"V domě je vrah!" - část druhá - Andreu Nach a Goliáš: kapky hrůzy, zla a múzy\nPomsta započala, ale i ta je vystavena zkoušce, když do plánů přichází živelná pohroma - povodeň. Kdo všechno přežije a kdo zaplatí životem? Finále katastrofického hororu začíná...\nZatracení, lhářští šmejdi, Říkám si v duchu, když vycházím ze sklepení. Ti Ptáčkovi mi stěžují život, i když jsou svázaní. Už tak ho mám dost těžký.\nStoupám po schodech do patra a vykopávám dveře do dětského pokojíčku. Hlasitá rána oznamuje můj příchod.\n„Vendy, zlatíčko, nemusíš se mě bát. To jsem já, tvůj hodný strejda Richard.“\nJediné, co mě vítá je otevřené okno a mokrá podlaha pod ním.\n„Ty jsi ale chytrá holčička,“ usmívám se, protože vím, že mi kvůli rozvodněné říčce nikam neuteče. Díkybohu za ten déšť, co stále trvá.\nBlesk mi ozařuje tvář a následuje hlasitý hrom. Nechce se mi jít jí hledat ven, mokrý jsem už dost. Tady jde však o víc, než jen o to, najít jednoho rozmazleného spratka. Martin Ptáček musí vidět, jak celá jeho rodina zemře. Otáčím se a vydávám se z pokoje pryč. Rychle sbíhám po schodech a skoro zakopávám o kus hadru, se kterým Martin předtím přikryl svého mrtvého psa. Toho je mi skutečně moc líto, ale stál mi v cestě.\nVstupuji do deště a po třech krocích se mé nohy zabořují pod vodní hladinu. Nejprve si říkám, že jde o kaluž, ale čím dál jdu, tím hlouběji se ocitám. Zastavuji a rozhlížím se kolem. S údivem zjišťuji, že zahradní plot je již napůl ponořený ve vodě a kolem mě plave spousta větví a klestí, které s sebou nese proud.\nZ kůlny se najednou ozval hluk. Podíval jsem se tím směrem a zjistil, že si proud vody pohrává s jejími otevřenými dveřmi. Přitom, když jsem sem přišel, určitě byly zavřené. Rychlým krokem jsem zčeřil stoupající hladinu a přibližoval se k místu, kde určitě je či byla jejich druhá dcera.\n„Vendy? Neboj se, to jsem jen já. Přišel jsem vás zachránit před povodní,“ obcházím po kola zatopené Martinovo auto. „Posílá mě maminka a tatínek.“ Pomalu otevírám dveře a v tu chvíli proti mně plave skupinka potkanů. Skoro šokem padám do vody, ale dveře mě díkybohu udržují na nohou. Uvnitř kůlny panuje až chorobný pořádek. Všechno je srovnané a připravené k použití. Nebýt té vody, která vzedmula několik koberců, asi bych se nad tou čistotou rozplýval víc. Už se chci otočit, když v tom spatřuji na stěně pověšenou ruční pilu. Okamžitě se k ní vydávám a přivlastňuji si jí. Do nohy mi v tu chvíli naráží kus nějakého předmětu. Nejprve si myslím, že jde o krysu či potkana, ale jedná se o zarámovanou fotografii. Zvedám jí ke svým očím, abych na ní mohl vidět smějící se rodinu, co objímá psa, kterého jsem dneska odpravil na onen svět. V tu chvíli se mi vybavuje Martin Ptáček, jak přikrývá Baxovo zakrvácené tělo. Už jsem fotografii pokládal, když jsem se zasekl a výraz ve tváři se změnil v šok.\n„Ty jeden senilní debile!“ říkám si pro sebe. „Proč mi to nedošlo dřív? Ten pitomej kus hadru!“ Skoro jsem se o něj zabil a vůbec mi nepřišlo divný, proč je několik metrů od toho čokla. Ta holka není venku, je uvnitř v domě. Ale proč?\nProč by se malá holka vracela do domu? No přemýšlej, říkám si. Je odříznutá od světa a nikam nemůže. Co je tedy pro ní logické? A odpovědí mi bylo, vysvobození svých rodičů.\nOkamžitě jsem se rozběhl do nitra domu, dříve, než se tomu malému spratkovi podaří zničit vše, co jsem celé měsíce plánoval.\nNeustávající průtrž sužuje celou Moravu. Vilém Dlouhý, policista, kterému do důchodu zbývají pouhé dva roky, dostal za úkol odtáhnout nepojízdný kamion. Dané vozidlo uvízlo na mostě, který díky stoupající hladině hrozil zřícením. A aby toho nebylo málo, tak vše stěžoval několika tunový náklad poražených stromů.\n„Přivažte ta lana pořádně,“ dával Vilém rozkazy svým dvěma kolegům a řidičovi náklaďáku.\n„Viléme, my už to skoro máme, ale kde je sakra ten traktor?“\nUž se chystal vytáhnout vysílačku, když v dálce, za hustým šumem padajícího deště a hukotu rozvodněné říčky, uslyšel jasný zvuk motoru traktoru, doprovázený policejním autem.\n„No to to trvalo,“ zaradoval se, když uviděl dva kotouče světel, postupně ozařující temnou krajinu kolem.\nHlasité, duté rány mírně otřásly mostem, na kterém se nacházelo nepojízdné, nákladní auto. Řidič pohlédl přes okraj dřevěného mostu a s hrůzou zjistil, že voda už je tak vysoko, že se do mostní konstrukce, krom proudu, opírají i tuny naplavenin.\n„To není dobré. To vůbec není dobré,“ řekl si pod svým promočeným plnovousem a okamžitě spěchal tuto informaci předat nejbližšímu policistovi. Ten se okamžitě, na vlastní oči přesvědčil sám a následně se rozeběhl proti zastavujícímu traktoru, aby k němu přivázal lana, která pomohou kamion odtáhnout.\n„Tak a teď to opatrně rozjeďte, ale jen skutečně zlehounka, aby se nám ta lana nepřetrhla. Jiná nemáme,“ upozorňoval Vilém řidiče traktoru. Byl to zemědělec z blízké vsi.\nTraktor se pomaličku rozjel – couval. Lano se začalo napínat. Vilém stál se svým kolegou na mostě v bezpečné vzdálenosti, kdyby došlo k jeho přetržení. Druhý jeho spolupracovník byl mezitím na sedadle spolujezdce kamiónu a pomáhal řidiči dostat se z této situace.\nSvětla nákladního auta se rozsvítila a ozářila lano, které se napnulo a na malou chvíli traktor zastavilo. Tomu se naprázdno protočila kola a poté s mírným škubnutím se celá ta masa dala i s nákladem dřeva do pohybu.\nVilém se zaradoval. I jeho kolega. Konečně budou moci nasednout do svých aut a zamířit ke svým rodinám. Vždyť už ve službě byli více, jak dvanáct hodin.\nNajednou se úsměv z úst Vilémova kolegy vytratil. Zůstal němě zírat, kamsi na proud řeky.\n„Viléme, okamžitě zdrhej, je-li ti život milý.“\nVilém pohlédl s baterkou v ruce na řeku a nevěřil vlastním očím. Korytem se hnala přívalová vlna, která s sebou nesla vše, co jí přišlo do cesty. Bylo jisté, že tohle dobře nedopadne. Co nejrychleji se vrhl na kamion a zabušil na okno spolujezdce. Jeho kolega se na něj otočil a v tu ránu všechno pochopil. Druhý policista mezitím mával na traktoristu, aby zastavil. Netušil však, že se ocitl až moc blízko napnutému lanu. Ozvalo se hlasité zaprasknutí a zasvištění, jako když praskne tlustá vrstva ledu. Utržený konec lana srazil Vilémova kolegu s jekotem k zemi. Na to se zpřetrhala zbylá lana, která se zaryla do trávníků a kaluží. Kusy zeminy a bahnité vody protnuly vzduch a rozprskly se po blízkém okolí.\n„Honzo!“ zakřičel Vilém na svého padlého kolegu. Okamžitě k němu přiběhl. V tu chvíli ucítil pod nohama hlasité zapraskání a celá konstrukce mostu se nahnula na levou stranu. Řidič kamionu i policista, co vedle něho seděl, padli na zem. Zadní strana kamionu se dala do mírného skluzu.\n„Hned tě odsud dostanu, kamaráde,“ táhl Vilém několik posledních metrů svého raněného kolegu. To už k němu ale přiběhl traktorista, který mu pomohl. Kousek od nich se po čtyřech plazila dvojice, která před chvíli seděla v havarovaném voze. Hlasité úpění rozpadajících se nosných pilířů a betonové silnice dávalo na vědomí, že brzy bude levý a pravý břeh rozdělen.\nDalší hlasité zapraskání se pro změnu ozvalo z lesa a na nakloněný most dopadl mohutný smrk. Jeho špička se přelomila o jeho zábradlí a koruna dopadla na střechu nákladního auta. Boční i čelní okno pod vahou prasklo a sklo se roztříštilo po mokrém betonu.\nZadní kola nákladního vozu pohltil příval vody, přelévající se přes zdvižený okraj mostu. O ten se více a více opíraly kmeny padlých stromů, větve a plavoucí trosky.\nVilém raněného kolegu konečně za pomoci traktoristy dostal do bezpečí. A poté, co se z nebezpečí dostal i druhý jeho kolega s řidičem kamionu, okamžitě běžel do vysílačky zavolat pro záchranku.\nMost se ještě více naklonil na bok a zadní strana náklaďáku se začala obracet. Kola se z jedné strany zvedla nad zpěněnou hladinu. Řetězy zpevňující kmeny stromů, povolily a ty jeden za druhým mizely v rozbouřené hladině rozvodněného toku. Poté se celý kamion obrátil na bok a zmizel ve vodě.\nVilém tomu nevěnoval žádnou pozornost. Jediné, co ho teď zajímalo bylo zdraví jeho kolegy.\n„Panebože, to jsme měli jen tak, tak,“ popadával dech řidič zmizelého náklaďáku.\n„Tohle, až budu vyprávět dětem, neuvěří mi,“ podotkl traktorista a poplácal druhého řidiče po zádech.\nZa jasného blesknutí a ohlušujícího hromobití, se most rozpůlil ve dví a zcela se ztratil pod stále stoupající hladinou řeky.\nKmeny stromů, které spadly z korby nákladního auta teď putují rozvodněnou říčkou jako mohutná beranidla proti hradební bráně. Vše, co jim stojí v cestě nemilosrdně smetou. A jednou z těchto věcí je i rodinný dům rodiny Ptáčků, kde se zrovna rozhoduje o životě a smrti této rodiny. Právě v tuto chvíli začala rychle stoupající hladina zaplavovat celé přízemí domu.\nTo, co považoval Martin Ptáček za nereálné, se stalo skutečností. A mělo být ještě hůř.\nMůj vzlyk ustal. Nahradil ho vztek. Začal jsem s sebou mocně cloumat, třít se o mokrou zeď a dřevěné schody. Došlo mi, že pokud se odtud nedostanu, čeká mojí rodinu něco moc ošklivého.\n„Co to děláš? Nech toho,“ vyděsila se má žena při pohledu na mě. „Děsíš Aničku,“ snažila se přehlušit její sílící vzlykání.\n„Snažím se sakra odsud dostat. Pokud se mi podaří z těch pout vyvléct, budeme mít mnohem větší šanci proti tomu hajzlovi, než když budu mít svázané ruce.\nTu ale mé uši slyší blížící se kroky. Okamžitě se narovnávám a s lokty pod vodou se nadále snažím dostat ze sevření pout. Cítím, jak se ve vodě stává mé zápěstí pohyblivější.\nDveře se otevírají a dovnitř nakukuje známá tvář.\n„Vendy!“ Nikola téměř zakřičí na svojí dcerku. Ta neváhá a s malým nožíkem v ruce se okamžitě vrhá ke mně. Skrz napuchlý obličej jí skoro nevidím.\n„Panebože, tatí. Co ti to udělal?“ stéká jí slza po tváři, když mě vidí.\n„Proč jsi neutekla?“ ptám se pro změnu já.\n„Cesta je zatopená. Tam, kde by měl být most, nic není. Tak jsem zašla do kůlny a ze zásuvky vzala jeden z tvých nožů. Řekla jsem si, že vám pomůžu.“\n„Nikdy jsem si ségro nemyslela, že tě tak ráda uvidím,“ poprvé po dlouhé době se Anička usmála. Já její radost však nesdílel. Na našem pozemku se potuloval vrah, co se každou chvíli vrátí. Do té doby se tu někde musíme schovat.\nPouta na nohou i rukou povolila, a než jsem se nadál, Vendy už přeřezávala provazy mamince a sestře. Nikol okamžitě popadla své dcery a pomohla vstát i mě. Zřejmě jsem měl otřes mozku a prokopnutý ušní bubínek, neboť mi dělalo problém udržet rovnováhu.\nCo nejrychleji jsem se za pomoci své rodiny vyškrábal ze sklepa do obytné části domu, kterou již též pomalu začínala zatápět voda.\n„Tak a teď mě dobře poslouchejte: ten bastard neví, že jsme pryč. Toho hodlám využít. Co nejrychleji se běžte schovat do koupelny, a až on přijde dovnitř a zamíří do sklepení, přepadnu ho a pokusím se ho tam uvěznit.“\n„Sám to nedokážeš,“ třásla se strachy má žena a na Aničce bylo opět vidět, že má slzy na krajíčku. Došlo jí, že to zlo neskončilo.\n„Maminko, všude je tady plno vody. A já se vody bojím,“ pevně se nejmladší dcerka držela své matky.\n„Tatí, pomůžu ti.“\n„Ne Vendy! Musíš pomoct mamince a sestře. Běžte okamžitě do koupelny a hned jen, co uslyšíte hluk, zmizte oknem ven a jděte do kůlny. Ve staré almaře po babičce je nafukovací člun. Co nejrychleji ho někde v bezpečí nafoukněte a do té doby vás najdu.“\n„Vážně se ti nic nestane, zlato?“ třese se má žena.\n„Ne, a už vypadněte!“\n„Počkej!“ zarazila mě Nikol a několika čvachtavými kroky přešla za kuchyňskou linku, odkud vzala sadu nožů. Jeden mi dala, druhý Vendy a třetí si nechala pro sebe.\n„Tady máš zlato. Možná se ti bude hodit.“ A poté mi dala jeden z nejsladších polibků, které jsem za dob, co jsme manželé, dostal. Jednou rukou popadla Vendy, která se mě se slzami chystala obejmout a zmizela v koupelně, zatímco já se schoval v šatníku u vchodu do sklepa a čekal, až se objeví náš věznitel.\nNečekal jsem dlouho. Krátce na to jsem z kůlny uslyšel nadávky, po nichž následovaly kroky čeřící vodní hladinu. Richard Jarský se přibližoval. Zatajil jsem dech a připravil se na souboj, ve kterém jde o to nejcennější, co mám. Svou rodinu.\nVchodové dveře se rozlétly a má maličkost vlétla do nitra domu. V předsíni jsem se zastavil a pohlédl na deku, se kterou byl ještě před chvílí přikryt Bax. Jeho tělo leželo v centimetrové vrstvě vody, která rychle stoupala.\n„Modlete se, abyste tam byli, protože pokud ne, pak…“ zasekl jsem se. Chtěl jsem říci něco horšího, než mám pro ně připraveno, ale nenapadlo mě nic. Ani žádná konkrétní lež. Zanechal jsem planá slova nedořečena a přiblížil se k zavřeným dveřím. Snad se tam rodinka Ptáčků během mé nepřítomnosti neutopila. To by mě velice rozzlobilo. Vzal jsem za kliku a se vzdalujícím se hromobitím, které označovalo odcházející bouřku, dveře otevřel.\nOkamžitě mi došlo, že sklep je prázdný. Jediné, co místnost obývalo, bylo pár mrtvých krys, které plavaly na povrchu kalné hladiny.\n„Do prdele!“ zaklel jsem a v tu chvíli se za mnou ozval jekot. Otočil jsem se a spatřil shrbenou postavu s opuchlým obličejem, jak se na mě vrhá ze skříně s nožem v ruce.\n„Tady máš ty hajzle!“ cítím ostrou bolest, která mi projíždí levým bokem, kudy proniká nůž do těla.\nOdstrkávám Martina od sebe a okamžitě se po něm chci vrhnout a zmlátit ho do bezvědomí. Jenže samou bolestí se mi podlamují nohy a jediné, co ještě zvládnu je chytit se poraněného místa a vyndat z něj čepel.\n„Takže vy na mě s nožem na ryby?“ třesou se mi ruce a adrenalin v krvi dosahuje svého vrcholu. „Tohle jste pro vaši rodinu neměl dělat!“ skáču po Martinovi s úmyslem zabodnout mu nůž do nejcitlivějších partií. Ten padá k zemi, přímo pod mé nohy.\n„Mojí r-rodinu si neber do huby!“ říká ten, který mi tolik ublížil.\n„Nikdy bych si vaši rodinu nebral do huby, kdybyste nevzal život té mé. Za tuhle vaši akcičku budete vykastrován!“ a s co největším úsměvem nůž přibližuji k jeho varlatům, zatímco on se pod mýma nohama snaží vzdorovat.\nUž jenom pár centimetrů. Jenom kousíček od místa, kdy zaslechnu onen líbezný nářek bolestí z toho, že jednoho nezkrotného hřebce zbavím jeho hrdosti. Měl jsem to udělat už dávno.\n„Řekněte sbohem svému nádobíčku,“ vyceňuji zuby díky vyvinuté síle. Přetahovací souboj o nůž ale jasně vyhrávám.\nV tuto nejlepší chvíli najednou vidím černou, oválnou věc, jak mě obrovskou rychlostí zasahuje do hlavy. Všechno se v tu chvíli na okamžik rozsvítí a poté setmí. Tupá bolest se mi rozeznívá jako zvon po celém čele, až k páteři a já ztrácím sílu i kontrolu nad tělem. Přepadám na záda, která dopadají na dřevěné, sklepní schody, ze kterých se kutálím do kalné vodní hladiny. Okamžitě vdechuji několik jejích doušků. Než ji však začnu vykašlávat, slyším, jak se vchodové dveře do předsíně zabouchávají a já jsem tak zde uvězněn, nemoci vykonat svoji pomstu.\nTohle není snad ani možný. Tolik plánování. Tolik příprav. A k ničemu?\nPřepadá mě obrovská zuřivost a spolu s ní i smutek, že jsem svou rodinu nedokázal pomstít. Že jsem jí zklamal.\nKonečně! Konečně ta tíha strachu, stresu a duševní bolesti alespoň trochu opadla. A vůbec jsem se nezlobil na Vendy, že utekla od mámy, popadla pánvičku a Richarda Jarského srazila tam, odkud nám neublíží.\nOkamžitě jsem zatarasil dveře skříní a Vendy objal.\n„Děkuju ti zlato,“ zvedl jsem ji a cítil, jak ona objala mě a rozplakala se. Pánvička, kterou doteď držela v ruce, dopadla na zem a rozstříkla do okolí kalnou vodu.\n„Nemohla jsem tě opustit tatínku. Nemohla,“ brečela.\n„Já vím, zlato. Já vím.“\n„Ty jeden zatracenej bastarde! Dostanu vás všechny!“ ozvalo se bušení na dveře. „Jestli si myslíš, že mě to zastaví, tak jsi na omylu! Za to mi ještě zaplatíš!“\n„Pojď Vendy, půjdeme za maminkou.“ Sotva jsem ale udělal krok, už mě objímala má žena. Zůstala schovaná v koupelně, a když věděla, že je po všem, okamžitě se i s Aničkou rozeběhla za mnou.\n„Jsem tak ráda, že ti nic není.“\n„Já taky. Ale ještě nemáme vyhráno. Musíme se odsud dostat.“\n„Aničko, teď půjdeme ven. Zavři oči jo? Neboj se, nepustím tě. Budu tě pořád držet. I kdybych měla s tebou plavat,“ uklidňovala ji Nikol.\n„Já se bojím mami.“\n„Neboj se. Půjdeme všichni s tebou,“ řekl jsem jí slova, která na ni udělala výrazný dojem.\nOtevřeli jsme vchodové dveře a podívali se do slábnoucího, ale stále hustého deště. Kdesi za kopci se jasně blýskalo, ale hřmění ustalo. Bouře odcházela. Panebože, dej, ať tohle celé dobře skončí, pomýšlím si, když vidím z vodní hladiny čouhat jen necelou polovinu auta.\n„Teď Aničko slezeme z verandy a možná budeme muset i plavat. Neboj se.“\n„Ten hukot vody mě děsí, maminko.“\n„Já vím Ani,“ pořád na ni mluví a já s úžasem zírám na kolem proplouvající smrk, který s sebou strhává zbytky našeho oplocení.\nPomalu se v silném proudu dostáváme do kůlny. Spousta věcí v ní plave, jiné jsou rozházené a dřevěný nábytek, vznášející se na hladině, do sebe naráží jako kulečníkové koule. Skříň, ve které je nafukovací člun stále stojí na svém místě. Okamžitě ji otevírám a potřebnou věc vytahuji. Pouštím se do jejího nafukování, zatímco Nikol nadále mluví na Aničku. Vendy okamžitě vytuší, co je potřeba udělat a jde mi pomoci. Bože, jak já jsem na svou dcerku hrdý!\nTu se při nafukování náhle zastaví.\n„Tatí? Slyšíš to?“\nPřestanu nafukovat a zaposlouchám se též. Avšak krom hučení povodně nic nebezpečného neslyším. „To se ti asi jen něco zdálo.“\n„Ne, nezdálo,“ trvala si na svém, pustila napůl nafouknutý člun a šla se podívat ven z blízkého okna.\n„Tatí! Řítí se na nás obří vlna!“ křičí informaci, které se mi nechce věřit. Zadívám se tedy do deštivé temnoty venku a ihned mi dojde, že má pravdu. S nafukováním je konec.\n„Okamžitě do domu. Musíme se co nejdříve dostat do horního patra!“\nAnička se rozbrečela. Nikol neváhala a okamžitě se rozeběhla zpět do našeho domu. V tu chvíli byla vlna necelých dvě stě metrů od nás.\n„Běž! Běž!“ řvu na Vendy a popoháním jí kupředu. Kdesi vlevo od mé maličkosti slyším lámání dřeva, jak zpěněná vodní stěna strhává slabé stromy.\n„Už jen pár metrů a jsme tam,“ křičím, když stoupáme do schodů na verandu a ve stejnou chvíli vlna zasahuje zadní stěnu naší kůlny. Okna se tříští a kvanta vody se hrnou dovnitř. Stůl, kde byla fotografie s mojí rodinou je odhozen na mohutnou skříň. Ta se převrací a pohřbívá pod sebou napůl nafouknutý člun, který v ní byl ještě před chvílí uskladněn.\nRozrážíme dveře do předsíně a běžíme ke schodišti, když tu se celý barák otřese v základech. Okna v koupelně se rozlétají na kusy a nábytek přikrývá stěna zpěněné vody. Jasně cítím, jak dřevěné základy domu skřípou a vržou.\nNikol s Aničkou dosahují horního patra, když tu se proud opře do schodiště, které nevydrží nápor a s praskotem se hroutí i s Vendy a mnou.\nMezitím zpěněná voda smetává z linky skleněné zavářkové sklenice. V pokoji se převrací dřevěný stolek, na němž mám rozečtenou svoji knihu. Stejně tak se děje i se stolkem s televizí. S rachotem dopadá do vody a její obrazovka se rozlamuje na dva kusy.\n„Vendy! Vendy! Kde jsi?“ hledám jí v troskách zhrouceného schodiště, po pás ve vodě, která neuvěřitelně rychle stoupá.\n„Tady!“ má sotva hlavu nad vodou. Jeden trám jí zaklínil nohu tak, že se nemohla ani pohnout. Z obličeje jí teče krev a mává na mě prázdnýma rukama. „Uvěznilo mě to.“\n„Hned tě odtamtud dostanu,“ a v duchu si pomyslím, že už to horší být ani nemůže. V tu chvíli se část dřevěné zdi boří pod silou, která její trosky rozmetává po celé místnosti. Divím se, co to je, ale ihned mi to dojde. Silný proud k nám zanesl pokácené a opracované kmeny stromů, které teď jako beranidla prorážejí náš dřevený dům a vjíždějí do něj jako horký nůž do másla.\nPrvní kmen projíždí koupelnou. Ničí vanu na keramické střepy a skrze druhou, vnitřní stěnu se dostává až do kuchyně, kde zasahuje polici s pokojovými kytkami. Za hlasitého praskání police přepadává na gauč, na který jsem tak rád sedával. Květníky s kytkami dopadají na něj i do vody okolo. Následně je sám gauč dřevěnou kládou nesen několik metrů, než se úplně zastaví.\nPopadám kus trámu a vší silou ho zvedám. Díkybohu, není zas až tak těžký, takže Vendy poraněnou nohu lehce vyndává ven. V tom ale slyším dvě rány, kdy další klády dělají nové díry do milovaného domu.\nSpodní část mé knihovny se doslova rozpadne, když skrz ní projede šedesátiletý strom. Knihy se hroutí do vodní hladiny, stejně tak rodinné fotografie, které byly poskládané v horní polici.\nTřetí kmen, který pamatuje ještě mého pradědečka mě zasahuje do nohou a nabírá na sebe. Bolest, kterou v tu chvíli cítím se slovy nedá popsat. Okamžitě se kmene pouštím, než se tvrdě zastaví o naši kuchyňskou linku, která v tom okamžiku skončí na několik kusů pod hladinou vody. Chvíli mi trvá, než se opět zorientuji, ale i tak je mi jasné, že s chůzí to teď budu mít opravdu těžké.\nKolem mě proplouvá mrtvé tělo Baxe, které se zády otírá o kůru opracovaného stromu. Už se na něj nedívám se slzami v očích jako na milujícího člena rodiny, ale jako na zvíře, které zemřelo kdysi dávno a patřilo do úplně jiného života. Takového, kde jsem nemusel bojovat o svůj život.\nMé přemýšlení mi přeruší manželčin křik. V tu chvíli další kmen stromu proráží do koupelny, ničí toaletu a pokračuje závratnou rychlostí hlouběji do našeho domu. Blíže a blíže ke mně.\n„Ty jeden zatracenej bastarde! Dostanu vás všechny!“ mlátím na dveře, které skýtají jedinou možnost, jak se odsud dostat. „Jestli si myslíš, že mě to zastaví, tak jsi na omylu. Za to mi ještě zaplatíš!“ pumpuje mnou zuřivost. Po chvilce mi dochází, že to nemá smysl a můj plán na pomstu se definitivně hroutí. Prohrál jsem. Z boku krvácím v důsledku dobře mířené rány nožem a svá záda, díky pádu na schody, jen stěží ohýbám.\nVšechnu zlobu házím za hlavu a sedám si na schody, po kterých stéká voda jenž se hromadí v přízemí.\n„Měl jsem je hned zabít. Bez keců,“ zpytuji svědomí. Zároveň si říkám, jak mě po smrti má rodina na onom světě vlastně přijme? Nesplnil jsem slib, který jsem jim dal a určitě se teď na mě zlobí. Cítím to.\n„Ale proto se na tebe nezlobíme,“ zjevuje se přede mnou má zesnulá žena, sedící na kusu plovoucího nábytku a na klíně třímá našeho synka. „Proč? Proč tohle děláš?“ říká mi tím svým milovaným hlasem, který jsem tak strašně miloval. Hlasem, který je výplodem mého churavého mozku, protože ten milovaný hlas už jinak ani nemůžu slyšet.\n„Dělám to, abych vás pomstil.“\n„Za nehodu, na jejíž vině neseš stejný podíl jako ten, komu patří tento dům.“\n„NE! To není pravda! Vždycky jsem tou zatáčkou takhle jezdíval. To on kdyby tak nejel, ty bys žila, i náš syn.“\n„Ach Richarde. Ubohý Richarde. Co se to s tebou stalo?“ oči mé ženy byly mokré od slz.\n„Co? Co by se mělo se mnou stát? Já jsem pořád stejný.“\n„Podívej tatínku, co mám,“ ukazuje mi můj syn nákladní auto, které ve chvíli havárie měl u sebe.\n„Já si vzala hodného, starostlivého, přátelského a vtipného muže. Ne vraha. Copak bych tohle za svého života chtěla? Vraždit? Mstít se? Copak jsi neznal svou ženu?“\nByl jsem bezradný. Tahle otázka mě od její smrti nenapadla. Co by chtěla? Vždy jsem byl přesvědčen, že pomstu, protože mi to přišlo jako nejlepší řešení. Ale jaká je pravda?\n„Já znám svou ženu. A ta by chtěla, abych se měl co nejlépe. A tento bod dosáhnu adekvátní pomstou.“\n„Ne. Ne, můj muži. To ty si přeješ pomstu. Je sice pravda, že chci, aby ses měl co nejlépe, ale ne formou ničení životů jiných. Už tak toho bylo zmařeno dost. Pokud sis toho nevšiml, tak ten, po kterém jdeš je od té doby závislý na lécích proti depresi.“\nChci jí na to odpovědět a dát i za pravdu, ale v tu chvíli cítím, jak se celá budova mohutně otřásá, až se dřevěné trámy nad mojí hlavou lámou.\n„Miriam, já…“ otáčím se k místu, kde jsem ještě před okamžikem viděl sedět svou ženu se synem, ale to je už prázdné.\nV tom praskají malá sklepní okénka a dovnitř se hrne obrovský příval vody, který ihned vzdouvá hladinu, až nad schůdky.\n„Takže tohle je můj konec?“ říkám si s naprostým klidem. „Takhle mám zemřít?“\nVoda rychle stoupá a dosahuje skoro až ke stropu. Nesnažím se nijak bránit a zachránit si život. Jsem plně připraven zemřít.\nDomem otřásají další rány. Kdesi, za sklepními dveřmi slyším křik a hroutící se nábytek. Nevím jaké tam panuje peklo, ale dokáži si to živě představit. Když už jsem je nedokázal zabít já, pak se o totéž, mnohem účinněji pokusí přírodní živel.\nNo nic. Užij si Richarde poslední nádechy na tomto světě, který rychle opustíš. Jen bože dej, aby mě má žena a syn na druhém břehu přivítali s láskou a radostí, jako za našeho společného života.\nObrovská rána ohlušuje moje uši a zatarasené dveře se i s kusem zdi probourávají do nitra sklepení. Za nimi se na mé břicho hrne obrovský kus označené klády stromu. Vší mrštností, která mi ještě zbývá se jí vyhýbám. Bezpochyby by z mého žaludku udělala paštiku. Mohutný kus dřeva pokračuje dál ve své jízdě a zastavuje se až o zeď, na druhé konci místnosti.\n„Svoboda,“ říkám si, když vidím průchod do předsíně. Ale nevidím to už jako předtím, kdy jsem se snažil zabít Martina Ptáčka a jeho rodinu. Teď, při pohledu do nitra poničeného domu vidím možnost, jak se odsud dostat, nebo pomoct těm, kterým jsem chtěl ublížit a vykonat alespoň jeden dobrý skutek za mnoho těch špatných.\nUž se nadechuji, abych podplaval kus klády, která stojí mezi sklepem a předsíní, když v tom opět slyším ten nebeský hlas mé ženy. Tentokrát mnohem více vážnější, až zlý.\n„Nezapomeň na svůj slib.“\nOkamžitě vydechuji vzduch, co jsem nasál. „Co?“ vidím jí vedle mě stát se zrakem upřeným na mě.\n„Zabij je! Zabij je všechny!“\n„Ale, vždyť jsi před chvílí říkala…“\n„Vyser se na to, co jsem říkala! Kdyby nebylo jich a hlavně toho Martina, který ke všemu za jízdy volal, mohlo vše proběhnout tak jako vždycky. Zostudil jméno tvé i mé u soudu a hraje si na ublíženého. Akorát těží z tragédie, která tě postihla.“\nAno, tohle je moje žena, bleskne mi hlavou. Jiný hlásek oponuje, podle čeho to tak poznávám? Odpověď je jednoduchá: větší část mé maličkosti si přeje a touží, aby toto bylo její přání.\n„Mám je tedy zabít?“ ptám se a toužím po vyřčení onoho souhlasného slova.\n„ANO! A nepárej se s nimi. Vezmi to tentokrát hodně rychle!“ usmívá se a mizí.\n„Tak se rodino Ptáčkova připrav na druhé kolo. A věz ženo moje i synu, že vás tentokrát nezklamu.“ Nadechuji se a nořím pod kalnou hladinu. Jsem opět v předsíni a vracím se do hry.\nVrah v domě je zpátky ve hře. Ta myšlenka mě rozveseluje jako dlouho nic jiného.\n„Tak se vytáhni!“ syčím bolestí na Vendy, která mi stojí na ramennou. Má záda i zlomená klíční kost doslova řve bolestí. Mám co dělat, abych neomdlel. Vendy se zachytává své matky, která jí pomáhá vyšplhat se do patra.\nDomem otřásá další náraz. Stěny se pod jeho tíhou chvějí a místy padá omítka. Voda mi už stoupla až ke krku.\n„Tak pojď zlato. Chytíme tě tu a vytáhneme.“\nJá ale nemohl ani odpovědět, natož se rukama natáhnout k nim. Bolest těla byla prostě příliš velká.\n„To nemá smysl, tahat mě nahoru. Počkáme, až stoupne hladina, a pak se k vám dostanu sám,“ mluvila ze mě zoufalost.\n„Co to meleš za hlouposti? Okamžitě natáhni ruce!“\n„Nemůžu! Bolestí skoro nedýchám. Ten idiot mě skoro zabil, tak se nediv, že tohle prostě nedokážu.“\n„Proč jsi to neřekl hned?“ vykulila má žena oči. „Vendy, dojdi pro nějaký kabel či šňůru. Tatínka hold budeme muset dostat sem jinak. V té vodě nemůže zůstat.“\nVendy ihned uposlechla a zmizela v naší ložnici.\n„Neboj, bude to v pořádku, zlato.“\n„Jasný, že to bude v pořádku,“ ozývá se kus ode mě muž, co se právě vynořil z vodní hladiny.\n„Jak si se…“ nevěřím svým očím, když toho bastarda vidím.\n„Osud tomu tak chtěl pane Ptáčku, abych své dílo dokonal. To má žena poslala z onoho světa ten kmen, aby mi uvolnil cestu a já tak vše mohl dokončit. A nebojte, za vaši bojovnost to bude rychlý konec. S vámi se všemi.“ Z vody se vynořila jeho ruka, která svírala kus střepu z rozbité zavářkové lahve. Pomalu se začal proti proudu probojovávat skrz trosky, až ke mně.\n„Nech ho být! Nech být nás všechny!“ házela po něm moje žena věci, které našla kolem sebe. Anička se opět dala do breku. To vše ale bylo náhle utišeno blížícím se hukotem.\nOdkudsi z dálky k nám voda nesla obrovský kus kovu, který při nárazu vyvolával hluboké, tlumené rány.\nVendy se objevila bílá jako stěna. V ruce držela lampičku s elektrickým kabelem. Při pohledu na ní se zastavil i Richard a čekal, co řekne.\n„Mami, tatí,“ polkla hořkou slinu. „Na náš barák se řítí nákladní auto.“\nŠlo nepochybně o vůz, který převážel dřevěné klády, které udělaly z našeho domu ementál.\n„Skvělé! Než sem ale dorazí, zabiji vlastnoručně alespoň vás.“\n„Holky! Okamžitě běžte na střechu! Musíte odsud pryč.“\nZvuk blížícího se vozu byl hlasitější a hlasitější. Moje rodina mě okamžitě poslechla. Já popadl plovoucí židli a připravil se na boj. Tělem mi opět koloval adrenalin a veškerá má bolest ustoupila do pozadí.\n„Tak pojď. Ukončíme to. Je mi moc líto tvé rodiny, ale prostě se to stalo.“\n„Neberte si do huby mojí rodinu. Akorát jí kazíte,“ švihl rukou, která minula můj krk o dobrých deset centimetrů.\nVyužil jsem situace a hodil po tom bastardovi židli. Rozpadla se o jeho hlavu a odhodila ho o několik metrů dál.\nHřmot unášeného vozidla, se kterým si pohrávala voda, už byl neuvěřitelně blízko. Do pár vteřin jsem očekával náraz. Ve vodě jsem už pomalu nemohl stačit a podlaha patra byla na dosah ruky. Vyhoupnul jsem se na kládu, která byla zaseklá o zeď, v místě, kde dříve stála má knihovna a vyhoupl se na ní.\n„Mě neutečete, vrahu!“ křikl Richard a odhodil kus zničené židle k mým nohám. „V téhle situaci nemůžete ani nikam utéct.“\n„Na kládě jsem se napřímil, a rukama zachytil o dřevěné zábradlí. Opět mnou prostoupila mocná bolest. Zatnul jsem však všechny zuby a vší silou se vyšplhal vzhůru. Zcela vyčerpán jsem dopadl na podlahu prvního patra. V tu chvíli zvuk namáhané ocele vyvrcholil a nákladní auto narazilo bokem do našeho domu. Ten se naklonil a za hlasitého praskotu byl doslova vyhozen ze svých základů. Obrazy se otřásly, rozhoupaly a jeden po druhém popadaly na zem.\nPodlaha, na které jsem ležel se rozhoupala a zábradlí se částečně zhroutilo do studené vody, přímo na Richarda. Na hlavu mi padala omítka a všude, kam až moje oko dohlédlo se dělaly na stěnách i stropu velké praskliny.\nZvuk kovu utichl a nahradilo ho tlumené skřípání dřeva, doprovázeného vrzáním a otřásáním celé stavby. To trochu přehlušoval řev Aničky, která panicky odmítala vylézt na střechu.\nZa hlasitého praskání se propadla podlaha v naší ložnici a manželská postel se zřítila o patro níž. V té chvíli se vše mohutně zhouplo a onen hukot ustal. Sebral jsem veškerou odvahu a postavil jsem se na nohy. Po Richardovi nebylo ani stopy, zato voda, která před chvílí dosahovala výše mých ramen, nyní velice rychle stoupala k mé maličkosti.\nAlespoň, že je ticho, pomyslel jsem si. V tu chvíli mě ale zarazilo, že ono houpání neustává. Podíval jsem se tedy z popraskaného okna a spatřil něco neuvěřitelného. Náraz a síla vody nás vytrhly ze základů a proud unášel korytem – nyní mohutné řeky – dolu k městu.\n„To je noční můra,“ zakroutil jsem hlavou a okamžitě se vydal za svou rodinou.\nNáš dům se stal plovoucím houseboatem, který s jistotou jde ke dnu jako Titanic.\nPolicistka, Eva Tomanová, byla zrovna se svým kolegou, Jaroslavem Bártou, napůl cesty do města, kde panovalo boží dopuštění. Rychle se rozvodňující řeka již do svých útrob schramstla na třicet stavení. V těch ostatních probíhala hromadná evakuace za pomoci hasičů a dobrovolníků.\nS protipovodňovými hrázemi a pytli s pískem si nikdo nelámal hlavu. Vše přišlo tak rychle, že ani největší pesimisté neočekávali takovou tragédii.\n„Neprší. Konečně!“ zajásala Eva, zatímco se Jaroslav věnoval řízení.\n„Doufejme už jen, že to vše brzy skončí. Jsem utahaný jako pes,“ vypnul stěrače, které bez přestání několik hodin pracovaly.\n„Taky se už těším na klid,“ povzdechla si Eva a zahleděla se na rozvodněnou řeku po své levici. Plavaly v ní stromy, větve, listy, mrtvá zvířata i odpadky.\n„Vyrůstám vedle téhle řeky už dobrých čtyřicet let,“ hovořil za hukotu majáků Jaroslav k Evě. „Ale takovouhle povodeň si určitě ani dědeček nepamatuje.“\n„Jo, přišla vážně nečekaně. Snad ten stařec, na kterého spadl strom bude jediná oběť.“\n„Doufejme, Evo. Doufejme.“\nZ vysílačky se ozval hlas, který žádal jejich přítomnost u domu na okraji města, kde došlo k rabování. Se slovy, že tam dorazí do tří minut, Jaroslav zrychlil na maximální rychlost a Eva si nasadila policejní čepici.\n„Zatracení lidi. Hnedka využijí příležitosti a z lidského neštěstí si udělají zdroj příjmů.“\n„Co sis myslel?“ namítala Eva. „Že chamtivost je výmysl jednadvacátého století? Ne. Lidé byli vždy takoví – makoví. Jinak bychom ani neměli práci.“\n„Když Evo slyším tyhle tvoje řeči, lituji, že jsem se vůbec policistou stal.“\n„Proč myslíš, že jsem s tebou? Nikdo jiný by mé kecy nevydržel.“\n„No, zas až tak se nepodceňuj,“ usmál se.\n„Podívej se támhle!“ okřikla Jaroslava Eva a koukala se kamsi do dálky na stáčející se rozvodněnou řeku.\n„Co? Co tam vidíš?“ díval se Jaroslav.\n„Jeď! Jeď! Hned to uvidíš.“\nPo několika sekundách tiché jízdy se pod kopcem vynořila plovoucí střecha domu, s pomalu se nořícími patrovými okny pod vodu.\n„No, to mě teda poser!“ zíral Jaroslav na tu neskutečnou věc. Eva se okamžitě chopila vysílačky a nahlásila, co vidí.\n„Evo, Evo! Podívej se na tu střechu. Nepřijde ti na ní něco divného?“\n„Jo. Jsou na ní lidi. Vypadá to, že se perou. A kus od nich jsou další dva. Asi žena a dítě. Co se tam proboha děje?“\nV tu chvíli dům do něčeho narazil, což způsobilo pád komína na střechu, která se pod jeho vahou zhroutila. Všichni, které Jaroslav a Eva viděli, nyní zmizeli v oblaku prachu.\n„Zatraceně. Volej okamžitě záchranáře, ať se soustředí na ten plavoucí barák. Snad tam nezahučeli.“\nJenže Eva nikam nevolala. Jen se dívala kamsi do dálky a ukazovala prstem. Jaroslav nemusel být bystrooký, aby věděl o co se jedná. V tomhle městě vyrůstal. Eva viděla ocelový most, na kterém byl zrovna dav čumilů, jenž si vychutnával pohled na sílu vodního živlu. V tuto chvíli si tito lidé mysleli, že jsou v bezpečí. Netušili, že dům, který k nim doplouvá je o něco větší, než konstrukce, na které stojí.\nDům se otřásl a nadzvedl. Na hlavu mi popadala suť a kusy dřevěného zábradlí. Co nejrychleji jsem ustoupil až k bortící se lednici, jejíž dveře mě minuly snad jen o vlásek.\nStěny domu se zprohýbaly a zdeformovaly. Jakoby mu narostly nožičky a vyrazil si na výlet.\nSkleněný lustr v obývacím pokoji se utrhl a sesunul do kalných vod, které nyní nesly celou budovu. Následně se za hlasitého praskání, propadla z horního patra manželská postel. Kusy trámů, podlážek a různých drátů, zůstaly chaoticky viset jako neuspořádané spletence pavučin. Ihned mi došlo, že při troše obratnosti se díky nim dostanu do horního patra, kde vykonám poslední čin pro klid mé zesnulé ženy a syna.\nVe stoupající hladině jsem rychle přeplaval k rozbitému zrcadlu, jenž mi poskytlo oporu k tomu, abych se vyšplhal na trám, ze kterého to už bylo jen kousek na podlahu prvního patra.\n„Ach!“ zasténal jsem a držel si krvácející bok. Hodně sil mi skrz něj uteklo, ale dost mi jí stále zbývá. Postavil jsem se na nohy a vydal se po nakloněné chodbě vstříc svému cíli. Na jejím konci byl ze stropu spuštěn žebřík. Usmál jsem se nad tím, jak si marně snaží zachránit své životy.\nBudova se drobet otřela o kamenité dno, kterým ho proud nesl. Stěny se naklonily zprava do leva. Dveře na jedné straně chodby se otevřely a na druhé zase zabouchly. Kolem mé nohy se kutálel šroubovák. Ihned jsem po něm chmátl a vydal se po bílých stupíncích vzhůru.\nPomalu, ale jistě stoupám do temných míst pod střechou, kde se z kdysi útulné a srovnané místnosti nepoužívaného nábytku a věcí stala hromada bordelu a sutin.\nRozhlížím se a v ruce třímám zbraň k zabíjení.\n„Maminko! Maminko!“ zakřičel malý spratek. „On je tady!“\n„Honem na střechu! Rychle vylezte ven!“ dal jim rozkaz Martin Ptáček. Okamžitě poslechli.\n„Taky jsem měl takovou autoritu,“ povídám mu, zatímco jeho žena a děti odchází. „Ale tu jsi mi ty ukradl.“\n„Jsi šílenec!“ dokázal mi odpovědět jen tyhle dvě slova. Zároveň z jeho dechu i postoje usuzuji, že trpí ne zrovna malými bolestmi. Alespoň výhoda pro mě.\n„Ano, možná, že jsem šílený, ale o to víc si vychutnám, až tebe i tu tvou rodinku zabiji.“\n„Ty chladnokrevný hajzle!“ vrhl se na mě Martin se sevřenou pěstí. Lehce jsem se jí vyhnul a ještě mu uštědřil ránu šroubovákem do břicha. Jeho bolestný řev byl slastí pro mé uši.\n„Na víc už se nezmůžeš? No tak, ukaž, jak moc jsi ochoten pro svou rodinu dýchat. Nebo mám raději říct… zemřít?“\nV tu chvíli po mě hodil několik starých fotoalb, které mu zrovna padly pod ruku a jediným mrštným pohybem mě odhodil na prasklý trám budovy, o který jsem si vyrazil dech. Svůj útok završil dobře mířenou ranou, která mi přelomila nos. Teď to byl můj křik, který protnul celou půdu. Obličej jsem měl zalitý oceánem bolesti. V nose mi tepala prudká horkost, jako u sopky před erupcí. Já se jí ale nesměl nechat poddat. Rozběhl jsem se a popadl Martina za břicho. Ve víře, že je dost slabý na to, aby doplaval na břeh, jsem ho prohodil střešním oknem, kterým před chviličkou vylezla jeho rodina. Opět měl však štěstí a ve vodě neskončil.\n„Tatínku, tatínku!“ slyším venku dětský hlas starší sestry. „Hned ti pomůžu!“\n„Ten chlap je snad nesmrtelný,“ vyplivl jsem krev a připravil se dokonat svůj čin. Nohama jsem se skrz okno vyhoupl na šikmou, kolébající se plochu střechy, kterou voda i s domem rychle odnášela směrem do města. Střešní tašky byly na mnoha místech popadané, a ty, co stále držely připevněné ke konstrukci, se lámaly jako sirky. Ještě, že přestalo pršet.\n„Tak lásko, tady to skonči,“ zjevila se přede mnou tvář mé zesnulé ženy a hned poté zmizela.\n„Ano. Rodina Ptáčků mi odsud neuletí,“ usmál jsem se.\nV tu chvíli stoupající hladina vody, uvnitř domu, dosáhla prvního podlaží.\nByl jsem skoro v bezvědomí. Útržkovitě si pamatuji, jak mě Richard Jarský bodl do břicha, pak jak po mě hází nějaká stará alba a následně mou maličkost vyhazuje střešním oknem. Díky bohu se mé oblečení zachytilo o okraj střechy, takže jsem nepřepadl do vody, ve které bych zcela jistě utonul.\n„Tatínku, tatínku!“ slyším Vendy, jak na mě odkudsi křičí. „Hned ti pomůžu!“\nChci na ní zařvat, aby to nedělala a okamžitě se šla schovat, jenže z mých úst se akorát vydere chraplavé zaúpění. Cítím, jak mě zranění v mém těle přemáhají a už jen ztěží dokáži vůbec pohnout s rukama a nohama.\nMikina, za kterou jsem visel, se začala trhat. Centimetr po centimetru se blížil okamžik, kdy látka nevydrží a mě potká smrt v náručí rozběsněné matky přírody.\nV tom mě objaly ruce mé čtrnáctileté dcery a vší silou táhly vzhůru.\n„No tak, tatí. Pomoz mi.“\nOkamžitě jsem zareagoval a za obrovské námahy se povytáhl, dost vysoko na to, abych se ocitl celým tělem na střeše.\nMá žena s Aničkou v náručí se pomalu blížila k nám, když tu uviděli Richarda Jarského.\n„Pozor, támhle je!“ zaječela Nikol a já se okamžitě podíval za mojí dceru. V tu chvíli jí do zad pronikl šroubovák, který si předtím našel cestu do mého těla. Jako ostrý meč zajel mezi její lopatky a ve stejnou chvíli má žena s Aničkou zaječely.\n„Ach!“ vydechla ze sebe má milovaná dcerka a ztratila rovnováhu. Její tělo přepadlo přes okraj střechy a pláclo s sebou do kalných vod rozvodněné řeky. Nemohl jsem nic dělat. Přesto, že byla na dosah mých rukou, já jí nechytil. Nedokázal jsem najít sílu, abych udělal jediný pohyb.\nVoda se rozstříkla na všechny strany a hladina se za ní uzavřela. Má milovaná dcerka svou hlavu nikde nevynořila. Proud jí nyní unášel rozvodněným korytem řeky hluboko ve svém chladném náručí.\n„NE! NE!“ řval jsem a slzy se mi z očí draly proudem. Křičela i má žena a Anička. Avšak Richard si ten okamžik s úsměvem vychutnával.\n„Ne, Vendy, NÉÉÉ!“ sledoval jsem rozvířenou hladinu vody a čekal jsem nějaké volání. Nic se ale neozvalo. Má dcera byla mrtvá.\n„Stačí tak málo a ztráta jednoho života, zničí životy ostatních. Není to jako ve filmech. Tohle bolí daleko víc,“ filozofoval Richard Jarský. Nechápu, co na těch proslovech tak miloval.\nMá bolest se rychle měnila ve vztek. Nesměl jsem připustit, aby ještě ublížil mé ženě a nejmladší dceři. V žádném případě. Už toho bylo dost!\nMé tělo z posledních zbylých sil vyprodukovalo maximum adrenalinu, který mi ještě dodal tolik potřebnou sílu.\nOdpíchl jsem se od střechy a vrhl se po Richardových nohách. Okamžitě sjel po kymácející se střeše, až k jejímu okraji. Vzájemně jsme se začali škrtit, zatímco má žena popadla kus uvolněné střešní tašky, s cílem hodit ji na hlavu vraha naší dcerky.\nJeho ruce se silně opíraly o mou zlomenou klíční kost. Bolest jsem nevydržel a svůj stisk povolil. V tu chvíli přilétla střešní taška a Richarda zasáhla do zlomeného nosu. Okamžitě zařval bolestí a pustil mě. Co nejrychleji jsem se odvalil od něj pryč a plazil se k mé ženě.\n„Co nejrychleji se musíte dostat na břeh!“ rozkázal jsem jim a chytil se cihlového komínu. Postavil jsem se na obě nohy a počkal, až se naproti mně postaví i můj nepřítel. Chtěl jsem se po něm vrhnout a nás oba shodit do vod této řeky.\n„Za tohle mhi zaplathíte svým žhivotem!“ mumlal Richard na mou ženu, s plným nosem od krve.\nAvšak místo toho, aby se Richard postavil na nohy, popadl také střešní tašku. Okamžitě jsem zareagoval stejně a jednu nalomenou po něm ve stejný okamžik, hodil. Minula jeho hlavu a spadla do kalných, rozbouřených vod. Jeho střešní taška letěla velikým obloukem a zasáhla komín, o který se rozlétla na drobounké kousíčky.\nNechtěl jsem nadále házet taškami a jinými věcmi. Toužil jsem po náležité pomstě za Vendy. Rozběhl jsem se po střeše a skočil po něm. Opět jsme byli v sobě a já jeho hlavou tloukl o dřevěný trám, který vykukoval z polorozpadlé střechy.\n„Ty bastarde jeden! Vrahu mojí dcerky! Žháři! Psychopate!“ nadával jsem a tloukl s jeho hlavou o roh dřeva, na kterém se usazovala krev a vlasy.\nNoha se mu však náhle vzepjala a zasáhla mě do slabin, které jsem si nekryl. Okamžitě můj útok ustal a Richardovo začal. Jeho pěst sice nebyla tak silná jako na počátku, ale přesto dost účinná k tomu, abych viděl hvězdičky kolem.\nNikol ve snaze pomoci mi, sebrala další kus střešní tašky, ale při hodu minula. Chtěla popadnout tedy další, ale dům náhle na něco narazil a celý se rozechvěl a rozskřípal. Tašky se na mnoha místech sesunuly a komín podélně napraskl.\n„Ještě, než tenhle barák vydechne naposledy,“ popadl Richard kus ostrého úlomku. „…tak já tebe i zbytek tvé rodiny, zabiji!“\nV tu chvíli se nalomený komín dal do pohybu a začal padat, přímo na mě s Richardem.\n„Pozor, Martine!“ zakřičela Nikol a zakryla Aničce oči. V tu chvíli komín dopadl na střechu, těsně vedle nás. Ozvalo se hluboké zapraskání, vzduch zahalil prach se sazemi a já i Richard jsme se zhroutili do nitra potápějícího se domu. Přistál jsem na hromadě dřevěných krámů, krabic a knih. Vyrazil jsem si přitom dech a znovu si připomněl bolest starých ran ze sklepa. Dva metry od mé maličkosti, se snažil z nárazu na podlahu půdy vzpamatovat můj úhlavní nepřítel. Z čela mu mohutně pumpovala krev, na kterém mu přistála cihla a způsobila otřes mozku.\nPrach, který vše zakryl, se po malé chvilince konečně začal usazovat. Z mohutného otvoru nade mnou se objevila bledá tvář mé ženy a dcerky.\n„Jsi v pořádku, tatínku?“ brečela.\nNeodpověděl jsem jí. Stále mi dělalo problémy se nadechnout.\n„Před námi je most!“ sdělila mi má žena. „Co budeme dělat?“\nChtěl jsem jí říct, ať skočí s Aničkou do vody a co nejrychleji plave ke břehu, ale mé hlasivky nevydaly jedinou hlásku.\nHlasitý hukot obklopil vzduch kolem nás a nad Nikoly hlavou se objevilo jasné světlo. Šlo o záchranný vrtulník, ze kterého se spouštěl na střechu domu muž v červené kombinéze.\n„To je záchrana, lásko. Zachrání nás!“ křičela radostí Nikol a i na Anny tvářičce se objevil úsměv.\nNajednou se vše opět zachvělo. Dům opět narazil na kameny pod hladinou, které ho doslova drolily na kousíčky. Nikola s Aničkou v náručí ztratila rovnováhu a jednou rukou naprázdno máchla po záchranářovi, co byl jen kousíček od ní. Její tělo se převážilo, nohy ztratily kontakt s pevnou zemí. Padala po zádech, s Aničkou v náruč,í do kalných vod.\n„Né!“ rozječela se má nejmladší dcerka a její křik přehlušil i hukot vrtulníku. Náhle se však rozhostilo ticho a šplouchnutí vody naznačilo, co se vlastně stalo.\n„Ne. To ne. Ne. NE!“ snažil jsem se křičet, ale nešlo to. „Zachraňte jí. Zachraňte jí!“ řval jsem na mizející vrtulník, co se snažil pomoci mojí ženě. Avšak myšlenka, že jsou nad ní záchranáři, mi ani trochu nepomohla. Co nejrychleji jsem se škrábal ven, abych mohl skočit za nimi, když tu mě za nohu popadl Richard a zabodl do ní kus střepu. Zasténal jsem a kopl ho do ramene.\n„Tohle je teď mezi námi, pane Ptáčku,“ nevzdával se. Střep mi vytáhl z nohy a plnou silou mi ho vrazil do stehna.\nDo ruky mi přišel kus dřevěné laťky. Okamžitě jsem ho s ní přetáhl a pro jistotu ještě po něm hodil několik kusů cihel a střešních tašek. To, ho však nezastavilo a s jekotem mi zaryl prsty do napuchlých očí. Bolestí, jsem v tu chvíli málem vylétnul z kůže.\nDalší náraz domu o dno mezitím doslova roztrhl střechu na dva kusy a na nás i kolem nás se sypalo vše, co z ní zbylo.\n„Teď chcípneš, hajzle! Tak CHCÍPNI!“ řval Richard a hlouběji a hlouběji mi palci tiskl na oční víčka. Pro svou záchranu, jsem popadl střep zabodnutý ve stehně a z posledních sil, které mi zbyly, ho vytáhl. Bolest, která mnou prošla, byla srovnatelná se sršním bodnutím. S maximální námahou jsem napnul ruku, a co nejrychleji střep zarazil do Richardovy hlavy.\nOzvalo se hlasité zapraskání, když sklo prorazilo lebku a sunulo se hlouběji a hlouběji do mozku. Jeho palce mi přestaly tlačit na oči a já tak uviděl, že se celý svíjí ve smrtelné křeči. Chvěl se jako kdyby jím procházel elektrický proud. Ještě silněji jsem zatlačil na sklo, až se mi zarylo pod kůži. Panenky šílence Richarda Jarského se obrátily do nitra jeho hlavy, jen bělmo očí bylo patrné. Ruce sebou házely ze strany na stranu, svěrače mu povolily a skrz kalhoty začala prosakovat moč a výkaly. Nato se s chrčením svalil na bok a už se nepohnul.\nKonečně byl ten bastard mrtvý. Radost jsem však neměl. Všechno, co jsem kdy miloval, nyní bylo venku v této rozvodněné řece.\nPostavil jsem se na všechny čtyři, ve snaze odplazit se pryč. Má třesoucí se ruka však sama od sebe popadla kus staré fotografie. Pozvednul jsem jí k očím a uviděl na ní sebe, Vendy a mou ženu v nemocnici, krátce po porodu Aničky. Všichni jsme se na ní usmívali. Bože, to byly ale krásný časy, říkal jsem si a rozbrečel se. Ze štěrbin kolem, začala půdu rychle pohlcovat vodní hladina. Ta zalila má kolena, pohltila rozpadlou dřevěnou podlahu i s troskami na ní, a na chvíli nadnesla tělo mrtvého Richarda Jarského, který následně klesl pod její hladinu. Nic z toho jsem pořádně nevnímal.\nFotografii i mou maličkost ozářily jasnější a jasnější světla. Stále hlasitěji ke mně doléhaly hlasy panikařících osob. Přede mnou byla ocelová konstrukce mostu. Dost blízko na to, abych už nestihl utéct a dost daleko na to, abych si stihl vybavit krásu a ideály mé milované rodiny, které zničila příroda ve spojení s lidskou zuřivostí.\nNa onen kus minulosti – vzpomínky, zachycené na papíře, dopadla slza. A krátce na to se ozvala hlasitá rána. Dům narazil do betonového pilíře mostu, o který se doslova slisoval. Obvodové zdi se vypoulily a rozpadly na několik velkých částí. Podlaha patra i půdy se zvedla jako nějaká obří vlna, která drtila každého, kdo jí stál v cestě.\nJeště naposledy v životě jsem pocítil bolest. Trosky mi probodly obě plíce a deformující se dům mě přimáčkl k sobě takovou silou, že se mi veškeré kosti v těle lámaly. Poté bolest ustala a já, s fotografií v ruce, zemřel.\nHlasy, zvuky, bolest. To byla první věc, kterou si začala vybavovat. A ještě něco: vodu. Spoustu vody. Co se jí to jenom stalo?\nZabiják, psychopat, jí probodl něčím ostrým a ona spadla do vody. Pak jí proud nesl pod vodní hladinou dost dlouho na to, aby se smířila se smrtí. Když tu náhle ta síla ustala a ona se vynořila u padlého stromu, na který se vyškrábala a omdlela.\nTeď leží v sanitním voze, který ji převáží do nemocnice. Chce se zeptat na svou rodinu, ale nemůže, protože má do krku zavedenou hadičku. Až později, když už je trochu při síle, se na svou rodinu otáže. Avšak odpovědi se jí od doktorů nedostane. Jen velké publicity, ze strany novinářů, kteří k ní nesmí být vpuštěni. Přesto oknem do jejího pokoje jeden zaměstnanec bulvárního tisku, vnikne.\n„Ahoj, ty jsi Vendy, že?“\n„Ano. A vy jste kdo?“ odpovídá potichu, neboť jí bolí v krku.\n„Já jsem Filip. Z jedněch novin. Můžu se tě zeptat na pár věcí?“\n„Co je s mojí rodinou? Víte něco?“ okamžitě se zeptala.\n„Tiše, tiše. Nesmí vědět, že jsem tady. Něco vím, ale řeknu ti to, když mi odpovíš na pár otázek.“\n„Dobře. Na jaké otázky?“\n„Co se odehrálo u vás doma? A na co si vzpomínáš? Řekni mi ve zkratce všechno, co víš.“\nA tak mu Vendy všechno řekla. Od onoho okamžiku, kdy vstoupil vrah do jejich domu, až do chvíle, kdy byla probodnuta šroubovákem. Reportér byl z jejího zkratkovitého vyprávění nadšen i zděšen zároveň. Vše si pečlivě zapisoval a nahrával do diktafonu. Když Vendy s vyprávěním skončila, opět se zeptala reportéra na svou rodinu.\n„Řekněte mi teď, prosím, co víte o mé mamince, tatínkovi a sestřičce.“\nReportér se podíval kolem sebe a následně na Vendy skoro zašeptal: „Tvoji rodiče i sestra jsou mrtví. Před dvěma dny nalezli tělo tvé sestřičky, pět kilometrů odsud.“\n„Ne!“ rozbrečela se a celý svět se jí proměnil v rozmazanou šmouhu. Reportér okamžitě sbalil veškeré své věci a zmizel z pokoje, oknem pryč.\nVendy ještě dlouho psychiatři uklidňovali a přiváděli k normálnímu životu. Všechno, co milovala se jí zhroutilo. Tam, kde doposud měla zázemí a lásku, byla jen nicota. Začala trpět klaustrofobií, měla strach z hluboké vody, mužů a bouřek. Dříve extrovert, nyní samotářka, uzavřená ve svém světě, si vytvářela imaginární přátele a hovořila s těmi, kteří tu strašnou noc zemřeli.\nDen poté, co se dozvěděla o smrti své rodiny, vyšel v bulváru anonymní článek o hororu, který se odehrál v jednom domě, co se změnil v bojiště mezi dobrem a zlem. Její slova byla překroucena, pravda pozměněna. Její otec v onom příběhu byl chrabrý bojovník, co ukryl rodinu na půdě a poté, dlouhé hodiny sváděl boj o život těch, co miloval. Jediné, co ho pak porazilo, byla až sama příroda.\nNovinový článek získal obrovskou popularitu, načež vznikla i kniha, která se skutečností neměla pranic společného, ale stal se z ní bestseller. Od onoho okamžiku, však uplynulo více jak pět let.\n„Zdravím vás Vendy. Jsem zde, jak jsme se domlouvali.“\n„Jo, vítám vás,“ přijímá Vendy do svého studentského bytu muže vysoké postavy. Vypadá jako štědrá, charismatická studentka, kterou rozhodně – alespoň navenek – minulost nepronásleduje.\n„Jsem moc rád, že jste mou zprávu vyslyšela.“\n„Upřímně, jsem ráda já. Už mě nebaví poslouchat ty lidi kolem, jak mi říkají něco, co ani já sama nevím, byť jsem si to prožila. Ale můžu mít malinkatou prosbu? Tykejme si. Jsme vlastně skoro stejně staří.“\n„S tykáním nemám problém. Jinak i právě z důvodů, které jsi uvedla, chci vše uvést na pravou míru. Tak, jak to skutečně bylo. Bez hrdinského eposu.“\n„No, trochu hrdinství v tom bude. Můj otec pro mě hrdina a tak to i z mého vyprávění bude znát. Chceš udělat kafe či čaj?“\n„Dám si čaj.“\n„Víš, že jsi po letech první, s kým jsem ochotna si o tom promluvit?“ hovoří a zároveň napouští do konvice vodu. „Dodnes se z toho vzpamatovávám, ale díky své babičce se už s tím dokážu smířit. Bolí to už snesitelněji. Doufám však, že až dnes skončíme, bolest bude ještě menší.“\nNa to její host nedokáže nic říct. Jen si vytáhne notebook, do kterého si bude dělat poznámky.\n„Jinak, proč sis vybral zrovna tuhle skutečnost k sepsání?“\n„Jsem autor hororů a tenhle příběh mě dodnes šokuje. A po jedné reportáži, kde řekli, že vše bylo jinak, se ve mně něco hnulo a já učinil rozhodnutí, které mě dovedlo až k tobě.“\n„Tak to jsem ráda, že jsi to udělal. Nejdřív jsem si myslela, že jsi další z té hordy bulvárních novinářů, kteří mi už tak dost ublížili. O tom určitě víš, ne?“\n„Na, tady máš čaj,“ přináší na tácku dva šálky s horkou tekutinou.\n„A jak se vlastně máš, Vendy?“\n„Dobře. Ale to jen díky babičce a pár kamarádům. Pořád mám nějaké noční můry a osobní problémy, které nechci rozebírat.“\n„V pohodě, to nechme být. Začneme?“\n„Dobrá. Tak všechno to začalo nějaký čas před onou bouří. Dopravní nehodou, která to vše odstartovala…“\nA tak Vendy Ptáčková poskytla rozhovor o událostech, které se tehdy odehrály. A Andreu Nach si každé slovo pečlivě zaznamenával. Skrze jeho vyprávění, jste teď mohli být u toho. V okamžiku, kdy „V domě je vrah!“\nČeské Budějovice 8. listopadu 2010 – Dolní Bukovsko 28. února 2011


##### Nejzábavnější online seznamky všech dob - Srovnání a recenze NEJ online seznamek 2020 | Jak vybrat.\nPředstavte se ostatním Brány seznamky otevíráme všem nezadaným, ochotným investovat V online seznamování jsem nováček, azubi speed dating köln už nejzábavnější online seznamky všech dob tu kontaktoval docela dost žen. Jednou z výhod online seznamování je, že se můžete po spřízněné duši rozhlížet. Vítejte na české seznamce, která dává dohromady nezadané, kteří hledají vážné seznámení.\nRussian disinformation a ze všeho nejlepší je, doby „překvapivého vítězství Donalda Trumpa“, nejzábavnější online seznamky všech dob řady let předtím. Mají muži na seznamkách ještě šanci? Jednoznačně vedou internetové seznamky, z nichž místo na výslunní zaujímá. Budujeme tady bezpečnou komunitu lidí, kteří si rozumí v otázkách víry i partnerství. Seznamování na slepo je don dnešní doby. Mnoho českých párů se díky online seznámení poznalo, neboť současná uspěchaná doba nepřeje.\nTahle seznamka mě mile překvapila. Vybrat si buď sezbamky z nich, nebo se zaregistrovat do všech seznamek je opravdu.\nOd té bohatá stará dáma ale zájem poněkud opadl a příležitostí k seznámení je méně. Klíčová slova seznamovací server, seznamka, Internet, server, online vztahy, uživatelské Dostupný z WWW: Na všech Internetových seznamkách je běžně nevyvážený poměr žen a mužů. Již je skoro pryč doba náhodných setkání a nucených vztahů. Právě teď pro vás nastává ideální doba na registraci do nejzábavnější online seznamky všech dob.\nTOP online seznamka – Edarling se právem nazývá nejlepší online seznamkou. Tam je na vše čas a prostor, mohou si vše promyslet, a pokud se jim nejzábavnější online seznamky všech dob osoba. Ukazuje, že i v dnešní době chytrých telefonů a online seznamek se dá.\nZatím jsem s touhle stánkou spokojená. Doba jako stvořená k přemýšlení, co v životě zlepšit, nebo jak se. Facebooku. Seznámení přes internet těchto nejzábavnější online seznamky všech dob dokonce několik málo přidává, a není to špatně. Důvody jsou prosté – online seznamky umožňují rychlé a komfortní hledání partnera na.\nDříve jsme si mysleli, že nejzábavnější online seznamky všech dob jsou skladištěm zoufalců. Markéta Šetinová o seznamování pomocí online seznamek - Martin Bartkovský.\nJsem sběratelka požitků, zážitků a všeho jedinečného, o čem se v běžných. Doba čtení: 2 minuty. úplně fér free appka pro casual dating hlavně pro mladé jménem Tinder – a to je sladký háček vše,“ argumentuje Uhl na svém blogu. Víte jaké jsou nejlepší způsoby, že vám ukáže cestu, kteří sissy seznamka více. Internet nabízí nesčetné možnosti pro nezadané všeho věku, stačí jim. Po založení profilu. TOP online seznamka – Edarling se právem nazývá nejlepší online seznamkou vůbec.\nJakmile ze všech odpovědí vyselektujete ty správné adepty, pusťte se do toho.\nAng dating daan chorale moderní česká online seznamka, která se zaměřuje výhradně na křesťany a Během té doby přišly dvě schůzky - jedno rande takové to trapné, kvůli. Když režisér Vít Olmer natáčel v 60. Za poslednich cca 6 let jsem byla minimalne na 40 schuzkach pres internet nejzábavnější online seznamky všech dob.\nKdo zkoušel hledat svou lásku přes seznamku, dá mi nejzábavnější online seznamky všech dob pravdu. Všichni nevypadáme jako vychrtlé modelky nebo. Nějakou dobu jste sami a kdesi uvnitř začnete pomalu cítit, že přišla ta správná doba seznámit se. Zajímavou alternativou může být třeba seznamka, jako je Badoo, jež je. Ačkoliv se to tak na první pohled nezdá, i seznamování přes internet má své. Základem seznamování přes online seznamky je to, abyste dodržovali určitá. Doba se mění a uvažování lidí s ní.\nNejlepší seznamovací agentura - Is the number one destination for online dating.\nJak to ve skutečnosti je? Jaké výhody a nevýhody s sebou seznamování přes internetové seznamky přináší? Alespoň podvědomě, chlapi však uvěří všemu, proto jsem vtipně odvětila a vlastně ani. Hledáte Seznamka DVD od neuveden? Nejsem žádný puritán, ale přístup většiny uživatelů (ne všech proboha) je dost nezávazný. Read internetové seznamky oslavovat ze všech věkových kategorií, tedy jak.\nPár datování místo v guwahati Seznamky zdarma na internetu Gujrat seznamka Karibské randění online Globální útočné hodnosti Tlc comic con speed dating\nTéměř okamžitě zaplnil přední příčky všech hodnotících žebříčků. Představte se ostatním Brány seznamky otevíráme všem nezadaným, ochotným. Pro seznamování online na seznamkách existuje víc jak deset dobrých důvodů. Internet, tak užitečná věc dnešní doby.\nNejlepší seznamka pro nezadané, kterým záleží na skutečné kráse a ne obvodu pasu. Jaké jsou při hledání partnera online výhody seznamek? Online seznamka - štěstí, které na vás čeká na internetu. Na českém webu nabízejícím seznámení silnějším lidem hledáme další ženy,krev a mléko a statné muže. Jediné co mě nejvíce trápí je, že není doba, kdy jsme šli tančit, našli si Přeji Vám všem, kteří hledají lásku a porozumění, ať ji dříve, či později najdou.


Porošenka na pryčnu! - Haló noviny\nPorošenka na pryčnu!\nTisíce přívrženců bývalého gruzínského prezidenta a odvolaného oděského gubernátora Michaila Saakašviliho přišly v neděli do centra Kyjeva na demonstraci za odvolání ukrajinského prezidenta Petra Porošenka.\nSoučasně se domáhali osvobození svého vůdce, který se od pátečního večera nachází v cele předběžného zadržení.\nAgentura AFP odhadla počet demonstrantů na »několik tisíc«. Akce se odehrávala pod heslem »Proti zvůli a korupci oligarchů a spekulantů«. Hodně lidí neslo ukrajinské vlajky či obrázky Porošenka za mřížemi.\nPochod, provázený velkým množstvím policistů, vedla Saakašviliho manželka Sandra Roelofsová. »Úřady překročily všechny meze. Nesmějí zavírat opozici do vězení,« prohlásila.\n»Obávám se, že se naše vláda rozpadá, Ukrajina se řítí do propasti, lidé chudnou. Korupce je všude a úřady nedělají nic,« řekl AFP jeden z demonstrantů, osmapadesátiletý Mykola Šarapa.\nPo skončení demonstrace, která podle Interaxu proběhla v klidu, část lidí zamířila k věznici, kde Saakašvili vyhlásil hladovku. Přístupy ale přehradila policie, uvedl list Ukrajinska pravda na svém webu. »Míšu na svobodu, Porošenka na pryčnu!« skandovali demonstranti.\nUkrajinská tajná služba exprezidenta po dvou nepovedených pokusech o zadržení nakonec minulý pátek zatkla pro podezření z přípravy převratu ve spiknutí s Rusy. Saakašvili odmítá takové obvinění jako naprosto absurdní.\nPorošenko nebo Saakašvili - vše jedna prolhaná a skorumpovaná banda.\nKravatožrouta hnali z Gruzie a druhého i s celou partičkou podobných\nvýtečníku by měli hnát z Ukrajiny. Jen probůh ať se neusadí v\nKarlových Varech. To by byl "festival"!\nUkrajina má jedinou šanci - rozpadnout se. Už i Polsko zaujímá k\nUkrajině znepřátelený postoj.Není jedna okolní země, která by\nneměla ostražitý přístup.Ukrajina je nebezpečná pro každého,\nzejména pro vlastní občany.\nPrávě když to píšu (neděle 10/12 ve 23 hodin), byla jednou ze zpráv\nna čt24 informace, že světová organizace (korupcí se zabývající a\ntuto sledující a vyhodnocující) označila Ukrajina jako\nNEJZKORUMPOVANĚJŠÍ ZEMI SVĚTA. To je co říci, svět je velký a když\nsi vezmeme některé výtečníky z Afriky, Asie či Jižní Ameriky ...\nProtože jsem na Ukrajině byl mnohokrát a mám tam známé, tak to mohu\npotvrdit. Ukrajina na to má vytvořen celý systém. Pokud si nelze\npředstavit něco "nekonečné", tak pochopitelně Ukrajina je\nvelká země, ale geograficky změřitelná. Podobný termín je\n"bezedná studně". Ano, to je Ukrajina. Lepší příklad pro\n"bezednost" ve světě nenajdete. Bylo by to na dlouhé\nvypravování. Korupce je jedna z mála věcí, které tam spolehlivě\nfungují. Je to tam hluboce zarostlé. EU a USA se domnívaly, že si s\ntím poradí. A nalily do té studně desítky miliard euro či USD.\nUkrajina to smlaskla jako malinu.


Rusnok je ekonomický škůdce, řekl Babiš. Sám má přitom máslo na hlavě, míní ekonomka | TN.cz\n13. 4. 2022, 16:06\nBývalý premiér Andrej Babiš (ANO) se ve středeční Snídani s Novou ostře pustil do guvernéra České národní banky (ČNB) Jiřího Rusnoka kvůli inflaci a úrokovým sazbám centrální banky.\n"Pan Rusnok je jeden z největších škůdců naší ekonomiky, škodí občanům. Nevím, jestli máte hypotéky, ale kvůli tomu, co dělá ČNB – čím více navyšuje úroky, tím je vyšší inflace – takže mu to zkrátka nefunguje," prohlásil expremiér a poslanec Andrej Babiš (ANO) ve středu v pořadu Snídaně s Novou. Podle Babiše je inflace globální problém a ČNB ani Rusnok nemají vliv na ceny ropy či plynu.\nK Babišovým výrokům požádala redakce TN.cz o vyjádření přímo centrální banku. "ČNB necítí potřebu vyjadřovat se ke každému výroku politiků na adresu ČNB, který je navíc v příkrém rozporu s ekonomickou teorií i praxí. ČNB považuje za vhodné pouze uvést na pravou míru chybnou informaci podanou divákům TV Nova panem Babišem, a sice, že čím vyšší jsou sazby, tím vyšší je inflace. Toto samozřejmě není pravda – růst sazeb působí naopak, tedy proti inflaci, i když ne okamžitě, ale až se zhruba ročním zpožděním. Proto na současné inflaci ještě není možné pozorovat hlavní účinky vyšší ceny peněz nastavené centrální bankou. Od druhého pololetí letošního roku však začne inflace v ČR klesat dříve, a to rychleji než jinde," uvedla mluvčí banky Markéta Fišerová.\nZvyšte platy a minimální mzdu, vyzvaly odbory. Vláda ale nechce podpořit inflaci\n12. 4. 2022 Lucie Hlubučková L. HLUBUčKOVá\nBabišova prohlášení o inflaci, ale také k tomu, jak se dařilo českým institucím a představitelům růst cen brzdit, se vyjádřila také ekonomka Markéta Šichtařová. "Samozřejmě neplatí, že čím jsou vyšší úroky, tím je vyšší inflace, to je nesmysl. Pan Babiš tím ale asi chtěl naznačit tu časovou souslednost, ne že je v důsledku vyšších úrokových sazeb vyšší inflace," ujasnila.\nZa vysokou inflací může podle ní stát mimo jiné i vláda Andreje Babiše a centrální banka. "Máslo má na hlavě předchozí vláda, minimálně napůl s centrální bankou, ty si mohou podat ruce. Centrální banka dlouhodobě držela velmi nízké úrokové sazby a vláda se během covidu enormně zadlužila," přiblížila.\nBoj proti zdražování\nCo se krocení inflace týče, i přes kritizování ostatních se podle Šichtařové Babiš příliš neblýskl. "Jak pan Babiš říkal, že se panu Rusnokovi s inflací nedaří, tak jemu se také během posledních dvou let moc nezadařilo. Jakým způsobem on cpal peníze do oběhu a jak navýšil schodky státního rozpočtu, tak se hodně na té inflaci podepsal, minimálně několika procentními body. Kdyby na konci covidové vlny v roce 2021 nebyla rekordní výše úspor domácností, tak by rozhodně nemohla být inflace, jaká je teď," srovnala.\nŠichtařová vyjmenovala dvě věci, které lze proti vysoké inflaci udělat, a to zvýšit úrokové sazby a současně s tím snížit množství peněz v oběhu tím, že vláda začne snižovat veřejný dluh.\n"Svoje už centrální banka dělá, vláda to zatím moc nedělá. Ale i kdyby se přetrhly, tak to s tou inflací moc nehnou, ony ji mohou jen brzdit. Jsme třeba schopní ovlivnit, jestli bude inflace 12 nebo 15 procent, ale rozhodně nejsme schopní způsobit, aby byla třeba na 2 procentech," vysvětlila ekonomka.\nPodívejte se na rozhovor TV Nova s předsedou Hospodářské komory ČR Vladimírem Dlouhým, který se vyjádřil ke zdražování a inflaci:


prodej Semix Proteinová kaše banán 65g - prodej, recenze, diskuze\nInternetový poradce Vám poradí nejen v diskuzi s Semix Proteinová kaše banán 65g. Dobré recenze a pozitivní zkušenosti s Semix Proteinová kaše banán 65g vám pomohou se rozhodnout\n3 důvody proč prodáváme Semix Proteinová kaše banán 65g\nRecenze prodeje Semix Proteinová kaše banán 65g\nJan Vetýška, Mířkov:\nPerfektní a cenově levný Semix Proteinová kaše banán 65g, ke kterému se rád navrátím. Vadí mi pouze menší hrubost povrchu než u předchozí verze. Jinak jsem spokojený se zpracováním. Byl to dar, proto jsem si nemohl moc vybírat, ale vážně mě to udělalo radost. Přemýšlím o pořízení dalšího výrobku této značky. Doporučuji.\nKryštof Tymr, Dobrá:\nMusím Vám říct, že k Semix Proteinová kaše banán 65g jsem byl zpočátku trochu nedůvěřivý. Tak úžasná cena, za jakou se prodává, mi byla poněkud překvapivá. Na doporučení bráchy, otce, manželky, souseda, který mi to vychválil a ujistil mě, že s jeho koupí nemůžu nic zkazit, jsem překonal mou vrozenou nedůvěřivost a zkusil si objednat. Když mi přišel domů, nedočkavě jsem ho šel zkusit. Dnes musím uznat, že široce předčil mé očekávání! 100% doporučuji, protože je to něco, co jsem už léta v domácnosti potřeboval!\nKristýna Jaroschová, Jinolice:\nTento Semix Proteinová kaše banán 65g jsem shlédla u kamarádky a začala jsem se o to zajímat. Na její doporučení jsem okamžitě, co jsem přišla z návštěvy, sedla k počítači a objednala. Po celkem krátké době zaťukal doručovatel a já ho můžu používat. Jsem opravdu spokojená a budu zkoušet dál. Nejen svým blízkým, ale každému, koho uvidím a dám se s ním do řeči.\nJakub Goliaš, Horní Třešňovec:\nChtěl jsem najít bezvadnou Semix Proteinová kaše banán 65g do domácnosti, který by fungoval opravdu spolehlivě. Potřeboval jsem podrobný návod a také radu od znalého prodjece. Vše se mi u vás dostalo opravdu hodně a jsem vwlmi šťastný. Určitě se na vás obrátím v budoucnu znova a doporučím vás rodině.\nHodnocení Semix Proteinová kaše banán 65g\nDiskuze Semix Proteinová kaše banán 65g\nNela Z: Pockejte na ocni vysetreni a uvidite jak je to skvele\nVanesa E: Vypadá přesně jako na fotce, doporučuji\nTobiáš Č: Semix Proteinová kaše banán 65g je dobrý, ale chtělo yb to větší\nNaším cílem je Vám prodávat nejlevnější Semix Proteinová kaše banán 65g. Nabízíme vám pohodlí a férové jednání na trhu pro výběr levného a dobrého produktu, přesně podle vašich požadavků a potřeb. Pro porovnání prodejní ceny Vám níže navrhujeme podobné produkty.\nProdej podobného zboží Semix Proteinová kaše banán 65g


Kořeny prvomájových oslav – almanach.cz\nHomeSocialistická SolidaritaKořeny prvomájových oslav\nKořeny prvomájových oslav\n5. května 2017, 9:32 RSS feedSocialistická Solidarita\nŠťastná myšlenka využít proletářského svátku k dosažení osmihodinového pracovního dne se zrodila v Austrálii. Tamní pracující se roku 1856 rozhodli zorganizovat totální stávku spolu se shromážděními a veselicemi, jimiž demonstrovali za osmihodinovou pracovní dobu.\nDnem těchto oslav měl být 21. duben. Australští pracující zprvu zamýšleli, že se oslavy budou konat pouze v roce 1856; nakonec ale měly tak silný efekt na australské dělnické masy, které jako by díky nim oživly, že bylo rozhodnuto o jejich každoročním opakování.\nCo by vlastně mohlo dělníkům dodat větší kuráž a víru ve vlastní sílu než masová stávka, pro niž se sami rozhodli? Co by mohlo dodat více kuráže věčným otrokům v továrnách a dílnách než sestavování vlastních vojsk? Proto byla idea proletářského svátku rychle přijata, a začala se tak šířit z Austrálie do ostatních zemí, až nakonec dobyla celý dělnický svět.\nJako první následovali příklad australských dělníků Američané, když v roce 1886 rozhodli, že by 1. Máj měl být dnem všeobecného zastavení práce. V tento den dvě stě tisíc z nich odešlo z práce a začalo vyžadovat osmihodinový pracovní den. Policejní a právní pronásledování pak dělníkům na mnoho let zabránilo akce v tomto rozsahu opakovat. V roce 1888 nicméně obnovili své rozhodnutí a určili 1. Máj 1890 jako den dalších oslav.\nDělnické hnutí v Evropě mezitím rychle bujelo a rostlo. Nejsilnější projev tohoto hnutí se odehrál na Mezinárodním kongresu pracujících v roce 1889. Na tomto kongresu, jehož se zúčastnily čtyři stovky delegátů, se rozhodlo, že osmihodinový pracovní den musí být primárním požadavkem. Nato delegát francouzských odborů Lavigne z Bordeaux navrhl, aby byl tento požadavek ve všech zemích vyjádřen skrze úplné zastavení výroby. Delegát amerických pracujících upozornil na rozhodnutí jeho soudruhů stávkovat na 1. Máje 1890, a kongres se shodl na ustanovení tohoto data dnem univerzálních proletářských oslav.\nI v tomto případě, stejně jako o třicet let dříve v Austrálii, dělníci pomýšleli skutečně jen na jednorázovou demonstraci. Kongres rozhodl, že proletáři všech zemí budou společně demonstrovat za osmihodinový pracovní den na 1. Máje roku 1890. Nikdo nemluvil o možném opakování v následujících letech.\nPřirozeně, nikdo nemohl předvídat, že tato idea tak mohutně uspěje, a že bude tak rychle přijata dělnickou třídou. Nicméně stačily jedny oslavy 1. Máje, aby všichni pochopili a cítili, že se z těchto oslav musí stát každoroční a pokračující instituce.\nNa 1. Máje se požadovalo zavedení osmihodinového pracovního dne. Ovšem i po té, co bylo tohoto cíle dosaženo, jsme se 1. Máje nevzdali. Dokud bude pokračovat boj pracujících proti buržoazii a vládnoucí třídě, dokud nebudou splněny všechny jejich požadavky, 1. Máj bude jejich každoročním vyjádřením.\nA až bude svítat na lepší časy, až bude dělnická třída na celém světě osvobozena, i pak se nejspíš bude nadále slavit 1. Máj – na počest hořkých bojů a mnohého utrpení minulosti.\nZdroj: Kořeny prvomájových oslav


Kniha Tajemství rodových linií: I. Krok - Vnitřní dítě - Jiří Němeček | Dobré Knihy.cz\nTajemství rodových linií: I. Krok - Vnitřní…\nTajemství rodových linií: I. Krok - Vnitřní dítě 308 CZK Nové Skladem\nAutoři neotřelým způsobem postupně přivádí čtenáře k uvědomění si sebe samého a své role v rámci rodu, ke změně postojů a vnitřního přenastavení. Lze věřit, že vnější změny na sebe nenechají dlouho čekat. Osobně bych se nebál použít termín „terapie četbou“. Obsah přesahuje současná témata i metody. Například pro budoucí rodiče má tato kniha hodnotu doslova nevyčíslitelnou. Pevně věřím, že potenciál knihy se projeví v plné síle, s každým dalším navazujícím dílem, s každým dalším krokem ke svobodě, s celkových čtyř.\nPo seznámení se s touto knihou a celým konceptem 4 kroků, mne nejvíce fascinoval právě potenciál měnit zdraví a osud potomků, zdraví našich vztahů i nás samotných, a to bez ohledu na národnost, barvu pleti či vyznání. O tak universální poznatky, zákonitosti a principy se jedná. Tato kniha by rozhodně neměla chybět v žádné rodině.\nUživatelské recenze knih: » Motol\n» Colorful Fanfares - Brass & Percussion


Na maturitu z anglického jazyka se oktáva připravovala přímo v ulicích Prahy | Sportovní gymnázium Plzeň\nÚvod > Aktuality > Na maturitu z anglického jazyka se oktáva připravovala přímo v ulicích Prahy\nNa maturitu z anglického jazyka se oktáva připravovala přímo v ulicích Prahy\nDne 30. září 2021 jsme společně s naší třídní učitelkou Štěpánkou Krebsovou a angličtinářkou Radkou Fialovou uskutečnili exkurzi za poznáním Prahy. Přípravy započaly už mnohem dříve, když jsme v hodinách angličtiny prezentovali vlastní návrhy na trasu procházky po historických památkách hlavního města. Vítěznou trasu jsme pak skutečně absolvovali.\nV 8:00 jsme odjížděli z Hlavního nádraží v Plzni a za necelou hodinu a půl jsme už vystoupili v Praze na Smíchově. Naše cesta vedla přes Vyšehradský železniční most ke kubistické Kovařovicově vile, dále pak na Vyšehrad a Slavín. Pokračovali jsme přes Rašínovo náměstí podél Vltavy k Tančícímu domu, kolem Žofína, Střeleckého ostrova, Národního divadla a Nové scény. Opět jsme přešli Vltavu, abychom mohli obdivovat krásy Kampy a slavné Werichovy vily a mohli se vyfotit u Lennonovy zdi. Nemohli jsme vynechat Karlův most s výhledy na Pražský hrad či Kramářovu vilu a samozřejmě Staroměstské a Václavské náměstí.\nNa každém ze zmíněných míst jsme měli krátkou zastávku a vyslechli jsme si výklad v anglickém jazyce, který jsme si měli předem připravit. Výlet nám pomohl ke zpracování maturitní otázky z anglického jazyka a zároveň jsme si připomněli řadu informací z hodin dějepisu. Jsme rádi, že se uskutečnil a že jsme mohli strávit chvíli mimo školní lavice.\nKateřina Čejková, oktáva\nPublikováno: 7. 10. 2021 16:23\nLukostřelecké… Změněno: 11. 10. 2021 16:33 Zpět na přehled Mistrovský titul… Změněno: 7. 10. 2021 16:19


Jak je to s bílými tygry\nChráníme mořské želvy - ochrana mořských želv v oblasti Berau/ Indonésie\nKuchař pro zvířata a ošetřovatel krmných zvířat\nBrigádníci na úklid\nÚPRAVA EXPOZICE - KŮŇ PŘEVALSKÉHO\nTiskové zpráv 2018\nZoborožec naříkavý nazývaný také křiklavý se ve volné přírodě vyskytuje v lesích a na savanách na území Burundi, Mosambiku, Botswany, Konga, Keni, Namibie, Angoly, Svazijska, Tanzanie, Zambie, Zimbabwe a ve východní části Jihoafrické republiky. Populace je v současné době stabilní.\nStředně velký druh zoborožce, který dorůstá délky těla 50 - 55 cm. Je převážně černý s bílým peřím na břiše a spodní straně křídel, červenou neopeřenou kůží kolem očí a výraznou tmavou přilbicí, která je u samic menší než u samců.\nStejně jako ostatní zoborožci hnízdí v dutinách stromů, kde samička klade 4 - 5 bílých vajec. Přestože žije v méně početných skupinách o 2 - 5 jedincích, často se jich desítky slétávají společně jíst a hřadovat.\nŽiví se především plody a hmyzem.\nZoologická zahrada Liberec chová zoborožce naříkavé od roku 2011. K vidění je jeden pár, a to v pavilonu tropů.\nPotrava: všežravec (plody, hmyz)\nBiotop: lesy, savany\nPočet mláďat: 4-5\nHmotnost: 0,45-0,9 kg\nDoba inkubace: 28 dní\nTanzánie, Keňa, Zambie, Zimbabwe


Krátké džíny do zvonu z Cellbes od Cellbes.cz\nKrátké džíny do zvonu\nTříčtvrteční džíny do zvonu s atraktivním sepraným efektem. Strečové kalhoty s pěti kapsami a pohodlným, standardně vysokým pasem. Poutka v pase po celém obvodu a vpředu knoflík. Zapínání na zip. Vnitřní délka nohavice cca 67 cm ve všech velikostech.\nOdpovídající velikost Krásný, pružný a velmi příjemný materiál. V pase je všita guma. Kalhoty sedí dobře a při mé výšce 170 cm končí nohavice cca 10 cm nad kotníky. Působí svěže a moderně. Velká spokojenost.\nodpovídá Cellbes Moc děkujeme za milé hodnocení a jsme rádi, že jste spokojená. Váš Cellbes\nKupte si! Krátké džíny do zvonu online u Cellbes!


Západní Kanada – od oceánu po Skalisté hory | KolemSvěta.cz\nDomů > Západní Kanada - od oceánu po Skalisté hory\nZápadní Kanada – od oceánu po Skalisté hory\nZápadní část Kanady je jednou z nejpestřejších přírodních oblastí světa. Krásná města Victoria a Vancouver dýchají velmi příjemnou a poklidnou atmosférou. Pobřežní hory u Tichého oceánu se vyznačují velkou divokostí i opuštěností a díky vlhkému počasí mají celou řadu deštných pralesů, jejichž stáří dosahuje až 1000 let. Kaskádové pohoří zase nabízí úchvatné pohledy na největší hory Britské Kolumbie a Alberty. Stovky ledovců zajišťují obrovské množství vody pro horské řeky, vysoké vodopády a hluboká, tmavozelená jezera. Celá vysokohorská oblast je domovem mnoha druhů divokých zvířat. Nádherná země, která se mění doslova před očima a uchvátí doslova každého.\nMilovník přírody, cestovatel, fotograf a spolumajitel cestovní kanceláře. Rodák ze Šumavy, který nalezl svůj druhý domov na americkém západě. Místní parky navštívil již na dvaceti cestách a do Yellowstonu jezdí nepřetržitě každý rok již 7 let. Autor několika fotografických výstav, turistických průvodců a knih o Šumavě.


Prodej nových bytů v Praze v 1. čtvrtletí stoupl na 1350, trh ale již padá - Petr Bayer\nNovinky » Prodej nových bytů v Praze v 1. čtvrtletí stoupl na 1350, trh ale již padá\nDevelopeři v Praze od ledna do konce března prodali 1354 nových bytů, což představuje meziroční nárůst o 21 %. Silné byly především první dva měsíce, v březnu se trh zmrazil. Vyplývá to z analýz Ekospolu. V následujících měsících se kvůli opatřením proti šíření koronavirové nákazy očekává výrazný propad celého trhu.\n„Leden a únor navázaly na poslední čtvrtletí loňského roku, které bylo z hlediska prodejů nových bytů nejlepším kvartálem loňského roku. Slibně nastartovaný trh však dostal zásadní ránu v březnu, kdy vláda začala bojovat s koronavirovou pandemií. Přísná omezení výrazně omezila i prodeje nemovitostí. Firmy zavřely klientská centra a dočasně zrušily setkávání s klienty. Podpis nových smluv byl velmi komplikovaný, znemožněno bylo i předvádění vzorových bytů. To všechno vedlo k zamrznutí trhu,“ říká generální ředitel Ekospolu Evžen Korec.\nProti rychlému oživení prodeje bytů působí i další následky současné situace. „Zákaz cestování připravil jen Prahu o stovky tisíc turistů, z nichž mnozí využívali bytů nabízených v rámci platformy Airbnb. Ta nyní nefunguje a o příjem přišlo mnoho investorů, kteří dali přednost rychlým penězům před jistotou solidního dlouhodobého nájemníka. Prodeje nemovitostí nepodpoří ani banky, které kvůli povinnosti umožnit odklad splátek lidem, kteří kvůli koronaviru přišli o příjmy, výrazně omezily poskytování nových úvěrů. Hypoteční trh v minulých týdnech propadl o desítky procent. Myslím proto, že nás čeká ještě několik hodně těžkých měsíců,“ varuje Korec.\nCeníky pražských developerů zůstávají prořídlé, zájemci si mohli na konci března vybírat jen z 3395 dostupných nových bytů. „Stále přetrvává zásadní problém českého stavebnictví, tedy komplikovaný proces povolování nových staveb. Stejně tak se zatím nevyřešil ani nedostatek stavebních pozemků kvůli zastaralému územnímu plánu. Developeři mají připravené stovky projektů s desítkami tisíc bytů, ale kvůli zdlouhavé administrativě je nedokážou dostatečně rychle dávat na trh. Kvůli tomu už několik let nabídka ani zdaleka nestačí pokrýt poptávku,“ uporňuje Korec.\nLepší situace podle něj minimálně letos nenastane. „Nový stavební zákon stále čeká ve sněmovně. Jen ten dokáže vyřešit marasmus, do kterého české stavebnictví spadlo. Už tak tristní stav navíc nyní ještě zhoršila koronavirová omezení, kvůli nimž stavební úřady fungují jen na půl plynu. Počet vyřešených žádostí o stavební povolení výrazně propadl, což se projeví i na bytovém trhu. Otázkou také zůstává, jak dlouho současná omezení budou ještě platit a jak hluboko se celá ekonomika propadne. Jedno je ale jisté už teď. Žádný růžový rok nás zcela jistě nečeká,“ uzavírá Korec.\nnová palmovka\tKu?im\thttp://google.com v Holešovicích\tAdamov\tv kasarnach cerna pole\tNewCo Immo CZ GmbH\tluka living\tkonference šetrné budovy\tasental\tnove pitkovice\tNoack\tpr?zkum: Pr?mysl\tTatra\tpiper\tsuchí\tinvestice\tÅ¾iÅ¾kov\tkaplicky internship\tDukla Sportovní


Český Krumlov: pobyt na 1–5 nocí se snídaní | Slevomat.cz\nZa krásami podzimního či jarního Českého Krumlova: 1–5 nocí se snídaní\nDlouhá platnost voucherů až do jara 2019Voucher bez termínu\n1 / 15 Během hlavní sezóny se v Krumlově pořád něco děje, ale romantická podvečerní procházka v malebných uličkách má také něco do sebe.\n2 / 15 Centrum je od penzionu vzdálené jen 10 minut chůze.\n3 / 15 Bydlet budete v pohodlných a zrekonstruovaných pokojích, ráno se posilníte snídaní a pak vyrazíte nasávat atmosféru krásného historického města.\n4 / 15 Můžete si vybrat, jestli zůstanete na 1, 2 nebo dokonce 5 nocí.\n5 / 15 Budete mít několik dní na to, navštívit nejznámější památky Krumlova – otáčivé hlediště, zámek Český Krumlov, Muzeum marionet nebo Muzeum voskových figurín.\n15 / 15 Chtěli byste si jedno z nejkrásnějších měst užít i v létě víc než na jeden den? Máte jedinečnou možnost, penzion Franko nabízí ubytování během celé hlavní sezóny – od května až do října.\n3 varianty za 1 499 – 7 449 Kč\nDlouhá platnost voucherů až do jara 2019\nSkvěle hodnocený penzion zákazníky Slevomatu\nnelze uplatnit od 20.12. 2018 do 7.1. 2019\n3 380 Kč 2 990 Kč\n8 450 Kč 7 449 Kč\nChtěli byste si jedno z nejkrásnějších měst užít i v létě víc než na jeden den? Máte jedinečnou možnost, penzion Franko nabízí ubytování během celého podzimu až do jara – od října až do dubna 2019. Můžete si vybrat, jestli zůstanete na 1, 2 nebo dokonce 5 nocí.\nCena po slevě 7 449 Kč\nPension Franko Před 6 dny


Na Kubu odlétá z ČR první podnikatelská mise v novodobé historii | Investičníweb.cz\n10. 10. 2015 10:12 | redakce\nNa Kubu odlétá z ČR první podnikatelská mise v novodobé historii\nCílem cesty je otevřít českým firmám v souvislosti s uvolňováním poměrů na Kubě obchodní možnosti. "Velký potenciál pro budoucí spolupráci mezi firmami vidím v oblasti vědy a výzkumu, energetiky, strojírenství, dopravy, potravinářství nebo cestovního ruchu. Kuba totiž představuje zemi, která potřebuje téměř vše," uvedl prezident Hospodářské komory Vladimír Dlouhý.\n"Od cesty si slibujeme, že se nám podaří obnovit obchodní spolupráci, a navázat tak na dobré jméno řady výrobků s označením Made in Czechoslovakia, což nás dnes staví oproti jiným zemím do určité výhody," uvedla předsedkyně letos v srpnu vzniklé Česko-slovensko-kubánské smíšené hospodářské komory Ivana Tichotová.\nDalším cílem podle ní bude pomoci Kubě se zabezpečením dostatku kvalifikované pracovní síly, která by byla schopna se plnohodnotně zapojit do pracovního procesu v souvislosti s dnešním rozvojem země. "I tady věříme v úspěch, protože i v oblasti vzdělávání můžeme navázat na tradici bohaté spolupráce mezi oběma zeměmi," dodala k cestě Tichotová.\nNa začátku listopadu odletí na Kubu další delegace českých podnikatelů vedená náměstkem ministra průmyslu. Vývoz z České republiky na Kubu dosáhl loni 513 milionů Kč. Mezi nejčastěji vyvážené zboží patří obilné výrobky, elektrická zařízení, přístroje a spotřebiče, mléčné výrobky, výrobky z pryže, farmaceutika či hnojiva. Dovezlo se naopak zboží v hodnotě 268 milionů Kč - rum, tabákové výrobky, léčiva, káva, kakao či ryby.\nNa Kubu odlétá z ČR první podnikatelská mise v novodobé historii Co se děje Doporučená témata Nejnovější videa Výběr z trhů


Somatodrol léčby: Existuje vhodnější řešení, pokud jde o budování svalů široko daleko?\n3.6/10 8:10 Jenna Camacho\nSomatodrol je v současné době považován za zasvěcenou Somatodrol, ale popularita v nedávné minulosti Somatodrol ve Somatodrol - stále více uživatelů získává pozitivní překvapení s pomocí Somatodrol a Somatodrol o svých úspěších.\nPři pohledu na internet pro některé testy, to rychle dává dojem, že Somatodrol odpovědí na velikost a sílu svalů. Aby jste nemuseli slepě věřit, objevte v následujícím článku vše, co potřebujete mít na paměti pro klasifikaci, závazek a vedlejší účinky.\nCo je obecně Somatodrol o Somatodrol?\nSomatodrol využívá Somatodrol působení s Somatodrol tolerovanými látkami. Výrobek není drahý a má málo vedlejších účinků\nKromě toho je celá transakce tajná, bez lékařského předpisu a navíc snadno na World Wide Web místo - nákup se zde provádí v souladu se současnými standardy (šifrování SSL, ochrana osobních údajů a cetera).\nKdo by měl koupit Somatodrol?\nPro které lidi nedává smysl Somatodrol?\nSomatodrol by mohl být zaručen, aby Somatodrol všechny uživatele s cílem snížení hmotnosti.\nNicméně, pokud si myslíte, že můžete jednoduše konzumovat pilulku a okamžitě zastavit všechny vaše problémy, měli byste znovu zvážit svůj názor.\nBudování svalů je dlouhý proces. To může trvat několik dní nebo i déle.\nSomatodrol urychluje dosažení Somatodrol. Musíte však svou práci udělat. Phallosan stojí za zkušební provoz.\nTakže, pokud jste Somatodrol o spoustu svalů, Somatodrol si jen koupit Somatodrol, ale v žádném případě se v souvislosti s aplikací nezastaví předčasně. První výsledky byste tedy měli očekávat v dohledné době. Vezměte v úvahu, že to máte 18 let.\nVlastnosti, které činí Somatodrol obzvláště fascinujícím:\nHodnocení a názory uživatelů na výrobek jednoznačně potvrzují, že dodatečná výhoda nenechává žádné pochybnosti:\nSomatodrol není klasickým lékem, proto je velmi dobře snášen a má nízké vedlejší účinky\nPři příležitosti diskrétního požadavku přes internet, žádný z vašich podniků nemusí vědět nic\nÚčinek Somatodrol přirozeně vyplývá z této speciální interakce složek s podmínkami.\nVyužívá velmi komplikované povahy vašeho organismu, v tom, že tyto mechanismy využívá již na místě.\nLidský organismus má samozřejmě zařízení pro zvýšení svalové hmoty a je to všechno o tom, jak tyto procesy probíhají.\nTo jsou osvědčené účinky, které jsou možné u Somatodrol. Mělo by být jasné, že tyto výsledky mohou být intenzivnější nebo dokonce šetrnější, podle očekávání uživatele. Pouze individuální důkaz přinese jasnost!\nU Somatodrol jsou pro většinu účinků důležité zejména složky.\nPovzbuzující před testováním výrobku je skutečnost, že výrobce používá jako základ dvě osvědčené látky: v kombinaci s.\nAle co tato vhodná dávka těchto látek? Fabulous! Hlavní složky produktu se vyskytují jednotně v upraveném množství.\nzpočátku se zdá být trochu nevhodné, pokud jde o budování svalů, ale pokud se podíváte na současný stav výzkumu této složky, pak jsou úžasně slibné účinky.\nCo dělá můj celkový dojem ze složek Somatodrol?\nPo rychlém pohledu na obal a několik dní studijního výzkumu jsem nesmírně Somatodrol že Somatodrol by mohl ve zkoušce dosáhnout významných konečných výsledků.\nVýrobek tak pracuje s tělem a ani proti němu ani vedle něj, přičemž doprovodné jevy nejsou v určitém smyslu problémem.\nLze si představit, že článek je na začátku léčby nějak zvláštní? Trvá čas, aby se celá věc cítila vážně pohodlně?\nRozhodně! Tělo je známo, že prochází změnou a to může být zhoršení na straně druhé, ne obyčejný komfort - to je normální a po krátké době zmizí.\nDokonce ani uživatelé neoznámí vedlejší účinky při použití .. Tím se tento produkt odlišuje od ostatních článků, jako je například Zeus..\nPokud byste měli být nyní překvapeni, ve které formě dávkování přípravku Statten jde, není absolutně žádný důvod se obávat: Ve velmi krátké době jste pochopili fungování.\nObavy z používání v tomto bodě vedou pouze k bujným rozhodnutím. Lze tedy jednoznačně konstatovat, že příslušný produkt lze pohodlně integrovat do každodenního režimu.\nPřesně to potvrzují i zprávy různých zákazníků.\nV průvodním manuálu a také na domovské stránce odkazované na tyto stránky máte všechny tipy týkající se vhodného příjmu a co jiného je důležité . ..\nExistuje totiž možnost, že následky Somatodrol několik týdnů později nebo budou Somatodrol výrazné.\nNicméně, můžete si být naprosto jisti, že vaše výsledky překonají výsledky jiných testů a že během několika dní dosáhnete významného pokroku při budování svalů .\nZprávy od uživatelů o Somatodrol\nJe nesmírně důležité zjistit, zda s výrobkem již existují zkušenosti. Úspěchy spokojených uživatelů poskytují informativní prohlášení o účinnosti.\nChcete-li získat představu o Somatodrol, zahrnujeme příslušné Somatodrol, ale také mnoho dalších věcí. Takže je rozhodně užitečnější než Valgomed. Přesně tyto zajímavé výsledky se teď díváme:\nUživatelé jsou spokojeni s vývojem Somatodrol :\nZvažte, že se jedná o nevhodné postoje lidí. Výsledek toho je však velmi napínavý a jak jsem dospěl k závěru, přenositelný na většinovou většinu - a tedy i na vaši osobu.\nJedna věc je pro mě jistá - otestovat prostředky je jednoznačně dobrý nápad!\nProto vám doporučujeme, abyste nenechali příliš mnoho času, což vás ohrožuje ztrátou prostředků. Bohužel, čas od času, v oblasti přírodních aktivních složek, se stává, že v určitém okamžiku jsou k dispozici pouze s lékařským předpisem nebo dokonce, že výroba přestává.\nNajdeme: Získejte zdroj z navrhovaného zdroje a přesvědčte se sami, jak efektivní je, než budete mít možnost zakoupit produkt za rozumnou cenu a od důvěryhodného dodavatele.\nCo si myslíte: vy jste natolik vytrvalí, abyste program kompletně dokončili? Dokud je reakce v tomto bodě "Ne", ušetříte si trápení, ale zdá se mi, že máte dostatečné podněty k tomu, abyste tuto výzvu přijali, zejména pokud Somatodrol cennou podporu ze strany Somatodrol.\nZákazníci Zig na začátku dělali věci, které byste za žádných okolností neměli opakovat:\nZcela jednoznačně nedoporučujeme, aby byla možnost získat finanční prostředky z pochybného internetového obchodu nebo z jakéhokoli jiného zdroje dodávek, s výjimkou mého doporučení.\nDůležité: Pokud se rozhodnete vyzkoušet Somatodrol, pak jen v oficiálním internetovém obchodě oficiálního poskytovatele.\nPo rozsáhlém výzkumu na jiných dodavatelích bylo zjištěno, že původní recept lze objednat na jiném místě.\nPokusy o odvážné hledání byste se měli vyhnout kliknutím na jeden z našich ověřených odkazů zde. Opakovaně kontrolujeme nabídky, že kupní cena, dodávka a podmínky jsou vždy nejlepší.


jak mít nejlepší zvuk s pomocí nastavení nebo s pomocí nějakého softwaru - Stránky 4 - PC-HELP.CZ\nPříspěvekod Fox_25 » 30 pro 2018 02:06\nZa rozumný peníz se dá jak tak koukám koupit Julča, pak stačí dokoupit redukce PCI na PCIE, za dvojku solidní zvukovka, vč. kompatibility s novými deskami.\nX-Fi hraje mizerně obecně, mám jich doma několik verzí(vč. mX Xtreme Gamer), ani X-Fi Elite Pro kterou mám aktuálně zapojenou není nějaká výhra a vzhledem k jejímu plochému zvuku, slouží pouze jako spdif transport do DACu.\nPříspěvekod wejzy » 30 pro 2018 05:50\nPromiň ale nedočetl jsem se co je "dobrá zvukovka"??? Myslím že řešíš kraviny protože kvalitu nejvíce ovlivní nahrávka a pokud máš integrovanou.m50x jsou jedny z nejbassovějších sluchátek co znám takže i tak se ti tam výšky a středy trochu ztrácí a rozdíl bude i tam minimální.\nPříspěvekod richchie » 30 pro 2018 09:09\nNo a jaké ovladače používáš?Zajisté jsi už někdy slyšel o-http://danielkawakami.blogspot.com/\nTaké v době,kdy byla kupovaná tak o asusu ještě nebylo slyšet tak nic jiného nezbylo.Když jsi takový znalec tak by jsi i mohl vědět proč jsem napsal xonary až od verze DX.\nCo se týče ESI tak pro tazatele-Je to kvalitní karta určená jen a pouze pro hudbu a to stereo takže na vícekanálový zvuk můžeš zapomenout.Má sice -Zabudovaný digitální optický výstup - 5.1 Dolby Digital podpora-což v praxi znamená,že přehraje jen zvuk,kde doopravdy je.Což je dvd nebo blue ray a jen dolby.Pokud narazíš na Atmos tak si ani neškrtneš.\nPříspěvekod Fox_25 » 30 pro 2018 20:10\nNamátkou byly na trhu karty i od M-Audio a řada E-MU od Creative. O DG jsem psal protože jsou dostupné, když se objeví DX tak je poměrně rychle pryč. Ano, ovladače Daniel K. znám, než creative vydal odlehčené a plně funkční ovladače na X-Fi pro x64 os, tak jsem je používal. Nicméně napříč různými verzemi taky nebyly bez chyb, když pominu nepodepsané verze se kterými jsou pod W7 potíže, tak často nefungovalo ASIO, vstupy, I/O konzole, atd. Ale zvuk byl stejný jak s jeho ovladačem, tak s ovladačem od Creative.\nPříspěvekod richchie » 30 pro 2018 21:01\nAno, ovladače Daniel K. znám\nkdyž pominu nepodepsané verze se kterými jsou pod W7 potíže, tak často nefungovalo ASIO, vstupy, I/O konzole\nzajímavé-používal jsem je od vist přes w7-8.1 až po desítky a nějak jsem problém nezaznamenal.\nco se týče DX tak jsem ho zmínil jen a pouze z jednoho důvodu-jako jediná karta v této cenové relaci má čip AV100 a vše co je pod ní tak má levnější součástky a hoší čipy a tudíž horší zvuk.A problém jí asi sehnat nebude,protože když jsem otevřel první bazar tak bylo k mání několik kusů.\nVíce se rozepisovat nebudu,protože jsi zřejmě audiofil a tak znovu-pc jako přehrávadlo není na kvalitní muziku,což je tazateli zřejmě úplně jedno,protože hledá kvalitní zvuk na nesprávném místě.Pokud by chtěl poslouchat jen hudbu(což tady ani nezmínil k čemu to vlastně chce) tak zařízení na kvalitní poslech se může vyšplhat do desítek tisíc a pc v tom rozhodně žádnou roli hrát nebude.Pokud chce pc používat jako multimediální pc+hry a práce tak by podle toho měl také vybírat HW.\nPříspěvekod Fox_25 » 30 pro 2018 21:59\nAV100(vč. AV66 a AV200) je šváb CMI 8788, DG má CMI 8786, víceméně jsou odlišné vzorkovací frekvencí, DA převodníky mají obě karty slušné(DG- CS4361, DX- CS4398) a DG má navíc sluchátkový zesilovač.\nRozepisovat se nemusíš když už jsem ten audiofil, jenom bych se zeptal proč PC není na kvalitní muziku, klidně do SZ, už tak je to tu zaneřáděné OT.\nPříspěvekod richchie » 30 pro 2018 22:11\nZajímalo by mě,kdo má asi pravdu-z odkazu na kartu z jenoho fora co jsi dával ty i já-\nKdyž jsem před nějakou dobou narazil na netu na model DG, zaujal mě tím, že jako jediný levnější Xonar nabízí sluchátkový zesilovač. Ten sice nedosahuje výkonu jako u karet Xense a Essence, je zhruba poloviční, ale přesto dostatečný a o dost vyšší, než je běžné. Mohu rovnou prozradit, že běžná sluchátka znějí na DG velmi slušně. Zvuk je pevný, se širokým stereo dojmem a relativně vyváženou charakteristikou. Pravda, oproti dražším bratříčkům Xense a Essence je zvuk jiný, méně detailní a má zcela jiný charakter, ale špatné to vůbec není.\nTato karta je konstrukčně dost odlišná od ostatních Xonarů a nutno dodat, že hlavně použitými, lacinými součástkami. Rozhodně asi nečekáte žádné zlaté kondenzátory, ale mohlo by vás podobně jako mě zklamat, že zde není přítomen audio procesor AV100 nebo AV200, ale pouze méně pokročilý CMI8786, který umožňuje maximálně „jen“ 96 kHz / 24-bit. Všechny ostatní Xonary umějí víc.\na ano-nehodlám jsem už víc psát.Tazatel ode mne dostal odpovědi a tudíž končím.\nPříspěvekod Fox_25 » 30 pro 2018 22:27\nOk, jenom se příště zkus kouknout i na datasheet k těm švábům. Ten zvuk není odlišný kvůli rozdílnosti mezi AV100 alias CMI 8788 a CMI 8786, ale kvůli tomu co je za DA převodníky.\nPříspěvekod Kadel33 » 31 pro 2018 20:06\nibro79 píše: Dobrý den,dneska jsem si koupil nová sluchátka Audio-technica ATH-M50x a zajímalo by mně jak dostanu nejlepší zvuk s pomocí upravení nastavení anebo nějakého softwaru.(prostě řečeno co mám udělat abych mněl nejlepší zvuk,ale abych jsem nic nekupoval(mám dobrou zvukovku).\nToho, cos tu napsal, se drž. Kupovat další zvukovku, cca stejné úrovně jako už máš, je ekonomický nesmysl. Rozdíl v kvalitě poslechu (jak už ti tady jiní správně napsali - je to ryze subjektivní hodnota ve smyslu "takhle se mi to líbí") nepoznáš. Tzn. nepřinese ti to vůbec nic. Pokud tě v budoucnosti audiofílie semele, tak si kup něco na úrovni Asus Xonar Essence apod. K tomu to ale bude chtít i lepší sluchátka ...\nSám dlouhodobě používám už na začátku doporučovaný AIMP a zatím nemám žádný důvod přecházet na jiný SW. Hudbu poslouchám pouze ve stereu (flac, cda, wav) a bez nastavování nejrůznějších hudebních kuwítek, kterých jsem vyzkoušel až moc a údajné vylepšování kvality zvuku jsem tam nepozoroval (spíš naopak). Prostě, pokud v nahrávce ta informace není, tak jí žádný zázračný SW neobjeví a ani nepřehraje.\nNejvíc mojí oblíbené hudby mám ve flac + cda, do práce a na mobilní použití si grabuju mp3 320 kbps - tam se ještě dá něco slyšet - nižší bitrate nedoporučuju. Pro zajímavost teď poslouchám Uriah Heep - Carry On (původně vinyl převedený jedním známým do wav, ale bohužel ne moc kvalitně).\nPříspěvekod richchie » 01 led 2019 09:23\nHudbu poslouchám pouze ve stereu (flac, cda, wav) a bez nastavování nejrůznějších hudebních kuwítek, kterých jsem vyzkoušel až moc a údajné vylepšování kvality zvuku jsem tam nepozoroval (spíš naopak)\nno vidíš tak vyzkoušej ten stereotool a uvidíš jak na tom budeš.Výhoda aimpu je,že to je kvalitní přehrávač(kvalitnější je snad jen foobar2000) kam se nechá bez problémů naroubovat i masteringové studio-\nco se týče hudby-teď poslouchám Uriah Heep - Carry On (původně vinyl převedený jedním známým do wav, ale bohužel ne moc kvalitně) tak není problém pořídit i něco kvalitnějšího. Např.-\na u nás se diví,že se neprodává muzika.No,když se podívám na tyhle ceny tak bych musel bejt padlej nahlavu abych tady něco u nás koupil.např.-\nPříspěvekod Kadel33 » 02 led 2019 22:57\nDíky, na stereotool se mrknu. S nakupováním CD/DVD máš pravdu, taky jsem nespadl z višně na bok. Občas se ale ještě dá něco sehnat legálně a téměř zadarmo.\nPříspěvekod yaa » 09 led 2019 21:21\nwejzy píše: Promiň ale nedočetl jsem se co je "dobrá zvukovka"??? Myslím že řešíš kraviny protože kvalitu nejvíce ovlivní nahrávka a pokud máš integrovanou.m50x jsou jedny z nejbassovějších sluchátek co znám takže i tak se ti tam výšky a středy trochu ztrácí a rozdíl bude i tam minimální.\nTvrzení, že kvalitu nejvíce ovlivní nahrávka, je nesmysl. Pokud má lossless, nebo lossy 320kbps nebo VBR, V0 nebo V1 (pochybuju že se dneska dostane k něčemu horšímu). Pak to bude tak 90% repro či sluchátka a 10% dac (pak se to ještě dělí mezi dac a sluchatkovy amp, pokud je). Taky je dobrý používat software, co signál pošle rovnou do zvukovky bez úprav (např. v linuxu deadbeef umí obejít defaultní mixer pulseaudio a přes ALSA driver to jde přímo do DAC, a pak je otázka jaký DAC se použije a co vůbec umí (já mám např. externí pripojený přes optiku).


Zlín poprvé na jaře prohrál, Olomouc zvýšila náskok - Sport.cz\n18. dubna 2015 13:20 - Praha\nVedoucí tým druhé fotbalové ligy Sigma Olomouc klopýtl ve Vlašimi. O výhru přišel ve druhé minutě nastavení, kdy domácí Barák vyrovnal na 1:1. Přesto Hanáci zvýšili náskok v čele tabulky na sedm bodů, protože druhý Zlín po šesti jarních vítězstvích nečekaně prohrál doma se Znojmem 1:2. V neděli ho může přeskočit Varnsdorf.\nPardubice nezopakovaly podzimní výhru 5:0 v Opavě a se stejným soupeřem hrály doma bez branek. Hosté přišli v úvodu druhého poločasu o zraněného brankáře Vaška, ale náhradník Květon udržel čisté konto i při závěrečném tlaku domácích.\nGraffin Vlašim - Sigma Olomouc 1:1 (0:1)\nÚstí: Zacharda - Vraštil, Zukič, Vaněk, Pícha (46. Šraga) - Zeman, Peterka, Martykán, Leibl (85. Novotný) - Melunovič (77. Veverka), Smola. Trenér: Němec\nFastav Zlín - 1. FC Znojmo 1:2 (0:2)