseň klasika brněnské poezie Pavla Blažka asi nejlépe vystihuje, jaké osobnosti si zaslouží naši i světovou pozornost. Šíření jejich odkazu budeme věnovat obzvlášť intenzivní péči.\nNa radnici jsme přišli po řádění Onderky a jeho party, který v rámci akce „Kanály místo kultury“ seškrtal peníze divadlům, orchestrům a galeriím tak, že neměly ani na tabulkové platy. Hned po volbách se ty peníze vrátily a v dalším roce jsme rozpočty navýšili celkově o desítky milionů, aby kulturní instituce mohly důstojně fungovat. Teď je ale řada na státu. Musí nutně zvýšit spolufinancování, protože městu nezbývají už prakticky žádné finance na investice do představení, do nástrojů, do ničeho. Snažíme se to změnit – a pokládáme to za nejdůležitější záležitost příštího volebního období v oblasti kultury.\nStejně důležitá je ale i umělecká svoboda. Divadlům a dalším organizacím nikdo nesmí nařizovat, co smějí a nesmějí hrát. Politik neschvaluje dramaturgii, jeho role končí u výběru ředitele a hlídání ekonomiky. Snahy o cenzuru a politické vměšování odmítáme a nikdy je nepřipustíme.\nPřed našim příchodem mohla nezávislá scéna počítat s 15 miliony ročně. Kulturnímu Brnu jsme po volbách slíbili, že peníze zvedneme na dvojnásobek. A dnes jde do brněnské kultury 29 milionů jen v samotném dotačním řízení, přičemž celkově jsme peníze do nezávislé kultury navýšili o 400 %! (Omlouváme se za nedodržení výše slibu!) Pět milionů ročně dáváme do filmového fondu, z něhož byl spolufinancován například nejnovější film Václava Marhoula Nabarvené ptáče (premiéra příští rok).\nVelké kulturní akce, které mají nezpochybnitelné místo na brněnském kulturním nebi, jako je Jazz Fest nebo Měsíc autorského čtení, jsme začali financovat přímo, aby bylo jasné, že město stojí o jejich kontinuitu. Peníze do nezávislé kultury je ale nutné dál navyšovat. Nezávislá divadla, galerie, pěvecké sbory, spisovatelé, folklorní sdružení – ti všichni si zaslouží více peněz. V nedávno schválené strategii je jasný cíl, aby do nezávislé kultury šlo 10 % ze všech peněz vyčleněných na kulturu. A i tady potřebujeme větší podíl peněz od státu.\nKultura je přece to nejdůležitější, co jsme zdědili a co tady po sobě zanecháme. Kultura je to, o čem mluvíme, když mluvíme o tradici a národní (a brněnské) identitě. Uvědomujeme si také, že je potřeba zajistit víc prostorů pro zkoušení divadel či kapel – s jejich nedostatkem se město dlouhodobě potýká. Se zkušebnami se počítá v budoucí Káznici, do té doby hledáme jiné prostory – pomozte nám s tím prosím. Doporučte nám vhodná místa a my budeme s jejich majiteli a s vámi jednat o možném využití.\nStaré dobré festivaly\nJanáček Brno, Divadelní svět, Moravský podzim... tyhle festivaly milujeme.\nNové dobré festivaly\nMeeting Brno, Maraton hudby, oživlé město přes léto... Poděkujte Žít Brno!\nNaši kulturní experti\narchitekt, urbanista, ředitel Galerie architektury Brno\nBcA. Petr Kalousek\nhudebník, Meeting Brno\nMgr. Jitka Hrabovská\nprávnička, ředitelka Národního institutu pro obranu a bezpečnost\nfilmař, dokumentarista, italský Moravan\nMgr. Jan Gerych\nmarketér, moderátor, hudebník\ndramatička a dramaturgyně\nAnne Meredith Johnson\neditorka, Kaliforňanka s českým občanstvím\nmuzikolog, vysokoškolský učitel, sbormistr\numělec, hudebník, producent, dramaturg, učitel\nVít Matlocha, DiS.\nčlen orchestru Městského divadla Brno, pedagog\nSpolek Meeting Brno, který má víceletou dotaci od města Brna, bude v rámci své činnosti rozvíjet spolupráci s židovskými rodinami. V Arnoldově vile vznikne Centrum dialogu, které se bude zaměřovat na mapování společného soužití Čechů, Němců a Židů, spolu s tím zde bude badatelské centrum pro vilu Tugendhat. Vilu společně s MČ Brno-sever zachráníme a otevřeme.\nV Brně musí vzniknout muzeum Moravského Manchestru, které bez příkras ukáže, na základě čeho vznikl rozmach města Brna, ukáže osudy továrnických rodin, zaměstnanců těchto továren.\nVily Tugendhat, Löw-Beer a Arnoldovu chceme po dohodě s Jihomoravským krajem sloučit do jedné instituce, která bude mít jeden management a správní radu, v níž budou sedět zástupci příslušných rodin.\nZřídíme Janáčkovo muzeum. To je prostor, který v Brně velice chybí. Nemáme kde obyvatelům ani návštěvníkům města přehledně ukázat „život a dílo“ Leoše Janáčka. Přitom na obojím je rozhodně co ukazovat. Dnes existuje jen malinký Janáčkův domeček, který je jak pro panenky. Máme jasnou představu – ve vedlejší Chleborádově vile, kde sídlí dnes Janáčkův archiv, vybudovat moderní muzeum, které s využitím aktuálních trendů představí Janáčka všem, kdo mají zájem se s ním a jeho dílem seznámit. Muzeum vznikne ve spolupráci města Brna, Moravského zemského muzea, Ministerstva kultury, Nadace Leoše Janáčka, Masarykovy univerzity, Jihomoravského kraje a Biskupství brněnského, kterému dnes objekt patří. Na prvním místě bude majetkové vypořádání s církví, které dnes objekt patří. Koncept podoby muzea zpracoval Jiří Zahrádka, šéf oddělení dějin hudby Moravského zemského muzea a náš kandidát.\nJako v sobě člověk nese traumata vyplývající z nevyřešených a nedořečených věcí z minulosti, trpí stejnými traumaty i město. Brno po dlouhá desetiletí jen velmi opatrně připomínalo památku židovských obětí holokaustu, jen zřídka zmiňovalo oběti romské – a o obětech poválečného teroru vůči brněnským Němcům úplně mlčelo. Brno bylo zjizveno místy, která jako by byla bez historie, bez vzpomínek pamětníků, bez návaznosti na životy lidí, kteří tady žili dřív. Rok 2015 byl vyhlášen Rokem smíření. Město Brno se přihlásilo i ke stinným stránkám své historie a vyjádřilo lítost nad krutostí, jíž byli zcela nezákonně vystaveni Brňané německého jazyka okamžitě po skončení války. Rok smíření pokračuje už pravidelným festivalem Meeting Brno, jehož ředitelkou je spisovatelka Kateřina Tučková. Hlavní událostí loňského ročníku bylo například setkání potomků rodin Tugendhatů, Löw-Beerů a Stiassnych, které utvářely slávu Brna v první polovině dvacátého století. Meeting Brno je symbolem otevřenosti Brna vůči světu i sobě, jeho síly zabývat se i stránkami, které nejsou pro nás pouze lichotivé. Primátor Brna Petr Vokřál jako reprezentant Brna převzal za Rok smíření Cenu Wenzela Jaksche, kterou mu udělili němečtí sociální demokraté, a Velký kříž za zásluhy Řádu za zásluhy Spolkové republiky Německo, který mu propůjčil německý prezident Frank-Walter Steinmeier za rozvoj česko-německých vztahů.\nSvátky v ulicích\nBrněnské adventní trhy jsou už pár let krásným vyvrcholením roku…a časy, kdy se tou dobou na náměstí Svobody prodávaly záclony, ponožky a cukrová vata, jsou snad už nenávratně pryč. Na nové podobě trhů jsme začali pracovat hned po volbách spolu s TIC. Zavedli jsme systém vratných obalů na nápoje; nikde nečoudí úklidové vozy a odpadkové koše stejně nepřetékají odpadky. Těch ušetřených jednorázových obalů je totiž každý rok 1 200 000, a kdybychom byli prasátka, zaplnili bychom jimi celý bazén na Kraví hoře. Advent na Moraváku jsme ve spolupráci s Kulturním a vzdělávacím střediskem U Tří kohoutů změnili z rozbahněného tržiště na oblíbené místo setkávání s hezkým zbožím a kvalitní gastronomií. Přibylo vánoční tržiště na Dominikánském náměstí. Městem projíždí „vánoční“ šalina, která propojuje všechny trhy ve městě. Po vzoru Londýna, Paříže, Vídně či Salzburgu jsme loni přidali k zimním atrakcím i Bruslák pod Joštem. Příjemné a kultivované prostředí s kvalitním zbožím se snažíme vytvářet i během Velikonočních slavností nebo akcí U jednoho stolu, Meetingfestu a dalších, na jejichž organizaci se podílíme. Internetový Honest Guide Janka Rubeše hodnotí brněnské trhy jako „Best Christmas Market in Europe“ – a internet nikdy nelže!\nBudeme dále rozvíjet činnosti zlepšující život dnešních Brňanů a posilující dobré sousedství. A dobré vztahy se nejlépe budují přes jídlo. Proto budeme dále rozšiřovat pouliční gastronomické slavnosti, jako je akce U jednoho stolu. Ve spolupráci se Slowfood budeme dál podporovat program Skutečně zdravá škola a Skutečně zdravá jídelna, který byl zaveden ve čtyřech domovech pro seniory. Dialog mezi generacemi podporuje program Kdopak přečte pohádku, kdy senioři chodí číst pohádky dětem do školek. Důrazně budeme dbát na lepší dostupnost informací v angličtině pro cizince žijící v Brně (expaty) a pro zahraniční návštěvníky. Zatím se nám podařilo publikovat v angličtině a ruštině sekci „Životní situace“ na webu Brna-střed, zavést dvoujazyčnou komunikaci v prostředcích DPMB a v některých městských zařízeních – koupaliště Kraví hora, letní kino.\nPřečtěte si více o sociální politice.


Téma: Literatura - temné (nejen) povídky v kategorii Kultura a umění - 13. strana příspěvků :: Diskuze Chatujme.cz\n| Předmět: Charles Baudelaire - Květy Zla (volně…\n24.06.19 14:50:14 | #173\nTy, který nejvíc znáš archanděli hněvu,\njsi zavržený Bůh a zbavený chvalozpěvů,\nó jak ukřivdil ti kníže exilu ač byl jsi poražen nepřišels o sílu.\nTy který víš pane hlubin králi,\njsi lékař úzkostí a utišuješ žaly,\nty který víš, ze všech nejkrásnější anděli,\nkterý jsi byl osudem opovržen a zrazený.\nTy otče sirotků jež hněvu proklínaje,\nBůh otec vypudil nás z pozemského ráje,\nty lampo vyhnanců a objevitelů,\njsi knězem šibenic a padlých mstitelů.\nTy abys zachránil nás z pozemského víru,\nučils nás alchimii míchat jed a síru,\nty který pronikáš svým zrakem arzenál,\nvíš, kde kovy pohřbené spí v tvrdém lůně skal,\nznáš každý kout máš moc nad temnotami,\nkam nepřející Bůh ukryl svoje drahokamy,\nty který se smrtí svou starou milovnicí\nsplodil jsi naději toulanou kouzelnici.\nTy vkládáš do srdcí žen nebezpečné dary,\nkult ran a přepychu na nahém těle cáry,\nó náš králi tví uctívatelé\njsou poznamenaní jako Kain na těle.\nbyl jsi poražen nepřišels o sílu,\nty světlo prokletých, štvancova hůl,\ntys pod šibenicí modlitbu mou vyslechnul,\nbuď zdráv a veleben v tom ráji na nebi,\nkdes vládl satane, tvá moc tě velebí,\nbuď zdráv tam v hlubinách, kde poražen spíš v tichu,\nať jednou spočnu pod slavným stromem hříchů,\nslituj se nad dlouhou mojí bídou,\ndej jen duši mé vedle tebe spočinout,\ntu slavnou hodinu, kdy jako nový chrám,\njá tvoji ratolest zas zvednu k výšinám.\nNatrhám květy zla na dně propastí černého ráje\nNatrhám květí zla, černého ráje....\n| Předmět: Fredric Brown - Neohlížejte se!\n24.06.19 12:42:21 | #172\nSlavná horrorová povídka Fredrica Browna je především unikátní a velice zdařilý narratologický experiment.\nPokud není svázána v knize (samozřejmě jako poslední povídka sbírky), ztratí část svého kouzla, ale minimálně svou mistrnou stavbu a skvělý nápad si ponechá.\nVěřte nebo ne, i když ji čtu poněkolikáté a sám jsem ji přeložil, stále nemám odvahu se na jejím konci ohlédnout jen tak!\nJen se posaďte a uvolněte se. Zkuste si to vychutnat - bude to totiž poslední povídka, kterou kdy přečtete. A poslední činnost, co v tomto životě uděláte nebo skoro poslední. Jakmile dočtete, na chvilku se zamyslíte, zkusíte si najít výmluvu, proč obejít celý dům nebo celou místnost, nebo celou kancelář, ať už to čtete kdekoliv, ale dřív nebo později budete muset vstát a jít ven. A tam na vás čekám - venku. Nebo možná ještě blíž. Možná i v téhle místnosti.\nSamozřejmě si můžete myslet, že to je jen vtip. Že to je jen povídka v knize, a že ve skutečnosti nemám na mysli vás. Jen si to myslete dál. Ale uznejte - varoval jsem vás.\nHarley se se mnou vsadil, že to nedokážu. Vsadil se o diamant, o kterém mi říkal, že je velký jako jeho hlava. No a proto vás tedy zabiju. A proto vám napřed říkám jak a proč. To je součást sázky. Je to jen takový Harleyův nápad.\nNapřed vám povím o Harleym. Je vysoký, hezký, zdvořilý a světaznalý. Vypadá trochu jako Ronald Coleman, ale je vyšší. Obléká sa jako milionář, a je jedno, že milionář není, tím chci jen říct, že vypadá distinguovaně. Je to takové Harleyho kouzlo, takové ironické kouzlo ve způsobu, jak se na vás dívá, představujete si přitom paláce a exotiku a veselou hudbu.\nA ve Springfieldu v Ohiu potkal Justina Deana. Justin byl směšný skrček, pracoval v tiskárně. Pracoval u Atlas Printing & Engraving Company. Byl to obyčejný malý chlápek, úplně odlišný od Harleyho, těžko byste našli dva odlišnější lidi. Bylo mu jen pětatřicet, ale byl už skoro úplně plešatý, a musel nosit tlusté brýle, protože se mu při jemném tisku a rytí opotřebovaly oči. Byl to dobrý tiskař a rytec, říkám vám.\nNikdy jsem se Harleyho neptal, jak se dostal do Springfieldu, ale jednoho dne tu prostě byl, a když se zapsal v Castle Hotelu, zastavil se v Atlasu, aby si nechal udělat nějaké vizitky. Náhodou byl v obchodě jenom Justin Dean a přijal Harleyho objednávku. Harley chtěl ryté, ty nejlepší. Harley chce vždycky jen to nejlepší.\nHarley si nejspíš Justina ani nevšiml, neměl proč si ho všímat. Ale Justin si Harleyho dobře zapamatoval, protože v něm viděl to, čím vždycky chtěl být a čím nikdy nebyl, protože pro většinu s těch věcí, co Harley měl, se musíte narodit.\nA tak mu Justin sám vyryl štočky a vytiskl visitky, a vytiskl je dobře. Tak dobře, aby se to hodilo ke člověku, jako byl Harley Prentice. To bylo jméno, které vyryl na štočky, jen to jméno a nic víc, jak to bývá na visitkách těch opravdu důležitých lidí.\nNapsal je opravdu dobře, rukopisnou kursivou, jakou uměl nejlíp. Nebylo to marné, protože když si druhý den Harley ty visitky vybíral, jednu vzal do ruky, dlouze se zadíval na ni a pak na Justina, jakoby ho viděl poprvé. Zeptal se: "Kdo to tiskl?"\nA malý Justin mu pyšně řekl, kdo to tiskl, a Harley se na něho usmál a řekl mu, že to je umělecké dílo, a večer po práci pozval Justina na večeři do Modrého sálu Castle Hotelu.\nTak se Harley seznámil s Justinem, ale Harley byl opatrný. Čekal, dokud Justina dobře nepoznal, a pak se ho zeptal, jestli by dokázal udělat štočky pětidolarových a desetidolarových bankovek. Harley měl kontakty, mohl ty bankovky prodat ve velkém lidem, kteří se specialisují na jejich šíření, a taky to nejdůležitější - věděl, kde se dá sehnat papír s hedvýbnými vlákny, papír sice nebyl dost jemný, ale stačil na to, aby si padělku nevšiml nikdo kromě odborníků.\nTak Justin nechal své práce v Atlasu a odešel s Harleym do New Yorku, kde si jako krytí otevřeli malý tiskařský krámek na Amsterdam Avenue na jih od Sherman Square a kde vyráběli bankovky. Justin pracoval tvrdě, tvrději, než kdykoli předtím, protože krom práce na bankovkách se snažil pokrýt výdaje ve svém legálním krámku.\nPracoval dnem i nocí skoro rok, dělal štoček za štočkem a každý byl o trošičku lepší než předchozí, až nakonec dal štočky Harleymu, který řekl, že už jsou dost dobré. Ten večer to oslavili večeří v hotelu Waldorf-Astoria a po večeři obešli všechny nejlepší noční kluby, což Harleyho stálo menší jmění, ale to nevadilo, protože právě měli zbohatnout.\nPak Justin začal tisknout bankovky ze štočků, a ti dva opravdu zbohatli. Pak Justin už nepracoval tak tvrdě, protože odmítal většinu zakázek v krámku s tím, že má plný rozvrh a víc už udělat nemůže. Jen občas vzal nějakou menší práci, aby si udržel krytí. A pod tím krytím dělal desetidolarovky a pětidolarovky, aby s Harleym bohatli.\nPoznal i jiné lidi, které znal Harley. Poznal Bejka Mallona, který řídil distribuci bankovek. Říkali mu Bejk Mallon, protože byl silný jako býk. Nikdy se neusmál ani nezměnil výraz tváře, jenom když pálil Justinovi holou patu hořícími zápalkami. Ale to nebylo tehdy, to bylo až pak, když chtěl, aby mu Justin řekl, kde ty štočky schovává.\nTaky poznal kapitána Johna Willyse od policie, který se s Harleym kamarádil a kterému Harley dal něco z peněz, které vyrobil, ale na těch taky nezáleželo, protože peněz byla spousta a všichni zbohatli. Potkal taky jednoho Harleyho kamaráda, který byl velká divadelní hvězda, a jiného, který měl v New Yorku časopis. Poznal taky jiné lidi, stejně důležité, ale v méně úctyhodné oblasti.\nJustin věděl, že Harley má i spoustu jiných záležitostí krom té malé tiskárny na Amsterdam Avenue. Některé z nich ho vyváděly ven z města, většinou na celé víkendy. Justin se nikdy nedozvěděl nic bližšího o tom víkendu, kdy byl Harley zavražděn, jen to, že Harley odešel a už se nevrátí. Jo, a věděl, že byl zavražděn, určitě, protože policie našla tělo s třemi dírami po kulkách v hrudníku v nejdražším apartmá nejlepšího hotelu v Albany. I v místě smrti si Harley Prentice vybral to nejlepší.\nVšechno, co se o tom Justin kdy dozvěděl bylo, že měl z toho hotelu dálkový hovor té noci, kdy byl Harley zavražděn. Muselo to být opravdu minuty před tím, než byla v novinách zpráva o Harleyho smrti.\nByl to Harleyho hlas v telefonu, hlas stejně klidný a nenucený jako vždycky. Řekl: "Justine? Jdi do obchodu a zlikviduj štočky, papír a všechno. Teď hned. Pak ti to vysvětlím." Počkal jen, než Justin řekl: "Jasně, Harley." "Do toho," řekl pak a zavěsil.\nJustin pak pospíchal do tiskárny, vzal štočky, papír a pár tisíc dolarů ze zisku z padělaných peněz. Papír a bankovky svázal do jednoho balíku a měděné štočky do druhého, menšího, a opustil obchod, v němž už nebyl žádný důkaz, že kdy kryl padělatelství.\nOba balíky zlikvidoval chytře a opatrně. Prvního, většího, se zbavil tak, že se pod falešným jménem ubytoval ve velkém hotelu, kde on ani Harley nikdy předtím nebydleli, aby se mohl dostat ke spalovně a balík tam hodit. Byl to jen papír a papír hoří. A ujistil se, že ve spalovně je oheň, než hodil balík dovnitř.\nSe štočky to bylo těší. Nešlo je spálit, to věděl, takže si udělal přívozem výlet na Staten Island a zpátky, a někde uprostřed zátoky balík hodil do vody.\nPak, když dobře a pečlivě vykonal všechno, co po něm Harley chtěl, šel do hotelu - do svého vlastního hotelu, ne do toho, ve kterém spálil papír a bankovky - spát.\nRáno si přečetl v novinách, že Harley byl zabit, a to ho odrovnalo. To přece nebylo možné. Nemohl tomu uvěřit, to musel být vtip, někdo si s ním hrál. Harley k němu musel přijít, to věděl. A měl pravdu, Harley se vrátil, ale až později, v bažině.\nAle Justin to stejně věděl, takže jel hned dalším vlakem do Albany. Když byl ve vlaku, policie určitě šla do jeho hotelu, a v hotelu jí řekli, že se u recepce ptal na vlaky do Albany, protože si tam na něj počkali.\nVzali ho na stanici a drželi ho tam dlouho, dny a dny, a vyptávali se ho. Po čase zjistili, že nemohl Harleyho zabít, protože on byl v New Yorku a Harley v Albany, ale taky věděli, že on a Harley spolu měli menší kšeft, takže si mysleli, že by je mohl zavést k Harleyho vrahovi, a krom toho se zajímali i o to penězokazectví, možná ještě víc než o tu vraždu. Vyptávali se Justina Deana na další, další a další otázky, a on jim na ně nesměl odpovídat, takže jim na ně neodpovídal. Drželi ho vzhůru celé dny a ptali se ho pořád dál. Většinou chtěli vědět, kde jsou štočky. Přál by si, aby jim mohl říct, že štočky jsou v bezpečí a nikdo je nikdy nedostane, ale kdyby jim to řekl, přiznal by tím, že on a Harley jsou padělatelé, takže to neřekl.\nNašli ten obchod na Amsterdamské, ale nenašli tam žádný důkaz, takže neměli proti Justinovi vůbec nic, ale on to nevěděl a nikdy by ho nenapadlo zavolat si právníka.\nPořád chtěl vidět Harleyho, ale oni by ho nenechali, a když zjistili, že nevěří, že je Harley mrtvý, nechali ho se podívat na to mrtvé tělo, o kterém tvrdili, že je Harleyho, a on tušil, že to je on, i když Harley vypadal mrtvý jinak. Nevypadal tak vznešeně, ten mrtvý. A tak Justin věřil, ale pořád nevěřil. A pak prostě mlčel a neřekl ani slovo, i když ho drželi vzhůru celé dny s prudkým světlem do tváře, a pořád ho fackovali, aby ho udrželi vzhůru. Nebili ho obušky nebo hadicemi, ale milionkrát ho fackovali a nenechali ho spát. A když pak úplně ztratil tok myšlenek, nemohl jim odpovědět na otázky ani kdyby snad chtěl.\nO chvilku později ležel na posteli v bílé místnosti a všechno, co si z toho pamatoval, byly noční můry, které měl, a taky volání Harleyho, a ta strašná nejistota, jestli je Harley mrtvý nebo není, a pak se mu ty věci postupně vracely a věděl, že v té bílé místnosti nechce zůstat. Chce jít ven a najít Harleyho. A pokud by byl Harley mrtvý, chce zabít toho, kdo ho zabil, protože Harley by pro něj udělal totéž.\nTak začal předstírat a chytře, velmi chytře dělat to, co po něm doktoři a sestřičky assi chtěli, aby dělal, a po čase mu dali zpátky šaty a nechali ho jít.\nTeď byl chytřejší. Přemýšlel, co by mu asi Harley řekl, že má dělat. A věděl, že by ho zkusili pronásledovat, protože by si mysleli, že je zavede ke štočkům, protože nevěděli, že jsou na dně zátoky, a tak je zkusil setřást . Jel z Albany napřed do Bostonu a odtud lodí do New Yorku, místo aby jel přímo.\nNapřed zašel do tiskárny. Z té vyšel až po té, co dlouho pozoroval ulici, jestli není hlídaný. Byl tam nepořádek, museli ty štočky hledat velmi důkladně.\nHarley tam pochopitelně nebyl. Justin odešel a z telefoního boxu v obchoďáku zavolal do hotelu a ptal se po Harleym. Řekli mu, že Harley tam už dlouho nebydlí. A chytře, aby si nemysleli, že to je on, se zeptal taky po Justinu Deanovi. A oni mu řekli, že Justin Dean tam už taky dlouho nebydlí.\nPak šel do druhého obchoďáku a rozhodl se odtamtud zavolat nějaké Harleyho přátele. Samozřejmě napřed zavolal Bejkovi Mallonovi, protože Bejk byl jeho přítel, A žekl jim, kdo je, a ptal se, co ví o Harleym.\nBejk Mallon tomu nevěnoval žádnou pozornost. Jeho hlas zněl trošku vzrušeně a zeptal se: "Maj policajti ty štočky, Deane?" a Justin řekl, že nemají, že by jim to neřekl, a znovu se zeptal na Harleyho.\n"To ti hrabe nebo si děláš srandu?" zeptal se Dean. A Justin se ho znovu zeptal, a Bejkův hlas se změnil. "Kde seš?" zeptal se, a Justin mu to řekl. Bejk řekl: "Harley je tu. Schovává se, ale všechno je v pohodě, Deane. Čekej tam kde seš, přijedeme si pro tebe."\nA přijeli si pro Justina, Bejk Mallon a další dva chlápci v autě, a řekli mu, že se Harley shovává v New Jersey a že tam zrovna jedou. On se k nim přidal a posadil se dozadu mezi ty dva chlápky, které neznal, a Bejk Mallon řídil.\nTo se stalo v podvečer, a Bejk jel celý večer a většinu noci, a jel rychle, takže se museli dostat dál než do New Jersey, nejmíň do Virginie, nebo možná ještě dál, do některé Caroliny. Obloha už lehce šedla v prvním náznaku svítání, když zastavili u venkovské chatičky, která vypadala jako chatka pro lovce. Bylo to na míle daleko odkudkoliv, nevedla k tomu ani žádná silnice, jen cesta vyježděná autem.\nVzali Justina do chaty, přivázali ho ke křeslu a řekli mu, že Harley tam není, ale že jim Harley řekl, že by jim Justin měl říct, kde jsou štočky, a že ho nepustí, dokud jim to neřekne.\nJustin jim nevěřil, věděl, že mu o Harleym lžou, ale to bylo jedno, pokud šlo o štočky. Bylo jedno, že jim řekl, co udělal se štočky, protože by je nemohli dostat zpátky a nemohli by to říct policii. Tak jim to řekl dobrovolně.\nAle oni mu nevěřili. Řekli, že ty štočky schovává a lže. Mučili ho, aby mu to řekli. Bili ho, řezali ho nožem, pálili mu chodidla sirkami a típali si o ně cigarety a bodali ho jehlami pod nehty. Pak ho nechali být a ptali se ho, a, pokud mohl mluvit, řekl jim pravdu, a potom ho zase začali mučit.\nTrvalo to celé dny a týdny - Justin nevěděl jak dlouho, ale dlouho to bylo. Jednou šli na několik dnů ven a nechali ho uvázaného vevnitř, bez jídla a pití. Vrátili se a všechno začalo nanovo. A on celou dobu doufal, že k němu Harley přijde a zachrání ho, ale Harley nepřišel, ani potom.\nPo nějaké době to všechno v chatě skončilo, ale on nedokázal říct jak. Nejspíš si mysleli, že je mrtvý, a rozhodně nebyli daleko od pravdy.\nDalší věc, kterou poznal, byla b ažina. Ležel v mělké vodě tam, kde začínala být hluboká. Jeho tvář byla ven z vody, probudilo ho to, když se trochu otočil a tvář měl ve vodě. Museli si myslet, že je mrtvý, a hodili ho do vody, ale on spadl do mělké části, a předtím než se utopil, poslední zbyteček vědomí ho nechal otočit se na záda a vytáhnout tvář z vody.\nNepamatuju si už víc o Justinovi v bažině, je to už dávno, pamatuju si jen záblesky. Napřed jsem se nemohl hýbat. Jen jsem tam dlouho ležel v kalné vodě, venku jen tvář. Byla tma a zima, pamatuju si, nakonec jsem mohl trochu pohnout rukama a dostat se dál z vody, ležel jsem v blátě a ve vodě jsem měl jen nohy. Spal jsem nebo jsem byl zase v bezvědomí, a když jsem se vzbudil, zase začalo svítat. A pak přišel Harly. Řekl bych, že jsem ho volal a on mne slyšel.\nStál tam, jako vždycky bezvadně oblečený, přímo v bahně, a smál se mi, že jsem tak slabý a ležím tam jako kus dřeva, napůl ve špinavé vodě a napůl v bahně, a já jsem se zvedl a už mne nic nebolelo.\nPotřásli jsme si rukama. Řekl: "Pojď, Justine, pojď odsud," a já byl tak rád že přišel, že jsem začal trošku plakat. Zasmál se a řekl, že se o něj mám opřít, že mi pomůže chodit, ale já nemohl, protože jsem měl oblečení od bláta a bažinní špíny a on měl oblek čistý, dokonalý, z bílého lnu, jako z reklamy v časopise. A celou cestu z bažiny, všechny ty dny a noci, co jsme tam strávili, si neušpinil ani záložky kalhot, ani si nerozcuchal vlasy.\nŘekl jsm mu, aby šel napřed, a on šel, zrovna přede mnou, občas se otočil, zasmál se, něco mi řekl, povzbudil mne. Někdy jsem upadl, ale nenechal jsem ho jít ke mně a pomoct mi. On vždycky trpělivě počkal, dokud nevstanu. Občas jsem se jen plazil, když jsem už nemohl stát. Někdy jsem musel přeplavat potok, který on snadno překročil.\nA trvalo to den a noc a zase den a noc a občas jsem spal a věci se přese mne plazily. Některé z nich jsem chytil a snědl, nebo se mi to aspoň zdálo. Pamatuju si ostatní věci z té bažiny, třeba varhany, co dlouho hrály, a občas anděly ve vzduchu a ďábly ve vodě, ale to bude asi jen halucinace, aspoň myslím.\nHarley by řekl: "Ještě kousek, Justine, to zvládneme. A pak se k nim vrátíme, vrátíme se."\nA zvládli jsme to. Přišli jsme na suchá pole, obdělaná pole s vysokou kukuřicí, ale ještě na ní nebyly klasy, které bych mohl sníst. A taky tam byl potok, čistý potok, který nebyl jako páchnoucí voda z bažiny, a Harley mi řekl, abych se umyl a vypral si šaty, a já jsem to udělal, i když jsem chtěl radši rychle jít někam za jídlem.\nPořád jsem vypadal dost špatně, moje oblečení nejen že bylo plné bahna a špíny, ale byly to vůbec mokré hadry, protože jsem se nemohl dočkat, až uschnou. Taky jsem měl strniště a byl jsem bosý.\nAle šli jsme dál a přišli jsme k maličké farmě, boudě o dvou místnostech, kde voněl čerstvý chleba právě vytažený z pece. Běžel jsem posledních několik metrů a zaklepal na dveře. Žena, ošklivá žena, otevřela dveře, a jak mne viděla, zase přibouchla dřív, než jsem stihl říct jediné slovo.\nOdkudsi mi přišla jakási síla, snad od Harleyho, i když si nemůžu vzpomenout, jestli tam vůbec byl. U dveří byla hromada dříví na otop. Zvedl jsem jedno z nich, které nebylo těžší než násada od koštěte, vylomil jsem dveře a tu ženu zabil. Hodně křičela, ale zabil jsem ji. Pak jsem snědl horký, čerstvý chléb.\nZatímco jsem jedl, díval jsem se z okne, a spatřil jsem muže běžícího přes pole smělem k domu. Našel jsem nůž a zabil jsem ho hned jak prošel dveřmi. Bylo to mnohem lepší, zabíjet nožem, tenhle způsob se mi líbil.\nSnědl jsem další chléb a pořád jsem se díval ze všech oken, ale nikdo jiný už nepřišel. Pak mne začal bolet žaludek od toho snědeného horkého chleba, tak jsem si lehl, stočil se do klubíčka, a když bolest ustala, usnul jsem.\nHarley mne vzbudil, když se setmělo. "Pojď, než se rozední, měl bys být daleko odtud," řekl.\nVěděl jsem, že má pravdu, ale nespěchal jsem pryč. Jak vidíte, byl jsem mnohem chytřejší. Už jsem věděl, co je potřeba udělat jako první. Našel jsem sirky a petrolejku a zapálil jsem ji. Prohledal jsem chajdu a vzal všechno, co by se mohlo hodit. Našel jsem mužské šaty, které mi docela byly, i když jsem musel založit okraje rukávů a nohavic. Boty byly velké, ale to nevadilo, protože moje nohy byly celé oteklé.\nNašel jsem žiletku a oholil jsem se, to mi trvalo dost dlouho, protože se mi třásla ruka, ale dával jsem si pozor a ani jsem se moc nepořezal.\nNejtěžší bylo najít peníze, nakonec jsem je ale našel. Celkem šedesát dolarů.\nVzal jsem nůž a nabrousil jej. Není to nic extra, jen obyčejný kuchyňský nůž s kostěnou střenkou. Ukážu vám ho, už brzo. Už jsem ho použil mockrát.\nPak jsme odešli, a Harley mi poradil, abych se držel dál od silnic a našel si spíš železniční tratě. To bylo jednoduché, protože v noci jsem slyšel houkat vlak na velkou vzdálenost, a tak jsem věděl, kterým směrem jsou koleje. Pak už to, s Harleyho pomocí, bylo jednoduché.\nA odteď už nepotřebujete moc podrobností. Myslím, o tom průvodčím, a o tom tulákovi, kterého jsme našli spát v prázdném vagonu, a o té intimní záležitosti s policií v Richmondu. Z toho jsem se naučil hodně, třeba že nesmím mluvit s Harleym, pokud je na doslech kdokoliv jiný. On se jim schovává, je v tom dobrý, takže oni neví, že je tam, a myslí si, že mám něco s hlavou, když s ním mluvím. Ale v Richmondu jsem si koupil lepší šaty a nechal se ostříhat, a člověk, kterého jsem zabil v aleji, měl u sebe čtyřicet dolarů, takže jsem zase měl peníze. Pak jsem hodně cestoval. Pokud se nad tím zamyslíte, pochopíte, kde jsem právě teď.\nPořád hledám Bejka Mallona a ty dva, co mu pomáhali. Jmenují se Harry a Carl. Zabiju je, až je najdu. Harley mi pořád říká, že jeho přátelé jsou příliš dobří, a že na ně ještě nejsem připravený. Ale můžu se připravit tak, že se budu rozhlížet po okolí. Někdy zůstávám na jednom místě tak dlouho, že si dokonce na čas najdu práci v tiskárně. Naučil jsem se spoustu věcí. Můžu si udržet práci a lidi si ani nemyslí, že jsem divný, nevyděsí se, když se na ně podívám, jako před pár měsíci. A naučil jsem se mluvit s Harleym jen o samotě, a jen velmi potichu, aby si lidé ve vedlejší místnosti nemysleli, že trpím samomluvou.\nA taky pořád cvičím práci s nožem. Zabil jsem s ním mnoho lidí, hlavně v noci na ulicích. Někdy proto, že vypadají jakoby u sebe mohli mít peníze, ale většinou jen tak kvůli cviku a protože na to právě mám náladu. Jsem teď s nožem opravdu dobrý. Za chviličku to poznáte.\nAle Harley mi říká, že takhle zabíjet je příliš jednoduché, a že je něco úplně jiného zabít člověka, který je ve střehu, tak jako jsou Bejk nebo Harry nebo Carl.\nNo a tenhle rozhovor vedl k tomu, co jsem vám slíbil říct. Řekl jsem Harleymu, že se s ním vsadím, právě teď, že varuju člověka, na kterého chci použít nůž, a i když mu vysvětlím proč a přibližně i kdy, stále ho budu schopen zabít. A on se se mnou vsadil, že to nedokážu. A taky tu sázku prohraje.\nProhraje ji, protože jsem vás právě varoval a vy mi nevěříte. Určitě si myslíte, že to je jen povídka v knize, jako každá jiná. Nebudete mi věřit, že tohle je jediný výtisk knihy, který tuto povídku obsahuje, a že ta povídka je pravdivá. I když vám teď říkám, co a jak se chystám udělat, myslím, že mi stejně nevěříte.\nJak vidíte, dokazuju to jak Harleymu, nad kterým vyhrávám sázku, tak vám. Ani by neřekl, a ani vy si to nedokážete představit, jak jednoduché je pro dobrého tiskaře, a navíc bývalého padělatele, padělat jednu povídku v knize. Není to ani tak těžké, jako padělat pětidolarovou bankovku.\nMusel jsem si vybrat nějakou knížku povídek a vybral jsem si tuhle, protože jsem si všiml, že poslední povídka se jmenuje Neohlížejte se, a to se zrovna hodí jako název pro tuhle. Už chviličku pochopíte, o čem mluvím.\nNaštěstí tiskárna, ve které teď pracuju, dělá i knížky a má stejný typ písma, jaký je použit ve zbytku této knihy. Měl jsem trochu potíže se správnou volbou papíru, ale nakonec jsem jej sehnal a mám jej připravený, zatímco píšu tohle. Píšu to přímo do linotypu, pozdě v noci v obchodě, kde pracuju přes den. Mám to i povolené od šéfa, řekl jsem mu, že chci vysázet a vytisknout povídku svého kamaráda, jako překvapení, a že olovo roztavím hned, jak se mi to povede.\nAž to dopíšu, upravím to na stejný typ písma, jakým je vytištěn zbytek knihy, a vytisknu to na stejný papír, mám jej nachystaný. Oříznu nové stránky a svážu je, takže nepoznáte rozdíl, i kdybyste měli podezření a začali to zkoumat. Nezapomeňte, že jsem dělal pětidolarové a desetidolarové bankovky, které nerozeznáte od originálu, a tohle je ve srovnání s tím hračka pro mimina. A už jsem se něco navázal knížek, abych mohl vyjmout poslední povídku z knihy a dát tam místo toho tuhle tak, abyste ani při nejpodrobnějším zkoumání nepoznali rozdíl. Udělám to dokonale, i kdyby to mělo trvat celou noc.\nA zítra půjdu do knihkupectví, nebo jen ke stánku s knihami, nebo třeba jen do obchoďáku, kde prodávají knihy, kde mají ostatní, běžné výtisky, a mezi ně položím tenhle. Najdu si dobré stanoviště a budu vás pozorovat, jak si to kupujete.\nZbytek vám už říct nemůžu, to záleží na spoustě okolností, jestli s touhle knížkou půjdete hned domů nebo co s ní vlastně uděláte. Nebudu to vědět, dokud vás nebudu následovat a pozorovat, dokud si to nepřečtete. Dokud vás neuvidím číst poslední povídku v knížce.\nPokud jste teď toma, možná jsem právě teď v domě s vámi. Možná jsem v té samé místnosti, schovávám se a čekám, až dočtete povídku. Možná se dívám z okna. Nebo možná sedím vedle vás v tramvaji nebo ve vlaku, pokud máte ve zvyku číst tam. Možná jsem na požárním schodišti ve vašem hotelu. Ať už toto čtete kdekoliv, jsem blízko vás, dívám se a čekám, až dočtete. S tím počítejte.\nJste už skoro na konci. Za pár vteřin skončíte a zavřete knihu, a pořád tomu nebudete věřit. Nebo, pokud nečtete povídky popořádku, možná otočíte na jinou stranu a začnete číst jinou. Už se nikdy nedozvíte, jak dopadne.\nNedívejte se kolem sebe. Budete spokojenější, když to nebudete vědět, když neuvidíte nůž přibližovat se. Když zabíjím lidi zezadu, vypadají, že jim to tak moc nevadí.\nAle klidně, ještě pár vteřin nebo minut si klidně myslete, že to je jen povídka jako každá jiná. Ale neohlídnete se. Nebudete tomu věřit , ale stejně budete se muset zvednout, a jít třeba na záchod a pak se budete chtít ohlédnout, nedá vám to - dokud neucítíte nůž!!!!!\n| Předmět: Nadcházející hrozba - od…\n23.06.19 10:15:08 | #171\nÚtěk do elfího impéria\nOblast Éthrén v čarodějnickém království Lhórwhonr, 49 kilometrů severně od města Rafnaeh. Třetí den po událostech ve městě Rafnaeh:\nSlunce se smálo nad malebným statkem, ohraničeným dokola dřeveným plotem. Před vcelku honosným domem stála upravovaná brána porostlá šeříkem a růžemi, která byla průchodem do krásně upravovaných zahrad obklopenými živými ploty a ovocnými stromy. Vedle domu stál přístavek pro různou zvěř, od prasat a slepic po krásné tažné koně. Mezi tím vším stál krásný letní altánek, rovněž porostlý růžemi a břečťanem. Byl tam stůl i se židlemi, na nichž seděli dvě ženy, oblečeny do čarodějnických plášťů. Popíjeli jakýsi nápoj z porcelánových šálků a smály se. Pod nimi seděl na zemi přibližně pětiletý chlapec, rovněž oblečen do čarodějnického pláště, a v ruce držel malou dřevěnou hůlku. Mával s ní, jakoby chtěl vyvolat nějaké kouzlo.\n"Slyšela jsem, drahá, že král se rozhodl přijmout velvyslance od Temných Elfů. Zřejmě zešílel," řekla opovrženíhodným tónem a usrkla si ze šálku.\n"Ale prosím tě. Elf jako elf ne? Nevím proč se Elfové a Temní Elfové tak nesnášejí kvůli osobním rozporům náboženství. Náboženství," řekla s nepochopením, "proč by někdo věřil v něco, co není vědecky ověřeno? Drahá, jestli náš Moudrý Vůdce takto rozhodl, určitě rozhodl dobře a má pro to důvod, aby pozval někoho, kdo by mohl být zítra naším nepřítelem, nemyslíš?"\n"Zřejmě máš pravdu, jako vždy."\n"O, on ti vzal hůlku. On udělal kouzlo a...velmi silné kouzlo jak tak koukám, drahá!" řekla žena, která promluvila první s nadšením. Druhá vzala chlapce do náruče a vzala si od něj hůlku.\n"Zlatíčko, na čarodějnickou školu je ještě čas," řekla a zasmála se, "koukám, drahá, na kouzla bude mít skvělé nadání." a obě dvě se začali smát...\nXerexs se v tu chvíli probudil a rozhlédl se. Nejdříve z rozespalosti své okolí nevnímal. Viděl strop, ale zřejmě to strop nebyl, spíše jakási plachta. To ho probudilo a tak otevřel oči pořádně a rozhlédl se kolem sebe. Byl zřejmě v nějakém obytném velkém stanu, podle plachet okolo všude. Zem byla potažena zvířecí kožešinou, stejně tak i jeho lůžko. Ze stropu (budu používat tohoto výrazu) visela olejová lampa, která vydávala uspávací tmavě žlutooranžové světlo.\n"Pst," umlčela ho, " odpočívej, Xerexsi."řekla mu příjemným tónem.\nXerexs se povytáhl a dal pod sebe lokty, aby byl vyvýšenější." Mairsley, co se to tu děje?" nerozuměl.\n"Na všechno bude dost času ,Xerexsi." řekla a v očích se jí objevily slzy.\n"Mairsley! Co se děje, mluv! Kde to jsem? Co se stalo s tím zrádcem Marthanonem?!"\nMairsley se na chvíli zahleděla do země, zřejmě, aby skryla pláč. Nakonec si zřejmě uvědomila, že skrývat slzy nemá cenu. Vzhlédla ke Xerexsovi a tvář měla plnou slz a smutku.\n"Xerexsi," sebrala sílu a nadechla se , " po tom, co jsi odešel zpět za Marthanonem, jsem se za tebou vydala a viděla jsem i, jak si s ním bojoval. Neměla jsem odvahu vstoupit mezi vás. Potom jsem viděla, jak si byl zbaven veškerých sil a padl si vedle jeho těla, " opět se na chvíli odmlčela, aby zabránila dalšímu přívalu slz , " chtěla jsem tě probudit, ale...ale přišel další útok, ještě děsivější než ten první, Xerexsi. Tentokrát kromě deště ohnivých střel ničily město kusy ohnivých kamenů. Sotva jsem dokázala zachránit tebe.Xerexsi...," opět se odmlčela v přívalu pláče a vzlyku, "Rafnaeh, náš milovaný domov...ono...není," řekla a slovo se ztratilo v hlubokém pláči a zármutku. Mairsley se zhroutila Xerexsovi na hruď a Xerexs jí objal. Do očí mu vstoupili slzy, které začaly rychle stékat po tváři. Jeho domov, místo, kde žil celý život, město tak krásné a velkolepé, byl zničen. Byly zničeny jeho veškeré vzpomínky, byl zničen jeho život.\n"Mair...Mairsley, to, co mi tu říkáš, je...je to hrozné. Co se mohlo stát? Kdo nás napadl?"\nMairsley zvedla hlavu z jeho hrudi, tvář měla smáčenou svými slzami.\n"Nevíme. Z města přežila hrstka lidí včetně mě a tebe. Společně jsme utekli z města a po dvou hodinách se k nám přidala jiná výprava z Oirglóthórnu. Ano,Xerexsi, i toho město bylo dobyto. Společně utíkáme pryč z našeho milovaného království, protože, jak jsme se dozvěděli před dvěma dny, naše království bylo napadeno královstvím Thúr-Amhanúth, královstvím Chaosu. Utíkáme k Elfům, kteří nám nabídli pomoc a bezpečí. Ztratili jsme domov a naše království co nevidět padne." řekla a opět jí začaly stékat po tváři slzy.\nXerexs již téměř nevnímal, bylo toho na něj až příliš. Kde byla armáda?J ak se mohlo dopustit,aby bylo kouzly napadeno čarodějnické království?\n"Jak..proč nás napadli?"\n"Nevíme, zřejmě se chtějí našeho království zmocnit a bojím se, že to bude již brzy. Podle toho,co jsem se dozvěděla od těch, co se k nám přidali v útěku, táhne armáda bojovníků Chaosu na hlavní město."\n"Co se stalo s Marthanonem?"\n"Zůstal tam a zřejmě tam i zemřel, jelikož jsem sama viděla, jak se město doslova srovnalo se zemí. Byl to hrozný pohled, jak se zhroutila nejdříve Pevnost, která pod sebou pohřbila půlku staveb města a poté, jak se zřítily všechny hradby. Zkáza byla dokončená. Bylo to hrozné."\n"Škoda, že ten zrádce nepřežil. Postavil bych ho před Radu starších a pak by litoval toho, že žije!" řekl Xerexs vzteky.\n"Vše se bude projednávat u Elfů, Xerexsi. Slyšela jsem cosi, že tam v přibližně stejnou dobu dorazí i tři cestovatelé, kteří byli světci přítomnosti Licha a Pekelného hřebce v Lidském městě. Něco se musí dít. Xerexsi, oni nás likvidují!"\nSlova Mairsley byla krutá,ale bohužel pravdivá. "Mairsley, kdo vede tuto výpravu?"\n"Zatím jsem ji vedla já, ale slíbila jsem ostatním, že jakmile toho budeš schopný ty, ujmeš se toho."\n"Já? Mairsley celou dobu si zřejmě vedeš velmi dobře. Nemůžu někoho vést, když si ani nepamatuji zničení toho všeho."\n"Xerexsi, není to z mé vůle, ale lidé si to tak přejí. Když se dozvěděli, že jsi dokázal jednoho z nejmocnějších čarodějů zlikvidovat jedním kouzlem, byli uchváceni. Zřejmě ,zřejmě si v magii neobyčejný, protože jak tvé okolí ví, dokonalou magií si oplýval od útlého věku, "Xerexs si při těchto slovech vzpomněl na sen z jeho dětství, "a proto by jsi je měl vést ty. Aspoň budou mít odhodlání a budou mít za čím stát."\n"I když to nerad připouštím, zřejmě máš pravdu. Ale budeš mi neustále nablízku, bez tebe bych ani nepřežil. Mairsley, vděčím ti za život, děkuji ti," řekl a vzal jí ruku do dlaní.\n"Nemáš zač, Xerexsi. Řekla bych, že svůj dluh jednou oplatíš."\nXerexs nevěděl, co ji na to má říci a tak pouze hleděl do jejích očí. Mairsley se usmála. "Měl by si jít spát Xerexsi, musíš ještě nabrat síly."\n"Já spát už nepotřebuji, naopak, myslím si, že jsem spal až moc! Prospal jsem celé zničení mého domova a pomalou zkázu celého království. Ne,Mairsley, já už spát nebudu!"\n"Tak se oblékni a vyjdi ven. Budu čekat před stanem, ano?"\nXerexs přikývl. Mairsley vstala a ze stanu odešla. Xerexs si mezitím oblékl oblečení, které měl složené a vyprané u postele. Poté vyšel ze stanu. Rozhlédl se. Viděl spoustu různých lidí a tváří, kteří ve světle olejových lamp léčili ty, kteří to potřebovali. V každém výrazu viděl pouze smutek, strach či zoufalství. Štěstí toto království opustilo. V tu chvíli si připustil, že na sebe vzal velké břemeno, když souhlasil, aby tyto lidi vedl do Elfího impéria.\n"Od teďka, Xerexsi,je vedeš ty," uslyšel vedle sebe hlas Mairsley. Ani se k ní neotočil, pouze sledoval ty tváře.\n"Jak bych mohl Mairsley. Ale...ano, povedu je, ale ty mi budeš muset být nápomocná." připustil.\n"Jistě, budu se snažit. Měla bych všem říci, že už jsi vzhůru."\n"Ne, ještě ne, nechejme to na ráno!"\n"Xerexsi, když to budeš odkládat, strach z toho bude ještě větší," řekla a zmizela. Objevila se na rozeklaném kameni uprostřed davu. Mnozí z nich na to reagovali a očekávali co se bude dít.\n"Poslouchejte mne všichni!" řekla Mairsley důrazně a po chvíli ji obklopovalo hrobové ticho. "Ten, jehož jste si vyvolili, aby nás vedl, Xerexs, který přežil útok jednoho z nejmocnějších čarodějů a tohoto čaroděje dokázal omráčit, se probudil a je připraven vzít na sebe břemeno této výpravy," řekla Mairsley a Xerexs pochopil, že je na čase se u ní objevit. Zmizel z místa kde stál a objevil se přímo vedle ní. Dav začal tleskat a jásat. Xerexs pokynul, aby se utišili.\n"To, co jsem se dozvěděl před nepatrnou chvílí mne velmi zarmoutilo. Když skončil první útok na město, bojoval jsem s mocným Marthanonem a skolil ho, avšak nezabil jsem ho. Nýbrž vypětím sil jsem padl vedle jeho těla. Nepamatuji si již žádné hrůzy, které se děly po tom. Nebýt zde Mairsley, již bych nežil a byl jsem pohřben vedle toho zrádce. Nejsem mistrem magie, tak jako někteří z vás, dokonce ani neumím kouzla všechna natož ty, které znám, abych je dokonale ovládal. Ale vám všem zde slibuji, že se budu maximálně snažit, abychom se k Elfům dostali v pořádku. Snad jednou přijde den, kdy společně pohřbíme mrtvé v Rafnaehu. Až budeme v Maguleshu, tak teprve tam se ukáže, kdo za tím vším stojí a jak se mohlo stát, že Páni démonů povstali, když nepřišlo žádné zatmění! Do té doby budeme při sobě stát." řekl a všiml si souhlasných, i když velice zarputilých a nešťastných pohledů. Xerexs nedokázal skrýt své slzy." Já sám jsem přišel o celou rodinu i o mé příbuzné a známé. Rafnaeh pohřbilo vše, co mě k němu přitahovalo. Již není nic, co by mne k tou místu táhlo, ale tužba po pomstě je mnohonásobně silnější a ta mě vede kupředu. Nesmíme se ohlížet za sebe a za svojí minulostí. Musíme hledět kupředu. Musíme dál!" řekl a ostatní s ním opět souhlasili mohutným povykem. Poté Xerexs sestoupil.\n"Byla to pěkná řeč," řekla mu hned Mairsley, " a řekla bych, že je velmi povzbudila. Nyní si běž lehnout, stále ještě musíš odpočívat. Ráno vyrazíme a musíme být ostražití, jelikož nás čeká cesta přes Thurtinský hvozd."\nXerexs při těchto slovech stuhnul." Přes...přes ten hvozd? Proč zrovna přes jediné místo v celém království, které nedokázalo být ovládané čarodějnou mocí. Moc dobře víš, že tam je magie slabá, troufám si říci, že nám bude magie téměř k ničemu, když tam je cosi, co jí tlumí!"\n"Xerexsi," povzdychla Mairsley, " je to nejkratší cesta do Elfího impéria! Pokud by jsme ten rozlehlý hvozd měli obejít, ztratili by jsme mnoho dní. Takhle ho za dva, tři dny projdeme a už nám nebude nic bránit, abychom spadli pod mocnou ruku jejich...bohyně."\n"Bohyně?" usmál se Xerexs, " u všech čarodějů, bohyně? Nemohla jsi přijít s něčím lepším? Elfové, lidé a jiní jsou i přeze všechno tak naivní, když věří, že je spasí to, co nikdo nikdy neviděl. Dobře, Mairsley. Souhlasím s tebou, i když si myslím, že cesta před námi je velmi nebezpečná. Ten hvozd chrání Sirenanští Enti (druh entů, kteří zabíjí vše, co nenáleží lesům a stromům) a ti, pokud nás objeví, o čemž vůbec nepochybuji, se s námi mazlit nebudou. Copak nepamatuješ na Válku Lesů, když elfové na druhé straně začali hvozd obydlovat? Všichni zemřeli! Pokud nás elfové očekávají, doufám, že na to pomysleli, jinak budeme mít co dočinění s Pastýři stromů. Přeji ti...krásně se vyspi, Mairsley." řekl jí něžně a odešel zpět do svého stanu.\nRáno se Xerexs probudil sám od sebe a již na něj čekala snídaně. Posnídal, oblékl se a vyšel ven ze stanu. Všichni už byli na nohou a téměř připraveni k odjezdu. Xerexs se obrátil zpět do stanu a zkontroloval, zda-li tam není něco užitečného či jestli si tam někdo něco nezapomněl. Poté vyšel ze stanu a postavil se před něj. Namířil na něj hůlkou, ale pak ji opět zastrčil. Roztáhl ruce a zvedl je nad sebe.\n"Oi M´orphi sektem gruc´isi nay!" řekl a z prostoru mezi jeho dlaněmi zazářilo bílé světlo a stan byla tatam.\n"Xerexsi!" uslyšel za sebou hlas Mairsley a v tu chvíli si uvědomil, že takto na něj zavolala i před čtyřmi dny, kdy bylo Rafnaeh zničeno.\nPřestal však její hlas vnímat,dokonce i hlasy okolí, jelikož začínal cítit, že se propadá do prázdna a do ticha. To bylo však přerušeno nehorázným hlukem a hřměním. Ne,nebylo to hřmění, byl to hluk děsivého požáru, který ho obklopoval. Rozhlédl se kolem sebe, ale stále viděl mnoho tváří a vyděšený výraz Mairsley, která k němu zřejmě promlouvala, ale on jí nedokázal vnímat.\n"Ur-ghür...nadkazad...mier-Thöl!" ozýval se všudy přítomný, nejděsivější hlas, jaký kdy Xerexs slyšel. Slova mu neříkala nic, i když si uvědomoval, že mu postupně dávají smysl. "Oheň...zkáza...smrt! Tebe... ´šechny... čeká...přijde...zahubí...dědici...poslaný...!" náhle hlas utichl a Xerexs myslel, že mu hlava pukne bolestí. Začal děsivě křičet. Neuvědomil si, že ostatní na něj vyděšeně hledí. Náhle vše, jak rychle začalo, tak i rychle skončilo. Xerexs otevřel oči a uvědomil si pohledy všech.\n"Xere...Xerexsi, jsi v pořádku?" zeptala se ho starostlivě. Xerexs jí sice vnímal,ale nebyl schopen jí odpovědět. Skácel se na kolena a začal ztěžka dýchat.\n"Xerexsi, co se stalo? Prosím, odpověz mi!" naléhala.\n"Mair..."řekl Xerexs,ale musel se pořádně nadechnout."Mairsley,každou chvíli na nás zaútočí!Já...já..já slyšel jeho...slyšel jsem Mhoroda!"\nPři těchto slovech ostatní strnuli. "Xerexsi, co jsi slyšel?"\n"Slyšel jsem, jak říká,říkal,že přijde oheň a zkáza.Musíme jít, okamžitě!" řekl s hrůzou v očích.\n"Dobře," řekla Mairsley a otočila se k ostatním , "okamžitě odcházíme. Cesta před námi není snadná a doufejme, že se vše obejde bez potíží!"\nCelá družina se tedy vydala směrem k zelenému nedalekému pásu. Po pár hodinách ke hvozdu došli: cesta dále pokračovala přímo do něj a mizela ve tmě. Pastviny byly rázem změněny na spletivu všelijakých stromů, které,díky svým hustým korunám, absolutně nepropouštěly světlo. Ve hvozdu žije mnoho podivného, které by bylo radši, kdyby rušeno nebylo. Ze hvozdu vyzařovala zima a strach. Ale nic jiného jim nezbývalo.\nDružina se zastavila pod Xerexsovým povelem. "Ještě máme čas si vše promyslet, Mairsley," řekl z obavy.\n"Xerexsi," oslovila jej, "nemáme žádný čas. Zlo nám je v patách. Démoni plení naše království. Je otázkou času, kdy se k nim připojí Nekromanti. Musíme přes ten hvozd, Xerexsi. Na druhé straně je Elfí impérium, naše spása! Nezastavujme a projděme jej."\nXerexs se otočil zpět ke hvozdu." Ten hvozd mi nahání strach, Mairsley. Je prastarý, tak velmi starý pamatuje mnoho..a určitě nezapomněl na rány, které mu způsobila válka. Doufejme, že děláme správně a doufejme, že nenarazíme na Pastýře stromů. Pojďme tedy." řekl a na jeho povel vstoupili do hvozdu.\n22.06.19 13:23:36 | #170\nRafnaeh, jeden den před událostmi v Melhsburgeru:\nSlunce se probudilo ze svého nočního spánku a vypustilo paprsky životodárné barvy do okolí, čímž rozzářila doposud spící krajinu pod ním. Vše oživlo a začalo hrát barvami tepla a světla. Avšak to vše bylo překryto ještě krásnější velkolepostí, protože jakmile paprsky dopadly na vysoké hradby, odhalily přenádherné město, hrdě se tyčící nad svým okolím. Jeho mohutné vysoké magické věže se tyčily do nedozírných výšek a z člověka dělaly mravenečka. Pod těmito vysokými okouzlujícími věžemi se rozkládali ještě velkolepější paláce a různé budovy. Poté se město nořilo do stínů ohromně mohutných hradeb, které město obklopovaly. Tak působilo ráno na město Rafnaeh, Věže Mágů, jak mu bylo říkáno v Obecné řeči (řeči lidstva).\nJakmile se probudilo město, probudil se veškerý život v něm. Hordy mladých studentů magie odcházelo do škol, naučit se novému; muži odcházeli do práce (většinou úřednické) a ženy prožívali každodenní rutiny, jako například vaření či nákup na tržištích. Město bylo tuze rozlehlé a obyvatelstva mělo nespočet. Jako každé jiné akademické město i tohle město bylo silně ovlivněno studiem a provozováním magie a používáním různých mechanických strojů a perpetum mobile.\nJednou takovou školou byla i škola magie mistra Marthanona, který doučoval pouze soukromě a pouze ty, o kterých si myslel, že to někam jednou dotáhnou. Měl dohromady dvacet studentů, ale toho vyučoval pouze osobně Xerexse, nadaného mladíka, který se přikláněl k ohnivé magii, jedné z nejsilnější a nejútočnější magie vůbec.\nXerexs by raději nyní dováděl úplně někde jinde, ale společnost a nátlaky jeho velmi studovaných rodičů mu nedovolovaly nic jiného,nežli se učit, učit, učit a učit, což se Xerexsovi zrovna moc dvakrát nelíbilo. Ale pokud se jednalo o ohnivou magii, nedělalo mu to sebemenší problém.\nNyní měl poslední hodinu dnešní výuky, což nebylo nic jiného, než jeho oblíbená ledová a vodní magie. Celou hodinu se příšerně moc trápil se zápisy o různých kouzlech a ke konci hodiny přišlo to nejhorší.\nMarthanona seděl u svého psacího stolu a neustále něco psal svým elegantním brkem. Byl velmi zaneprázdněn, jak šlo vidět na jeho pohledu, pohledu zestárlého muže, který v životě mnoho zkusil a mnoho zažil. Vyhrál mnoho bitev a viděl umírat mnoho mrtvých. Xerexs měl hlavu znuděně opřenou o dlaň a kousal hrot brka. Nepřál si nic jiného, než aby Marthanon oznámil konec hodiny a on konečně vyběhl ven ze školy. Bohužel,zatím byl ve škole a zatím se stále nudil.\nMarthanon zničehonic hlasitě zabouchl knihu, do které cosi psal a nahlas promluvil: "Tak, podíváme se, co jsi se za dnešek naučil!". Řekl to tak hlasitě, že Xerexs vyskočil na nohy, ještě než vyskočil, tak se dlaní bouchl do brady a ještě navíc si zabodl hrot brka do dásně.\n"Jsi v pořádku?" zeptal se ho Marthanon\n"Jistě, mistře, trochu sem se polekal," ubezpečil ho.\n"Nuže," podotkl, "na začátku téhle hodiny jsem ti zadal,abys se naučil teoretickou část přeměny vody v led a jeho uzavření v časové smyčce. Nemám pravdu?"\nXerexs myslel, že omdlí. Vzpomněl si, že mu Marthanon něco takového na začátku hodiny vykládal, ale to by nesměl být hlavou úplně někde jinde. "Jistě," zalhal.\n"Nuže, vyzkoušíme si to!" řekl a vyčaroval vedle sebe korbel vody. Xerexsovi se stáhlo svalstvo na tváři. Nevěděl, co má dělat.\n"Co na mě tak zíráš. Chop se toho džbánku!"povzbudil ho. Xerexs nedobrovolně uchopil žejdlík. "Výborně! A teď, Xerexsi, se velmi soustřeď a až si budeš myslet, že jsi připraven, vrhni na mě vodu a pokus se jí zmrznout a zastavit! Zvládneš to?"\nXerexs moc dobře věděl, že říci mistrovi ano by bylo až příliš riskantní a proto mu vše odkýval. Ale když mělo přijít do tuhého, znervóznil. Jeho mistr na něj očekávajíce hleděl. Udělat to musí. Nechtěl se na to dívat.Zavřel oči, soustředil se a pak vzal a plnou silou vymrštil vodu z korbele přímo na Marthanona.\nChvíli neudělal vůbec nic, přál si, aby mohl okamžitě zmizet, protože už na sobě cítil oči naštvaného kouzelníka, který je zlitý vodou. Nevydržel to, musel se podívat.\nOtevřel oči a spatřil Marthanona, jak křečovitě stojí a má zavřené oči. Nad ním se vznášela seskupená voda, nebyla sice zmrzlá, ale mistrovi nějak neuškodila. Byl na sebe velmi hrdý.\nMarthanon to již také nevydržel a otevřel oči. Vyjeveně hleděl na Xerexse, který zase vyjeveně hleděl nad jeho hlavu. To donutilo čaroděje,aby se ohlédl nad sebe a vcelku se i lekl.\nTlesk dlaněmi." No výborně, výborně, Xerexsi! Sice jsi nedosáhl efektu, které jsme chtěli docílit, ale abych se přiznal, tohle je mnohem milejší, protože abych se doopravdy přiznal, myslel jsem, že dostanu silnou ránu zmrzlé vody do hlavy a zřejmě už nevstanu. Jsem velmi hrdý!" řekl a Xerexs měl ze sebe doopravdy radost.\n"No mistře, já být vámi, moc bych pod tou vodou nestál," řekl znepokojeně.\n"Jak vidím, je to velmi dobře odvedená práce a myslím si, že není vůbec žádný důvod bát se. Jak dobře drží strukturu!" řekl opět čaroděj a neustále si seskupení levitující vody podrobně prohlížel.\n"Smím už odejít?" zeptal se Xerexs opatrně.\n"Odejít," řekl Marthanon a poprvé odtrhl zraky od vody na Xerexse, "ty chceš zrovna teď odejít, když se ti to tak dobře podařilo?! Chtěl bych, abys to zopakoval..." ale Xerexs ho přestal vnímat, protože z vodou se něco začalo dít. Začala být velmi neklidná a začala ztrácet svojí strukturu.\n"Mistře, prosím vás, měl byste..."\n"Nechci nic slyšet, Xerexsi," odbyl ho Marthanon, "tak krásně se ti to povedlo a..." náhle mu na obličej spadla kapka vody. Marthanon ztuhl a opatrně pozvedl hlavu k vodě. V tu chvíli se struktura rozpadla a padající voda udeřila Marthanona přímo do obličeje. Ten leknutím zakřičel a Xerexs propadl smíchu, ale snažil se zachovat vyplašený výraz, i když se mu to nedařilo.\nMarthanon byl velmi klidný, nemluvil. Voda mu stékala po obličeji a oblečení na zem. Poté sklonil hlavu a se strnulým výrazem řekl: "Myslím, že hodina pro dnešek skončila. Můžeš odejít."\nXerexs se snažil nesmát se, i když to bylo velmi těžké. Otočil se a co nejrychlejšími kroky odešel pryč ze školy. Co dělal Marthanon už nezjistil.\nVyběhl ze školy jak nejrychleji to šlo a tam propadl teprve pořádnému smíchu. Lidé, procházející okolo, nechápali, co mu přijde tak směšně a popravdě jeho ani nějak jejich názor nezajímal. Když se uklidnil, rozhodl se jít na náměstí Oghmy, chrámu zasvěcení, které bylo jednu ulici od školy.\nProcházel nádhernou ulicí, která žila velkolepostí mágů. Ulice byli krásně upravené a vedlo z ní mnoho schodišť do vyšších míst tohoto skvostného místa. Xerexs procházel okolo mnoho obchodů s různým magickým i nemagickým vybavením a celou ulici lemovaly aleje stromů podél silnice. Xerexsovi tento pohled rozzářeného města dělal vždy velmi dobrou náladu a vždy mu pochod po této ulici velmi rychle utekl.\nOctil se na náměstí Ohmy, největším náměstí z celého města, které bylo středem a centrem. Nespočet obchodů a krásných stavení jej obklopovaly a v prostředku bylo veliké tržiště, na kterém můžete sehnat téměř cokoliv.\n"Xerexsi!" uslyšel kdesi mezi lidmi. Rozhlížel se po lidech a uviděl černovlasou pohlednou dívku oděnou do domácího oblečení. Mávala na něj s rozzářeným úsměvem. Xerexs se usmál a přišel k ní.\n"Ahoj," pozdravili se.\n"Tak jak bylo u Marthanona?" zeptala se dívka.\n"Ale znáš to, každodenní magická rutina, i když bych řekl, že po dnešní poslední hodině mě Marthanon nebude chtít vidět velmi dlouho," řekl a vybavil si scénu, jak voda padá na Marthanovo vyděšený obličej.\n"Co se stalo?" smála se.\n"No, trochu se mi nevyvedlo jednou kouzlo a obdařil sem Marthanona sprškou vody," zasmál se. Dívka se uculila.\n"Co dne děláš?" zeptala se ho.\n"No, Mairsley, abych řekl, tak vůbec nevím!"\n"Aha. No myslela jsem, že by jsme mohli spolu jít do Naranského parku a trochu si zakouzlili," navrhla Mairsley.\n"No, to nezní jako špatný nápad. Tak kdy? A co tu vůbec děláš?" řekl Xerexs a byl poněkud na měkko.\n"No, musela jsem jít nakoupit nějaké ovoce, znáš to. Tak přijď pro mě v sedm hodin. Platí?"\n"Jistě, budu tam přesně!" řekl Xerexs zbrkle.\nMairsley se zasmála." Tak to jsem ráda a chtěla jsem se tě ještě zeptat, jestli jsi...". Xerexs ji přestal poslouchat, protože se náhle začalo rychle stmívat a mraky, které se chovaly velmi podivně, se začali zatahovat a clonit slunce.\n"Co se to děje?" zeptala se Mairsley nechápavě. Xerexs také nevěděl. Ostatně zřejmě to nikdo nevěděl, protože všichni lidé se zadívali na oblohu a mlčky pozorovali, co se děje.\nO oblohy náhle jakoby se objevovaly tisíce malých červených světélek, které za sebou táhli rudožlutý ohon. Lidé začali být nervózní. Ty světélka byly stále větší a větší.\nXerexs si uvědomil, že jedno se řítí přímo na něj a na Mairsley, a tak ji chytil za ramena a společně s ní odskočil do hromady sudů pár metrů vedle. Ostatní již začali chápat o co se jedná a zkušení čarodějové a čarodějky začali vyčarovávat proti ohňové bariéry: na město se řítil tisícový roj ohnivých střel.\nJedna z nich dopadla na místo, kde ještě před chvílí stáli Xerexs s Mairsley a to místo začalo ihned hořet. Další, stovky a tisíce, začali dopadávat na všechna místa města. Vysoké velkolepé věže se začaly hroutit a pohřbívaly mnoho lidí. Výbuchy, ničení, křik a pláč, naprostý chaos a panika ovládla město. Lidé utíkali na všechny strany, zatímco střely likvidovaly město. Jedna zasáhla i dům, u kterého byl Xerexs s Mairsley a začal se hroutit.\n"Pojď!" zakřičel na ní a vláčel ji za sebou. Vyhýbali se nejen lidí, ale také dopadajících střel. Byl to strašlivý pohled, dívat se nato, jak vše krásné a mohutné se hroutí. Začala být doslova tma pod nánosem prachu a výbuchů, oheň zaplavil město a olizoval ho svými plameny. A vše, jak rychle začalo, také rychle skončilo. Po známkách útoků ani stopy. Město bylo zničené, téměř zlikvidované. Lidé křičeli, pomáhali druhým nebo utíkali do bezpečí ze strachu, že by se ta hrůza opět vrátila. Xerexs s Mairsley se zastavili zhruba ve prostředku náměstí a pozorovali hrůzu kolem sebe. Mnohé budovy ještě pukaly a hroutily se jako domeček z karet. I ten nejvelkolepější palác byl zbořen. Téměř všechny budovy hořely.\n"Co..co se to stalo!" křičela vyplašeně Mairsley.\n"Já nevím, nevím nic Mairsley! Něco nebo někdo zaútočil na naše město! Nevím, co mám dělat!" řekl a rozhlížel se kolem sebe. Náhle si všiml Marthanona, jak mizí do ulice, která vedla k jeho škole." Zůstaň tady, rozumíš! Nikam se nehni, zůstaň tady!" rozkázal jí.\n"Kam chceš jít?!"\n"Půjdu za Marthanonem! Čekej tady, budu hned zpět!" řekl a odešel od ní.\nBěžel jak nejrychleji mohl, míjel vystrašené tváře a hrůzu v očích, míjel také místo,kde stál s Mairsley. Doběhl až k Marthanovově škole, která jak se zdála, byla nedotknutelná hrůzou, která se odehrála před malou chvílí. Uklidnil se na chvíli a poté vstoupil do školy.\nOpět stál ve velkém dlaždicovém sále, kde na jeho konci byla učebna. Tentokrát zatočil doleva do jeho pracovny. Už chtěl otevřít dveře, ale náhle uslyšel podivné zvuky. Proto opatrně otevřel dveře pracovny a nakoukl dovnitř.\nUviděl, jak se Marthanon v sedě nadklání nad jakousi otevřenou knihou, z které vyzařovaly modré pruhy, které pohlcovaly Marthanovův obličej. Xerexs se snažil ani nevydat hlásku. Marthanovův obličej byl velmi klidný a vyrovnaný, avšak Xerexs v něm Marthanona samotného nepoznával.\n"Mhorode," řekl náhle Marthanon, " Temný pane z Mhorokarabadu, Země umírajících, vyslyš tužby tvého oddaného!" řekl.\nXerexs myslel, že to byl velmi krutý žert. Vždyť Mhorod je Temný pán, který zemřel před více jak dvěmi tisíci lety při velkém boji. Jak s ním mohl Marthanon komunikovat a vlastně proč s ním vůbec komunikoval? Vždyť to byl jeden z největších krutovládců, které rozséval děs a hrůzu po celém světě! Jak může jenom?\nVšude po místnosti se začalo ozývat mrtvolné dýchání, velmi bolestné a kruté a Xerexs si začal myslet, že veškeré štěstí z něho vyprchává.\n"El-khazüd naragtaraz ser aut burz iksi nargandael!"ozval se děsivý hlas, hlas tak strašlivý a plný zlosti a krutosti, že Xerexs se držel,aby nezačal plakat.\n"Ano, můj pane, Rafnaeh bylo zničeno!" prohlásil s radostí Marthanon a Xerexs nemohl uvěřit svým očím.\n"Tolorgen da men?! Etrur gar breguz?!"\n"Nebylo zničeno úplně,ale můžu vás uklidnit, je natolik zničeno, že až přijde čas války, nebude schopno se bránit!"\n"Keri...dargomblen keri! Urgzúm nabathón!"\n"Ano, zajisté!" řekl Marthanon a světlo z knihy se vytratilo. Marthanon knihu zavřel a odešel kamsi.\nXerexs to nemohl vydržet a proplížil se do pracovny. Opatrně se zahleděl na knihu, která nenesla žádné jméno. Zhluboka se nadechl a otevřel obálku.\nNejdříve vypadala kniha jako každá jiná, ale po chvíli obraz papíru zmizel a objevil se zjev, podobný peklu. Xerexs náhle ucítil příliv horka a nehorázného strachu a mučení. Cítil, že zemře, že již nebude žít, dokonce cítil, že umřít chce. Cosi mu drtilo srdce a vysávalo z něj poslední náznaky lásky, naděje a štěstí.\n"Kdo jsi?" uslyšel opět tím hlasem jako předtím. Xerexs mlčel, snažil se mít ústa zavřené a plakal. Plakal nad zoufalostí a bezmocí, do které se podíval.\n"Mluv, člověku! Kdo jsi?!"\n"Nech...nech mne být!" vydávil ze sebe Xerexs.\nHlas se děsivě usmál." Hloupý člověk...zemřeš!!!"\n"Nééééééééé!" zakřičel Xerexs a náhle odtrhl obličej od knihy, která se opět stala knihou. Nechápal,co se stalo. Že by mluvil se samotným Temným pánem. Nevěřícně se díval na knihu. Přece by nemohl Marthanon takto pošpinit nejen své jméno, ale ještě uvrhnout celé město do záhuby.\n"Xerexsi," uslyšel za sebou hlas Marthanona. Xerexs si uvědomil, že Marthanon ho mohl celou dobu vidět, co dělá a že odhalil jeho zločiny.\nOtočil se." Ano? Jak si jen mohl, Marthanone!" řekl ze zlostí v hlase.\n"Mohl? Chtěl jsem,zajisté," odpověděl mu, avšak úplně jiným tónem jako obvykle, "Co jsi viděl?"\n"Viděl jsem dost, abych věděl, že ty si zasloužíš jenom smrt, pohanobení a potom tě bez lítosti popravit!"\n"Tvá slova jsou velmi krutá. Copak nechápeš, jaká síla a moc se skrývá v Temném pánovi? On dokáže vše!"\n"Temný pán Mhorod se s nikým nikdy dělit nebude! Marthanone, jak jsi mohl být tak zaslepen? Díky tvé pošetilosti a zaslepenosti bylo zničeno naše milované město. Tisíce lidí zemřelo a bylo zničeno vše krásné, co jsi dříve miloval!" řekl Xerexs a spustily se mu slzy.\n"Miloval. Právě, že miloval. Ale okolnosti se změnily. Bude nastolen pořádek v podobě vlády Temného pána! Už mu nic nezabrání v tom, aby povstal!"\n"Ale zabrání! Národy Lidí, nás a Sylvanu se spojí a budou bojovat proti němu. A navíc potřebuje Artefakt morhaeiský!"\n"Jak jsi se dozvěděl o tom artefaktu?!"\n"Studoval jsem Mhorodův věk velmi dlouho!"\n"Proto také musíš nyní zemřít!" řekl Marthanon a připravoval si dlaň, ve které se formulovalo cosi modrobílého zářivého.\nXerexs jistě poznal, co je to za kouzlo. Marthanon se ho snaží zabít ledových dechem. Roztáhl ruce a vytvořil kolem sebe ochranou bariéru.\n"Ha, ty si myslíš, že tě zachrání ochrana? Tebe? Jsi slabí!" řekl se zuřivostí a vrhl proti němu střelu, která se však rozplynula nárazem na bariéru.\nMarthanon nepochopil, jak to,že se dokázal ubránit. Xerexs mezitím vytvořil svojí tak oblíbenou ohnivou kouli a vrhl jí proti Marthanonovi, která ho zasáhla do ramene. Bolestně zakřičel.\n"Máš neobvyklou sílu. Vždy jsem pozoroval, že jsi velmi silný. Nyní zemřeš...!". Začal vytvářet jakési kouzlo, Xerexs nevěděl, o jaké se jedná. Zareagoval a poslal na Marthanona spršku omračujícího kouzla, které ho zasáhlo rovnou do obličeje. Marthanon padl k zemi a nehýbal se.\n"Proč! Proč!" zakřičel Xerexs v zoufalství a padl na kolena. "Jak jsi jen mohl být tak pošetilí a věřit, že tě bude Mhorod brát jako sobě rovného, Marthanone!" křičel na bezvládné tělo. Zřejmě toho na něj bylo mnoho. Propadl takovému zoufalství. Málem přišel o život, jeho krásné, milované a velkolepé město bylo zničeno. Viděl mnoho mrtvých a nyní se dozvěděl, že jeho nejmilovanější mistr je jeden z největších zrádců posledních věků a navíc se ho snažil zabít. Zhroutil se na studenou podlahu a propadl pláči. Myslel si, že už nemá cenu žít...\n| Předmět: Páteční bonus Š+G\n21.06.19 13:46:19 | #168\n| Předmět: RE: Páteční bonus Š+G\n21.06.19 14:24:35 | #169 (1)\n31.05.19 14:02:10 | #160 (1)\n31.05.19 14:13:43 | #161 (2)\n31.05.19 14:35:35 | #162 (3)


DĚTSKÝ PŘÍMĚSTSKÝ TÁBOR - PDF\nDownload "DĚTSKÝ PŘÍMĚSTSKÝ TÁBOR"\n1 Pořádá: DĚTSKÝ PŘÍMĚSTSKÝ TÁBOR Kde: Squash Třinec Kdy: 1. termín termín termín termín Cena: 1.500,- Kč / jeden termín Věk: 6 12 let Na co se děti mohou těšit: Opičí dráha Den na farmě U Klokana Squash Výlet do Mostů U Jablunkova Poznávání přírody Kolektivní soutěže Plno príma zážitků\n2 INFORMACE: Hlavní vedoucí tábora: Markéta Vrtaňová - tel.: Program Scházení dětí v 7:30 8:00 Odchod dětí domů v 16:00 16:30 Příchod a odchod dětí bude vždy ve Squash centru v Třinci. Každý den máme pro děti připravený pestrý program. Je vhodný pro děti ve věku 6 12 let, které mají rádi pohyb, přírodu, kolektivní hry a dobrodružství. Strava Na každý den je pro děti zajištěna strava svačinka, oběd, svačinka. Prosíme rodiče, aby svému dítěti dali láhev s pitím, kterou budeme v rámci pitného režimu dolévat, a aby první svačinu nebrali jako snídani!!! Nezapomeňte - Batůžek - Láhev s pitím - Vhodné oblečení + pokrývka hlavy, sluneční brýle, opalovací krém, pláštěnka, papuče. - Přiměřené kapesné\n3 Přihlášky a platby Vaše dítě můžete zapsat telefonicky na čísle: nebo na ové adrese: Přihlášku je nutno vyplnit a odevzdat na recepci ve Squash centru, nebo poslat naskenovanou na náš Částku 1.500,- Kč je nutno uhradit na recepci Squashe nejpozději do Táborový řád Náplní příměstského tábora je nejen zajistit hlídání děti v pracovní době rodičů, ale také, a to především, zajistit dětem příjemné trávení prázdnin s prima partou a bohatou programovou nabídkou. Účastníkem tábora je každý, kdo se účastní jakékoliv aktivity spojené s realizací tábora: děti, vedoucí, lektoři, instruktoři, dobrovolníci, zdravotník. Ve všech prostorách a prostranství, kde probíhá tábor je zákaz kouření a užívání návykových látek (alkohol, drogy). Rámcový program tábora je připraven před zahájením tábora s tím, že denní program může být změněn dle rozhodnutí hlavního vedoucího tábora (s přihlédnutím k počasí, únavě dětí, ). O děti se budou starat a program zajišťovat zkušení instruktoři Sraz účastníků je mezi 7:30 a 8:00 hodinou, předání dětí zpět rodičům mezi 16:00 a 16:30 hodinou. Každý den bude zakončen rozpravou o náplni dalšího táborového dne. Tábory probíhají ve čtyřech týdnech, a to od do Instruktoři přebírají za děti odpovědnost v okamžiku předání dítěte rodičem a odpovědnost končí zpětným předáním dítěte rodiči. Na příměstský tábor nosí děti pouze věci potřebné k účasti na něm (nezapomeňte svému dítěti dát s sebou přezůvky). Je jim zakázáno nosit a používat věci, které by mohly ohrozit zdraví, způsobit úraz nebo ohrožovat mravní výchovu dalších dětí (především zbraně, návykové látky apod.). Cenné věci (šperky, mobilní telefony apod.) si děti na tábor\n4 berou na vlastní nebezpečí, v případě ztráty či zničení za to organizátor ani lektoři nenesou zodpovědnost. Pro všechny účastníky je připraveno 3x denně stravování dopolední svačinka, v poledne teplý oběd, odpolední svačinka. Po celou dobu pobytu na táboře je všem účastníkům zajištěn dostatečný přísun tekutin, ať se budou nacházet v areálu nebo na kterémkoliv výletu. Tábora se mohou zúčastnit pouze děti zdravé. Pokud se v průběhu dne vyskytnou jakékoliv zdravotní problémy, vedoucí tábora vyrozumí rodiče, kteří si dítě vyzvednou a převezmou do vlastní péče. V případě jakýchkoliv zdravotních problémů první pomoc poskytne zdravotník (proškolený vedoucí tábora), při větších komplikacích bude okamžitě přivolána první pomoc a postižené dítě bude přepraveno do nemocnice. Vedoucí tábora o zranění ihned vyrozumí organizátora, zdravotníka, a rodiče dítěte. S ohledem na nový zákon č. 372/2011 sb. je rodič povinen být v době pobytu dítěte k zastižení na mobilním čísle, který uvedl v přihlášce. V případě nedostupnosti předloží rodič předem podepsaný souhlas o případném ošetření jejich dítěte. Rodiče jsou povinni nahlásit vedoucímu tábora jakékoliv změny, které se přes noc udály a mohly by ovlivnit chování či zdravotní stav dítěte (úmrtí v rodině, očkování, štípnutí hmyzem, ). V případě, že dítě během tábora onemocní a nebude se moci tábora dále účastnit, náleží rodičům 50% z poměrné části účastnického poplatku. Tato poměrná část se vypočte jako poměr mezi dny, které se již uskutečnily a dny, které zbývají do ukončení tábora. Je potřeba doložit lékařské potvrzení. V případě, že dítě nebude moci z důvodu nemoci na tábor vůbec nastoupit, bude rodičům na základě prokazatelných skutečností (doložení lékařského potvrzení) vrácen účastnický poplatek ve výši 100%. Zaplacením účastnického poplatku se rodiče zavazují dodržovat tento táborový řád, se kterým byli seznámeni. Dokumenty k vyplnění naleznete na dalších dvou stranách\n5 Nástupní list dítěte + potvrzení o bezinfekčnosti Musí být vyplněn v den nástupu na tábor spolu s potvrzením o zdravotní způsobilosti dítěte a průkazem zdravotní pojišťovny. Zakroužkujte prosím termín táboru, na který se tato přihláška vztahuje: Údaje o dítěti: Jméno a příjmení dítěte Rod. číslo Bydliště...Pojišťovna Údaje o rodičích: Jméno matky.....tel. kontakt. Jméno otce......tel. kontakt.. Adresa pobytu rodičů v době konání tábora. Prohlášení zákonných zástupců dítěte: Prohlašuji, že ošetřující lékař nenařídil výše jmenovanému dítěti změnu režimu, dítě nejeví známky akutního onemocnění (průjem, teplota, kašel, vši apod.) a okresní hygienik ani ošetřující lékař mu nenařídil karanténní opatření. Není mi též známo, že by dítě přišlo v posledních dvou týdnech do styku s osobami, které onemocněly přenosnou nemocí. Dítě je schopno účastnit se tábora. Jsem si vědom/a právních důsledků, které by mě postihly, kdyby toto prohlášení bylo nepravdivé. Upozornění: Dítě, za které nebude v den nástupu zaplacená celá cena táboru, nebude na tábor přijato. Stejně tak dítě jevící známky onemocnění. V.. dne Podpis zákonného zástupce\n6 Potvrzení dětského lékaře o zdravotní způsobilosti dítěte k účasti příměstského tábora Jméno a příjmení dítěte:.. Datum narození: Zdravotní pojišťovna:.... Adresa místa trvalého pobytu: Posuzované dítě: - je zdravotně způsobilé - není zdravotně způsobilé - je zdravotně způsobilé za podmínky (s omezením):.. Potvrzujeme, že dítě: - se podrobilo stanoveným pravidelným očkováním ANO NE - je proti nákaze imunní (typ/druh): - má trvalou kontraindikaci proti očkování (typ/druh) :... - je alergické na :... - dlouhodobě užívá léky (typ/druh, dávkování): Jiná důležitá sdělení lékaře: Potvrzení je platné 1 rok od data vydání, pokud v souvislosti s nemocí v průběhu této doby nedošlo ke změně zdravotní způsobilosti. Datum, raítko a podpis lékaře


Sólo pro Draguna | NSS.cz\nSólo pro Draguna\n15.06.2017 13:00 | Open Teplice 2017\nVedení se ujímá Kamil Dragun, ač jeho včerejší výkon nebyl bez poskvrnky. Jak dopadlo nervózní české derby kandidátů reprezentace a další.\nNaše novoborské skleněné orákulum se opět nemýlilo a po polovině turnaje na samostatném prvním místě trůní polský velmistr Kamil Dragun. Chtělo by se říci, že měl cestičku snazší - zatímco jeho další dva stoprocentní velmistrovští kolegové Sengupta a Nabaty si to rozdali na první šachovnic a Izraelec nakonec dokázal odrazit tlak a zremizovat, Dragun narazil na elově mnohem slabšího (o téměr 300 bodů) Ezru Kirka. Dlouho to však na úspěch polské naděje nevypadalo, posuďte sami.\nRychlý spád měla partie GM Zakhartsova s IM Carstensenem, zdroj: Teplice Open\nZ pravidelné rubriky úderných časopiseckých partií jsme tentokrát vybrali masakr na 10. šachovnici, kde velmistr Zakhartsov zmatil dánské IMko Carstensena. Dán velmi rychle a nesmyslně splaval a po hodině hry mohl jít na párek.\nNejostřeji sledován byl souboj dvou kandidátů reprezentace GM Vlastimila Babuly a GM Jiřího Štočka. Na Vlastovi Babulovi v posledních turnajích ležela deka a příliš se mu nedařilo, zato Jiří Štoček divže netriumfoval na květnovém Mistrovství republiky. Nakonec jen smolně bronzový medailista vyprovokoval Babulu černými k útoku a seslaný oheň jej málem sežehnul na popel. Ani jeho soupeř však nebyl v ostré pozici plně na výši, jenže pocuchtané nervy se ozvaly znovu a Jiří nešťastně nastavil věž.\nVlastimil Babula v bitvě nervů přelstil Jiřího Štočka, zdroj: Teplice Open\nVedoucímu muži průběžného pořadí dýchá na záda čtveřice nejbližších pronásledovatelů. V šestém kole se bílými utká s Igorem Rausisem a vzhledem k ne úplně jistým Dragunovým výkonům se věštit neopovážíme. Vlastimil Babula, povzbuzený včerejším úspěchem, to rovněž černými s Tamirem Nabatym nebude vůbec mít jednoduché. Poslední stíhač, jehož jsme ještě nejmenovali, Ind Sengupta, naběhne pro změnu černými figurami na Zakhartsova.\n0x 2001x Tadeáš Kriebel


Kvalita ovzduší - Kočí | In-počasí\nKvalita ovzduší Kočí\nV lokalitě Kočí není k dispozici stanice, která by měřila kvalitu ovzduší. Přehled stanic v České republice najdete na mapě.\nProhlédněte si údaje o kvalitě ovzduší v lokalitě Kočí. Posuzování kvality ovzduší je rozděleno podle jednotlivých veličin (PM10, NO2 atd.). Celková kvalita ovzduší je posuzována podle nejméně příznivě hodnocené veličiny. Data jsou měřena na stanicích ČHMÚ a jsou získáváná ze systému ISKO.


Sharon Stoneová se těší na další striptýz – Dáma.cz\nSharon Stoneová se těší na další striptýz\nHerečka Sharon Stoneová (47) je i navzdory blížící se padesátce připravená opět se svléknout v pokračování legendárního filmu Základní instinkt. Jeho druhý díl se bude jmenovat Riskantní závislost.\nSexy hvězda rázně prohlásila: " Když to bude role vyžadovat, tak to udělám". Přestože už není nejmladší, trvá na tom, aby nedocházelo k digitálním úpravám jejího odhaleného těla.\n"Chci tam být taková, jaká jsem, přirozená. Nikdy bych nešla na plastiku a nechci, aby mě upravovali ani digitálně. Budu prostě tak, jak mě pánbůh stvořil, protože na tom není vůbec nic špatného," sdělila novinářům.\nSharon zároveň odmítla nabídku, že by za ni erotické scény natáčela dvojnice. Chce svoje vnadné křivky předvést v každém případě sama. (Plus)\nDalší článek: Uvězněná Lil´ Kim chce transplantaci ňader\nTémata článku: CelebrityStoSharon StoneováSexy hvězda


mode de boulangerie: Prague, part II.\n...z výstavy Huga Demartiniho jsem si vyprosila procházku, směr Dyzájn Market, čistě z vypočítavosti. Neznám nikoho, kdo by toho o Praze (nejen) a historii (nejen) věděl tolik. O každém domě, kostele, ulici, mostě... Poslouchat Rosy poutavý výklad byl balzám pro mou kulturně vyprahlou dušičku. A já barbar si z celé trasy pořídila jen tuhle jednu jedinou paparazzi fotku :D. Jo, Rosa ví kde kdo slavný bydlí.\nTak jsem jednu kulturní, anitrochupaparazzi, našla!\nPřed Dyzájn Marketem jsme se rozhodly maličko posilnit, a protože káždá správna blogerka ;) si aspoň jednou v historii svého blogu vyfotí makronku nebo s makronkou ;), tak jsme ani my s Rosou nechtěly být výjimkou. Navíc to bylo poprvé!\nVšimli jste si, že to je jedna z mála fotek, na které Rosa není v pohybu? Na všech je rozmazaná, jak je pořád hrozně aktivní, ale když jí....! :)\nNo a kdybych tento příspěvek psala v sobotu, tak bych napsala, že mi makronky nechutnají a nestanu se fanynkou. Koupila jsem si větší variantu a byla hrozně suchá a šíleně sladká. Přivezla jsem však ještě mini makronky v krabičce a ty byly jiná třída. Takže jo, makronky, jo! :)\nŠtítky: jen tak aneb ze života olívky, Trip\nAnýzovka 25. března 2013 0:53\nTo je jak seriál na pokračování ! Na které se nedívám ... jenže s tím rozdílem že tento je o hodně zajímavější :-) Prosím si další číslo !\nMakronky od Paula jako první setkání nemohu doporučit... s pravými macarons, ty které se rozpustí na jazyku, jejichž skořápka je lehce křupavá a uvnitř krásně vláčná, nejsou příliš sladké ani "chemické" se nedají srovnat! Takže jo, makronky, jo! Zvláště ty od Ladurée ;-)\noliva 25. března 2013 7:35\nMám velkou radost, že Tě články tohoto typu baví! :) A píšu si, makronky jedině od Ladurée! :)\nIri Novak 25. března 2013 9:45\nNejlepší reportáž:* a takz cenné info o makronkách - jdu tedy jen do těch malých (taky to pro mě bude poprvé.)), jen ještě nevím, kdy.\noliva 25. března 2013 10:02\n:*, tak šťastnou ruku při výběru makronek :)a prý se liší i ty od Paula podle jednotlivých prodejen! :)\npetka 25. března 2013 9:58\nTo je dobré, (ne)zvonily jste na zvonky v domě, kde jsem zrovna byla na návštěvě (ovšem nikoli u B. ani u E. :-)).\noliva 25. března 2013 10:00\nTo ti moc závidím. Hrozně by mě zajímalo, jak v takovém domě vypadají byty a vůbec by to nemusel být byt ani od B. ani od E. :-)))\nPS: Nezvonily! :)\nPeťka 26. března 2013 0:22\nBohužel rozděleně :-( Padesátá léta... Naši přátelé kupř. mají kuchyňku v někdejší pánské šatně, poněvadž kuchyň zůstala v druhé části rozděleného bytu. Jinak samozřejmě velkorysé pokoje, vysoké stropy a parkety na podlaze.\noliva 26. března 2013 8:42\nTy jo, pánská šatna, to zní! :) Myslím, že jim to všechno stejně vykompenzují ty velké pokoje, vysoké stropy a parkety! Musí to být krása! :)\nRosa 25. března 2013 10:51\nJeště by tu mělo být napsáno, že Olívka umí kouzelně vyprávět o makronkách!\nA že objevila díru na trhu: nikdo zatím nenabízí "tour po krásných pražských bytech". (Já umím jen ukazovat, kdo kde bydlí a jak vypadal jeho byt ve Třinácté komnatě či Moderním bytu ... :o)).\noliva 25. března 2013 16:18\n:) :* já jsem tak ráda, že taky umím kouzelně vyprávět! :))\nRosa 25. března 2013 20:17\ntak ty umíš hlavně krásně vyprávět o lidech a o životě!!!\nMirjanka 25. března 2013 15:20\nTy zvonky jsou razene dle abecedy?:-D:-D:-D jinak holcici jizda patrno z fotek nemela chybu...diky, ze muzeme "ochutnavat" s vami...skvela reportaz\noliva 25. března 2013 16:17\nNo já děkuji za komentář a jsem moc ráda za tak bystrou čtenářku. Já si vůbec nevšimla, že jsou zvonky seřazeny!!! :)). Skvělý postřeh :)) a ještě jednou moc děkuji!! :) Pěkný den\nVintagelover 25. března 2013 21:07\nOli, konečně se jdu zapojit do komentářů. Seriál je úžasný... Moc vám to tam sluší a makronky jsem nikdy neochutnala...:-( Musím to napravit :-) Hezký večer!\noliva 26. března 2013 7:45\nDěkuji, za to, že seriál je úžasný a děkujeme za to, že nám to sluší! Jupíí. :)))\nPS: Dej pak vědět, co ty a makronky, jo? :)\nSimsalabim 25. března 2013 23:30\nrosalinda pri prochazce prahou vypravi o domech? oooo, to chci zazit taky!! makronku sem mela tyk jen velkou a vubec mi to nechutnalo, no ale jak to vidim, dam sanci malinke jeste.. nekdy.. az se dostanu do hlavniho mesta, grr..\noliva 26. března 2013 7:46\nVypráví, ale trvej na procházce, protože ona vypráví i v tramvaji, ale to nebudeš stíhat koukat! :))\nAnonymní 26. března 2013 21:34\nNo damy! Dlhsie som tu nebola, bohuzial. Ale tu sa deju veci! :-)\nVyletom zdar! Adika\noliva 27. března 2013 9:09\nVítej zpátky :) a výlet byl prímovní! .)\nRosa 8. října 2013 20:00\nOj, to je sentiment!!! ... :o)\nJana D. 8. října 2013 21:09


Co všechno už víme o novém seriálu "Vinyl" od Martina Scorseseho a Micka Jaggera - HBO Česká republika\n4.6 / 5 (896)\nCo všechno už víme o novém seriálu "Vinyl" od Martina Scorseseho a Micka Jaggera\nVinyl — netrpělivě očekávané drama o sexu a rokenrolu, která pro HBO natočí Martin Scorsese, Mick Jagger a Terence Winter — se na obrazovkách neobjeví dřív než na Valentýna. My vám však přinášíme ukázku už teď! Podívejte se, jak bude vypadat seriál, který je zasazený do New Yorku sedmdesátých let a pojednává o zrodu hudebních směrů jako je punk rock a disko. V hlavní roli se objeví Bobby Cannaval, který se snaží vzkřísit svoji nahrávací společnost a najít nový trend na poli hudební scény. Níže se dočtete, co všechno už jsme se do této doby o seriálu dozvěděli.\nV hlavách Jaggerera a Scorseseho se tento nápad zrodil už v roce 2006, kdy Jagger požádal slavného režiséra - autora dokumentů o rockové kapele The Band a o Bobu Dylanovi - aby režíroval snímek Shine and Light z roku 2008, který dokumentuje dva koncerty skupiny The Rolling Stones. Podle magazínu Deadline Jagger během tohoto natáčení navrhl, že by mohli "vytvořit film jako je Casino, zasazený do světa hudebního byznysu." Podle Jaggerova původního konceptu se mělo jednat o: "Epický příběh dvou přátel a jejich čtyřicetileté působení v hudební branži - zrodem R&B počínaje a současným hip-hopem konče." Na vzniku filmu se mělo podílet studio Disney, společně s režisérem Scorsesem a scénáristou Williamem Monahanem (Skrytá identita).\nProjekt, který tehdy nesl název “History of Music,” se nejprve krátce ohřál u společnosti Paramount, než v roce 2010 definitivně zakotvil u HBO. Scénář pilotního dílu "zatím nepojmenovaného rokenrolového seriálu" nakonec vzešel z pera Terence Wintera, scénáristy seriálu Impérium: Mafie v Atlantic City (který zároveň napsal scénář k filmu Vlk z Wall Street) a George Mastrase (který stojí za seriálem Perníkový táta). Natáčení započalo v létě roku 2014.\nZačátek natáčení ostatních epizod se nesl ve znamení zásadní proměny kultovních lokací. V červenci se herci i štáb objevili v brooklynském Williamsburgu a proměnili výlohu Rough Trade Records v obchod Sam Goody ze 70. let minulého století. Brooklyn Vegan informoval o tom, že se v ulicích objevila řada veteránů, starých telefonních budek a novinových stánků. A také bezpočet komparzistů oblečených v sedmdesátkových polyesterových outfitech." Podle newyorského weblogu Gothamist vyrostla věrná rekonstrukce nočního klubu Max's Kansas City — oblíbeného místa Andyho Warhola, kde často vystupovaly kapely jako Velvet Underground, Ramones, či Patti Smith — jen pár bloků od jeho původní adresy. Kolem klubu stály "veteráni, včetně vozu z limitované edice Mercury Comet Cyclone GT’ … a dobový novinový stánek s obálkami časopisů Life, Penthouse, Telegraph, a Ebony.”\nPohřební scéna dostala punc věrohodnosti díky svolení longislandské městské části East Meadow k natáčení uvnitř chrámu Emanu-El. Jeden ze členů štábu zároveň prozradil plátku LI Herald, že se natáčelo i poblíž restaurace Friendly’s.\nCannavale, držitel ceny Emmy za roli gangstera Gypa Rosettiho v seriálu Impérium: Mafie v Atlantic City, prozradil loni v březnu časopisu Esquire, že byl do tohoto projektu obsazen již v roce 2012. “Scénář už mi na stole leží několik let," sdělil. “Nikdo není natěšenější než já, věřte mi. Je to opravdu skvělé." Jeho postava - Richie Finestra - je zakladatelem a prezidentem společnosti American Century Records. Přestože byl někdejší zástupce uměleckého oddělení proslulý svým vytříbeným sluchem, nejlepší léta už má za sebou a s nastupující disko, punkovou a hip-hopovou scénou, která definovala New York po roce 1972, kdy seriál začíná, se ocitá tak trochu "mimo mísu." “Zaměřil se na tuhle mladou kapelu," prozradil Lee Renaldo ze Sonic Youth o Richiem magazínu Bedford + Bowery. "Jsem jedním z autorů hudby, kterou uslyšíte, až vystoupí na pódiu.\nOlivia Wildeová hraje Devonu Finestrovou, Richieho manželku a matku jeho dvou malých dětí. Bývalá herečka a modelka, kterou byl v šedesátých letech okouzlen Andy Warhol, se vrací zpět ke svému bohémskému životu poté, co Richieho práce začne pro jejich vztah představovat značnou zátěž. Juno Templeová (Temný rytíř povstal) ztvární Jamie Vineovou, ambiciózní asistentku z American Century. Indiewire napsal, že: "Toto bystré děvče dokáže využít svých předností k manipulaci s lidmi, a aby se v nahrávací společnosti dostalo co nejvýš, vměšuje se do nejrůznějších subkultur z newyorského hudebního undergroundu." Templeová má své vlastní rockové kořeny - její otec, filmový tvůrce Julien Temple, natočil hudební dokumenty o Sex Pistols (The Filth and the Fury) a Joe Strummerovi (Joe Strummer: The Future Is Unwritten). Birgitte Hjort Sørensenová (Ladíme 2, Borgen) se představí jako Ingrid Superstar, dánská herečka a Devonina blízká důvěrnice, která se také stala součástí Warholova světa. Annie Parisseová (Stoupenci zla) ztvární Andreu Zitovou, racionální PR manažerku z konkurenční nahrávací společnosti.\nRay Romano hraje Zaka Yankoviche, jednoho z partnerů Richieho a jeho důvěrníka, a také neústupného ředitele propagace společnosti American Century, který měl v minulosti pletky s mafií. Max Casella (V nitru Llewyna Davise) se představí jako Julius “Julie” Silver, cholerický, stárnoucí ředitel uměleckého oddělení, který se ze všech sil snaží přizpůsobit turbulentním změnám na hudební scéně. Jack Quaid (The Hunger Games) je Silverův podřízený Clark Morelle, který se v drsném prostředí uměleckého oddělení snaží prosadit. J.C. Mackenzie (Hemlock Grove) ztvární Skipa Fontainea, dalšího z Richieho partnerů a také vedoucího prodeje. P.J. Byrne (Vlk z Wall Street) je Scott Levitt, právník společnosti American Century. Andrew Dice Clay hraje Franka 'Bucka' Rogerse, rádiového magnáta holdujícího kokainu. Paul Ben-Victor (The Wire: Špína Baltimuóru) se představí jako Maury Gold, přívětivý majitel nahrávací společnosti, který k penězům přistupuje velice pragmaticky. Joe Caniano (Impérium: Mafie v Atlantic City) je Richieho dlouholetý řidič Leo.\nA nebyli by to Scorsese a Winter, aby se o pořádnou akci nepostaralo také pár gangsterů. Bo Dietl, bývalý detektiv newyorské policie, hraje Joea Corsa, který je na volné noze a stará se o propagaci, ale není vyloučeno, že má pletky s mafií. Armen Garo je šéf mafie Corrado Galasso. Robert Funaro je Galassův vymahač Tony Del Greco.\nPodle Brooklyn Vegan hraje Christian Peslak z kapely Saint Rich zpěváka z New York Dolls Davida Johansena, a bývalý bubeník z the Drums Connor Hanwick ztvární Lou Reeda. James Jagger (hádejte, čí syn?) hraje punk-rockera Kipa Stevense, frontmana fiktivní skupiny the Nasty Bits. Ato Essandoh (Jak prosté) ztvární Lestera Grimese, bývalého zpěváka a Richieho někdejšího kolegu, který se ocitne uprostřed násilného boje. Douglas Smith (Velká láska) je Xavier, klávesista kapely Karisma.\nA pokud jste snad měli pochyby: "Chybět nebude ani hudba od Rolling Stones," potvrdil ředitel programového oddělení HBO Michael Lombardo.\n18-11-2015 | Zdroj:: Vulture


Nejkrásnější místa Skotska, ostrova Skye - letecky | CK Mayer Crocus\nPoznávací zájezdy Velká Británie Zájezd č. 227\n1. den (po): Odlet s průvodcem z Prahy do EDINBURGHU, transfer na ubytování do hotelu. Odpoledne pěší prohlídka města s průvodcem. Procházka po Royal Mile, Princess Street, návštěva impozantního hradu Edinburgh Castle s korunovačními klenoty, možnost nákupů nebo výstup na vyhlídkový bod Calton Hill.\n2. den (út): Nejnavštěvovanější skotské město EDINBURGH , prohlídka královské jachty Britannia, návštěva skotského parlamentu nebo osobní volno. Den zakončíme návštěvou Rosslynské kaple (známé z filmu Šifra mistra Leonarda). Zastávka u strhujících mostů Firth of Forth Bridges.\n3. den (st): Ráno zastávka u jediného rotačního lodního výtahu tohoto typu na světě FALKIRK WHEEL, nacházejícího se nedaleko města Falkirk. Návštěva královského hradu STIRLING, který se tyčí vysoko na skále a po staletí vévodil skotským dějinám, z historického hlediska patří k nejvýznamnějším pevnostem ve Skotsku. Přesuneme se na druhou stranu Stirlingu k Wallace Monument, rozhledna s expozicí o skotské historii i současnosti. Přejezd do kraje Fife, procházka po nejstarším univerzitním městě Skotska ST. ANDREWS , které je považováno za „domov golfu“ a na zdejší univerzitě studoval i princ William.\n4. den (čt): Budeme projíždět typicky skotskou krajinou územím Highlands, cestou navštívíme velkolepé sídlo vévody z Athollu BLAIR ATHOLL, prohlídka zámku Blair Castle a přilehlých zahrad, sídlo rodu Murray, vévodů z Athollu. Exkurze s ochutnávkou v jedné z proslulých palíren whisky. Přes pohoří Grampian Mountains a kolem několika jezer přijedeme k vyhlídce na údolí GREAT GLEN u vesnice Spean Bridge a dále k nejfotografovanějšímu hradu Skotska EILEAN DONAN, krátká zastávka, odjezd na ubytování na ostrov Skye.\n5. den (pá): Celodenní výlet po legendami opředeném ostrově SKYE, bez něhož si návštěvu Skotska nelze představit. Navštívíme nejstarší rodové sídlo Skotska hrad DUNVEGAN s nejcennější relikvií Fairy Flag. Přejezd po pobřeží poloostrova Trotternish, zastávka u KILT ROCK, útesy vypínající se do výšky až 60 m u jezera Loch Mealt. Skalní jehla OLD MAN OF STORR, lehký pěší výstup. Hlavní město ostrova, atraktivní rybářský přístav PORTREE s malebnou řadou barevných domů na pobřeží. Večer návrat na ubytování.\n6. den (so): Nejznámější jezero Skotska LOCH NESS, zastavíme v malebném městečku FORT AUGUSTUS, fakultativně výlet lodí po jezeře Loch Ness, prohlídka zdymadel Kaledonského kanálu. Milovníky přírody nadchne Skotská vysočina. Údolí GLEN NEVIS s nejvyšší horou Británie Ben Nevis (1 344 m n.m. ), možnost fakultativně vyjet lanovkou ze střediska Nevis Range. Přejezd ke známému skotskému železničnímu viaduktu GLENFINNAN VIADUCT, který je dokonce vyobrazen na skotské desetilibrovce, lehký pěší výstup. Pro zájemce je připravena možnost fakultativní jízdy vlakem z Glenfinnan přes viadukt do nedalekého Fort William, výhledy a kouzlo skotské vysočiny. Ostatní pojednou do Fort William našim busem. Ubytování v okolí. Jedno z nejkrásnějších údolí Skotska GLEN COE, při dobrém počasí procházka v nádherné přírodě. Ubytování v okolí.\n7. den (ne): Návštěva zahrad ARDKINGLASS, ve kterých rostou jedny z největších stromů v celé Velké Británii. Přejezd do vesničky LUSS, která patří k nejhezčím vesnicím v Lowlands, neobyčejně pitoreskními domky na břehu jezera Loch Lomond v Národním parku Trossachs. Odpoledne město GLASGOW , návštěva botanické zahrady, procházka po areálu univerzity. Budeme mít i možnost přejezdu metrem s nejmenším průměrem tunelu na světě ke stadionu FC Glasgow Rangers. Ve večerních hodinách odjezd na ubytování a večeři.\n8. den (po): V časných ranních hodinách transfer na letiště, odlet do Prahy.\n227-01 28.6 - 5.7.2021 32 790,- rezervovat »\n227-02 1.8 - 8.8.2021 32 790,- rezervovat »