Koncert skupiny Poutníci, Rybářské slavnosti, KPH – Tišnovské noviny\nHome Září 2015 Koncert skupiny Poutníci, Rybářské slavnosti, KPH\nNa letošní září pro Vás v Městském kulturním středisku chystáme tři akce, jež budou postupně gradovat. První z nich je koncert legendární bluegrassové skupiny Poutníci, která vystoupí v pátek 11. září v 19.30 na Zahrádce U Palce (na nádvoří barokního domu v ul. Jungmannova 70). Skupina letos slaví 45 let existence, proto nabídne tišnovskému publiku ty nejlepší skladby ze své dosavadní tvorby.\nDruhou kulturní akcí v pořadí jsou Rybářské slavnosti, které se uskuteční 20. září u rybníka v Předklášteří. Program slavností je určen labužníkům, milovníkům rybích i nerybích pochoutek a zároveň milovníkům dobré hudby. Vaše chuťové pohárky potěší mistři kulinářského umění z Tišnova a blízkého okolí (Občerstvení u Hastrmana, Hostinec Na Humpolce, Laskominy od Maryny, Edo Sushi). Výbornou kávu a doubravnické pivo nabídne kavárna Muzea města Tišnova.\nNevšední a pestrý kulturní zážitek Vás ovšem čeká i na pódiu, kde vystoupí:\n– tišnovská STARá BANDa,\n– slavný písničkář a disident Jaroslav Hutka,\n– bývalý frontman -123 minut a fenomenální zpěvák Zdeněk Bína se svým triem\n– a originální showman a hiphoper Don Juan Disco.\nAkce nabídne také pestrý doprovodný program pro děti. Ve spolupráci se střediskem volného času Inspiro, rodinným centrem Studánka, Galerií Jamborův dům chystá Muzeum města Tišnova pro děti odpoledne plné zábavy i poučení. Jedná se o volně přístupnou akci (vstupné dobrovolné). Přijďte si vychutnat a užít nedělní oběd na Rybářské slavnosti! Třetí a největší zářijové akci našeho města, Svatováclavským hodům, je věnována samostatná pozvánka mé kolegyně Aleny Ochrymčukové.\nZávěrem Vám proto pouze nastíním, co v MěKS chystáme dále. Nyní již máme hotový program na následující sezónu KPH 2015/2016, která nabídne milovníkům klasické hudby mimořádně kvalitní interprety. Za zmínku stojí: Edita Adlerová (říjen), Schola Gregoriana (prosinec), Igor Ardašev (leden), Smetanovo Trio (duben), Micheala Fukačová (květen) a další. Koncem září zahájíme předprodej abonentek pro následující sezónu, proto sledujte naše internetové stránky a vývěsní plochy.\nDalší článek: O modernizaci ZŠ Smíškova s Michalem Komprsem\nPředchozí článek: Poděkování kynologickému klubu v Tišnově


Arch Linux based: Apricity OS, PacBang a Netrunner Rolling - Root.cz\nRoot.cz » Linux » Arch Linux based: Apricity OS, PacBang a Netrunner Rolling\nJaromír Vojtaj 23. 6. 2016\nMinulý článek byl věnován Manjaro Linuxu (KDE) a distribuci Antergos (Cinnamon). Dnes se zaměříme na distribuce Apricity (Gnome), PacBang (Openbox) a Netrunner (Manjaro a KDE).\nV dnešním dílu budeme pokračovat v představení některých vybraných distribucí, založených na Arch Linuxu. Po Manjaro a Antergos dalším v pořadí bude Apricity OS. Pro něj jsou k dispozici ke stažení pouze obrazy pro 64-bit architekturu. 32-bit architektura není v této distribuci podporována.\nNa výše uvedených stránkách jsou k dispozici dva živé instalační obrazy s prostředím Gnome a Cinnamon. Vzhledem k tomu, že Cinnamon jsme si předvedli v rámci distribuce Antergos, tak si stáhneme soubor apricity_os-gnome-04.2016-rc1.iso. Po vytvoření a spuštění virtuálního stroje na prvním obrázku v první galerii vidíme, že je k dispozici hned několik možností, jak pokračovat:\nspustit živý systém (Boot Apricity OS)\nspustit instalovaný systém, pokud je na disku k dispozici (Boot existing OS)\nspustit kontrolu operační paměti (Run Memtest86+)\nspustit aplikaci na zjištění HW konfigurace (Hardware Information)\nrestartovat stroj (Reboot)\nvypnout stroj (Power Off)\nNež přistoupíme ke startu živého systému, tak si na druhém obrázku první galerie ukážeme, jak vypadá aplikace pro zjištění HW konfigurace stroje. Jedná se o aplikaci z projektu HDT, která se hojně využívá i v některých specializovaných distribucích pro „záchranářské“ práce na linuxu i jiných OS.\nPokud spustíme start živého systému, tak se automaticky spustí instalátor. Pokud by tomu tak náhodou nebylo, můžeme použít k jeho spuštění buď hlavní menu nebo předposlední ikonu vpravo ve spouštěči aplikací. Ještě než se podíváme na instalátor, musíme udělat jeden předběžný krok. Jedná se o to, že základní rozlišení obrazovky je nastavené pouze na rozměr 800×600 bodů, což je docela málo i na virtuální stroj. Proto musíme otevřít nastavení (čtvrtá ikona zprava ve spouštěči) a změnit rozlišení, konkrétně na 1440×900 bodů. Pak už si můžeme ukázat úvodní okno instalátoru – viz třetí obrázek v první galerii. Jak je z obrázku patrné, čeká nás celkem 7 kroků instalace. Na této úvodní stránce si můžeme nastavit jazyk instalátoru, kde pro jistotu (a po zkušenostech z minulého dílu) ponecháme původně nastavenou angličtinu. Jak uvidíme v dalším průběhu, je instalátor specifický pro danou distribuci a nekopíruje to, co jsme měli možnost poznat v předchozích dílech seriálu.\nZ úvodního dialogu přejdeme dále a dostaneme se do nastavení časové zóny. Jak je patrné ze čtvrtého obrázku první galerie, základní nastavení je pro USA. My si samozřejmě nastavíme Prahu a také lokalizaci pro budoucí instalovaný systém (pomocí tlačítka Change a výběru z nabídky)- viz pátý obrázek v první galerii. Dalším krokem je nastavení klávesnice, kterou si také zvolíme v českém provedení podle šestého obrázku první galerie. Pak následuje dělení disků a nastavení formátu a přípojných bodů. Jak je zřejmé ze sedmého obrázku v první galerii, máme k dispozici obvyklé volby pro automatické i ruční dělení disku. Při automatické volbě se dělí pouze na dva oddíly – root a swap – viz obrázek.\nMy si ale vytvoříme oddíly ručně. Po přepnutí do příslušného dialogu musíme jako první na prázdném disku vytvořit tabulku oddílů pomocí tlačítka New Partition Table. To nám nabídne očekávanou volbu mezi starým způsobem dělení MBR a novým GPT. Jak ukazuje osmý obrázek první galerie, volíme MBR a pokračujeme dále. Postupně vytvoříme tři základní oddíly tak, jak je to zřejmé na devátém obrázku v první galerii. Desátý obrázek první galerie ukazuje dialog pro vytvoření nového uživatele. Pro něj zadáme přihlašovací jméno a heslo a můžeme nastavit automatické přihlášení (neaplikujeme) a stejné heslo pro administrátory systému (použijeme). Následně se pak objeví souhrn instalačních parametrů: časová zóna, rozložení klávesnice, dělení disků před a po instalaci a průběh celkové instalace – viz obrázek č. 11 v první galerii.\nNásledně se spustí samotná instalace, během které dojde k rozdělení a formátování disku, rozbalení balíčků z instalačního média, instalaci balíčků a zavaděče do MBR našeho jediného disku. Ukázka průběhu je zřejmé z obrázku č. 12 první galerie. Po úspěšném ukončení instalace se objeví závěrečné oznámení, kde si můžeme nastavit okamžitý restart stroje – viz poslední obrázek v první galerii. Restart samozřejmě provedeme a podíváme se, jak se systém spustí.\nNa prvním obrázku ve druhé galerii vidíme, že můžeme systém spustit buď běžným způsobem nebo použít rozšířené nastavení. Také můžeme spustit aplikaci pro kontrolu operační paměti. My samozřejmě provedeme běžný start a dostaneme se do správce přihlášení. Zde je kromě běžných voleb (sezení, restart, ukončení atd.) velmi přehledně zobrazen seznam uživatelů. Na vybraného uživatele stačí levý klik myší a objeví se zadání uživatelského hesla – viz druhý obrázek druhé galerie. Po přihlášení uživatele do sezení je opět nutné upravit rozlišení obrazovky, základ je zase jenom 800×600 bodů. Na třetím obrázku ve druhé galerii vidíme nově spuštěné sezení Gnome 3. Vlevo nahoře dvě volby pro činnosti a místa, vpravo nahoře systémový panel, na pozadí plochy tři ikony pro domovský adresář, instalační médium Apricity a koš a dole spouštěč aplikací.\nMy se zaměříme na systémový panel a všimneme si zde ikony správce aktualizací. Když ho spustíme (opět se jedná o aplikaci Pamac), tak zjistíme, že má zase trochu jiný vzhled a hlavně: k dispozici je skutečně velký balík aktualizací – viz čtvrtý obrázek druhé galerie. Po ukončení aktualizací se objeví informační okno, jak je to vidět na pátém obrázku ve druhé galerii. Pokud následně zavřeme správce aktualizací a otevřeme správce balíčků, na první pohled bude zřejmé, že má opět jiný vzhled – viz šestý obrázek druhé galerie. Z obrázku je také zřejmé, že jsou zde dokonce dva repozitáře „navíc“: apricity-core a lokální úložiště. Obrázek také ukazuje specifické balíčky v repozitáři a sedmý obrázek ve druhé galerii je ukazuje pomocí terminálového správce balíčků.\nDále nebudeme rozebírat žádné podrobnosti a na závěr exkurze do distribuce Apricity si ukážeme několik obrázků:\nosmý obrázek druhé galerie – přehled ikon pro spouštění aplikací pro Gnome\ndevátý obrázek ve druhé galerii – přehled nastavení systému a prostředí\ndesátý obrázek druhé galerie – systémové informace z nastavení\nposlední obrázek ve druhé galerii – systémové informace z řádkového příkazu\nDalší ukázkou bude distribuce PacBang. Jedná se o projekt, který je sesterským projektem distribuce Architect Linux. PacBang je minimalistickou distribucí, která je postavena kolem WM Openbox. Distribuce používá pouze oficiální repozitáře Arch Linuxu a přidává vlastní instalátor. Pro stažení instalačního obrazu nemůžeme využít výše uvedený odkaz, ale musíme si poradit jinde: PacBang Download. Opět si stáhneme soubor pro 64-bit architekturu pacbang-2016.04–64bit.iso.. První obrázek ve třetí galerii nám ukazuje, že po spuštění vytvořeného virtuálního stroje máme k dispozici stejných 6 možností, jako u výše uvedené distribuce Apricity – běžný start, start stávajícího OS na disku, spuštění testu operační paměti, získání informací o HW konfiguraci, restart a vypnutí stroje. Po běžném startu se nám objeví obrazovka živého systému tak, jak to ukazuje druhý obrázek třetí galerie.\nJak je z předchozího obrázku patrné, žádný avizovaný instalátor se nespustil a není ani k dispozici mezi několika spouštěči v panelu, což je docela škoda. Jak ale uvidíme dále, není tato distribuce určená pro nezkušené uživatele a ti zkušenější nebo informovanější vyjdou z jedné zásadní informace – je zde Openbox… Proto stačí kliknout pravou myší kdekoliv na ploše a objeví se nám hlavní menu. Z něj si vybereme položku Install Pacbang → Update Installer, jak to ukazuje třetí obrázek ve třetí galerii. Kromě spuštění instalátoru by bylo vhodné (na virtuálním stroji) zvětšit rozlišení obrazovky. K tomu opět použijeme hlavní menu a aplikaci Configuration → LXRandr. Pak už se můžeme věnovat vlastní instalaci, která probíhá v terminálu a jak uvidíme následně, je poměrně zdlouhavá a v některých místech i docela náročná na vědomosti uživatele, který jí provádí.\nČtvrtý obrázek třetí galerie ukazuje první krok instalace – nastavení jazykové mutace instalátoru. Jak je z obrázku zřejmé, čeština zde vůbec není a tak volbu ponecháme na původní angličtině. Pak se přejde do hlavního menu, kde je podle pátého obrázku ve třetí galerii k dispozici celkem 5 základních kroků:\nkontrola konfiguračních souborů\nV přípravě instalace máme dalších celkem 7 výkonných kroků (viz šestý obrázek třetí galerie), z nichž některé jsou volitelné (optional):\nZde se nastavuje jazyková mutace pro systémový shell a jak je patrné ze sedmého obrázku ve třetí galerii, volíme hodnotu cz-qwertz.\nTato volba nastavuje systémové rozložení klávesnice. Na osmém obrázku třetí galerie vidíme, že byla opět vybrána klávesnice česká a položka cz.\nJedná se o volitelnou položku, která zobrazí všechny dostupné typy zařízení (pevné disky nebo USB), na které je možné systém instalovat. Náš konkrétní přehled je vidět na devátém obrázku ve třetí galerii. Máme k dispozici pouze jeden pevný disk, takže si ho vybereme k následujícímu dělení.\nJak je patrné z desátého obrázku třetí galerie, máme při dělení k dispozic několik možností:\nbezpečné mazání dat z vybraného pevného disku\nautomatické dělení disků\npoužití tří aplikací pro daný účel: gparted, cfdisk, parted\nMy si zvolíme variantu automatického dělení a postoupíme do dalšího kroku. Jak ukazuje obrázek č. 11 ve třetí galerii, objeví se okno s informací o tom, že všechna data na vybraném disku budou smazána a jako první budou vytvořené dva základní oddíly: /boot a /. Odkládací oddíl (swap) není automaticky vytvořen. Bereme informace na vědomí a pokračujeme dále. Jak vidíme na obrázku č. 12 třetí galerie, byly zmíněné oddíly vytvořené a my můžeme základní dělení opustit.\nPak následují dva kroky, které jsou nepovinné a my je vynecháme:\nLUKS Encryption – nastavení šifrování vybraných oddílů včetně zadání přístupových uživatelských hesel\nLogical Volume Management – možnost nastavení diskových oddílů pomocí již vícekrát zmiňovaného systému LVM\nV tomto kroku se provádí formátování vytvořených diskových oddílů a jejich připojení k jednotlivým přípojným bodům. První dialog v této sekci nám ukazuje obrázek č. 13 ve třetí galerii. Zde se nachází informace o tom, že se oddíly mohou připojit bez formátování a že s výjimkou bootovacího UEFI oddílu se formátování provádí bez dalšího varování. Když pokročíme dál, tak na obrázku č. 14 uvidíme přehled dvou zatímně vytvořených oddílů. Jak je z obrázku patrné, musíme vybrat ten oddíl, který bude v budoucnu sloužit jako oddíl ROOT. Volba je samozřejmě jednoduchá a jednoznačná a obrázek jí ukazuje názorně. Pak se pokračuje volbou formátu tohoto oddílu s tím, že doporučená je varianta ext4. Pokud bychom chtěli (z nějakého důvodu, blíže nespecifikovaného a v daném případě i velmi nelogického…) ponechat oddíl bez formátování, volíme variantu Skip / None. Následně se objeví příkaz, který bude při formátování použit (viz obrázek č. 16 třetí galerie) a také možnosti nastavení voleb pro připojovaný oddíl. Jejich přehled je vidět na obrázku č. 17 ve třetí galerii a my nebudeme nastavovat žádnou speciální variantu. Formátování a připojení se tedy provede v základním nastavení.\nV dalším kroku si můžeme nastavit odkládací oddíl, jak je to patrné z obrázku č. 18 třetí galerie. Jak obrázek ukazuje, máme celkem tři možnosti: nevytvořit žádný odkládací oddíl, použít soubor nebo jediný volný oddíl. První a třetí volba jsou pro nás nezajímavé, takže použijeme variantu Swapfile. Jak je vidět na obrázku č. 19 ve třetí galerii, systém nám nabízí velikost odkládacího oddílu stejnou, jako je velikost paměti RAM (bylo v nápovědě v předchozím kroku). My tuto nabídku akceptujeme a pokračujeme dále. Jak je vidět na obrázku č. 20 třetí galerie, zbývá nám automaticky vytvořený oddíl pro zavaděč. Ten musíme formátovat a připojit, takže ho vybereme a pokročíme dále. Jak je vidět z obrázku č. 21 ve třetí galerii, volíme formát ext2 a podle obrázku č. 22 třetí galerie nastavíme přípojný bod na /boot. Tímto krokem máme základní oddíly na disku vytvořené, formátované a připojené a může se pustit do samotné instalace.\nInstalace základního systému obsahuje vlastně dva kroky: instalace základní sady balíčků a vybraného zavaděče. To nám ukazuje obrázek č. 23 ve třetí galerii. Instalace balíčků probíhá v prostředí terminálu a z něj je vidět její průběh. Po ukončení spustíme druhý krok, kde se vytvoří základní systém pro start nově instalované distribuce. Po spuštění instalace zavaděče máme k dispozici tři možnosti, jak nám to ukazuje obrázek č. 24 třetí galerie. My si zvolíme hned tu první položku grub a vybereme pro jeho uložení náš jediný pevný disk, jak je to patrné z obrázku č. 25 ve třetí galerii. Po jeho instalaci ukončíme aktuální kroky a pustíme se do konfigurace základního systému.\nV tomto kroku provedeme základní nastavení budoucího systému, jak nám to ukazuje obrázek č. 26 třetí galerie. Jak je z obrázku zřejmé, musíme provést celkem 7 akcí:\nGenerate FSTAB – vytvoří systémovou tabulku pro připojení diskových oddílů s nastavenými parametry. Jak je vidět z obrázku č. 27 ve třetí galerii, máme k dispozici několik možností, jak tuto tabulky vygenerovat. My si vybereme hned první variantu a vytvoříme tabulku pomocí názvů jednotlivých oddílů/zařízení.\nSet Hostname – zde se nastaví jméno stroje, jak je to patrné z obrázku č. 28 třetí galerie\nSet System Locale – lokalizaci systému si nastavíme na češtinu, jak je zřejmé z obrázku č. 29 ve třetí galerii\nSet Timezone and Clock – pokud nám nevyhovuje aktuální časová zóna, můžeme jí zde nastavit – viz obrázek č. 30 třetí galerie\nSet Root Password – zde nastavíme heslo systémového administrátora, jak ukazuje obrázek č. 31 ve třetí galerii\nAdd New User(s) – my si v tomto kroku vytvoříme pouze jednoho uživatele s obvyklým přihlášením pacbang/pacbang, jak je to vidět ze série obrázků č. 32 – 35 třetí galerie\nSecurity and systemd Tweaks – zde máme tři možnosti, jak nastavit některé parametry systemd, které se týkají logování – viz obrázek č. 35 ve třetí galerii. My nic extra nastavovat nebudeme\nPo ukončení konfigurace si můžeme prohlédnout vybrané systémové soubory nebo je případně ručně upravit či pozměnit. Jejich seznam je vidět na obrázku č. 36 třetí galerie. V rámci našeho krátkého exkurzu zde nebudeme ani zobrazovat ani upravovat nic z nabídnutých možností a tím pádem se dostaneme k poslednímu kroku, což je ukončení instalace a také instalátoru. Tuto možnost nám ukazuje obrázek č. 37 ve třetí galerii. Pak už nezbývá nic jiného, než pomocí hlavního menu stroj restartovat a podívat se , jak bude nově instalovaný systém vypadat.\nJako první se nám asi očekávaně objeví správce přihlášení (LXDM), kde zadáme jméno a heslo našeho jediného uživatele. Můžeme samozřejmě zkontrolovat i nastavení: volba sezení (Openbox nebo KDE/Openbox) a jazyk sezení (výchozí volba = čeština). Správce přihlášení je vidět na prvním obrázku ve čtvrté galerii. Po přihlášení se nám objeví již povědomá plocha, kde kromě pozadí máme k dispozici hlavní menu pod pravým tlačítkem myši, vlevo panel Tint2 a dole základní systémové informace prostřednictvím aplikace Conky. Opět si můžeme všimnout (na virtuálním stroji) nízkého rozlišení, které tedy definitivně nastavíme a uložíme pomocí aplikace LXRandr. Jako první samozřejmě a celkem pochopitelně prozkoumáme správce aktualizací a balíčků. Vzhledem k tomu, že jsme v minimalistické distribuci, tak máme k dispozici pouze řádkového správce pacman. Jak ukazuje třetí obrázek ve čtvrté galerii, aktualizace proběhnou bez problémů a také bez nalezení nějakých nových balíčků.\nV PacBang nejsou k dispozici ani žádné specifické repozitáře, ani soubory. Na dalších několika obrázcích tak pouze demonstrujeme hlavní menu (čtvrtý obrázek čtvrté galerie. Z něj vyplývá, že je k dispozici i jednoduché menu dmenu pod klávesovou zkratkou Alt+D), možnosti konfigurace systému (pátý obrázek ve čtvrté galerii), verzi linuxového jádra (šestý obrázek čtvrté galerie) a verzi WM Openbox (sedmý obrázek ve čtvrté galerii).\nPoslední distribuce, kterou si v našem seriálu trochu podrobněji představíme, je Netrunner. Jedná se o distribuci s prostředím KDE Plasma, která je dostupná ve dvou verzích. První z nich je verze tzv. standardní, která vychází z Debian/Kubuntu a druhá verze pak staví na námi již dříve zmíněném Manjaro Linuxu. Na tu my se samozřejmě zaměříme a z příslušné stránky Netrunner Download si stáhneme soubor netrunner-rolling-2016.01–64bit.iso. Pomocí tohoto média vytvoříme obvyklý virtuální stroj a spustíme instalaci. Jak je zřejmé z prvního obrázku v páté galerii, máme pro start k dispozici celkem 5 možností:\nStart Netrunner Rolling – běžný start živého systému bez dalších nastavení\nStart (non-free drivers) – start živého systému s podporou nesvobodných ovladačů, hlavně samozřejmě ke grafickým kartám\nBoot form Hard Disk – start již instalovaného systému z vybraného místa\nHardware Detection Tool – spuštění utility HDT, kterou jsme si představili již dříve\nMemory Test – spuštění testu operační paměti RAM\nMy si na tomto místě uděláme jedinou změnu (i když se nakonec ukáže jako zbytečná) a to sice nastavení většího rozlišení. Budeme samozřejmě pokračovat běžným startem a na druhém obrázku páté galerii vidíme vzhled živého systému. Máme k dispozici plochu s pozadím a několika ikonami. V dolní části je pak viditelný panel s hlavním menu, možností spuštění aplikací a systémovou částí včetně správce aktualizací, hodin atd. To vše pro nás není zajímavé s výjimkou ikony Install Netrunner, která spustí grafický instalátor. Jedná se o upravenou verzi instalátoru Calamares, který jsme si představili spolu s distribucí Manjaro Linux. To asi není žádné zásadní překvapení, když samotný Netrunner deklaruje návaznost na Manjaro.\nNa třetím obrázku v páté galerii vidíme uvítací dialog instalátoru, kde je možné nastavit jazyk instalace. Po dřívějších zkušenostech ponecháme základní nastavení v angličtině a pokročíme dále. V dalším kroku (viz čtvrtý obrázek páté galerie) nastavíme časovou zónu a změníme lokalizaci systému na českou. Následně si podle pátého obrázku v páté galerii nastavíme českou lokalizaci klávesnice. Pak následuje dělení disků. Jak vidíme na šestém obrázku páté galerie, nabízí se nám zde k dělení náš jediný pevný disk a instalátor nám dává již známé dvě možnosti: automatické nebo ruční dělení. Ve spodní části můžeme také změnit umístění zavaděče. Pro naše ukázkové účely zvolíme automatické dělení a nebude měnit žádná defaultní nastavení.\nV dalším kroku pak zadáme jméno a heslo uživatele, název stroje a ponecháme uživatelské heslo jako administrátorské. Konkrétní údaje jsou viditelné na sedmém obrázku v páté galerii. Pak následuje souhrn zadaných parametrů instalace včetně časové zóny, rozložení klávesnice, grafického zobrazení dělení disků a informace o tom, jaké kroky budou následovat. Vše je patrné z osmého obrázku páté galerie. Následně se spustí rozbalení a instalace balíčků, instalace zavaděče a základní nastavení systému, jak je vidět na devátém obrázku v páté galerii. Desátý obrázek páté galerie nám pak ukazuje dialog po úspěšném ukončení instalace systému včetně možnosti po jejím ukončení automaticky restartovat stroj.\nPo restartu vidíme na prvním obrázku v šesté galerii správce přihlášení. Jedná se pouze o graficky upravenou verzi správce, který jsme představili v rámci popisu distribuce Manjaro s KDE (SDDM). Jsou zde hodiny, seznam uživatelů, nastavení sezení (máme k dispozici pouze jedno – Plasma), zadání hesla vybraného uživatele, samotného přihlášení a restartu nebo vypnutí stroje. Po přihlášení se nám otevře základní plocha, která je samozřejmě velmi podobná ploše živého systému před instalací. Základním rozdílem je zde samozřejmě česká lokalizace prostředí. Jak už je dobrým zvykem, velmi rychle po startu nově instalovaného systému se objeví v systémové části panelu ikona s upozorněním na aktualizace. jak je vidět na druhém obrázku šesté galerie, je jich opět docela dost (podobně to ale bylo i u Manjaro s KDE). Z obrázku je také patrné, že lokalizace není úplně dokonalá…\nPo spuštění aktualizace se poměrně dlouhou dobu zdánlivě nic neděje, ale naštěstí je to jenom zdánlivé. Na počátku vypadá okno jako na čtvrtém obrázku šesté galerie, ale po nějaké době trpělivého čekání se dočkáme i grafického znázornění, že aktualizace pokročila a pokračuje – viz pátý obrázek v šesté galerii. Pro méně trpělivé instalátory musím pro jistotu zopakovat: na virtuálním stroji (4 jádra, 4 GB paměti, docela rychlá síť) trvá aktualizace opravdu dost dlouho! Já osobně jsem ztratil trpělivost po cca 40 minutách, kdy to ani zdaleka nevypadalo na nějaké rychlé ukončení akce… Situace se naštěstí nechá zachránit spuštěním Octopi a provedením aktualizací přes tohoto správce balíčků a aktualizací. Jejich stav je vidět na šestém obrázku šesté galerie. Vzhledem ke slušné velikosti stahování a instalace i zde trvá akce trochu déle, ale jak je patrné ze sedmého obrázku v šesté galerii, doběhne úspěšně do finiše.\nPrvotní aplikace, která se otevřela automaticky se zobrazením aktualizací, je novější projekt z dílny vývojářů KDE – Discover. Jedná se o grafického správce zdrojů (balíčků, softwaru atd.) – náhradu za Muon. Více je o něm možné zjistit třeba zde Discover 1, zde Discover 2 nebo zde Discover 3. Spuštěnou aplikaci pak můžeme vidět na osmém obrázku šesté galerie. Jenom krátce a na okraj: já sám KDE nepoužívám ani nikomu nespravuji a jeho vývoj nesleduji. Proto nevím, jestli je toto chování poměrně důležité aplikace z vlastní „stáje“ běžné či normální, ale pro mne je tímto velmi hendikepovaná a odsouzená k zatracení… Její vývoj osobně chápu jako snahu o přiblížení se běžnému uživateli a určité „napodobení“ aplikace Centrum softwaru pro Ubuntu. Ani tato aplikace mne nijak neuchvátila a tam, kde se nachází Ubuntu, tak stejně raději konzervativně používám Synaptic.\nPodobně jako některé již dříve uvedené distribuce, i Netrunner vytváří specifické verze nebo dokonce samostatné balíčky. Jak ukazuje devátý obrázek v šesté galerii, je jich ve speciálním adresáři celkem dost. Jak je z obrázku patrné, dost se jich týká nastavení vzhledu prostředí i aplikací. Pro ještě lepší přehled nám poslouží desátý obrázek šesté galerie, kde je přehled všech specifických balíčků v terminálové formě. Na závěr si distribuci představíme pomocí několika následujících obrázků:\nna obrázku č. 11 v šesté galerii je vidět hlavní spouštěč aplikací. Jedná se o jakousi kombinaci klasického hlavního menu a spouštěče typu např. Synapse\nna obrázku č. 12 šesté galerie je pak viditelný způsob vyhledávání aplikací ve spouštěči pomocí zadávání textových znaků\nobrázek č. 13 v šesté galerii ukazuje možnosti nastavení systému\nna obrázku č. 14 šesté galerie vidíme základní systémové informace ze správce nastavení\nobrázek č. 15 v šesté galerii zobrazuje ještě více systémových informací pomocí správce souborů Konqueror (kromě toho je to i webový prohlížeč a univerzální prohlížeč různých typů souborů)\nna obrázku č. 16 šesté galerie je vidět náhled domovského adresáře prostřednictvím správce souborů Dolphin\nna posledním obrázku vidíme spuštěný webový prohlížeč Firefox (pomocí ikony na ploše – Readme) s krátkou nápovědou\nTímto bychom ukončili krátké seznámení s distribucí Netrunner a vlastně všemi vybranými distribucemi, které vycházejí z Arch Linuxu.\nDnešní díl jsme věnovali ukázkám instalace a popisu vlastností dalších tří distribucí, založených na Arch Linuxu. V příštím dílu se krátce zmíníme o dalších možnostech distribuce Manjaro Linux a hlavně ukončíme náš seriál stručným porovnáním uvedených distribucí s ohledem na možnosti jejich použití různým typem uživatelů linuxového desktopu.\nPředně, od roku 2006 používám Archlinux, od roku 2011 na jednomThinkpadu Manjaro a nesnáším virtualizaci. Osobně považuji originál Arch s Manjarem za jediné smysluplné varianty. ArchBang je zcela zástupným vylehčením, které si kdokoli může udělat přímo v Archu. Antergos zase nepřináší na rozdíl od Manjara nic, co by posunulo Arch blíže k optimální míře přednastavení pro ty, kteří neumí nebo které nebaví vše konfigurovat nebo alespoň kontrolovat ručně tam, kde nelze nebo není zájem používat…


Verze z 20. 2. 2014, 02:06 (zobrazit zdroj)\nPro případy, kdy se např. areál umístění cache se na zimu uzavírá (viz. AGT 34: Geopark Barrandien), byl vytvořen [[Atributy cache|atribut]] "sezóní přístup". V takovém případě stačí upozornění v [[listing|listingu]], není nezbytně nutné [[cache]] [[Temporarily Disabled|disablovat]], avšak např. GeoawareCZ (reviewer pro EC) tento postup doporučuje, abyste zbytečně nemátli návštěvníky Vašich keší a ušetřili jim zbytečnou cestu.\nVerze z 23. 2. 2014, 17:52\nCitováno z „http://wiki.geocaching.cz/index.php?title=Geocache&oldid=5349“


Máte svůj čas pod kontrolou? | Psychologie.cz\nMáte svůj čas pod kontrolou?\nKdo má v hlavě méně aktivních informací, může být úspěšnější než lidé s lepší úkolovou pamětí.\nPatřím k lidem, kteří si na podobné věci, jako jsou plánovací kalendáře a seznamy denních úkolů, moc nepotrpí.\nVětšinou si pamatuju, co mám přes den udělat. Když mám schůzku, vím, kdy bude, a nepotřebuji si ji nikam poznamenávat. Diář používám, jen abych se ujistil, že jsem si to zapamatoval správně. Přiznám se, že schůzek mívám málo. Kdybych jich měl víc, asi už by bylo těžší si je pamatovat a kalendář bych využíval častěji. Seznam denních úkolů si nedělám, ačkoliv by se mi to občas hodilo. Sem tam na něco zapomenu. Většinou jsou to však věci, co se dají odložit.\nZapomínání bezprostředně souvisí s efektivitou mozkové činnosti. Ta se dá zlepšit pomocí různých způsobů organizace práce. Existuje mnoho rádoby univerzálních receptů, jak se rozhodovat, co udělat teď a co potom, jak na nic nezapomenout. Kromě papírových plánovacích kalendářů jsou i elektronické. Můžete si sehnat dokonce speciální software jen na správu svého času.\nBudoucí a minulá paměť\nPaměti pro úkoly, jež jsem si naplánoval, se říká prospektivní. Pokud si třeba ráno všimnu, že už mám moc opotřebovaný zubní kartáček, a usmyslím si koupit nový, moje prospektivní paměť by mě měla na tenhle úmysl upozornit, až půjdu kolem lékárny nebo drogerie. Když si na nápad koupit nový kartáček vzpomenu až doma, je to selhání prospektivní paměti.\nOpakem prospektivní paměti je paměť retrospektivní. V ní se ukládá, co už jsem udělal. Mohl bych si například koupit kartáček a zapomenout na něj. Druhý den bych si pak koupil další.\nTherese Macanová z univerzity v Missouri se společně se dvěma dalšími kolegy rozhodla prozkoumat vztah obou typů úkolových pamětí a přístupu k organizaci času. Použili dotazník, který rozdali celkem 425 studentům. Výsledky průzkumu zveřejnili v časopise Personality and Individual Differences.\nNevědět může být výhoda\nVědci se v dotazníku ptali na množství témat spojených s organizací času a zároveň i na schopnost pamatovat si úkoly. Zajímal je sklon studentů k zadávání jasných cílů („Určuji si, čeho chci dosáhnout v příštích několika dnech nebo týdnech.“), zaměřili se na různé způsoby aktivního nakládání s časem („Připravuji si seznam, co mám každý den udělat, a odškrtávám si jednotlivé položky.“). Ptali se také na všeobecnou organizovanost („Na konci dne za sebou nechám přehledně uspořádaný stůl.“) a zajímalo je, jak studenti vnímají vlastní kontrolu svého času.\nVědět, co všechno musím udělat, nemusí být vždy výhoda. Mnoho čekajících úkolů může způsobovat stres.\nStudenti, kteří tíhli k určování cílů, měli lepší oba dva druhy úkolové paměti. Podle dotazníku lidé s lepší pamětí pro úkoly také častěji odpovídali, že mají svůj čas pod kontrolou. Uspěchanější a ambicióznější lidé si mysleli, že mají větší kapacitu prospektivní i retrospektivní paměti.\nPoněkud překvapivě se nepodařilo najít žádný vztah mezi aktivním organizováním času a budoucí nebo minulou úkolovou pamětí. Mohl by mít dvě podoby: Lidé s dobrou pamětí na úkoly by si buď nemuseli nic poznamenávat a chystat si seznamy, nebo by jejich vnímaná dobrá paměť mohla naopak být výsledkem podobných postupů. Průzkum nepodpořil ani jednu možnost. Vztah tedy bude zřejmě složitější a je třeba ho ještě prozkoumat.\nVědět, co všechno musím udělat, nemusí být vždy výhoda. Mnoho úkolů čekajících ve frontě může způsobovat stres. Lidé, kteří mají ve své mysli méně aktivních informací, se mohou lépe soustředit a být nakonec úspěšnější než lidé s dobrou úkolovou pamětí.


Olomoucký kraj: Mladým pomůže projekt Podnikaví absolventi | Krajské listy.cz\nU příležitosti Světového dne srdce pořádá Univerzita Palackého ve spolupráci s Nadačním fondem Pro srdce Hané, statutárním městem Olomouc a Fakultní nemocnicí osmý ročník osvětového projektu Zdravé srdce Hané a třináctý ročník Šňůry života.\nDo projektu se zájemci mohou hlásit již nyní. Informoval o tom web Olomouckého kraje.\nEfektivní využití silných stránek\nProjekt Podnikaví absolventi je určen uchazečům o práci, kteří chtějí úspěšně najít nové pracovní uplatnění na trhu práce formou sebezaměstnání a rozvinout své podnikatelské záměry. Projekt Podnikaví absolventi je financován v rámci Operačního programu lidské zdroje a zaměstnanost, veškeré aktivity jsou pro účastníky zdarma.\n„Podpora odborníků umožní nalézt vlastní podnikatelský záměr, naučí sestavit si individuální business plán a realizovat podnikatelské nápady v reálném tržním prostředí. Účastníci projektu si zlepší své dovednosti v mnoha oblastech, osvojí si komunikační dovednosti nutné při jednání s úřady a se zákazníky, zorientují se v ekonomických a právních normách, rozvinou své nápady, identifikují své silné stránky a naučí se je efektivně prodat,“ uvedl projektový manažer Ondřej Jabůrek.\nNárok na proplácení vzniklých cestovních nákladů a příspěvek na stravné\nPo celou dobu trvání projektu budou účastníkům k dispozici kvalifikovaní poradci, kteří jim pomohou s každým krokem směrem k nové oblasti seberealizace. V rámci projektu bude účastníkům nabídnut motivační program, který jim usnadní uplatnění na trhu práce a získáním klíčových kompetencí souvisejících se vstupem a udržením se na něm.\n„Následně realizační tým pomůže přetavit jejich podnikatelské sny ve skutečnost díky akreditovaným vzdělávacím kurzům Základy podnikání a Specialista efektivnosti podnikání, dále prostřednictvím odborné praxe u zkušených podnikatelů i individuálních konzultací.“ upozornil Jabůrek. Doplnil rovněž, že kurzy jsou zakončené mezinárodní zkouškou EBCL.\nSamozřejmostí v rámci realizovaných aktivit je nárok na proplácení vzniklých cestovních nákladů a příspěvku na stravné.\nkraj Olomoucký, studenti, nezaměstnanost, Podnikaví absolventi,


FHnabytekplus.cz – Eshopiště.cz\nProdej: 3 000 000 Kč bez DPH\nNabízím k prodeji dobře fungující e-shop FHnabytekplus.cz, který byl založen v r. 2009. V nabídce je celý sortiment nábytku - sedací soupravy, pohovky, kuchyně, postele, zahradní...\n13 533 000 Kč\n581 520 UN\nNabízím k prodeji dobře fungující e-shop FHnabytekplus.cz, který byl založen v r. 2009. V nabídce je celý sortiment nábytku - sedací soupravy, pohovky, kuchyně, postele, zahradní nábytek a mnoho dalších kategorií.\nObjednávky a zásobování - e-shopu funguje na systému objednávek od zákazníků, na základě nichž se objednává zboží u výrobců nebo z velkoobchodů. To potom vlastní dodávkou nebo přepravní společností rozvážíme zákazníkům. Skladové zásoby tedy nemáme téměř žádné, nejsou potřeba.\nE-shop funguje na doméně a systému EVRON.\nObrat má meziroční nárůst s možností dalšího navýšení, reklama, rozšíření skladových prostor, navýšení počtu zaměstnanců, vozidel pro rozvoz zboží.\nMáme velkou zákaznickou základnu - cca 11 tis. zákazníků vč. kontaktů, kterým je možné posílat newsletter, dále máme propojení s Google ads, Heureka, Favi, Zboží a Sklik v placeném režimu.\nRoční obrat je okolo 10 milionů.\nK prodeji nabízím obchodní podíl i doménu.\nPředmětem prodej je:\nKontakty na všechny dodavatele\nKontakty na zákazníky včetně kontaktů\nAutomobil pro rozvoz zboží - značka Renaul, stáří 5 let\nCena za e-shop 3 000 000 Kč není konečná. jsem ochotna o ceně jednat.\nZe zdravotních a rodinných důvodů.\nHelena Červinková Jednatel\nJmenuji se Helena Ćervinková, jsem jednatelka a jediná majitelka společnosti FH nábytek, s.r.o. Veškeré dotazy vám ráda zodpovím.\nObrat: 3 630 000 Kč / 12 měsíců\nNávštěvnost: 180 000 UN / 12 měsíců\nProdej 1 190 000 Kč\nObrat: 2 200 000 Kč / 12 měsíců


Prodám Volkswagen Passat 2,0 TDi DSG*SPORTLINE*XENON*NA Diesel Kombi - Automat - Tempomat - Sedadla potah - Alu kola - auto inzerát na Cars.cz\nVolkswagen Passat 2,0 TDi DSG*SPORTLINE*XENON*NA 2012, Diesel, 1 968 ccm, 103 kW\nVolkswagen Passat 2,0 TDi DSG*SPORTLINE*XENON*NA\norientačně v EUR:8 262,- €\ndeaktivace airbagu spolujezdce, denní svícení, klimatizovaná přihrádka, natáčecí světlomety, přední světla LED, senz.op.brzd.d., LED sv.\nPravidelný servis, poslední servis 181.183km. 100% garance původu!! Toto vozidlo můžete mít ještě dnes na výhodné splátky i bez AKONTACE!! Stačí pouze dva doklady!!. Stav perfektní\nZa informace k vozidlu zodpovídá prodejce. Číslo inzerátu: 15881567323311242


MY DYING BRIDE - The Ghost Of Orion - recenze - www.CrazyDiamond.cz\nNa úvod trochu personalistiky. Jinak bych přeci nemohl dospět k definitivnímu závěru, že mi kytarista Hamish Glencross v MY DYING BRIDE stále chybí. Jakže to dotyčný říkal v jednom z rozhovorů před vydáním víc než zdařilé desky „A Map of All Our Failures“? „Andy [Craighan] a já jsme měli velmi silnou vizi, věděli jsme, co chceme dělat. Hudbu jsme začali skládat již před dvěma lety. V našich domácích studiích se vše nahrálo již ve velmi pokročilém demo formátu. Prvotní nápady jsme rozvíjeli stále více, skladby přibývaly, až se z nich daly vybírat ty nejlepší“. Panečku, to byly časy, dvě výrazné individuality britské doom scény, dva skladatelé, dvě cesty, jeden cíl.\nSázka na navrátilce Calvina Robertshowa bohužel nevyšla. Dotyčný odešel „po anglicku“ a můžeme leda spekulovat, z jakých důvodů se tak stalo; hledal bych někde v intervalu mezi přečtením první výplatní pásky a definitivním zjištěním, že ho účast na podobném projektu vlastně nebaví. Nepotěšil též vynikající bubeník Shaun Taylor-Steels, kterého do své nové kapely GODTHRYMM zlanařil právě Hamish. Kytarista Andrew Craighan je každopádně borec, jemuž kompoziční um a profesionalita nedovolí, aby „Umírající nevěsta“ klesla na druholigovou úroveň. Tentokrát však neměl ani konzultanta, protože druhý zakládající člen, zpěvák Aaron Stainthorpe, procházel díky onkologické léčbě své dcery a oproti emocím stylizovaným na deskách a koncertech reálným peklem neutuchajícího zoufalství, bezmoci a naděje. Naštěstí vše dobře dopadlo. Nuclear Blast tak k novému přírůstku do své stáje získali ještě jeden, resp. rovnou dva autentické lidské příběhy pro tiskovou zprávu. Všechno má svůj rub a líc. Z oné tiskové zprávy je prostě zřejmé, že Andrew neprožíval při tvorbě novinky pouhé deja vu odkazující na komplikace provázející přípravu předchozího alba „Feel the Misery“. Přibyla také veškerá odpovědnost a možná i obavy, že Aaron již nebude mít chuť lkát v řadách kapely, protože bolest a žal mu už navždy sevřou hrdlo. Ano, měl spoustu času, mohl pilovat, jenže současně byl pod enormním tlakem a ve stresu z toho, že se dlouho nic neděje a dít už nemusí. Když se tedy nemohl podělit o odpovědnost, popřípadě přijímat zpětnou vazbu ve sféře kompozice, vsadil na samotný proces nahrávání. Angažování silného producenta, majícího odstup, bylo tudíž logickým krokem.\nMark Mynett ještě není producentská hvězda, což se podle mého může brzy změnit, protože kapele v těžké situaci pomohl, a opravdovou pomoc potřebuje nejen na tradiční metalové scéně kdekdo. Vzešel z poněkud odlišného prostředí, proto mohl „nastavit nekompromisní zrcadlo“ a třeba dodat i nějaký ten nový impuls. Nestalo se. Ve skutečnosti šlo všem o něco jiného. Andrew potřeboval především podržet a dodat energii z nových („rodinný“ producent Mags osloven nebyl) zřídel. MY DYING BRIDE se i v souvislosti s přestupem k Nuclear Blast totiž nenacházeli v pozici, kdyby mohli jakkoli riskovat. A tak Mark, byť z trochu jiné perspektivy, především leštil a leštil. Craighanova doom metalová kytarovka dostala poměrně jemný, ale nádherný, metalicky zabarvený zvuk. Aarona vydriloval jako posledního pěšáka na buzerplacu, nosné nápady obestřel předivem vkusného aranžmá, nebo je nechal zdánlivě surově zazářit v monumentálním prostoru, který vytvořil s pomocí určujícího kytarového zvuku. Dodal také hodně přesného a šikovného bubeníka Jeffa Singera. Na Steelsovu nápaditost, dynamiku a „doomovost“ však radši zapomeňte.\nPři poslechu „The Ghost of Orion“ tak slyším vytuněný doom metal beze stopy špíny. Občas se ozve znamenitý growl, občas housle, doplněné procítěnou a bohužel jako šafrán vzácnou hrou hostující violoncellistky Jo Quail. Neruší ani lehce sterilní zvuk bicích. Aaron pěkně zpívá a zdařilé vokální harmonie, vyladěné až do popových kvalit, konejší. Pryč jsou vzruchy, vzájemná chemie nepůsobí, všechny emoce se transformovaly v soustředění na strojově precizní výkon, jemuž kraluje mohutná a zdobná kytarová vozba, a na dosažení krásy příznačně ztvárněné na obálce od Elirana Kantora. Jednotlivým skladbám obvyklého pásma dominuje snaha o maximální naplnění pětiletého plánu, jehož leitmotivem je udržení pozic. Pokud se s uvedeným faktem smíříte, můžete si novinkové album britské doomové stálice dost užít. Tihle králové nazí rozhodně nejsou.\nO kompozičních kvalitách Craighana jsem se už zmínil. Obdobné situaci kdysi dávno již čelil, a to se ctí. V ultraklasickém formátu dal tehdy vzniknout apokalyptickému dílu „The Light at the End of the World“. O dvacet let později a v opačném gardu si servítky také nebere. Obětoval doomovou temnotu a chlad světlu filigránských kytarových hrátek, do kterých společně s producentem umně zasadil vše ostatní jen proto, aby posluchači pocítili dotek umění a krásna v akademické podobě, tak skvěle zachycené v aktuální vlámsko – impresionistické malbě Elirana Kantora. Pocítili a uvěřili, event. stále věřili tomu, že MY DYING BRIDE navzdory všem obtížím přežili, jsou i nadále doomovou institucí, která když už rovnou neohromí, dokáže v bezbariérovém a atraktivním prostředí uspořádat podnětnou výstavu svých klasických a jedinečných obrazů. OK, nemám s tím problém, ale ani nejásám. Na podobnou výstavu však jednou za čas rád vyrazím a na památku si zde koupím vinyl s tou dokonalou, příjemně kýčovitou obálkou.:-)\nVýborná deska,která se dobře poslouchá.Stejně jako pro J.Rose,tak je The Long Black Land i pro mne no.1.Mimochodem MDB neměli nikdy nějak skvostné obaly svých desek,ale\ntenhle se povedl a jako vzor tam byla malíři Eliranu Kantorovi jeho žena.\nPěkná recenze + spousta zajímavostí navíc. Nevěděl jsem, že byl osud v posledních letech, ke kapele tak nemilosrdný.\nZa mě super zvuk a celkově mě to moc baví. Každá skladba, má své opodstatnění a nepůsobí zbytečně. Vrchol - jednoznačně The Long Black Land, ta mě dostala hned na poprvé. Tak 80% bych dal.


Náhrada SD karty v Raspberry pi?\n« kdy: 14. 05. 2019, 18:30:51 »\nŘeším systémové úložiště v Raspberry pi. Mám v plánu na něm provozovat OpenMediaVault a jako úložiště mám 4 flashky v softwarovém Raidu. Slabý článek je SD karta a přemýšlím, jak ji nahradit... Ale všechny 4 USB Sloty mám zabrané a USB se mi tam úplně dávat nechce.\nNapadlo mě nějak použít eMMC, ale nevím jestli si pomůžu a jestli to vůbec půjde.\nTakže k mému hlavnímu dotazu:\n1) Je opravdu eMMC spolehlivější než microSD karta?\n2) Je nějaká možnost jak jednoduše připojit eMMC do microSD slotu?\n3) Má případně někdo nějaké jiné elegantní řešení?\nA čtvrtá otázka je řečnická:\nProč vlastně Raspbarry pi nemá konektor pro eMMC modul, jako ho má třeba ODROID?\nRe:Náhrada SD karty v Raspberry pi?\n« Odpověď #1 kdy: 14. 05. 2019, 18:44:36 »\nRaspberry verze 3 umí bootovat z USB mass storage.\n« Odpověď #2 kdy: 14. 05. 2019, 18:57:41 »\nCitace: _Jenda 14. 05. 2019, 18:44:36\nNo mám verzi 2. :-D Ale když mám v USB ty 4 flashky na RAID (takže bez použití USB hubu plně obsazeno), tak mi tohle stejně moc nepomůže...\n« Poslední změna: 14. 05. 2019, 19:00:47 od xdub »\n« Odpověď #3 kdy: 14. 05. 2019, 19:00:51 »\n« Odpověď #4 kdy: 14. 05. 2019, 19:05:50 »\nmisto zbesileho raidu nad 4x USB-Flash bych pouzil raid nad 2x USB-SSD\n1. ano a s mnohem lepsim iops\n2. zkusenost s tim nemam ale treba tohle\n3. pouzit industrialni microSD kartu (MLC chipy, Wear leveling, ECC korekce, SMART)\n4. RPi slot na eMMC nema, protoze ho tam navrhar desky nedal (duvod: cena)\n« Odpověď #5 kdy: 14. 05. 2019, 21:09:24 »\nCitace: k3dAR 14. 05. 2019, 19:05:50\nKdyž použije SSD, tak už ten RAID ani nebude potřebovat, neboť kapacita dnešních SSD je už docela slušná.\n« Odpověď #6 kdy: 14. 05. 2019, 21:35:16 »\nCitace: Kit 14. 05. 2019, 21:09:24\nzalezi proc ten raid ma, pokud ma raid0 na 4x 16GB, tak by stejne tak mohl pouzit 1x256GB USBFlash, mozna slo o to ze male USBFlash uz mel, treba stejne tak bude mt male mSATA SSD co vrazi do mSATA=>USB redukce :-)\n« Odpověď #7 kdy: 14. 05. 2019, 23:22:21 »\nCitace: xdub 14. 05. 2019, 18:57:41\nAle když mám v USB ty 4 flashky na RAID (takže bez použití USB hubu plně obsazeno), tak mi tohle stejně moc nepomůže...\nTím jsem ti chtěl říct, že máš bootovat z těch flashek. Ale s verzí 2 smůla. Ale co mít na SD kartě kernel a rootfs na tom RAIDu? Když bude na kartě jenom /boot, tak se bude používat málokdy a snad neodejde.\n« Odpověď #8 kdy: 15. 05. 2019, 00:26:44 »\nCitace: k3dAR 14. 05. 2019, 21:35:16\nMám tam 4x 64GB flashdisk a softwarový RAID 5 - ochrana proti selhání jedné flashky. Nad SSD jsem taky přemýšlel, ale to už by nebylo tak kompaktní...\nCitace: _Jenda 14. 05. 2019, 23:22:21\nTen RAID dělá softwarově ten OpenMediaVault. Bohužel neumí běžet v tom RAIDU, který vytvořil. Musí běžet na jiném disku (momentálně na SD kartě).\nPS: zkusím tu industriální microSD kartu. Jestli vydrží aspoň 2x déle co normální microSD karta, tak se to vyplatí. :-)\n« Odpověď #9 kdy: 11. 06. 2019, 13:21:53 »\nMicroSD se opotřebovává hlavně zápisy. Pokud data budete zapisovat primárně mimo MicroSD, klidně vydrží spoustu let.\nDruhá věc je, která data potřebujete jak moc chránit. Systém lze nainstalovat znovu (můžete si usnadnit třeba pomocí Ansible).\nTřetí věc je, jestli je RAID vhodné řešení – jde-li o stejné flashky stejné série i stejného stáří, selhání budou korelovat…\n« Odpověď #10 kdy: 11. 06. 2019, 13:50:21 »\nHodně záleží na výrobci SD karty. Ve firmě používámě několik desítek RPi a jako jediná možná varianta z u nás běžně dostupných SD karet se mi jeví (praxí vyzkoušeno) SanDisk 16GB MicroSD karta, je nejodolnější např. s nějakým Kingstonem nebo Adata a podobné se to nedá srovnat. Někde na internetu existoval dokument, srovnání řadičů použitých v SD kartách ... prostě není karta jako karta.\nJinak doporučuji z různých důvodů upgradovat na RPi3B+, vsechno je tam lepší (rychlost, spotřeba atd.).\nJinak další varianta je bootovat z SD karty a pak spustit namapování iSCSI z nějakého NASu, ale to už je takové drbání za uchem, protože to už rovnou to co chceš můžeš mít na tom NASu.\nObecně si s RPi dost hraju a prostě to na to chceš není, i když to nějak funguje - občas je třeba si říct, že něco prostě není vhodné a RPI používat jako NAS prostě vhodné není. Ale zkoušej dál :-) nevzdávej to.\n« Odpověď #11 kdy: 11. 06. 2019, 14:20:28 »\nSD kartu používat jen pro čtení. Flashky i SD karty odchází hlavně zápisem. Nejsou pro častý zápis vhodné. A co úplně nesnáší je náhodný výpadek elektřiny.\nDal bych tam raději SSD disk. Nebo klidně i nějaký starší magnetický disk ze starého notebooku.\nOsobně věřím, že právě kvůli spoléhání se na SD kartu je profi použití Raspberry hodně omezené. Zhoršuje to navíc možný výpadek elektřiny. V kombinaci s častým zápisem je to smrtící. Jediné řešení je podstatně omezit zápisy, protože občas tam zajít a měnit karty není moc profi. Ve fabrice se to dá použít bootování po síti z nějakého centrálního disku.\nSním o něčem jako Raspberry pi, ale s baterkou a eMMC. Tedy hardwarová spolehlivost alespoň na úrovni běžného android telefonu. Baterka je podstatná k tomu, aby ke ztrátě dat nedošlo výpadkem napájení. Když to má baterku, je také pohodlnější manipulace, nemusíte se tolik bát, že si způsobíte ztrátu dat omylem, že drbnete do napájení.\n« Odpověď #12 kdy: 11. 06. 2019, 14:24:59 »\nbohuzel, omezovani zapisu na kartu, uprava systemu a pouzivani ruznych super truper distro dela z rpi nestabilni nepouzitelny kus zeleza. ja musim rict ze nejakych 150+ rpi s sd kartama sandisk jede vice mene bez problemu, cas od casu odejde karta (1 az 3 karty za mesic) coz vhledem k celkove cene neni nic hrozneho, rpi bezi 24 hodin denne a rozhodne si na sebe vydelaji.\n« Odpověď #13 kdy: 11. 06. 2019, 14:25:23 »\nCitace: Michal Šiman 11. 06. 2019, 13:50:21\nTak RPi2B jsem už měl, tak ho chci jen využít...\nJinak on to nebude tak úplně NAS jako klasický NAS. Chci na tom jen nahodit tFTP, do něj inatalačky a na routeru nastavit PXE a mít k dispozici instalace na síti. Vzhledem k tomu, že ke mě věčně někdo chodí že si chce nainstalovat/přeinstalovat systém, tak mi to hodně ulehčí práci, protože mi odpadne vytváření instalační flashky...\nPS: zatím studuji, jak mít instalačky a PXE s DHCP na různých strojích. Většina návodů počítá s tím, že ty instalačky jsou na tom stroji s DHCP...\n« Odpověď #14 kdy: 11. 06. 2019, 14:36:00 »\nOtázka taky je, jaké microSD karty zvolíme:\n* Samsung Pro jsou sice dražší, ale slibují vydržet. Snad i desetkrát, tuším.\n* A1 nebo A2 by mohly mít inteligentnější řadiče, ale je to spekulace.\nZatím jedu na nějaké řadové class 10 a dokud to pojede, asi nemám důvod měnit.


Jak se vypořádat s nadměrným pocením 🌡 Home Online Doctor\nV životě mnoha lidí se stává skutečným problémem tendence k nadměrnému pocení nebo nadměrnému pocení. Existují nějaké účinné prostředky proti potu?\nHyperhidróza není doprovázena pouze nepříjemným zápachem, který je důsledkem násobení mikroorganismů. Jsou to také stopy potu a skvrny na oblečení, mokré vložky v botách a jejich vůně, nemluvě o nepříjemných pocity při potřásání rukou, když jsou palmy lepkavé a mokré.\nNe všichni lidé s hyperhidrózou mohou pomoci lidovým antiperspirantům. Pak pomáhají efektivnější prostředky, například Dry Dry (Dry Dry) - speciálně vyvinutý švédskou společností "Lexima AB".\nTento nástroj byl oblíben na trhu s kosmetickými výrobky ve Švédsku již více než 30 let a dnes je k dispozici také ruským zákazníkům!\nKompozice Dry Dry blokuje potní žlázy na ošetřených oblastech pokožky. Výsledkem je, že povrchy zůstávají suché a je důležité, že v jiných oblastech pokožky nedochází k nadměrnému pocení.\nJak používat Dry Dry\nDry Dry musí být aplikován před spaním. Nejprve je třeba umýt a důkladně osušit kůži, která bude touto kosmetikou zpracovávána, a poté na ni naneste suchou suchou. Poté nechte kůži vysušit 2-3 minuty.Ráno můžete provádět obvyklé procedury vody, pokud si přejete použít obvyklý deodorant, ačkoli to obvykle není nutné. Pokud jsou dodržována tato doporučení, Dry Dry pomůže zajistit úplný komfort po dobu nejméně 5-7 dnů, zatímco jedna láhev je dostatečná po dobu 5-6 měsíců.\nNyní je příležitost pomoci těm, kteří jsou majiteli citlivé pokožky. Pro tyto účely vytvořil Dry Dry Sensitive se stejným mechanismem účinku, avšak s nižší koncentrací účinné látky chloridu hlinitého (24% v citlivém suchém suchém stavu v porovnání s 30,5% v suchém stavu).\nTi, kteří se drží "života bez chemie", stejně jako těhotné a kojící ženy, mohou zkusit vložky do oblečení stříbrnými ionty, které chrání proti potu, "Stop-Agent", které obsahují ionty stříbra - přirozené antiseptiky, které zabraňují tvorbě zápachu potu. Vložky zabraňují opotřebení skvrn na oblečení; prodloužit dobu nošení oděvů; ušetřit náklady na chemické čištění; necítí se při opotřebení nebo zranění pokožky.\nV současné době jsou navíc k dry Dry a Dry Dry Sensitive "jednorázové ubrousky" Dry Dry "nabízeny v individuálních obalech.\nUbrousky mohou být zajímavé:\nlidé, kteří pochybují o účinnosti Dry Dry a chtějí zkusit, jak lék funguje, ale nejsou připraveni na to, aby tento vzorek zaplatil náklady na suchou lahev;\ncestující; nepotřebují s sebou láhev o objemu 50 ml, ale spíše mají pár ubrousků;\nlidé, kteří z různých důvodů potřebují jednorázové použití Dry Dry.\nPlány pro výrobce\nV souvislosti s přijatelným, ale možným nepříjemným účinkem mírného spálení nebo bodnutí ošetřeného povrchu se plánuje vyrábět a dodat na trh krém a mast, jejichž hlavní složkou bude hydrokortizon. V současnosti jsou tyto fondy ve vývoji.\nVychutnejte si suchou suchu, pohodlí, snadné použití a bezpečnost díky Dry Dry, Dry Dry Sensitive a vložte do oblečení "Stop-Agent"!\nSledujte video: Jak se vypořádat s kokovinou. Dobré rady.\n← Oregano Ne exotické, ale obyčejné oregano\nBakteriální vaginóza a jak s ní jednat →\nMnožství krtků předpovídá, zda budete mít rakovinu prsu! Kolik máte?\nHormonální orgasmus pomůže číst myšlenky


Led Lenser baterka MH5\n> Turistika>Elektronika, svetlá>Svietidlá, čelovky>Čelovky>LedLenser MH5\ns DPH53,89 €\nČelovka MH5 je jednoduchá kvalitní čelová svítilna s výkonem až 400 lm a dosvitem na vzdálenost 180 m. Hodí se pro většinu outdoorových aktivit. Systém uchycení dovoluje velice snadno přeměnit čelovku na multifunkční ruční svítilnu jen několika pohyby. Můžete si ji tudíž pomocí klipu bezpečně připnout na oblečení, na opasek či na batoh. Je vybavena extrerní nabíječkou, ve které lze dobíjet náhradní akumulátory. Nicméně použití s tužkovými bateriemi je možné také. Patentované technologie Ledlesner jako je Advanced Focus System, Rapid Focus či Smart Light Technology, Zaručují vysokou kvalitu osvětlení.\nSvětelný tok 400/20 lumenů\nDoba svícení 4/35 hodin\nDočasný max. světelný tok (boost) [lm] 400\nTyp zdroje Akumulátor nebo baterie, Baterie (dobíjecí i klasické)\nMaximální výdrž baterie [h] 35\nmalá, lehká ,výkonná v případě vysvícení akumulátoru "jede" i na normální AA 1,5V(tužková) bat.\nakumulátor nejde nabíjet z powerbanky, musí se používat nabíječka + adaptér


Blansko se každou noc noří do tmy. V části města nefungují lampy — ČT24 — Česká televize\nBlansko se každou noc noří do tmy. V části města nefungují lampy\n21. 8. 2015 Blansko\nRozkopaná silnice i chodníky a navíc černočerná tma. Tak vypadá blanenská ulice Svitavská. Průtah městem prochází rekonstrukcí, kvůli které museli stavbaři odpojit pouliční osvětlení. Odstávka se dotkla i sousedních ulic. Město slibuje, že do konce srpna rozsvítí lampy alespoň v bočních ulicích, na hlavním tahu budou znovu sloužit až od konce září.\nV části Blanska nefunguje pouliční osvětlení\n„Celá ulice až tam dozadu je úplně potmě. Není tam vidět vůbec nic. Jediné, co svítí, je budova autobusového nádraží,“ postěžoval si v noci ze čtvrtka na pátek jeden z obyvatel Blanska. Tamní ulice Svitavská a její blízké okolí jsou už řadu týdnů bez pouličního osvětlení. Brána Moravského krasu, jak se Blansku také přezdívá, se tak noc co noc noří do téměř jeskynní tmy.\nOsvětlení nejvíc chybí v prostoru před vlakovým nádražím. Plocha je rozkopaná, i po setmění tam chodí desítky lidí, kteří téměř nevidí na krok. „Na cestu jsem moc neviděla, ale znám to tady,“ svěřila se jedna z kolemjdoucích. Jiní si na cestu svítili alespoň mobilními telefony.\nVadí vám chybějící osvětlení? Anketa mezi obyvateli Blanska\n„Při rekonstrukci ulice Svitavská muselo být odpojeno veřejné osvětlení, na tamní okruhy jsou napojeny i některé boční ulice,“ vysvětlil místostarosta Blanska Jiří Crha (ODS). Opravy pouličního osvětlení pak zdržely komplikace při překládce vodovodu, který narazil na skalnaté podloží a stavbaři tak museli hledat náhradní řešení.\nV přilehlých ulicích, kde zatím také panuje tma, by se mělo začít svítit do konce srpna. V samotné Svitavské se pouliční lampy rozsvítí zřejmě až po dokončení oprav. „Hotovo by mělo být do 30. září,“ upřesnil Crha.


Dinamed CBD Plus – KONOPEX Market\nRostlina konopí s působivým obsahem až 20 % CBD a méně než 1 % THC Více\nVýrobce: DinafemKód produktu: DM-DCPDoprava a platba\nPo uvedení do prodeje našeho prvního čistého kmene CBD (Dinamed CBD) neměl náš tým šlechtitelů jinou možnost, než jít o krok dále. Všichni jsme přemýšleli, zda je možné zvýšit obsah kanabinoidů ještě více, aby se vytvořil kmen se super vysokými hladinami CBD. Výsledkem je Dinamed CBD Plus, neuvěřitelná rostlina s působivým obsahem až 20 % CBD a méně než 1 % THC.\nKromě úžasné stability vyplývající z přísného procesu výběru a šlechtění vykazuje Dinamed CBD Plus vyšší hladiny kanabinoidů než její sestra Dinamed CBD.\nDinamed CBD Plus je sativa-dominantní hybrid s bohatým bočním větvením a ma středně vzdálená internodia. Její hybridní listy se zubatými a středně velkými lístky mohou v poslední fázi květu získat fialové odstíny.\nProdukuje vyšší výnosy než její předchůdce, má vyšší obsah kanabinoidů a silnější vůni. Její pryskyřice se také liší od toho, na co jsme zvyklí. Je méně mazlavý, a to kvůli jejímu nízkému obsahu THC (méně než 1 %), který způsobuje, že rostliny produkují méně žláznatých trichomů a více bazálních trichomů. Stručně řečeno, neuvěřitelně bohatá úroda sativně vyhlížejících květů se skvělým poměrem kalichu a listu.\nDinamed CBD Plus se může pochlubit lahodnou a sladkou ovocnou vůní s velmi zvláštními, ale známými tóny.\nRoste energicky díky svému sativnímu původu, a přestože by to neměl být problém, je třeba na to pamatovat při indoor pěstování. Není potřeba velkých přísunů živin. Po pouhých 60 dnech květu bude připravena ke sklizni koncem září/začátkem října na severní polokouli a koncem března na jižní polokouli.\nSložení a parametry\nCelkové množství kanabinoidů: 16.92%\nCelkové množství terpenů: 2.556%\nRostlina konopí s působivým obsahem až 20 % CBD a méně než 1 % THC


Francouzské ozbrojené síly se připravují na válku s vysokou intenzitou | ARMYWEB.cz\n01. 07. 2021 kategorie: Události 64 komentářů\nBěhem posledních desetiletí se se francouzské ozbrojené síly soustředily na jiné priority, než jsou válečné konflikty vysoké intenzity. To se teď má změnit. Francouzská armáda modernizuje výzbroj a zavádí nové systémy, plní závazky vůči NATO, ale také varuje před přílišnou závislostí na technologiích.\nV této souvislosti přinesl před časem britský týdeník The Economist informaci o tom, že všechny tři složky francouzských ozbrojených sil, tedy pozemní armáda, letectvo i námořnictvo, plánují na rok 2023 velké a komplexní divizní cvičení Orion v oblasti Champagne-Ardenne. Cvičení bude trvat několik dní a zahrne celou škálu francouzských vojenských kapacit v rozsahu, které ozbrojené složky netestovaly dlouhé roky. O rozsahu svědčí i plán zapojit do něj na 10 tisíc vojáků s tím, že se mohou připojit i belgické, britské a americké jednotky.\nV současné době francouzská armáda prochází několika modernizačními procesy, někteří analytici dokonce toto období nazývají generační transformací. Nejde ale jen o modernizaci výzbroje. Už na začátku tohoto roku generální štáb francouzské armády podle týdeníku The Economist založil řadu pracovních skupin, které mají za úkol zkoumat, jak je Francie připravena na konflikt vysoké intenzity.\nPsali jsme:Od smrti Usámy bin Ládina uplynulo již 10 let: Jak probíhala operace Neptune Spear\nFoto: Zkoumání bude zahrnovat nejen vojenskou připravenost armády (na snímku francouzský víceúčelový kolový obrněný transportér 6x6 VBMR Griffon), ale také například sociologický průzkum připravenosti francouzské společnosti na velký konflikt | Nexter / CC BY-NC-ND\nZkoumání bude zahrnovat nejen vojenskou připravenost armády, ale také například sociologický průzkum připravenosti francouzské společnosti na velký konflikt či její ochotu přijmout riziko válečných obětí ve velkém rozsahu, který Francie nezažila od druhé světové války. Ve francouzských vojenských kruzích se podle The Economict pro možnost velkého konfliktu začala používat terminologie HEM – hypothèse d'engagement majeur (hypotéza o velkém střetnutí), přičemž ale konkrétní protivník není exaktně pojmenován.\nZměna myšlení francouzských vojenských špiček zrcadlí proměnu nasazení francouzských ozbrojených sil, ale i dalších armád NATO, za posledních 30 let – od tzv. mírových misí, přes protiteroristické a protipovstalecké operace až po současné přípravy na větší konflikty s vyspělými protivníky. Například ve své strategické vizi pro rok 2030 zveřejněné v loňském roce šéf francouzské armády generál Thierry Burkhard vyzval k přípravě na intenzivní konflikt mezi státy.\nNedávno se generál Burkhard pro The Economist navíc vyjádřil v tom smyslu, že je třeba se bezpodmínečné připravit na „nebezpečnější svět“. Burkhard také tvrdí, do budoucích operací bude muset francouzská armáda nasazovat celé brigády a divize, tedy násobně více vojáků než doposud. To sebou nese nutnost reforem – od náročnějších požadavků na nábor vojenských nováčků, přes moderní výzbroj a vybavení, až po třeba jednodušší strukturu ozbrojených sil, aby byly flexibilnější a rychleji nasaditelné.\nFoto: Francouzské obrněné kolové bojové vozidlo 6x6 EBRC Jaguar | Nexter / CC BY-NC-ND\nPodporu armádě v oblasti investic a rozpočtu svými činy vyjadřuje i prezident Macron. Přes škrty v počátečním období jeho působení ve funkci se rozpočet na armádu zvyšuje. Např. na konci rozpočtového období 2019–2025 se zvýší o 46 procent oproti roku 2018. To také znamená, že Francie plní svůj závazek vůči NATO vydávat 2 procenta HDP na obranu. Po nekoncepčních zásazích do financování armády ze strany politiků v minulých letech mohou vojáci nyní plánovat na delší období a soustředit se na koncepční modernizaci výzbroje i dalších položek.\nJádrem modernizace francouzské pozemní armády je program Scorpion, který zahrnuje zásadní obměnu výzbroje u mechanizovaných obrněných jednotek, dále modernizaci tanků Leclerc a vytvoření digitální komunikační a datové sítě pro obrněné jednotky. Předpokládá se, že první plně vybavená brigáda programu Scorpion by měla být připravena do roku 2023. Přes modernizační projekty jsou ale špičky francouzské armády tradičně skeptičtější k technologickým novinkám. Již zmiňovaný generál Burkhard se již dříve vyjádřil, že žádná technologie není nikdy stoprocentně efektivní a že armáda má být schopna bojovat i případě, že technologie selže.\nFoto: Jádrem modernizace francouzské pozemní armády je program Scorpion, který zahrnuje zásadní obměnu výzbroje u mechanizovaných obrněných jednotek, dále modernizaci tanků Leclerc (na snímku) a vytvoření digitální komunikační a datové sítě pro obrněné jednotky. | Nexter / CC BY-NC-ND\nTo ilustruje třeba projekt nákupu dalších desítek nových houfnic Caesar pro francouzskou armádu. Jde totiž o poměrně technologicky jednoduchou zbraň, která je však velmi efektivní a osvědčila se v bojových podmínkách. Nejnovější verze houfnice Caesar 8x8 může mít dokonce automatický systém nabíjení, ale francouzská armáda preferuje poloautomatický, aby se snížilo riziko poruch, které nutně vedou k vyřazení dělostřeleckého systému z boje.\nTato francouzská tendence je ještě patrnější, když dojde na srovnání se spojenci, třeba Američany či Brity. Británie například nově snižuje počty vojáků i obrněné techniky, francouzská armáda tak bude mít napříště o 60 procent více vojáků než britská a o 50 procent více tanků. Naopak ale zavádění ozbrojených bezpilotních dronů do výzbroje je ve Francii pomalejším procesem než u dalších významných členů NATO.\nFoto: Houfnice Caesar | Nexter / CC BY-NC-ND\nNicméně Francie moderní technologie neodmítá a neignoruje posun soupeření velmocí v nových oblastech. Na podzim minulého roku se tak francouzské letectvo změnilo na vzdušné a kosmické síly, jako se to stalo již dříve třeba v Rusku (USA budují samostatné vesmírné síly vedle letectva, armády, námořnictva, námořní pěchoty a pobřežní stráže). Francie také posiluje své kapacity pro informační a kybernetický boj.\nno jen ať se připravují, ta občanská válka co ve francii vypukne bude pěkně ostrá..\na naco sa pripravuju,,vsak ani doma niesu vidiet ,,,a to uz polka francuzska je pod moslimamy,,,trapkovia\nCzert: ------ Jenom ještě droboučká poznámka, když už jsme na to tady narazili... To Kladsko, které patřilo přímo k Čechám/Českému království, to Prusové zabrali taky právě už v době těch slezských válek v roce 1742 (spolu s Dolním Slezskem, které na to přímo zeměpisně navazuje - a jasně, dneska, od roku 1945, to všechno patří Polsku). Možná za dodání ještě může stát, že když v roce 1918 vznikla Československá republika, tak se nám z těch někdejších pruských výdobytků z 18.století vrátila nevelká oblast Hlučínska ve Slezsku...\nSouhlas s tim, ze pripojeni rakusaku k jinym statum nez nemecku byla sance mala, ale chtel sem nabidnout alternativy k zamysleni.\nRakusaci meli v1918 zajimavy problem, k nemecku se pripojit nemohly, k jinemu statu moc nechteli a samostatni byt nechteli.\nMyslel sem ze v 1866 prisly ceske zeme o kladsko - onen vykrojek do severo vychodnich cech, ale je mozne ze o nej prislly driv.\nA k habsburkum, no to je takova ironie, ze nastupcem se stal kaja, ktery byl zastance nemecke nadvlady a proto se ru rozpadlo. Kdyby byl trefen on misto normalniho nastupce, tak by valka taky byla, a ru by mohlo byt zachraneno, protoze franta byl zastancem federalizace a rovnopravnosti.\nTo je takova ironie dejin.\nCzert: ---- Tak zase samozřejmě se dá říct, že němečtí Rakušané nebo rakouští Němci (ale nakonec včetně třeba i Němců českých nebo těch, kterým se spíš až později začalo říkat sudetští) byli v tom rakouském impériu vládnoucím národem, a ten rakouský stát jako mocnost byl hlavně jejich stát, vlastně i bez ohledu na habsburskou rodinu, to je fakt. Samozřejmě, jak i připomínáš, jiná byla situace Uher, zcela bezesporu po tom vyrovnání z roku 1867 - a v téhle souvislosti se dá připomenout, že když se tehdy pak uvažovalo o tom, že by i české země mohly vůči Vídni dosáhnout podobného vyrovnání jako Uhry, tak to byl hlavně vliv českých Němců, co to zmařilo (ale bylo těch faktorů asi víc, třeba Morava jako samostatné markrabství zůstávala mimo ta jednání)... ------ Ale že se od roku 1918 chtěli připojit k Německu, které navzdory pádu císaře Viléma II. pořád vlastně zůstávalo tou Říší, se kterou se jim alternativa spojení (v rámci tzv. velkoněmeckého řešení) nabízela třeba už v revolučním období 1848/1849... Tak s kterou jinou převážně německy mluvící zemí by se ale jinak mohli chtít spojit...??? Švýcarsko se svým kantonálním uspořádáním bylo už tradičně dost specifické a "svoje"... Ke Švýcarsku se tedy právě po rozpadu Rakouska-Uherska dost přimklo mrňavé Lichtenštejnské knížectví v Alpách... A jestliže můžeme za dost německy mluvící zemi považovat jen o něco větší Lucemburské velkovévodství, tak v jeho případě může zase stát za poznamenání, ale to už jen spíš mimochodem, že to se teprve v roce 1919, po období německé okupace za první světové války, vyvázalo z tzv. Zollvereinu, se kterým bylo vázáno s Německem (anebo nejpůvodněji jednotlivými německými státy) taky už hluboko od 19.století. ------ Jak píšeš k té prusko-rakouské válce z roku 1866, která kulminovala bitvou u Hradce Králové, a bylo to o vedoucí roli v Německém spolku, který pak byl taky, jako "nástroj rakouské politiky", rozpuštěn... Prusko si ale tehdy žádnou část českého území nepřivlastnilo. To máš asi na mysli prusko-rakouské války ještě o víc jak 100 let dřív, za Marie Terezie... Tady byly dvě slezské války v době válek o rakouské dědictví (1740-1748), kdy si Prusové vydobyli a uhájili naprostou většinu Slezska, které po předchozí staletí patřilo k zemím Koruny české. Rakousko (Marie Terezie) se to pak pokoušelo dobýt zpátky za sedmileté války (1756-1763), ale marně... ------ A ještě možná s těmi projekty federalizace ze strany Habsburků... Tak ono to bylo osobně spojeno až s Karlem I., který nastoupil na trůn teprve po smrti Franze Josefa I. v listopadu 1916. Jak je občas zdůrazňováno, otázka může být, co by s národnostní otázkou Franz Ferdinand d´Este, který dlouho za oficiálního nástupce Franze Josefa platil, ale který, jak známo, byl zastřelen v Sarajevu v červnu 1914... (???)\nTohle je diskuze jak si predstavuji, k veci, zadne osocovani ci leceni si mindraku jako jini.\nA ted k veci.\nSouhlasim s tebou, ze v 1918 se rakusaci vic citili byt nemci, nez samostatnym narodem.\nProto taky o cca 50 let drive vedli s pruskem valku o to, kdo bude mit hlavni slovo v nemeckem spolku, jestli prusove nebo rakusaci.\nA rakusaci dostali na budku a jako bonus prohrali kus ceskeho uzemi.\nAle nesouhlasim s tim, ze budouci rakusaci ztratou habsburku prisli o evropovladne tendence, i to byl jeden z duvodu proc se chteli pripojit k nemecku a ne jinim zemim kde se taky mluvilo neme cky.\nStaci se podivat na nemecko po 1918, to ztratou cisare a jeho rodu nijak neprisli o touhu vladnout evrope a ze nebyt zrady politiku, tak by porazka nebyla, jen remiza a i z te by vytriskali pro sebe nejake zisky.\nA adla se na te vlne dokonale svezl, nevytvoril ji.\nNemci velmi rychle zapomeli na hladoveni apod, a ze jedina otazka byla, kolik lidi z cetralnich mocnosti by zemrelo hladem a nemocemi, nez by se dohoda dostala do berlina.\nDruha svetova zacala z naprosto stejneho duvodu jako prvni - nemci chteli vladnout cele evrope, chteli hned a chteli toho dosahnout silou.\nA sli za tim, kdo jim to slibil.\nNebo myslis, ze by rakusane/nemci si ponechali vladnout habsburky, kdyby jim oni jen velkou risi, kde budou nemci hrat stejne housle jako ostatni?\nStaci se podivat jak se pod nimi zahoupal trun, kdyz vzniklo rakousko-uhersko.\nA to madaru bylo pocetne min nez cechu.\nTed si predstav jak by to dopadlo kdyby misto r-u melo vzniknout rakousko - cesko, pripadne rakousko - cesko-uhersko.\nA taky proc habsurci s nabidkou federAlizace cechum otaleli co nejdele to slo.\nKdyby ji nabidly cechum v 1915 ci 16 masaryk by byl temer jiste vyrizen, bez nadejena samostatny stat.\nAle ze ji nabidly v dobe, kdy uz prakticky habsburkove nemeli zadny vliv na budouci vyvoj taky neco napovi.\nNo a k tomu vsemu co si napsal, ze rakusani se citili byt vic nemci nez samostatnym narodem, jen potvrzuje moji puvodni tezi - ze se s nimi melo zachazet jako se spoluviniky a ne obetmi.\nCzert: ------ Nevím, jestli tady pod tím článkem má cenu dělat nějaké dlouhé analýzy k úplně jiným tématům, ale ono lze říci, že do toho roku 1918 "termín" Rakousko se do značné míry ztotožňoval nebo překrýval s habsburskou, habsbursko-lotrinskou dynastií. Zjednodušeně, "Rakušáci" byli hlavně Habsburkové a prostě jejich poddaní, včetně nás. Jistě, že nějaké Rakousy, Österreich, to tady bylo už před Habsburky (stačí připomenout třeba peripetie kolem našeho krále Přemysla Otakara II. ve 13.století), ale asi tak jako jiné německé země. Tak třeba v německy nebo španělsky psané literatuře (když si vezmeme, že ve Španělsku vládli Habsburkové v 16. a 17.století) jsou pojmy "rakouský" a "habsburský" někdy vyloženě synonyma (Haus Österreich, casa de los Austrias)... V době toho německého národního sjednocení v 19.století byli Rakušané od ostatních Němců vnímáni jako tak nějak odlišní vlastně hlavně tím, že to Rakousko (habsburská monarchie) zahrnovalo i vyloženě neněmecké (jako třeba české) oblasti. -------- A teď najednou, po roce 1918, byly pryč nejen ty neněmecké oblasti, ale pryč byli i Habsburkové. To tzv. Německé Rakousko (Rakouská republika) po roce 1918 jako by "osiřelo"... Řekl bych, že obvykle vlastně ani nevěděli, co jsou... A že by sami německy mluvící Rakušané jako národ, bez Habsburků, měli nějaké až moc velké ambice...??? Zase tu můžeme připomenout toho kancléře E. Dollfusse s jeho vlastním rakouským fašismem ("austrofašismem"), který se tedy tím Rakušanem (ne Němcem) cítil a který se tedy zahraničněpoliticky vázal na Itálii a na Maďarsko... ------ Jinak, Hitler zrovna Habsburky rád neměl, akorát se docela pochvalně vyjadřoval o Josefovi II., který vládl cca 100 let předtím, než se on sám v Braunau na Innu narodil... ----- A pokud by se v tomhle ohledu nabízelo srovnání Rakušanů se Švýcary (taky většinou, i když zdaleka ne úplně německy mluvícími), tam ten historický vývoj byl dost jiný. Ti už se ke konci 15.století prakticky vyvázali z té tehdejší Svaté říše římské národa německého, což o dalších cca 150 let později, v roce 1648, definitivně potvrdil vestfálský mír. Ve 20.století se asi většinou už jako nějací skuteční Němci být necítili...\nAno, rakusaci meli obrovske stesti ze cely stat nemusel budovat svetle zitrky komunismu. To by pro ne byl primereny trest.\nA k situaci rakusaku po 1918 - tak oni se chteli prilepit k nemecku hlavne proto, ze v malem state se citili velmi slabi, bez moznosti naplnit svoje ambice.\nSkutecne je k zamysleni, proc se chteji pripojit k nemecku, misto treba svycarska, nebo treba italie, kde by se sloucili se svymy nwmecky mluvicimi soukmenovci. A vymohli si treba jistou autonomii, nebo obdobu italsko-rakouska.\nHolt i rakusaci meli evropovladne touhy,\njak pred 1918, tak i potom.\nAdla se v nemecku nenaucil tomu ze nemci maji vladnout cele evrope a pak svetu. To mel z domova.\nBtw napis me sem jedinho vychodniho nemce co odsoudil invazi v 68.\nA kolik nemcu v 69 bylo cleny nemecke komunisticke strany?\nVidis, stezujes si, ze bylo malo lidi co odesli bojovat proti adlovi, stacilo by aby tvoji predsi sli bojovat, a hned by bylo o 1 ci 2 vic, ale oni se zachovali jako dokonali slovansti srabci.\nA ze cesi neznicili vojenskou vyzbroj? A? Tvuj defa pred nimi neskoval ani tu plechovku kolomazi aby nebylo cim lokomitivu promazat.\nNemusis nam tu karliku neustale pripominat ze v cele tvoji rodine koluje slovanske srabactvi.\nA ze je jedno proc se nebojovo? Mozna tak pro obecniho blba.\nNormalniho cloveka zajima, proc se co stalo.\nNevsim sem si, ze by se hitler danu, noru ci frantiku ci ostatnich ptal jestli se k nemu pridaji dobrovolne, nebo jestli chteji valcit.\nA ze cesi vyhazeli zidy?\nAha, a oni slovaci, polaci, frantici, danove, norove jednali jinak?\nNedá mi to, abych se ještě nevrátil k tomuto článku a diskusi pod ním... Každopádně souhlas (švarc) o větší pravděpodobnosti občanské války, a zrovna v dnešní Francii... Tak na druhou stranu zase už i zkušenosti od tzv. studené války od sklonku 40. do 80.let 20.století, a právě představy opravdu, ale opravdu nebývalé katastrofy tak nějak do pozadí odsouvají reálné představy válečných konfliktů mezi státy, vyzbrojenými arzenály jaderných zbraní (nebo aspoň konfliktů, ve kterých by šlo opravdu o hodně - jinou věcí mohou být třeba relativně limitované konflikty, v nichž by šlo hlavně třeba jen o nějakou velmocenskou prestiž)... Ale... ???\nTomas: ----- Zajímavá poznámka s tou Francouzskou Polynésií a Novou Kaledonií (jistě, záleželo by taky, s kým a kde by se válčilo, o co by šlo, atd.). Jistě taky, že už je to dost daleko mimo nějaký vymezenější geografický rámec působnosti NATO... ------ Jistě, že Německo mělo v Pacifiku za velké války své kolonie a brzy o ně přišlo... Když už je tady o tom řeč, tak by se dalo dodat, že kromě části Nové Guineje s přilehlým, dodnes zvaným Bismarckovým souostrovím se jednalo hlavně o souostroví Marian a Karolín v Mikronésii, které v roce 1899 koupili Němci od Španělů (pro které zase, když kvůli předchozí válce s USA přišli o Filipíny a Guam, tyhle zbývající ostrovy ztratily význam). Tady bylo pak nápadné, že o ně mělo zájem Japonsko, v jehož případě to byl právě speciálně zájem o německé kolonie a základny v Tichomoří a na pobřeží Číny, proč se už v roce 1914 taky zapojilo do války proti Německu. ------ Tak když se vrátíme k té aktuální Francii a vzali bychom eventualitu konfliktu konkrétně třeba, může jistě přijít na mysl, s Čínou, a nějakých jejích zájmů v těhle částech Pacifiku, tak to bezpochyby...\nCzert: ----- Když už jsme tu tedy řešili to Rakousko, tak zase když vezmeš čistě jen časové trvání té cca 10-tileté spojenecké (sovětské, americké, britské a francouzské) okupace, 1945-55, tak pořád to bylo delší období než ta cca 7-letá anexe Třetí říší v letech 1938-45. Jinak v téhle souvislosti může být možná zajímavé dodat, jestliže někteří zdůrazňují, že Rakousko mělo vlastně štěstí, že nespadlo (na rozdíl třeba od nás) do toho sovětského, komunistického bloku, že právě i ta svým způsobem centrální oblast Dolních Rakous v okruhu Vídně spadala do sovětské okupační zóny. ------ No a to další, to je právě taky otázka nějaké vlastní národní identity... Museli bychom tady jít zpátky přinejmenším k peripetiím v době německého národního sjednocení v 19.století, ale každopádně ještě i po tom roce 1918 tady zjevně existovala představa, proč by Rakušané měli být nějak méně Němci než, například, Bavoři nebo Sasové. Jak jsem psal, myšlenku nějakého samostatného rakouského národa se mezi světovými válkami nepodařilo tolik prosadit třeba ani tomu Dollfussovi, a jistě i v tomhle kontextu pak můžeme vnímat to nadšené vítání Hitlera v březnu 1938 (vlastně sjednocení s Němci, kterému po roce 1918 bránily západní dohodové velmoci)...\n"Germánský genom je slabší než slovanský ale je druhý nejčastější."\nPěkná lež. :slight_smile:\nPokud se někdo cítí jako Rusák a má blízko k ruské mentalitě, je to čistě jeho problém. :slight_smile:\nJe úplně jedno proč domorodci nebojovali za svoji zemi v roce 1938 a 1968. V každém případě je to kolektivní zbabělost. Všechny ostatní státy nejen v Evropě na Hitlerovi vojáky stříleli. Místní zbabělci navíc jako bonus Wehrmachtu předali v březnu 1939 kompletní, neporušenou výzbroj a výstroj celé armády. Od 1. října 1938 do 15. března 1939 "preventivně" ve zbytku Československa bez Sudet, vyhodili všechny Židy ze státní správy, lékařských a právníckých komor,..., aby se zavděčili Hitlerovi.\nVšechna čest padlým bojovníkům proti okupantům. Škoda, že jich bylo tak strašně málo.\nV roce 1969, jeden rok po sovětské okupaci, byla 1/5 dospělé populace členy KSČ, kde přímo u prověrek, nebo v přihláškách podepsali, kladný vztah k okupační armádě a mocnosti. Dodnes nepromlčitelný trestný čin. O členech Svazu československo-sovětského přátelství snad nemá cenu ani mluvit. :slight_smile:\nTim ze karlik nadava ze se cesi v 38,39 ci 68 nebranili je proto, aby zmensil srabactvi toho, ze jeho predci v te dobe nebojovaly a kolaborovaly s okupanty.\nTim, ze se snazi vytvorut dojem ze nikdo z cechu nebojoval, tudiz srabactvi jeho rodiny je stejne jako ostatni.\nTo, ze to urazi rodiny vsech co sli bojovat, je mu v jeho egoismu jedno.\nOzbrojené síly Francie budou mít problém s u držením Francouzské Polynésie a Nové Kaledonie to může být hodně složitý problém. Německo tam mělo za Velké války také koloniální území a přišlo o ně, že se nestačilo divit. Od EU a NATO nelze očekávat podporu, EM je historicky nejstarší vojenská škola na světě, někdy nastanou neřešitelné situace.\nJe fakt vtipný jak si u článku o modernizaci francouzské armády mnoho lidí dokazuje kdo ho má delšího nebo kdo je rasově čistej (zřejmě vševědoucí karel). Češí jsou slovani (záaqpdní). Že jsme geneticky rozmanití je z větší části důsledek geografické polohy .-) Germánský genom je slabší než slovanský ale je druhý nejčastější. No oni němci najsou čistokrevní germáni. Jinak armáda se v 38, 39 nebránila protože tak zněl rozkaz. A pak se velká část důstojnické sbopru zapojila do odboje domácího nebo v rámci armád bojujících proti němcům. BTW československá armáda měla nejvíce padlých generálů ze všech armád (díky domácímu odboji). Je směšné říkat, že naši nebojovali nebo jací to byli kolaboranti. Ty desetisíce mrtvých mluví o něčem jiném. A je to poplivání jejich památky (včetně mého prastrýce). BTW francouzí válku nechtěli, stačí si přečíst vzpomínky našich pilotů nebo těch co bojovali v pozemních jednotkách. Ale řada jednotek bojovala a letci také.\nTvoje puvodni veta taky kdyz sis myslel ze wd napsal wilson.\nTvoje neznalost je skutecne dokinala.\n"Mozna by mel nekdo vysvetlit karlikovi ze ve washgtonske deklaraci bylo csr zahrnuto jen diky akcim, masaraka, benese, stefanika."\nTvoje původní věta vystihuje tvé mentální rozpoložení nejlépe. :laughing:\nSkutecne by ses mel naucit lip cesky, protoze kdyz uz si psal o 'darovani" csr od usa, mel si spis napsat 14 bodu a ne wd.\nA tedme vysvetli, co jevetsi neznalost, pripsat autorstvi wd jen amikum jak si to udelal ty, nebo hlavne masarykovi a ustatnim jak ja?\nKarol Kautský uvádí, že poté, co Masaryk sepsal obšírný koncept v češtině, pověřil svého osobního tajemníka Jaroslava Císaře překladem do angličtiny. Přitom Císařovi měl při redigování pomáhat redaktor deníku Chicago Tribune James O'Donnell Bennett,[pozn 3] soudce Nejvyššího soudu Spojených států Louis Brandeis, ministr vnitra Spojených států Franklin Knight Lane a zejména profesor Herbert Adolphus Miller, který spolu se svými pěti americkými přáteli z právnických a úřednických kruhů uspořádal schůzku s cílem upravit deklaraci do konečné podoby,\nA pak, kfyz citujes, cituj cele\nV odpovědi na rakousko-uherskou mírovou nótu, odeslanou ještě 18. října 1918, Spojené státy oficiálně odmítly Karlovy požadavky odkazem na desátý bod ze Čtrnácti bodů prezidenta Wilsona z 8. ledna 1918, podle kterého měla být národům Rakousko-Uherska poskytnuta „nejsvobodnější příležitost k autonomnímu vývoji.“ Kvůli de facto uznání ČSNR jako vlády Čecho-Slováků a zároveň uznání práv Jugoslávců na svobodu vláda Spojených států konstatuje, že „prezident už není oprávněn přijmout samotnou ‚autonomii‘[pozn 4] těchto národů jako základ míru, ale je přinucen trvat na tom, že ony samy, a ne on, posoudí, které akce ze strany rakousko-uherské vlády uspokojí jejich nároky a mínění o vlastních právech a jejich určení jako členy rodiny národů.“[\nTak a ted bysvetli jak z toho vypliva ze to byl od usa.\nTo, ze cesi dostali csr zadarmo, tu neustale opakujes, ale doted si to nicim nepodlozil.\nAle jako pravy komunista neustale opakujes lez a doufas ze ji lidi uveri.\nZmateny gramar nazi kaja\nRek bych ze dejiny csr znam lip nez ty, protoze ty znas jen ty upravene, nackovske.\nJedine co si zatim predved je slovanske okecavani svoji tuposti.\nAno, tim ho bylo jasne ze myslis stat - csr od usa, ale jak z jakekoliv casti ci celeho textu vypluva ze vd napsal masaryk - a ne wilson / ci nekdo z usa si dodnes neobjasnil.\nJen to typicke slovanske, komumidticke okecavani.\nKdyz pises o srabcich 38,39 a 68, pises o svoji rodine, ne cesich.\n""Protože ho dostali zadarmo, darem od USA :smile: (Washingtonská deklarace)," "\n"ho" je ten stát, to Československo.\nTo bys ovšem musel umět číst a umět chápat psaný český text. Chápu, že v Rusku žvatláte jinak. :smile: Kdybych chtěl psát o Washingtonské deklaraci, tak bych napsal "dostali ji". :slight_smile:\nMěl bys to číst celý. To je normální český text:\n"Zdejší Slované nikdy nebojovali za to "své" Československo proti nepříteli, 1938, 1939, 1968.\nProtože ho dostali zadarmo, darem od USA :smile:"\nTo jsi opravdu tak mentálně retardovaný?\nPřečti si to, než se začneš více ztrapňovat. Vlastně to už víc ani nejde. :slight_smile:\nMožná, kdybys to alespoň jednou celé přečetl, tak by se ti mohlo rozbřesknout Slovane. Je k smíchu, že neznáš historii země ve které žiješ. :laughing:\n"...Spojené státy oficiálně odmítly Karlovy požadavky odkazem na desátý bod ze Čtrnácti bodů prezidenta Wilsona z 8. ledna 1918, podle kterého měla být národům Rakousko-Uherska poskytnuta „nejsvobodnější příležitost k autonomnímu vývoji"..."\nSlovansky lhar karel\n"Protože ho dostali zadarmo, darem od USA :smile: (Washingtonská deklarace),"\nPresne tohle si napsal slovane kajo. A ted vysvetli jak z toho vyplyva ze wd napsal masaryk.\nBez nejakeho slovanskeho okecavani.\nSnazis se slovane karliku tvarit jako chytry clovek, ale pritom si jen chytrolin co si na nej hraje. A pak kope kolem sebe pokazde kdyz je pristizen pri lzi.\n"Tak uz se konecne rozhodni, predtim si tvrdil ze wd vytvoril wilson a ted ji najednou napsal masaryk? Se konecne rozhodni."\nA začalo to "slavné" slovanské okecávání a lhaní. :laughing:\nA takovým většinovým joudům dal prezident USA Wilson zadarmo republiku. :laughing:\nKomouši tě vychovali dobře k obrazu svému a k ostudě ČR. :laughing:\nKdo zná pravdu, nikdy by nenapsal podobný nesmysl jako ty.\nZkus někdy zapojit hlavu. :slight_smile:\nAno, rakusaci byly po 45 okupovani, ale krstce a kdyz se podivas na jejich vyklad historie po 45, tak rakusaci se vzdy stavi do pozice obeti a ono bourlive celorakouske vitani hitlera v 38 ponekud zamlzuji.\nNe nadarmo se rika ze rakusakum se povedli 3 zazraky.\n1. Mozart byl rakusak\n3.rakousko hitlerovou obeti.\nTak uz se konecne rozhodni, predtim si tvrdil ze wd vytvoril wilson a ted ji najednou napsal masaryk?\nSe konecne rozhodni.\nRaději by se měli chystat na občanskou válku. Ta je pravděpodobnější.\nCzert: ----- No, "oběť nácků nebo jejich spolupachatel"... Já bych řekl, že na to uznání není až tak jednoznačná odpověď, nebo, že to spíš oni sami se snaží prezentovat, že "byli první Hitlerovou obětí". Tady jde o to, že oni se po rozpadu Rakouska-Uherska a skončení první světové války v roce 1918 obvykle pořád cítili tak nějak součástí německého národa (který se sám předtím politicky sjednotil vlastně teprve v roce 1871), přičemž ale vítězné velmoci po roce 1918 jeho sjednocení s Německem zakázaly - a že jsou nějakým zvláštním národem, to jim asi pak plně a natrvalo nevštěpil ani "austrofašistický" kancléř Dollfuss, který byl v roce 1934 zavražděn (smrtelně zraněn) při pučistickém pokusu proněmeckých nacistů (a což, mimochodem, tehdy vyvolalo napětí mezi Německem a Itálií, protože toho Dollfusse zase plně podporoval právě Mussolini)... Tak v roce 1945 byli v podstatě nahlíženi tak, že od toho roku 1938 byli prakticky normální součástí Německa. Sice rakouský stát, na rozdíl od německého, od roku 1945 zase normálně fungoval, ale vem si třeba, že až do roku 1955 bylo Rakousko taky rozděleno na 4 okupační zóny vítězných Spojenců (což se, podobně jako v případě Berlína, týkalo i zvlášť Vídně), předpokládám, že tehdy mu byl třeba i uzavřen přístup do OSN, kam pak vstoupilo až v tom roce 1955... (???)\nFrancie už není sladkou Francií, ale zemí prolezlou muslimy a islámem...za pár let se složí i její armáda a nahradí ji vojenský Islámský stát\nOpravdu? "... díky akcím ...", "... bylo csr zahrnuto ..." ? Proč bys to četl viď, když jsi slovanský vševěd a můžeš se z fleku vyjádřit k čemukoliv na světě.\nHned je vidět, že se vyznáš "vlastenče". Kvalita příznivců MZ a SPD se pozná neomylně na první pohled. :laughing:\n"Declaration of Independence of the Czechoslovak Nation by its Provisional Government."\n"Prohlášení nezávislosti československého národa jeho prozatímní vládou.", tedy tzv. Washingtonskou deklaraci napsal sám TGM v USA a týká se pouze a jenom prohlášení "československého národa". Jak také jinak, že. :smile:\n"Kéž by nám Pán Bůh všeliké to vlastenčení z huby do rukou (i hlav) vraziti ráčil !"\nPodle me je velka historicka nespravedlnost, ze rakousko bylo uznano jako obet nacku, misto spolustrujce jejich zlocinu.\nStaci se podivat jak nadsene rakusaci nacky podorovaly a jak mizivy tam byl odpor vuci nackum.\nA muzes tu popsat jake zeto vyhody narodniho socialismu cesi pozivaly?\nLol. Ano polaci a zabozrouti bojovali, ale proto,, ze byly napadeni.\nNikdo s nimi nediskutoval o tom, jestli bojovat nebo ne.\nFrantici prakticky nebojovali az do bitvyo francii.\nMozna by mel nekdo vysvetlit karlikovi ze ve washgtonske deklaraci bylo csr zahrnuto jen diky akcim, masaraka, benese, stefanika.\nNo ano. Pro ty pouliční bitky s vysokou intenzitou je potřeba pořídit tanky Charles Leclerc. Konkrétní protivník není pojmenován, proto plánují na rok 2023 velkou bitvu v Ardenách. A vzápětí poté, co francouzští generálové varovali Macrona: Zatočte s islamisty - máme tu článek o tom, že "někteří analytici dokonce toto období nazývají generační transformací".\nJenom poznámka k těm Francouzům za druhé světové války, o nichž tady diskutují Czert a otacon 70... Tak oni po té kapitulaci v roce 1940 přece zčásti bojovali fakticky i na straně té Osy (tak jistě, že zase ne nějak horlivě, proč taky po invazi západních Spojenců ve francouzském Maroku a Alžírsku v listopadu 1942 Němci obsadili i to území tzv. vichystické Francie, že...). Je taky fakt, že za úspěch lze považovat, vzhledem k těm peripetiím od roku 1940, že se generálu de Gaullovi nakonec, v roce 1945, podařilo dosáhnout uznání i pro Francii jako jednu z vítězných velmocí druhé světové války.\nPoláci i Francouzi přece bojovali! Poláci se rozhodně netěšili výhod národního socialismu jako Češi.\nMožná by měl někdo vysvětlit neználkům, proč od roku 1928 stála před budovou hlavního nádraží v Praze socha amerického prezidenta Woodrowa Wilsona, kterou zničili nacisté v roce 1941 a byla obnovena 5.října 2011.\nBolševik učil své ovečky, že Československo vzniklo 28.října 1918, aby zamlčel zásadní roli prezidenta Woodrowa Wilsona a USA.\nČeskoslovensko bylo formálně vyhlášeno 28.října 1918, ale TGM s E. Benešem měli od 20. října 1918 v kapse diplomatické potvrzení vzniku Československa.\nTGM s E.Benešem si údajně připomínali vznik Československa 18.října, den přijetí tzv. Washingtonské deklarace. . Proti nim stáli takzvaní "muži 28.října", kteří si mysleli, že Československo vzniklo jejich zásluhou a zásluhou ulice, která strhla pár orlic ze zdi.\nČeskoslovensko v podstatě vzniklo už 29.června 1918, kdy Francie uznala Československou národní radu, jako základ budoucího státu a československé legie, jako spojeneckou armádu budoucího státu.\nDobrý zaklad: https://en.wikipedia.org/wiki/Czechoslovak_declaration_of_independence\nMám obsedantní pocit, že polovina diskutujících nezná dějiny vlastní země (tedy pokud autoři pocházejí z České kotliny, i když gramatické lapsy naznačují až mimoevropský trolling) u dalších zase fakta nahrazují přání a hlavně logické argumenty nahrazují osobní invektivy. Zhusta je vhodné si položit otázku : Cui bono a odpověď je v podstatě neveselá.\nA k tomu tvojemu adlovi, copak frantici, polaci a jini nepracpvali ?\nZabozrouti dokonce jeste lepe nez cesi.\nZopakuj si dejepis, legionaru bojovalo vic nez par tisicovek.\nMas pravdu v tom, ze jich vic bojovalo za ru, ale nazapominej ze po dezercich ru delalo vse mozne a nemizne aby dezercim tabranila, ale vystavovala cechy i propagande, treba tim ze slibovala cechum vyrovnani jake se dostalo madarum (slovaci meli smulu), ale i strasenim ze bez rakouska zahynou - risti nemci je sezerou.\nCzert:A ty ceske legie za 1 svetove a pak letci v anglii, pesaci v africe a armada v sssr za 2 svetove bylo co ?\nCopak těch pár tisícovek dobrovolníků lze považovat za národ? Národ bojoval za císaře(140 tisíc padlých), nebo pracoval pro Hitlera, který v roce 1943 napsal Čechům dopis, kde jim poděkoval za poctivou a spolehlivou práci.\nZe cesi dostali csr zadarmo - washingtonskou deklaraci ? Aha, tak on se sam od sebe rozhodl, ze vytvori csr z niceho, ze jo.\nNo jo, ses ukazkovy prolhany slovan.\nA ze cesi nebojovali v 38,39 a 68 ? Vsak nikdo z tvoji rodiny se nevzeprel, takze kde beres drzost kritizovat ? Slovane.\nA je uzasne ta tvaje eu a nato...a je zajimave ze tu porad pises o svycarsku jako vzor pro cr, a svajc do eu a nato nejspis nikdy nevstoupi.\nCim vysvetlis tuhle svoji schyzu ?\nVysvetli jak tu cechum zajistil blahobyt eu a jakou ze ochranu nam to piskytuje nato.\nA ty ceske legie za 1 svetove a pak letci v anglii, pesaci v africe a armada v sssr za 2 svetove bylo co ?\nTo bojovsli cechoslovaci za ceskoslovensko.\nNeni moje chyba ze neznas dejiny.\n"Jen musím jako historik položit otázku těm inteligentům, co stále papouškují, že Češi nikdy nebojovali."\nProč do všeho montuješ Rakousko-Uhersko ? Aby byla omluva pro zbabělce ? :smile:\nProč to nenapíšeš po pravdě chytrolíne ?\nZdejší Slované nikdy nebojovali za to "své" Československo proti nepříteli, 1938, 1939, 1968.\nProtože ho dostali zadarmo, darem od USA :smile: (Washingtonská deklarace), stejně tak remcají i dnes nad EU a NATO. Jenom žvaní a remcají, jaký je to pro ně fuj, že by se ale někdo z nich zvednul jako chlap a na protest odešel podle nich za lepším mimo EU to u slovanských srábků nehrozí. Někteří dobře vědí, že by to skončilo stejně, jako v roce 1989, slovanským úpadkem. :laughing:\n"Takže se považujete za parazita..., a to jen sebe, nebo celou svou rodinu?\nZajímavé, jak dokáží inkludovaní nýmandi jako jste vy velmi výstižně popsat svůj stav."\nPovažuji se za Čecha. Češi, jak známo nejsou geneticky Slované.\nNěkteří mají hodně společného s Rusákem a že je vás tady hodně, ale to není můj problém, nejsem Slovan. :slight_smile:\nJen musím jako historik položit otázku těm inteligentům, co stále papouškují, že Češi nikdy nebojovali. Rakouská, respektive od roku 1867 rakousko-uherská armáda od 18. století do první světové války se skládala výhradně z Vídeňáků, Tyroláků a Maďarů? Nebo máte ještě nějaké jiné "nápady" či ještě hloupější klišé?\nFrancii čeká nejreálněji vypuknutí etnicko-občanské války, která už latetně začala.\nad Karel3: "Zdejší Slované jsou v podstatě parazité, což prokázali v historii již mnohokrát.\nAniž by se nějak zasloužili ... Užívat si pohodlného života v blahobytu EU pod ochranou NATO a zároveň si hrát na nespokojené? To dokáže jenom slovanský jouda...."\nTakže se považujete za parazita..., a to jen sebe, nebo celou svou rodinu?\nZajímavé, jak dokáží inkludovaní nýmandi jako jste vy velmi výstižně popsat svůj stav.\nUž Patton se kdysi vyjádřil, že raději bude bojovat s deseti německými divizemi před sebou, než s jednou francouzskou za sebou.\n"Já bych klidně bojoval, ale rozhodně ne na straně EU, NATO a navíc s odpornými Turky jako spojenci.."\nZdejší Slované jsou v podstatě parazité, což prokázali v historii již mnohokrát.\nAniž by se nějak zasloužili ... Užívat si pohodlného života v blahobytu EU pod ochranou NATO a zároveň si hrát na nespokojené? To dokáže jenom slovanský jouda.\nJó kdybys žil v Rusku a ohrnoval nos nad EU a NATO jako rovný chlap, tak klobouk dolů. Ale takhle "v teple", jako užvaněná baba bez důsledků, jenom proklamačně... :laughing:\nInu Slované. :smile:\n"No na rozdíl od Francouzů Češi jako národ nikdy nebojovali a bojovat ani nebudou. Podstatný je pro ně především klid na práci."\n"Podstatný je pro ně především klid. " Já bych vynechal to jedno slovo, práci.\nTo je myslím výstižný popis vegetování slovanského živlu ve zdejší kotlině od roku 1918, tuplovaně čistokrevný od roku 1945. :laughing:\nNo na rozdíl od Francouzů Češi jako národ nikdy nebojovali a bojovat ani nebudou. Podstatný je pro ně především klid na práci.\nJá bych klidně bojoval, ale rozhodně ne na straně EU, NATO a navíc s odpornými Turky jako spojenci...\nvšechno to jsou homosexuálové tam aji tam.\nNebudu podceňovat Ecole Militerre, kterou založila metresa krále a vzešlo z této školy hodně vynikajících kádru francouzské armády. Příprava nikdy neškodí, ale platí, že kadry připravují armádu v intencích minule valky a ta jaksi nedopadla pro Francii dobře, co bylo, terasky som majorem. Z kolonii zůstal Kaledonie, S. P. Miquelon a Guyana. V Mali jim musí pomáhat nás prapor a L. E. nestačí, Francii čekáji domácí nepokoje na pokraji války, která probíhá. Ano, Francie má jadernou zbraň, dobre kadry a historickou E. M. a L. E., jestli to bude podmínka postačující, tak tomu věří jen naivista jakým je prez. Macron.\nJasne, frantici hrdine bojovali, a to tak ze v 38 delali protivalecne demonstrace, v 39 kdyz meli udelat krok do nemecka tak museli lidi jdoucich za nimi uklizet bobky, a kdyz ve 40 bojivali, tak kolikrst zacali s ustupem po par vystrelech.\nNeni nahoda ze nejtezsi boje z francouzke armady temer bez vyjimky nesly cizinecke jednotky - polaci, cesi, africane.\nFrantici co nejrychleji ustupovaly.\nCo si myslet o bojovem vykonu kdy 3x pocetnejsi armada se brani jen o tyden dele nez polsko, a to se branili ken z jednoho smeru a ne ze 3 jak polaci.\nNe nadarmo sou frantici a italove brani jako nejhorsi vojaci cele valky.\nAno, horsi nez cesi, polaci, rusove, jugoslavci a jini.\nA karliku, kdyz pises o srabcich z 38,39 a 68 pises hlavne o svoji rodine, kteri se zachovali jako slovansti srabci.\nNe nadarmo se rika, dle sebe soudim tebe, ty ses dokonaly priklad.\n"Francie na konflikt velke intenzity se pripravuje tak, ze ji dojde munice za 1 hod a pak se hrdine vzdaji."\nProč se zrovna ty posmíváš Frantíkům ?\nFrantíci bojovali, neodevzdali kompletní výzbroj a výstroj, nenechali se zotročit nacistickým ani komunistickým hlupákovem jako ovce na rozdíl od srábků v Československu 1938, 1939 a 1968.\nNa koho se chceš s tou v Evropě unikátní zbabělostí ještě vytahovat chytrolíne ?\nNa USA nejsi dost chytrý ani pracovitý, jak jsme si minule ukázali v HDP na 1 obyvatele, ani na ty Francouze nemáš statečností a asi ani tím HDP.\nTak na čem sis vlastně přefouknul to své ego? Na ruském zelí a kvásku ? :laughing:\nA co takhle lampasaci 30 výročí rozpuštění Varsavske smlouvy, to nestojí ani za zmínku.\nFrancie na konflikt velke intenzity se pripravuje tak, ze ji dojde munice za 1 hod a pak se hrdine vzdaji.


Logitech MX Sound - daShop.cz\nDomů / Audio / Reproduktory / Logitech MX Sound\nPro dosažení vynikajícího zvuku v úchvatném provedení byl každý prvek systému MX Sound pečlivě vybrán, od špičkových měničů až po prémiovou tkaninu a podsvícené ovládací prvky aktivované pohybem. Poslouchejte prostřednictvím technologie Bluetooth nebo kabelového připojení a plynule mezi nimi přepínejte pomocí funkce Logitech Easy-Switch™. Vychutnejte si výjimečný zážitek na vašem stolu.\nZdarmaZdarma 12 999 Kč –17 %\nAsus ROG Magnus mikrofon (90YH0101-B2UA00)\nROG Strix Magnus je první mikrofon určený speciálně pro herní streamování. Obsahuje tři samostatné studiové kondenzátorové kapsle pro čistou kvalitu záznamu, technologii ENC,...\nŠPIČKOVÁ REPRODUKCE ZVUKU NA VAŠEM STOLU\nMožnost spárování až se dvěma zařízeními Bluetooth® a/nebo připojení jednoho zařízení prostřednictvím vstupu 3,5 mm. Technologie Logitech Easy-Switch™vám umožní plynule přepínat mezi zdroji zvuku – stačí pozastavit zvuk na jednom a stisknout přehrávání na druhém.\nTyto reproduktory, s 24 watty špičkového výkonu (12 wattů RMS), vynikajícími měniči a jedinečným způsobem zkonstruovanými válcovými porty pro širší dosah basů poskytují vyvážený zvuk, přesně reprodukující hudbu tak, jak to její tvůrce zamýšlel. Díky 10° úhlu sklopení se posluchač ocitne na tom nejlepším místě pro optimální zážitek z poslechu.\nRegulujte hlasitost a párujte zařízení Bluetooth jemným dotykem podsvícených ovládacích prvků v přední části reproduktoru aktivovaných pohybem. Pro úsporu energie se po 20 minutách nečinnosti automaticky aktivuje pohotovostní režim.\nElegantně zhotovené reproduktory se vyznačují stříbrnými ozdobnými kroužky, podsvícenými ovládacími prvky aktivovanými pohybem a potahy z luxusní látky. Reproduktory jsou navrženy jako doplněk pro ostatní prémiové stolní příslušenství Logitech, například Craft a MX Master 2S.\nKompatibilní se zařízeními vybavenými technologií Bluetooth a libovolným zařízením se vstupem 3,5 mm:\nCelkový výkon (špičkový): 24 W\nCelkový výkon (RMS): 12 W\nSpolehlivý dosah 25 metrů v linii přímé viditelnosti\nPárování Bluetooth a ovládací prvky hlasitosti umístěné v přední části pravého reproduktoru\nČíslo produktu 980-001283\nLogitech MX Sound 1\nLogitech MX Sound 2\nLogitech MX Sound 3