Václav Bečvář (motoristický nadšenec) - 2.část:\nK Ježíšku dostával pořád stejného koně\nPřed hobšovickou školou. Desetiletý Václav Bečvář je třetí zleva v horní řadě, a je v podstatě „pravou rukou“ pana učitele.\nV minulém vydání našich novin jsme Vám představili rodiče a prarodiče známého motoristického nadšence, předsedy Orion klubu Slaný a provozovatele Muzea zemědělských strojů v Hobšovicích, Václava Bečváře, a nastínili jeho první dětské krůčky. Dnes se vrátíme do dob, kdy malý Václav Bečvář navštěvoval školu v Hobšovicích.\nPři předčítání z knih ani nedutal\nJako malý kluk strašně rád chodil k dědovi a babičce do Osluchova, kteří měli ve zvyku předčítat si z knih, vypůjčených v knihovně. „Literární sezení“ většinou probíhalo v neděli večer a do Osluchova často přijela celá Bečvářovic famílie. Václav Bečvář si tyto tradiční nedělní chvilky literárního rozjímání vybavuje asi takto: „Na předčítání z knih jsme se všichni vždycky hrozně těšili, protože v době, kdy ještě nebyla televize, jsme prakticky neměli jinou možnost večerního pobavení. Pamatuji si, že jeden týden předčítal děda a další týden ho pak vystřídala babička, mající při této činnosti vždy velmi vážný výraz a brýle na špičce nosu. Když jeden z prarodičů docela nahlas četl z knihy, třeba od V. B. Třebízského, všichni ho pozorně sledovali a ani nedutali.“\nStrejda se mu neobyčejně věnoval\nKaždé prázdniny jezdila babička, Anežka Bečvářová, za svými sestrami do Třebechovic pod Orebem a s sebou brala i malého Vašíka Bečváře, nikoliv jeho bratra, protože on byl více domácím mazlem, než vášnivým cestovatelem. Pro Václava Bečváře to byly, dle jeho slov, naprosto ukázkové prázdniny, na které strašně rád vzpomíná, a to hlavně díky jeho strýcovi, Josefu Kilingerovi, který se malému Vaškovi neobyčejně věnoval: „Prakticky celé prázdniny jsme se strejdou chodili na ryby a na další velmi zajímavé akce a různé exkurze. Jeden den se mnou šel do cihelny, druhý den jsme zavítali k hrnčířovi, třetí den třeba na nějakou výstavu, atd. Bylo to opravdu velmi pestré a pro mne, malého kluka, nesmírně zajímavé a poučné,“ říká o svém nezapomenutelném strýcovi V. Bečvář.\nDarovanému koni na zuby nekoukal\nVánoční svátky se u Bečvářů odehrávaly podle přibližně stejného scénáře a vždy byly důvodem pro to, aby se široká Bečvářovic rodina sešla v kompletním složení. Předtím, než zasedli ke štědrovečerní večeři, se všichni odebrali ven, aby zkontrolovali stavení a vůbec celé hospodářství. Teprve, když si splnili svou „povinnost“, mohli zasednout ke štědrovečerní večeři a posléze se radovat z vánočních dárků. A to ne z ledajakých: „Na Ježíška vzpomínám velice rád, protože nám každý rok přinášel takový pozoruhodný dárek. Ne, že bychom byli vysloveně chudí, ale pod stromečkem jsme takových pět až osm let nacházeli houpacího koně, pokaždé v jiném přestrojení. Jeden rok měl hnědý ocas a hřívu, druhý rok ho maminka přebarvila na grošáka, třetí rok byl zase černý. A protože jsme ho do dalších Vánoc vždycky tak trochu zhuntovali, rodiče se museli pravidelně starat o jeho ,údržbu‘. Vedle nás bydlel švec, který mu pokaždé vyrobil nové sedlo, a táta ho držel pohromadě tím, že všechny ,šrámy‘ zaklížil či zakolíčkoval. I když tohoto koníka jsme každý rok našli pod stromečkem, nikdy jsme nenamítali, že bychom ho už nechtěli. A zpočátku jsme k tomu neměli ani žádný důvod, protože nejméně tři roky jsme na tento ,podfuk‘ nepřišli. Když toto vyprávíme svým vnoučatům, tak oni si myslí, že kecáme. Oni už prostě žijí v úplně jiném světě.“ Tak vzpomíná V. Bečvář na pozoruhodný vánoční dárek, který on i jeho sourozenci každé Vánoce spatřili pod vánočním stromečkem.\nHaranti by se měli nejdřív vyblbnout\nOba Bečvářovic kluci měli doma i nějaké pracovní povinnosti. Prý to ale nebylo nic hrozného: „V té době bylo celkem běžné, že děti musely doma pomáhat s udržováním domácnosti, zkrátka měly rozdělené rajóny. Stejně to bylo i v našem případě. Táta nám nařídil, že já budu jeden týden uklízet, zametat dvůr a můj brácha bude čistit boty, a že další týden si to prohodíme. Neexistovalo, abychom k tomu měli nějaké připomínky, pro nás to bylo prostě svaté. Občas jsme museli pomoct i s dalšími pracemi, ale faktem je, že toho zase tolik nebylo, protože většinu domácích prací obstarala maminka s babičkou. Pro nás bylo výborné to, že když jsme přišli ze školy, mohli jsme doma praštit s taškou a utíkat někam ven, přičemž domácí rajóny jsme mohli ,sjet‘ až později. Táta totiž zastával názor, že haranti by se měli po škole nejdřív vyblbnout, a až potom si splnit své povinnosti.“\nZákladní vědomosti získal ve dvojtřídce\nMalý Václav Bečvář své první vědomosti či poznatky o tomto světě získal ve „dvojtřídce“ v Hobšovicích. Na dnešní poměry to byla docela zvláštní škola: „V jedné třídě se prvňáci učili třeba psát písmenka a třeťáci, kteří seděli v lavicích za nimi, psali třeba diktát. Ve druhé třídě měli druháci například kreslení a čtvrťáci byli zkoušeni z počtů. Všechno bylo zorganizováno tak, aby žáci jedné věkové kategorie nebyli rušeni těmi, kteří s nimi sdíleli společnou třídu. A už vůbec neexistovalo, aby starší žáci nějak šikanovali ty mladší.“\nVáclav Bečvář o sobě tvrdí, že co se týče učení, prý nebyl žádným výtečníkem: „Byl jsem průměrným žákem, takže koule jsem domů rozhodně nenosil. Ono je pomalu nebylo ani na co napsat, protože mým jediným vybavením do školy, mimo svačiny, byla taková černá destička s dřevěným rámečkem a pak jsem tam měl mastek, kterým se na tu destičku psalo. I samotná školní brašna byla velmi pozoruhodná: její boky byly z prkýnek, aby brašna držela tvar, a zbytek byl z kůže. Představte si, že jsem ji nedávno objevil na půdě, a teď se nalézá v mém muzeu v Hobšovicích.“\nAle vraťme se k hobšovické škole. Vedl ji řídící učitel a nápomocna mu byla jedna učitelka. V obci to byli velmi vážení lidé. Až do té míry, že třeba paní učitelka se mohla stravovat tím způsobem, že chodila na obědy k jednotlivým lidem v obci: „Týden chodila na oběd k nám, další týden k Hořejším, atd., takže rodiče měli o svých ratolestích velmi přesné, ale ne vždy povzbudivé informace. Já jsem ale naštěstí moc nezlobil,“ tvrdí V. Bečvář.\nNa řídícího učitele byl spoleh\nŘídící učitel Mareš byl velmi výkonným „hnacím motorem“ hobšovické školy, ale i obce: „To byla opravdová duše podniku. S mým otcem ,fušoval‘ do divadla, vedl obecní kampeličku, vázal knihy, i pro školu, a také časopis Světozor. Tento časopis se v Hobšovicích půjčoval z rodiny do rodiny, a nikdo si z něho nedovolil vytrhnout lupen, nebo do něj čmárat. Vždycky byl v pořádku vrácen panu řídícímu učiteli. A teď, když vyklízeli hasičárnu, tak haranti tyto časopisy, které zde byly uskladněné, úplně zničili, stejně jako krásné, malované divadelní kulisy. Z těch Světozorů se mi podařilo zachránit jen jediný kus, a to je hrozná škoda…“\nPaní učitelka se s nikým nemazala\nPaní učitelku na Obecní škole v Hobšovicích si všichni ti, kteří touto školou prošli, určitě nesmazatelně vryli do paměti. Aby také ne, když „vynikala“ neobyčejným smyslem pro potrestání i byť sebemenších prohřešků žáků hobšovické školy. „Ona se opravdu s nikým nemazala a každému, kdo něco v jejích očích provedl, dala pěkně za vyučenou, nejčastěji ranami přes prsty. Jejím častým zvykem bylo třeba to, že po žácích vrhala, a to se vší razancí a přesností, křídou. Trefu měla opravdu dobrou a málokdy minula zaměřený cíl. Někdy jsem jí koupil i těsně vedle oka. Takže není divu, že prakticky všichni žáci seděli na židlích s rukama dozadu, jako zařezaní. Doma jsme se pochopitelně báli něco říct. To jsme se prostě neodvážili,“ vzpomíná V. Bečvář na konkrétní učitelčiny trestní praktiky, které i v době, kdy tělesné tresty na školách byly celkem běžné, se tak trochu vymykaly tehdejším zvyklostem. „Víte, ona byla dlouho svobodná, a asi si i tímto způsobem léčila svůj mindrák,“ vysvětluje V. Bečvář její nezvyklou přísnost.\n06. 05. 2008, 18:30


Nabídka foto a video z maturitního plesu 2020 - 2021 | Fotkyzplesu.cz\nGWZ 8.0 Rakovník\nNabídka foto a video z maturitního plesu 2020 - 2021\nProfi foto a video z maturitního plesu\nNáš tým profesionálních fotografů pro tebe může zajistit kompletní dokumentaci celého maturitního plesu.\nPouze fotografa Fotokoutek Pouze informace\nPouze Jižní čechy a Plzeň\nVždy nejzkušenější dostupný fotograf\nFotografování 4-6 h\nFotky obvykle do 2 týdnů\nRuční úprava každé fotografie\nNejméně 300 finálních fotografií\nMožnost objednat jen v Jihočeském a Plzeňském kraji.\nFocení od 19:00 do minimálně 0:30\nNejméně 450 finálních fotografií\nTrávíme s Vámi čas i v backstage\nDřevěné rekvizity a tématické přípravy\nFotografování od zahájení do půlnočního překvapení\nExklusivní šedé pozadí\nProfesionální ateliérové vybavení\nMimořádně široké pozadí v ateliéru 5 metrů!\nFotograf s praxí\nDva fotografové s ateliérem\nVhodné pro malotřídky pod 24 lidí\nFocení od 19:00 do 0:30\nNejméně 250 fotografií ze sálu + fotokoutek\nMožnost velké slevy pro malotřídky pod 17 lidí\nDva fotografové na sále do šerpování, po něm se druhý odebírá do ateliéru až do půlnočního překvapení\nMimořádně široké pozadí v ateliéru v ceně\nPo domluvě možnost tisku ZDARMA\nTři fotografové s ateliérem a tiskem\nFotografování 5 h\nNejméně 400 fotografií ze sálu + fotokoutek\nSleva pro malotřídky pod 24 lidí\nDva fotografové na sále, třetí v ateliéru až do půlnočního překvapení\nTISK za 50,-\nFotografování celý maturitní ples\nPředplacená fotobudka za 2500,- /h - na místě fotky zdarma\nOnline fotky zdarma, tisk za 50kč (10x15cm)\nNabídka je platná od 6. 1. 2020 do 30. 11. 2020\nVolyňské maturitní plesy získávají slevu 10%\nPo mnoze zkušností s velmi tmavými a neosvětlenými sály po celé čr důrazně varujeme: V případě sálu bez adekvátního osvětlení nejsme schopni zajistit stabilní kvalitu fotek. Z plesu nikdy neodjedeme dříve a vždy to dofotíme. Pokud bude v sále tma, stroboskopy, silné protisvětlo a další špatné vlivy, není ŽÁDNÝ fotograf schopen nabídnout kvalitu, kterou se prezentuje z dobře nasvětlených sálů.\nJak probíhá maturiní ples s námi\nFotografové přijedou na maturitní ples adekvátní dobu před zahájením. V případě stavění fotokoutku alespoň 1,5 hodiny předem, v případě focení na sále minimálně 30 minut předem. Již seznámeni s programem maturitního plesu zjistí případné změny a domluví vše potřebné pro hladký průběh a bezchybné zachycení. Nedílnou součástí je i seznámení s maturanty. Nedlouho potom je zahájeno pořizování vizuálního záznamu. Fotografové si rozdělí části kulturního centra, kde se budou maturanti pohybovat, aby vždy byl alespoň jeden fotograf pro každého maturanta po ruce.\nPři šerpování maturantů jsou fotografické síly rozděleny. Po domluvě s maturanty, jak bude šerpování vypadat, rozdělíme síly tak, aby bylo vše zachyceno včetně profesionální fotografie s šerpou a kyticí.\nPo šerpování se postupuje dle programu, přípitek, sbírání mincí, proslov, zlatý déšť, s tanec s učiteli a rodiči.\nPři volné zábavě pokračuje zachycování atmosféry, emocí a průběhu plesu. Fotíme jak tanec, tak si skupinky, maturanty s rodiči, kamarády. (Tato funkce může být suplována i fotokoutkem, díky ní získáte profesionálnější a lepší fotografie, zvláště v případě hůře osvětleného sálu.)\nPokud je v programu maturitního plesu doprovodný program, fotografové i s kameramanem jsou na to připraveni a vše dokumentují.\nPři půlnočním překvapení platí pro fotografy i kameramana stejné rozdělení sálu jako při oficiálním zahájení. Praxe ukázala, že s takto pokrytým sálem vzniká opravdu nejlepší reportáž.\nFotoreportáž zakončeny cca půl hodiny po konci půlnočního překvapení. Tato praxe jde po domluvě příplatkově upravit.\n© Copyright 2021 fotkyzplesu.cz.


MHD Jihlava: ceník a jízdní řády 2018 - Kupní Síla\nDomů Analýzy MHD Jihlava: ceník a jízdní řády 2018\nMHD Jihlava: ceník a jízdní řády 2018\nZlatá mládež říká veřejné dopravě „socka“, aby ukázala svoje opovržení. Například MHD Jihlava ovšem plní svoji funkci lépe, než osobní automobily. Společné cestování bývá totiž levnější a ohleduplnější, než kdyby každý pasažér kupoval benzín, vypouštěl emise a zabíral vozovku samostatně. Porovnejme ceny lístků a permanentek, abychom následně prohledali jízdní řády. Patříme přece do dobré společnosti! Zatímco řidič osobního auta málokdy nabídne sedadlo cizímu seniorovi, v hromadné dopravě můžeme relaxovat, studovat, nebo uvolnit místo jinému člověku.\nCeny jednorázových a dlouhodobých jízdenek\nPro rychlou návštěvu Jihlavy postačí lístek, který koupíme například v pouličním automatu. Jízdenky rozdělujeme na nepřestupní (smíme ujet určitý počet zastávkových úseků) a přestupní (na cestování máme vyhrazený určitý čas). Starousedlíci ušetří díky permanentkám, které pořídí na Masarykově náměstí 1. Speciální slevu dostávají: děti mladší 15 let a senioři od 70 let, v případě permanentek taky studenti do 26 let. Zcela zadarmo mohou veřejnou dopravu využívat: děti mladší 6 let a držitelé průkazů ZTP, ZTP/P, Českého svazu bojovníků za svobodu, Konfederace politických vězňů ČR, Sdružení bývalých politických vězňů ČR, nebo Svazu PTP – VTNP.\nNuže, srovnejme v českých korunách, kolik stojí jízdné v MHD Jihlava:\nZákladní Zlevněné Základní Zlevněné*\nvíce 16 8 16 8\n60 20 10 20 10\n1 50 25 50 25\n2 54 27 70 35\n3 66 33 86 43\n4 86 43 112 56\n5 118 59 152 76\n6 126 63 164 82\n7 140 70 184 92\n8 152 76 198 99\n9 168 84 218 109\n10 184 92 238 119\n11 198 99 256 128\n12 212 106 276 138\n13 228 114 294 147\n14 238 119 308 154\n30 390 195 490 245\n90 1100 550 1400 700\n365 3750 1875 4600 2300\n* Občané starší 70 let mají celoroční permanentku pro obě zóny za 120 Kč!\nJízdní řády pro MHD Jihlava\nStaromilci rádi listují tlustými tištěnými seznamy, ale pokud spěcháte, nejkratší spojení najdete pomocí následujícího vyhledávače. Takzvaný IDOS (Informační DOpravní Systém) provozují společnosti CHAPS spol. s r.o. a MAFRA a.s., přičemž první jmenovanou pověřilo Ministerstvo dopravy. Stačí přepsat základní údaje (odkud a kam, kolikátého a přibližně v kolik hodin plánujete cestovat) a internetová aplikace bleskurychle prolistuje jízdní řády MHD Jihlava 2018, aby nabídla nejlepší kombinace.\nSpočítejme, jak rychle dopravuje MHD Jihlava svoje pasažéry mezi konkrétními stanicemi, třeba počínaje 6. hodinou ranní ve všední pondělí (v závorce čas dojezdu do cíle a čísla nejlépe navazujících spojů)! Jako příklady použijeme nejdelší a zhruba poloviční trasy (dvakrát úhlopříčně přes celé město, čtyřikrát z hlavních světových stran do centra, podle mapy Dopravního podniku města Jihlavy).\nMotorpal hala → Kosov 30 minut (7:05, trolejbus E → autobus 10)\nAntonínův důl → Popice 62 minut (7:07, autobusy 12 → 7)\nSmrčná → Kaufland 16 minut (9:52, autobus 5)\nV Ráji → Gorkého 14 minut (6:19, autobusy 5 → 32)\nVelký Beranov → Městské nádraží ČD 29 minut (6:36, autobusy 12 → 6)\nHorní Kosov → Dům kultury 8 minut (6:17, trolejbus C)\nPředchozí článekMHD Pardubice: ceník a jízdní řády 2018\nDalší článekOtevírací doba o svátcích – pohled z jiného úhlu


Vila "Žehlička" - Naše domy - Naše domy a zahrady - artVilla - exteriér, interiér, design\nVila svůj netypický název „žehlička“ získala díky svému půdorysnému tvaru. Jedná se o soliterně stojící vilu ve zvlněné krajině nedaleko Ostravy, půdorysně tvaru obecného čtyřúhelníka s dvěmi protilehlými úhly 90st, jedním úhlem 120st a jedním ostrým úhlem 60stupňů. Výškově je objekt dvojpodlažní, v části objektu díky garáži třípodlažní. Dům je navržen pro jednu rodinu s možností bydlení dalších osob, ať již rodičů či dětí.\nV 1.NP jsme hned za hlavní vchod situovali zádveří se vstupem do šatny. Prostor zádveří plynule přecházející v hlavní obytnou halu trojůhelníkového tvaru. Z ní je vstup do samostatného prostoru kuchyně se spíží a jídelny, kterážto je tak oddělena od hlavního prostoru celoskleněnými dvojkřídlými dveřmi. Na jedné odvěsně trojůhelníka jsou vetknuty schodišťové stupně jako čisté konzoly s přístupem do 2.NP. Vedle schodů na téže straně jsou vstupy do technické místnosti, do pokoje rodičů a do pokoje dětí. Mezi nimi je situována lázeň s celoskleněnou stěnou z mléčného skla a soliterní vanou.Vedle technické místnosti je prostor pro úklidové pomůcky. Vlastní velkorysé sezení tvoří masivní sofa v šedo-bronzové kůži, dvě křesla Barcelona od M.v.d. Roheho, dvě lehátka Landscape od J.Bernetta a Egg chair od A.Jakobsena v sytě červené barvě. Západní strana obytné haly je prosklena strukturálními bezrámovými skly,která jsou v části pod ostrým úhlem půdorysně zakřivena až na jižní průčelí.Tato stěna je ukončena velkým tělesem oboustranných krbů s komíny. Vedle tohoto tělesa je situována venkovní terasa stíněná jen trámy slunolamu.Terasa je od obytné haly u krbů oddělena skleněnou skádací stěnou, která v letních měsících umožňuje dokonalé propojení a spynutí interieru s exterierem.


Norris se opřel do Bottase: Měl by se naučit závodit ve skupině | GPF1\nNorris se opřel do Bottase: Měl by se naučit závodit ve skupině\nPilot McLarenu neakceptoval omluvu Valtteriho Bottase za kolizi v úvodní zatáčce Grand Prix Maďarska, která mu vystavila předčasnou stopku. Lando Norris namísto toho Finovi radí, aby se naučil jezdit v ‚balíku‘ ostatních jezdců.\nŠtítky: Lando Norris Valtteri Bottas Zveřejněno 3. 08 2021 — Lukáš Štěrovský\nBottasovi budiž přičteno ke cti, že se nesnaží vinu svalovat na nikoho jiného. „Měl jsem zabrzdit dřív, byla to samozřejmě moje chyba. Já byl ten, kdo se přihnal zezadu. Bylo na mně, abych zabrzdil dřív, ale neodhadl jsem brzdný bod. Dokazuje to, že v takových podmínkách je těžké něco předpovídat, ale měl jsem zabrzdit dříve,“ přiznává s tím, že jej trochu rozptýlilo, že se před ním objevil právě vůz McLarenu, se kterým běžně nebojuje.\n„Přibližoval jsem se, najednou se mi zablokovala kola a trefil jsem Landa, což způsobilo všechen ten chaos,“ dodává Bottas smutně. Pilot Mercedesu tak přerušil Norrisovu sérii 15 závodů, ve kterých bodoval. Za incident se jak jemu, tak pilotům Red Bull, kteří na Bottasovu chybu rovněž doplatili, omluvil, podobně jako šéf Mercedesu Toto Wolff.\nPodle Norrise je ale omluva zbytečná, výsledky závodu nezmění. „Všichni jsme ve formuli 1 z nějakého důvodu. Jsme dobří jezdci a víme, kde brzdit, dokážeme odhadnout brzdné zóny a tak. Zejména na mokru a v prvním kole závodu,“ vyjmenovává Norris.\n„Někteří to ale očividně vůbec neodhadli, což je otrava. Od špičkových pilotů, kteří jezdí na čele, byste čekali trochu víc. Nezávodí tak často, většinu času si spíše jedou to svoje mimo balík ostatních jezdců. Nejezdí ve špinavém vzduchu tak moc jako my, takže s tím možná nemají takové zkušenosti a měli by to naučit….,“ radí.\n„Je to frustrující pro naši morálku a motivaci. Do letní přestávky chcete vstoupit silní, aby byli všichni šťastni a nabiti energií. To platí, když dojíždím třetí. Jakmile vypadnu ze závodu, má tým opačné pocity.\nAle také víme, že to nebyla naše vina. Udělali jsme všechno správně, měli jsme dobrý víkend, než jsme byli ne naší vinou vyřazeni ze závodu. Podle mého kolem toho nesmíme dělat velký humbuk. Musíme mít hlavu vztyčenou a připravit se na další závod,“ nabádá Lando Norris.\n"Je to oficiální." Fanynky Landa Norrise pláčou\nBylo to jen kvůli podívané v TV, říká Norris o kontroverzním restartu\nFormule pro příští rok se budou chovat jako monoposty formule 2\nFerrari je lepší než McLaren díky novému motoru


Múzy dětem: Výjezd č.52 - DD Jemnice II (návrat)\nVýjezd č.52 - DD Jemnice II (návrat)\nJen na odpoledne a část večera nám vyšla návštěva DD v Jemnici, to ovšem nemělo vůbec žádný vliv na intenzitu a kvalitu setkání se zdejšími dětmi. Kouzla zabírala, pro děti naprosto nové pohádky Aloise Mikulky v podání Huga a Simony také, ale největším šokem a v pravém slova smyslu svátkem byl hodinu a půl trvající koncert Kinga George a jeho kapely.\nNaše flétnistka a tanečnice Tereza děti a vychovatelky od začátku roztancovala, ke kapele se přidali i bubnující Honza Noha a Karel Navrátil a všeobecné holdování hudbě a tanci nebralo konce. Křepčení bylo tak intenzivní, že tento dětsko domovní koncert označil King George za vrchol své šňůry po Česku.\nNestihli jsme tu oběd, ale svačina byla skvělá a …začali jsme pochybovat o svém mírně odsudečném názoru na tento DD z minulé návštěvy. Je pravda, že oproti Budkovu tu jsou děti vedeny mnohem přísněji, je pravda i to, že nám tu chyběl mužský element, ale také je pravda, že děti tu jsou ve světě múz mnohem zběhlejší. Budkov, to je svoboda a spontánnost, Jemnice je trochu cítit drilem, ale zároveň tu děti víc umějí. Co je správné? Těžko soudit. Nacvičené rytmické vystoupení tentokrát vedla místo paní učitelky Renata … ale děti evidentně bavilo.\nDo pohádek a tanečního křepčení se zapojovaly naplno a spontánně a pokud bychom měli srovnávat, zdejší taneční exploze překonala vše…kromě tance na vozíčcích v Liberci, ale to předbíhám.\nZ Jemnice jsme odjížděli do Meziříčka až za tmy. Nadšeni a nadšeně vyprovázeni rozparáděnými obyvateli nehezké, ale múzami prostoupené budovy. I tady jsme slibovali letní návrat … a do té doby aspoň písemné kontakty. Už aby bylo léto...\nNávštěvníci - interpreti: Simona Cmíralová, Tereza Indráková, Liboš Fryc, King George, Jozef Láska, Milan Hugo Forman, Paul Merild, Karel Navrátil + Dixi, Jan Noha, Swetja - Svítek, Zdeněk Šak, Jaroslav Vacík, Petr Zimák; Jaroslav Krakonoš Bureš\nVýjezd č.122 - Jemnice III ... 8.4.2006


Euroskop.cz - Èlenské státy - Británie má nedostatek pracovníkù z EU, zvyšuje platy\nBritánie má nedostatek pracovníkù z EU, zvyšuje platy\nBritské podniky poci�ují odliv zájemcù o práci ze zemí Evropské unie a mají problém obsadit volná místa. Napsal to dnes list The Guardian s odkazem na prùzkum provedený mezi 2000 podnikateli. Nedostatek pracovníkù nutí zamìstnavatele zvyšovat mzdy. Náborová firma Adecco Group situaci oznaèuje za dùsledek pøipravovaného odchodu Británie z EU.\nOrganizace Chartered Institute of Personnel Development (CIPD) uvádí, že poèet evropských zájemcù o práci klesá od loòského léta na pracovních postech všech úrovní.\nAž 40 procent zamìstnavatelù mìlo v minulých 12 mìsících problémy s obsazením volných pozic. Nejvìtší potíže jsou ve zdravotnictví a pohostinství.\nPodle oficiálních údajù loni pøišlo do Británie z ostatních zemí EU 101.000 lidí, co je nejmíò od roku 2013. Poèet zájemcù o jedno pracovní místo na nekvalifikované pozici loni poklesl z 24 na 20, v pøípadì støednì kvalifikovaných postù pak z 19 na deset.\nFirmy zvyšují platy\nPùlka z podnikù, které mají problémy najít zamìstnance, zvýšila nástupní mzdy. Gerwyn Davies z CIPD øekl, že oficiální údaje ukazují loòský významný pokles poètu lidí pøicházejících do Británie za prací z ostatních zemí EU, což vytváøí tlak na podniky závislé historicky na zahranièních zamìstnancích.\nAlex Fleming z náborové firmy Adecco Group øekl, že s blížícím se "brexitem se zaèíná projevovat nedostatek talentovaných lidí a zvyšuje se konkurence na pracovním trhu". "Na podnikatele tak roste tlak, aby nabídli nejen výhodnìjší mzdy, ale také dodateèné výhody," øekl Fleming.


Yamaha Tmax 530 - Smoto.cz\nZnamená nový opravdu lepší? Není nad to, dát novému biku zabrat v domácích podmínkách a na trase, kterou máte najetou. A přesně to jsme s "Maxem" udělali my a máme jasno.\nO T-Maxu se vyprávějí legendy už jedenáct let, takže i ten nejzarytější skútrový ignorant asi dobře tuší, s kým má tu čest. Maxík je mezi sportovně střiženými velkoobjemovými skútry prostě legendou, o které se nediskutuje. O to více nás zajímalo, v čem může být ten letošní ročník ještě lepší.\nSeznamte se: legenda mezi velkými skůtry, Yamaha Tmax 530.\nJe ještě ostřejší. Ten tam je jeho dobrácký úsměv, světlomety jsou agresivně zachmuřené, „nakrklý“ hlas jeho odladěné tlumivky Akrapovič (doplňková výbava z nabídky českého importéra) budí respekt. Pocitově působí letošní novinka nižším, delším a celkově hutnějším a dynamičtějším dojmem, který podtrhuje precizní kvalita zpracování. Designem svršků počínaje a čistotou provedení jednotlivých komponentů konče, je znát, že tyhle skútry v Iwatě už chvíli dělají. Tím nechci Yamaze nijak lichotit, prostě z toho mám radost. Také palubní přístroje působí o něco svižněji, dominují rychlost a otáčky, vše ostatní naleznete na LCD displeji uprostřed. Ostré hrany budíků se líbit mohou nebo nemusí, přehledné každopádně jsou, a to i za poledního slunce. Uzamykatelná schránka na rukavice či doklady potěší na každém skútru, u Maxe ji naleznete po pravé straně. Pod sedlo se bez problémů vejde integrální helma nebo fotovýbava.\n„Lambo“ s kufrem: pod sedlo se vejde jedna intergální helma.\nTechnické změny: jiná vačka, kované písty, větší vrtání. Ve výsledku to dělá nějakých pět koní navrch, ale o ty popravdě až tolik nejde. Citelný rozdíl oproti předchozí generaci je v reakci na plyn, která je fantasticky spontánní, a v lehkosti, hebkosti chodu dvouválcového motoru. Díky zmíněným úpravám a práci na sekundárním převodu (nový řemen) se také podařilo citelně snížit tření a tím i výkonové ztráty při přenosu síly. Také max. točivý moment 52 Nm je posazen níže, na hranici 5000 otáček, což je koneckonců to nejdůležitější – většinu času se s Maxem pohybujete právě ve středních otáčkách.\nJízda: YZF-R6 s kufrem pod sedlem. Ne, tohle fakt není nadsázka, kromě toho, že Max dokáže upalovat jako zběsilý (tempo nad 160 km/h mu nedělá problém), nepostrádá také patřičné manýry. Podvozek je sice nastavený sportovně tuze, ale s grácii zvládá i hodně rozbitou silnici – na jedné takové jsme fotili a zpětná vazba od obou kol skútru byla fantastická. No a pak tu máme rám – hliníkový odlitek jako ze superbiku vám dává jistotu, že o kroucení tu řeč opravdu nebude. A taky že není. Průlety dlouhých rychlých zatáček jsou doslova požitkem. My jsme testovali stroj bez ABS, brzdy měly ostrý nástup a přímo ukázkovou dávkovatelnost, páčky jsou nastavitelné, ovládání všech ostatních prvků intuitivní. Ve městě jako když najdete.\nKomfort a praktičnost: S Maxem jsme spolu strávili delší čas než jen běžný testovací týden, a tak jsme hocha naplno zapojili do redakčního života – vyzvedávání a vracení moto, doprovod při focení a objíždění akcí po celé republice. Zvládá to všechno a za jedna. Je komfortní, při rozumném plynu relativně úsporný (kolem 4,6 l/100 km) a rychlejší než mnohý bike střední třídy. Až na Maxovi jsem si s konečnou platností uvědomil, že cestovat na skútru není hendikep. Jediná výtka: radikálním střižením skútru a jeho tvrdým sedlem je do určité míry omezen komfort spolujezdkyně, dobře tedy zvažte její výběr…\nPřehledné a patřičně dynamicky tvarované palubní přístroje.\nNevím jak vás, ale mne v tuhle chvíli zajímá už jen jediné – jak si tahle pořádně nabroušená Japonka poradí se svou bavorskou sokyní C 600 Sport. Ta sice boduje kyprými výkonovými křivkami, ale ztrácí při porovnání hmotností. Ať už bude výsledek hodnocení jakýkoli, za mne osobně letošní T-Max svou pozici nekorunovaného krále sportovních maxiskútrů obhájil. Jen s těmi barvami by se mohl trochu víc odvázat – chceme T-Maxe žlutého!\nCena bez ABS/s ABS: 254 990/274 990 Kč\nKapalinou chlazený, čtyřdobý řadový dvouválec s vyvažovací hřídelí, dvě nahoře uložené řetězem poháněné vačkové hřídele, čtyři ventily na válec, mazání se suchou klikovou skříni, vstřikování Ø 38 mm, řízený katalyzátor, alternátor 350 W, baterie 12V/9 Ah, odstředivá spojka, variátor, ozubený řemen, sekundární převod 2,262.\nVrtání x zdvih: 68,00 x 73,00 mm\nZdvihový objem: 530 cm3\nVýkon: 32,4 kW (47 k) při 6750/min\nTočivý moment: 52 Nm při 5250/min\nRám z hliníkových trubek, vepředu teleskopická vidlice Ø 43 mm, dvojitá kotoučová brzda Ø 267 mm se čtyřpístkovými třmeny, vzadu centrální tlumicí a pružicí jednotka, jednoduchá kotoučová brzda Ø 282 mm, s jednopístkovým plovoucím třmenem, ABS.\nHliníková kola:3.50 x 15; 5.00 x 15\nPneumatiky: 120/70R 15; 160/60 R15\nRozvor 1580 mm, úhel hlavy řízení 62,0 stupně, stopa 95 mm, dráha odpružení vpředu/vzadu 120/116 mm, hmotnost s plnou nádrží 221 kg, nádrž 15 litrů.\nBarvy: šedá, stříbrná, černá, bílá\nVydáno: 08. 07. 2012\nAktuální nabídka: Yamaha T-Max bazar


Rozdělené Irsko: Krvavé kořeny jedné pojistky | 100+1 zahraniční zajímavost\n29.11.2019 - David Bimka\nVystoupení Británie z EU představuje jedno z nejdramatičtějších politických divadel, přesto už k smrti nudí téměř každého – včetně strůjců celé akce. Vyjednávání o budoucnosti se mnohokrát zasekla na tzv. irské pojistce. Proč se pro všechny zúčastněné jedná o tak klíčovou otázku?\nBritští vojáci hlídají ulice během nepokojů v Belfastu. V roce 1972 zastřelil oddíl parašutistů o tzv. krvavé neděli třináct neozbrojených protestujících, což vyvolalo „troubles“.\nNáladu všech, kdo sledují dění okolo vystoupení Británie z EU – nejen občanů, nýbrž i politiků na obou stranách kanálu La Manche –, dokonale vystihl titulek deníku The New York Times: „Už konečně vystupte!“ Kolotoč politických krizí, jenž smýká ostrovním parlamentem a přeorává jeho nejstarší tradice, brnká na nervy všem. Pracně vyjednaná kompromisní dohoda, kterou dolní komora několikrát odmítla, stála post premiérku Theresu Mayovou a zlomila páteř Konzervativní straně (bylo z ní vyloučeno 21 poslanců nedostatečně zapálených pro brexit, kteří se obratem připojili k opozici), což je věc v moderních dějinách neslýchaná.\nNová vláda Borise Johnsona slíbila vyjednat jinou dohodu, aktuálně je ale jisté jen tolik, že se chystá další odklad vystoupení z EU. Internetem kolovaly smutné vtipy jako například: „Rok 2129: Britský premiér přijíždí do Bruselu vyjednat odklad brexitu. Nikdo už si nevzpomíná, kdy tato krásná tradice vznikla, ale každoročně přitahuje ohromné davy turistů.“\nJeden z klíčových problémů, na nichž dosavadní jednání vždy ztroskotala, nepřišel na vrcholu kampaně za vystoupení země z „jednadvacítky“ na mysl nikomu. Otázka hranic mezi Irskem a Severním Irskem se zdála naprosto nedůležitá – až do chvíle, kdy se ukázala jako kámen hozený do soukolí.\nAnglická koruna si dělala na sousední ostrov zálusk po celý středověk a angličtí králové tradičně tvrdili, že vládnou autoritou nad celým Éire, jak Irsku říkají v gaelštině místní. Až na několik držav v okolí Dublinu však vláda nad západními sousedy zůstávala pouhým zbožným přáním. Vše se změnilo počátkem 17. století, kdy začala anglická hvězda nečekaně stoupat. Největší protivník tamních protestantů, katolické Španělsko, se po selhání námořní invaze do Británie a sérii porážek na kontinentu definitivně vzdalo snu o světovládě. A jeho místo zaujala právě dravá Anglie.\nRozvíjející se manufaktury a dálkový obchod daly britské koruně nevídanou sílu. Před dobytím zbytku světa si však potřebovala udělat pořádek na svém irském „dvorku“. Jakub I. Stuart, potomek skotské šlechty, se stal anglickým králem a obě země spojil v tzv. personální unii, jež postupně přerostla i v legálně a politicky propojené království. Posílení Britové si pak z rozdrobeného Irska ukusovali víc a víc. Britské koruně se nakonec roku 1601 podařilo zemi formálně začlenit do společné Unie, ačkoliv Irové s železnou pravidelností rebelovali.\nAby mohli noví protestantští vládci rozmělnit moc místní šlechty, kterou s poddanými pojil nejen jazyk a kultura, ale také příslušnost ke katolické církvi, v pravidelných vlnách zabavovali majetky. Britové vytvořili organizovaný systém tzv. plantáží, kdy zabavenou půdu přidělili skotským či anglickým šlechticům. Ti obratem vysídlili původní obyvatelstvo a z domácích panství přivedli rodiny kolonistů, které v Irsku našly nový domov. Na rozdíl od nespolehlivých starousedlíků však patřily do „správné“ církve a milovaly toho pravého krále.\nNejúspěšnější byl daný proces na severu ostrova v oblasti Ulsteru, který se nachází nejblíž britské zemi. Když se na počátku 20. století sčítalo ostrovní obyvatelstvo, žilo v Irsku celkově méně než 10 % protestantů, nicméně v Ulsteru jich bylo přes 56 %. Mělo to očekávaný efekt: Starousedlíci nově příchozí z duše nenáviděli, zatímco kolonisté se přimkli z britské Unii jako k matce, jež jim v nepřátelském prostředí garantovala přežití. Začalo hluboké sociální, etnické a náboženské rozdělení severu ostrova, které přetrvalo čtyři století a dodnes formuje jeho tvář.\nZ Irů se stali občané druhé kategorie ve vlastní domovině. Po sérii nepokojů byl roku 1801 rozpuštěn místní parlament a o osudech obyvatel začal rozhodovat Londýn. Když pak v roce 1847 zachvátil zemi bramborový mor a rozvrátil zemědělství závislé na zmíněné plodině, lidé umírali hlady. Ostrov jako celek dokázal i přes shnilou úrodu brambor produkovat dostatek potravin, a hladomor by tak mohl být odvrácen. Jenže majitelé půdy původem z Británie dál exportovali jídlo na britský trh, jako by právě proběhla ta nejlepší zemědělská sezona. Hladomor vyústil v milion mrtvých, další miliony lidí emigrovaly do Spojených států a Kanady. Populace země se smrskla o čtvrtinu a nenávist vůči cizím vládcům dostoupila vrcholu.\nSituace se mimořádně vyostřila počátkem století, kdy se irské elity začaly domáhat nezávislosti. Další hrozící povstání zažehnala liberální britská vláda, která roku 1914 garantovala tzv. Home Rule Act, jenž Irsku zaručoval omezenou samosprávu. Pro tvrdé nacionalisty vyžadující úplnou samostatnost šlo ovšem o podání léků proti bolesti tam, kde bylo podle jejich mínění potřeba amputovat zanícenou končetinu.\nRoku 1916 tak vypuklo tzv. Velikonoční povstání, které ovšem britská vláda tvrdě potlačila – navzdory tomu, že musela většinu sil vázat na frontě první světové války. Přesto se jednalo o úspěch. Myšlenka na samostatný stát totiž zakořenila u širokých mas a následná podpora nacionalistů vyústila v další, tříletou válku. Tentokrát se ovšem nacionalistům skutečně podařilo vybojovat nezávislost. Britové uznali porážku a nabídli Irům dohodu: faktickou samostatnost a pouze formální setrvání v unijním Commonwealthu – status, který si například Kanada zachovala dodnes. Byl v tom však háček, a sice že sever ostrova měl nadále zůstat plně pod britskou kontrolou.\nIrové na dohodu kývli, ale válčení zdaleka neskončilo. Menšinoví odpůrci smlouvy se totiž rozhodli nebrat mír v potaz. Najednou tak proti sobě stáli bývalí spolubojovníci a kamarádi z Irské republikánské armády, z nichž jedni chtěli dosáhnout svého snu o plné nezávislosti, zatímco druzí byli ochotni přistoupit na realistický kompromis. Následnou občanskou válku vyhráli umírnění a Severní Irsko zůstalo v Británii. Doutnající konflikt v irsko-britských vztazích se tak nepodařilo uhasit, ale pouze mírně přidusit.\nNásledující „poklidné“ období vyplnily v Severním Irsku křivdy a vzájemná nesnášenlivost. Ulster, rozčleněný na šest okresů, měl sice v součtu víc protestantů než katolíků, ale rozdělených velmi nerovnoměrně. V okresech Tyron a Fermanagh žilo mnohem víc katolických nacionalistů než příznivců Unie, v Derry a Armaghu byly jejich počty téměř vyrovnané. Jelikož vláda nemohla katolíkům jen tak vzít volební právo, nastavila pravidla voleb do samospráv „šikovně“ tak, aby se hlasy odvozovaly od počtu nemovitostí, které volič vlastnil. Máte tři domy? Máte tři hlasy!\nA protože protestanti patřili historicky k bohatším, končily volby jasným vítězstvím Unionistů. Například během hlasování v Derry v roce 1967 získali protestanti v místní samosprávě dvanáct křesel, zatímco katolíci pouze osm – ačkoliv prvních zmíněných žilo v okrese jen 7 800 a druhých 14 200. Všechna důležitá rozhodnutí, sociální politika a přidělování městských bytů tak výrazně zvýhodňovaly Unionisty, bez ohledu na skutečné potřeby lidí.\nIrská republikánská armáda (IRA), jež se na severu stáhla do podzemí, začala s útoky na veřejné představitele a policisty. Místní protestanti se cítili ohrožení a obratem zformovali vlastní obrannou jednotku, nazvanou Ulsterští bojovníci za svobodu (UFF). Aby napětí nebylo málo, budovala britská armáda mezi oběma Irsky skutečnou „železnou oponu“: Zbořila 90 % mostů a uzavřela téměř všechny ze tří set přechodů, protože obchodní války mezi Británií a Irskem byly běžné a pašování zboží se proměnilo ve velký problém. Do té doby zcela prostupná pětisetkilometrová hranice se náhle hermeticky uzavřela, což narušilo život ve všech příhraničních komunitách. Lidé najednou nemohli na nákup či do kostela, protože jim v cestě stál ostnatý drát a vojáci.\nZátarasy, dráty a zbraně\nUzavřená hranice charakterizovala celý konflikt. Irští dobrovolníci začali s partyzánskými opravami mostů, zatímco vojáci jim je opět ničili téměř pod rukama. Britské hlídky se staly terčem sniperů z IRA a celnice cílem Molotovových koktejlů. Celní budovu v Belleeku vyhodili teroristé do vzduchu, a když britská správa přistavila na její místo pojízdnou budku, vypálili ji také. Britové tedy přivezli novou, potkal ji ovšem stejný osud. Celou „hru“ si pak aktéři během dvou měsíců zopakovali ještě desetkrát.\nHněv protestantů vyvrcholil v roce 1969 masivními a krvavě potlačenými demonstracemi, jež zahájily období tzv. troubles neboli problémů. IRA spustila kampaň cílených vražd. Unionisté nezůstali pozadu a za útoky se mstili střelbou do náhodných civilistů. Britské speciální oddíly SAS začaly s lovem teroristů IRA. Krvavý chaos završily bomby, které explodovaly v Belfastu i Derry, v nákupních centrech i hospodách.\nKdyž nakonec znepřátelené strany zasedly v roce 1998 k jednacímu stolu, konflikt už si připsal 3 500 obětí, z nichž třetina šla na účet bombových atentátů. Civilní populaci se však násilí zajídalo natolik, že masivní demonstrace za mír přinutily obě teroristické organizace najít společnou řeč.\nTzv. Velkopáteční dohoda, kterou podepsali zástupci obou stran, znamenala ohromný průlom. Kromě politických deklarací – například přiznání, že nenásilná snaha o setrvání v Unii i její opuštění jsou platné cíle, za něž se nesmí trestat – také konstatovala, že pokud se v budoucím referendu obyvatelé vyjádří pro připojení k Irsku, britská vláda to přijme. Současně se strany zavázaly odzbrojit svá vojenská křídla. Nejviditelnějším úspěchem však bylo, že z hranice zmizely nenáviděné zátarasy. Celou věc velmi ulehčil fakt, že Irsko i Británie předtím vstoupily do Evropské unie, která zaručuje volný pohyb osob u všech svých členů.\nKterá z možností? Žádná\nK důvodům, proč dosud všechna jednání mezi EU a britskou stranou selhala, paří totiž právě i status irské hranice. Existují pouze tři možnosti: Zaprvé, Británie zůstane v celní unii EU, která zaručuje volný pohyb zboží, jenže také předepisuje, jaké zákony bude ostrovní země dodržovat – což je naprosto nepřípustné pro zastánce brexitu. Zadruhé, Británie povolí Severnímu Irsku zvláštní režim a setrvání v celní unii EU, jenže to symbolicky znamená, že se obě Irska sjednotí – což je naprosto nepřípustné pro irské Unionisty. Zatřetí, mezi Irskem a jeho severním sousedem vyrostou celnice a klasická hranice – z návratu plotů a jejich významu však vstávají vlasy hrůzou úplně každému. Zbylí extremisté z tzv. Nové IRA už se nechali slyšet, že pokud se zátarasy obnoví, znovu vzplane boj.\nPrávě proto vznikla irská pojistka, provizorní plán, podle nějž by celní unie a s ní také evropské zákony platily na celém území Británie i po vystoupení z EU – a to dokud se problém nepodaří v budoucnu nějakým způsobem vyřešit, teoreticky i navěky. Pro zastánce brexitu to ovšem představuje rudý hadr před očima. Vyjednávání ohledně pojistky v britském parlamentu se následně zvrtlo v chaos, jaký ostrovní země nepamatuje.\nNedávno premiér Johnson oznámil, že se irskou pojistku podařilo vyřešit. Spásným schématem se měla stát „elektronická registrace zboží“ a kontroly zhruba 1 % veškerého obchodního provozu na blíže nespecifikovaném místě na pevnině či na moři. Ani tento plán v popsané podobě ale neprošel, protože ho parlament smetl ze stolu ještě před projednáním.\nZločinci s ideály\nIRA i její protivníci z protestantské skupiny Ulster Freedom Fighters (UFF) potřebovali na své operace nemálo peněz. Získávali je obvykle vydíráním, pašováním zboží a vybíráním výpalného. Ani po skončení konfliktu však jejich nároky neklesly: Obě organizace tak u svých aktivit zůstaly a dnes představují v Severním Irsku hlavní aktéry organizovaného zločinu. Nová IRA se štítí pouze drog – několikrát zveřejnila video, na němž dealery omamných látek popravuje.\nIrskoSeverní IrskoVelká BritánieEvropská unie


V závěru měsíce ledna 2019 byla dokončena dodávka posledních kusu tramvají typu 15T ForCity pro Dopravní podnik Praha od společnosti ŠKODA Transportation a společnost JANKA Engineering byla subdodavatelem klimatizačních jednotek. Díky moderním klimatizacím si budou cestující v pražských tramvajích užívat především v teplých dnech větší komfort a pohodu. I díky tomu se může hromadná doprava stát atraktivnějším pro další skupinu pasažérů a celkově to bude další příspěvek je snížení negativního vlivu dopravy na životní prostředí.\nSpolečnost JANKA Engineering patří k významným výrobců klimatizačních jednotek pro drážní aplikace ve střední Evropě a její jednotky jsou využívány v řadě zemí Evropy. Společnost patří od minulého roku společně se svou sesterskou společnosti JANKA Radotín, a.s. do skupiny MultiCraft Group.\nVíce také na https://www.e15.cz/byznys/doprava-a-logistika/mnohamiliardova-zakazka-jde-do-finale-prazsky-dopravni-podnik-prevezme-posledni-tramvaj-15t-1355841\nJanka opět pod tradičním názvem\nPo úspěšném ukončení první etapy restrukturalizace a oživení firmy, se noví majitelé rozhodli pro další změny a to včetně návratu k původnímu a tradičnímu názvu „JANKA Radotín“.\nTato změna je platná od začátku roku 2019 a zahrnuje také v rozdělení podnikání společnosti JANKA do dvou sesterských společností. Společnost JANKA Radotín, a.s. a se pod novou právní entitou bude věnovat oblasti vzduchotechniky, průmyslového chlazení a klimatizací a v aktivitách a vývoji v oblasti drážních instalací bude dále pokračovat pod stávající právní entitou JANKA Engineering, s.r.o. Obě společnosti mají shodné koncové vlastníky a zázemí skupiny MULTICRAFT GROUP.\nTato změna však nepřináší zásadnější změnu vůči stávajícím dodavatelům, odběratelům ani zaměstnancům. Obě sesterské společnosti budou nadále sídlit a sdílet stávající administrativní a výrobní prostory a budou vzájemně kooperovat. Jednotliví partneři, kterých se změny dotýkají, budou v nejbližším době kontaktováni s cílem upřesnění současných vzájemných vztahů.\nJANKA po opětovném přechodu do českých rukou prochází úspěšným obdobím rozvoje, nárůstu obratu, a co je důležité i do kladných čísel v oblasti zisku. V dalších etapách čeká společnost ještě mnoho práce, ale nadšení a motivace zaměstnanců a přímé zapojení vlastníků do řízení společnosti přináší návrat k původnímu lesku a postavení, které si tradiční značka JANKA zaslouží.\nIntenzivní a poctivá práce celého týmu přináší konkrétní výsledky v podobě obnovení důvěry dodavatelů, zvýšení spolehlivosti dodávek a kvality pro zákazníky, ale také obnovení financování výroby bankovními partnery a respekt konkurentů.\nJANKA tedy vstupuje do roku 2019 plná elánu a odhodlání splnit určené cíle nárůstu výroby, zisku a prestiže jako spolehlivý dodavatel řešení pro čistý vzduch.\nV Praze 2.1.2019\nIng. Ladislav Cheben\nStatutární ředitel JANKA Radotín, a.s.\nJednatel společnosti JANKA Engineering, s.r.o.


Hlasovalo 559 čtenářů\nJasná zpráva. Dalo se to čekat!\nMěly by být předloženy nějaké důkazy.\nFejk - Západ chce torpédovat veřejné mínění.\nProtiruští poltici získají. 29,47%Uvážlivě-zdrženliví politici získají. 37,68%Společnost se jen vyhraní, volební zisky se nezmění. 32,85%


Týden dobrých skutků v kostce – Kadaňská jednička\nTýden dobrých skutků v kostce\nBy Irena Gahlerová / 23. 4. 2017\nV týdnu od 3. do 7. dubna se žáci naší školy zapojili do projektu „TÝDEN DOBRÝCH SKUTKŮ“.\nKaždý ví, že solidarita znamená dobrovolnou společenskou soudržnost mezi rovnými, ochotu ke vzájemné pomoci a podpoře.\nNa toto téma se v hodinách živě diskutovalo a žáci navrhovali různé formy pomoci. Dobrovolnické centrum RADKA nám vyšlo vstříc a společně jsme uspořádali přednášky a různé formy tvoření pro žáky prvních, druhých a třetích ročníků.\nV rámci tohoto projektu jsme zamířili do Nemocnice v Kadani, kde děti z prvních tříd navštívily oddělení dlouhodobě nemocných a domov pro seniory v nemocnici. Přinesly s sebou velikonoční zajíčky, vajíčka, kytičky, které vyráběly ve škole a vyzdobily jimi jídelnu na obou odděleních. Všechny seniory také potěšily básničkou a písničkami. Při odchodu zpět do školy se na malou chvilku také zastavily u pana ředitele nemocnice, který měl zrovna poradu, a také zde všem přítomným zpříjemnily básničkou dopoledne a popřály hezké Velikonoce.\nOsmáci zamířili do Domova pro seniory v Kadani. Upravili tam hřiště na petanque, vypleli cestičky kolem laviček i skalku, naplnili truhlíky novým substrátem a celkově uklidili venkovní prostory. Také vytvořili vyelikonoční výzdobu před naší školou a nezapomněli ani na děti z afrických zemí, kam každoročně posíláme „skutečný dárek“. Letos finančně přispěli dětem v Africe na sešity, pravítka a tužky. Je důležité, aby se děti v celém světě mohly vzdělávat.\nTřeťáci a družina pomáhali v kočičím spolku Petronella. Přinesli velkou sbírku pamlsků, konzerv, granulí, dek, hraček, pelíšků a čistících prostředků.\nA šesťáci zase naopak pomohli psímu útulku v Ciboušově.\nPáťáci navštívili zvířátka na Špičáku a přinesli jim na přilepšenou spoustu starého pečiva, jablíčka a mrkvičky\na také uspořádali sbírku hraček pro své mladší kamarády do družiny.\nDeváťáci se vypravili do chomutovského zooparku, kde vyčistili místní skanzen a udělali spoustu práce.\nČtvrťáci zamířili k našim kadaňským hasičům. Děti s rodiči a babičkami doma připravily sladkou dobrotu, kterou jim donesly na zdejší základnu.\nŽáci sedmé třídy udělali sbírku oblečení a hraček pro děti z Domova pro osoby se zdravotním postižením v ulici Březinova a také uklízeli prostor Löschnerova náměstí.\nDruháci pomáhali doma nebo spolužákům ve škole, v rámci spolupráce s mateřskou školou četli pohádky dětem před spaním a po přednášce p. Hamákové z mateřského centra Radka „O dobrovolnictví a pomoci druhým“ si takového dobrovolníka sami vytvořili.\nVšichni jsme s podíleli na sbírce použitého oblečení, které jsme donesli do Domova pro osoby se zdravotním postižením ve Dvořákově ulici. Také jako každý rok, tak i letos přispíváme fondu Sidus na pomoc při léčbě vážně nemocných dětí v České republice.\nVšem účastníkům tohoto projektu moc děkuji.\n382 Celkem přečteno 1 Dnes přečteno


Budějovice - Slovácko 1:0, Poborský první trefou po návratu do ligy rozjásal Budějovice - Sport.cz\nPoborský první trefou po návratu do ligy rozjásal Budějovice\nBudějovice - Slovácko 1:0 Poborský první trefou po návratu do ligy rozjásal Budějovice\n17. Poborský 1:0\n27. srpna 2006 19:55 - ČESKÉ BUDĚJOVICE\nVíce než dvanáct let museli fanoušci Českých Budějovic čekat, než dal Karel Poborský v jejich dresu další ligový gól. Reprezentační rekordman se po návratu na jih Čech a do nejvyšší soutěže poprvé trefil v nedělním pátém kole a jeho radost byla tím větší, že jeho parádní přímý kop znamenal výhru nad Slováckem 1:0.\nPro domácí přitom zápas nezačal dobře. Už v 9. minutě totiž musel odstoupit útočník Jeslínek, který se zranil v souboji se Šuškavčevičem. Hosté byli aktivní především zásluhou vysunujícího se záložníka Vozábala, který byl ještě na jaře v Českých Budějovicích kapitánem a proti svým bývalým spoluhráčům se chtěl vytáhnout.\nHned v úvodu se blýskl individuálním průnikem, ale vypálil těsně vedle. Na druhé straně však nečistě zastavený protiútok potrestal Poborský, jehož přímý kop z dobrých třiceti metrů přinesl domácím v 17. minutě vedení. Brankář Drobisz nestačil na letící míč reagovat, neboť jej ve výskoku tísnil útočník Svátek. Po dalším přímém kopu v podání Poborského nastřelil Baláž břevno. Šanci měl také hostující Dragoun, jehož bombu gólman Filipko s obtížemi vytáhl na roh.\nPak sice domácí obrana musela řešit chvilkový nápor hostí, ale v 74. minutě přišly velké chvíle Budějovic. Nejprve Baláž z jedenácti metrů pravačkou poslal míč přímo do náruče Drobisze, z dalšího útoku Poborský z pravé strany vypálil nad branku a po něm Svátek střílel těsně vedle. O minutu později Poborský milimetrovým pasem našel nabíhajícího Volešáka, ale ten v rychlosti míč nezpracoval. Bombou z dálky se prezentoval také hostující Zeher, ale Filipko byl na místě a vyrovnání odvrátil.\nSK Dynamo České Budějovice - 1. FC Slovácko 1:0 (1:0)\nBranka: 17. Poborský. Rozhodčí: Čecháček - Jiřík, Hojsík. ŽK: Baláž, Poborský, Svátek - Lysoněk, Zeher. Diváci: 4600.\nČeské Budějovice: Filipko - Kladrubský, Horejš, Homoláč, Žižka - Poborský, Dvořák, Volešák, Adamec (65. Plocek, 83. Bureš) - Svátek, Jeslínek (9. Baláž). Trenér: Cipro.\nSlovácko: Drobisz - Kaspřák, Šuškavčevič (46. Racko), Vrba, Lysoněk (80. Zeher) - Malár (46. Ivana), Dragoun, Vozábal, Rajnoch, Roth - Vrána. Trenér: Plíšek.\nPetrželovi návrat do ligy nevyšel, Olomouc na Slavii propadla\nPříbram - Jablonec 0:1\nVýsledky nedělních utkání 5. kola fotbalové Gambrinus ligy: Příbram - Jablonec 0:1, Č. Budějovice - Slovácko 1:0, Slavia - Olomouc 3:0.\nMladá Boleslav rozstřílela Spartu a už vede tabulku\nAni výměna kouče nepomohla fotbalistům Olomouce k prvnímu vítězství v nové sezóně. Hanáci v neděli prohráli na hřišti Slavie 0:3. Jablonec vyhrál...\nPoločasové výsledky nedělních utkání Gambrinus ligy: Příbram - Jablonec 0:1, Č. Budějovice - Slovácko 1:0, Slavia - Olomouc 2:0.


Ztraceného chlapce se v Praze ujala běžkyně, strážníci s ním pak našli maminku | Týdeník Policie\nZtraceného chlapce se v Praze ujala běžkyně, strážníci s ním pak našli maminku\nUplakaného asi tříletého chlapce bez doprovodu si ve čtvrtek všimla v Bergmanově ulici v Praze běžkyně. Nejprve s ní odmítal komunikovat, ale nakonec svolil, že se spolu vydají hledat maminku.\nCestou žena celou věc oznámila na linku 156. Městská policie vyrozuměla státní kolegy a chlapce si od oznamovatelky převzala s tím, že ho přivede na služebnu Policie ČR. Protože poplakával a byl rozrušený, posadili ho strážníci do služebního vozu a snažili se ho uklidnit ukázkami techniky a vybavení.\nMaják, pouta a obušek chlapce zaujaly a začal pomalu komunikovat. Prozradil, že se jmenuje Adam a že byl na procházce s maminkou a sestrou. Hlídka se proto s dítětem ve voze rozhodla prozkoumat okolí.\nBezvýsledně prohledala několik dětských hřišť v parku U Čeňků a teprve cestou na rozhlednu Doubravka spatřila ženu s dvouletou holčičkou v nosítku na prsou, která syna již 20 minut hledala. Ztratil se jí z dohledu, když dávala vyčůrat dcerku. Po otevření vozu se na tváři Adama rozzářil úsměv a s radostným výkřikem „mamííí“ se vrhnul ženě do náruče.


Progerie - dětská nemoc předčasného stárnutí - MojeBříško.cz - těhotenství, porod, péče o dítě\nZmínka: Progerie neboli proces předčasného stárnutí, je genetické onemocnění, poprvé popsané Dr. Jonathanem Hutchinsonem v roce 1886 a v roce 1897 Dr. Hastinsem Gilfordem v Anglii. I proto se jeden druh této choroby nazývá Hutchinson – Gilford Progeria Syndrome (HGPS)\nDruhy: Známé jsou dva druhy progerie. První je tzv. „pravá progerie“ neboli HGPS. Tou druhou je Wernerův syndrom, někdy nazývám „progerie dospělých. Na rozdíl od HGPS, Wernerův syndrom se objevuje častěji u lidí japonského a sardinského původu a pacienti se mohou dožít věku 46 let. Následující řádky bych tedy rád zaměřil na problematiku pravé progerie\nPůvod: Onemocnění progerie způsobuje mutace LMNA genu (čti lamin A) – důležitý pro tvorbu bílkovin. Ten určuje tvar jádra některých buněk a zároveň je nezbytnou složkou membrány obklopující jádro buňky. Mutace HGPS vede k tvorbě abnormální verze lamin A proteinu. Tento protein je poté nestabilní a působí škody na jádře buňky. Tím vzniká velká pravděpodobnost, že buňky zemřou předčasně. V současné době probíhají čilé výzkumy, které se snaží přijít s konstruktivním řešením, jak pravou progerii léčit. Na rozdíl od Wernerova syndromu je pravá progerie neléčitelná\nPříznaky: Průměrný věk: 13 let. Nemoc neovlivňuje intelektuální rozvoj. Příznaky pravé progerie jsou pozorovatelné od 2 let věku. Do této doby se postižení jeví normálně. Poté však pacienti začínají přijímat všechny příznaky progerie:\nHlava a obličej: Ptačí obličej s vystouplýma očima, tenký nos a rty, malá brada, odstávající uši, ztráta vlasů, pískající hlas.\nTělo: Úbytek podkožního tuku, malý růst (cca 115 cm), tenké končetiny s nápadnými klouby, svalová slabost, defekty nehtů a zubů, nedostávající se či zpožděný pohlavní vývoj.\nChoroby stáří: Kornatění tepen, výskyt kardiovaskulárních poruch, infarktu, mrtvice, embolie, stařecké skvrny, klopýtavý a nemotorný pohyb.\nStatisticky: Syndrom nebyl objeven u rodičů postižených dětí. Jedná se o vzácné genetické onemocnění, jímž trpí 1 ze 4 milionů novorozenců. Nemoc si nevybírá podle pohlaví ani barvy pleti. V současnosti s tímto postižením žije 40 takto nemocných dětí.\nLéčba: Protože se doposud jedná o nevyléčitelnou nemoc, léčba se omezuje na léky, které zmírňují počet komplikací.\nZávěr: Děti trpící progerií jsou psychicky neskutečně silné. Jsou si vědomy krátkosti života, který jim byl vyměřen a tak často hovoří o smrti a podmínkách svého pohřbu. Snaží si užívat života plnými doušky. Podíváme – li se na toto onemocnění blíže, uvědomíme si, jak jsou naše vlastní životy nepatrné. Vnímáme zdraví a život jako cosi samozřejmého a zneužíváme ho ve svůj prospěch, zatímco tihle malí andílci vědí, že mají jen pár let, kdy se chtějí naučit všemu, co jim život nabízí. Tyto děti jsou navzdory svému onemocnění stále usměvavé, vnímavé, rády chodí do školy a učí se nové věci.\nBy Roman Krása 25: Odborný článek, Choroby a nemoci, Příběhy ze života dítěonemocnění


Seznam řepkových polních dní 2016 | DEKALB ®\nŘepkové polní dny a semináře\nŘepkové polní dny a semináře v sezóně 2016 13.4.2016\nKaždá polní přehlídka je pro nás příležitostí vidět se s Vámi - našimi zákazníky - a podívat se na řepkové porosty v období jejich největšího rozpuku. Přesvěčte se sami, před výběrem osiva na Vaše osevní plochy, že volbou DEKALB řepek si udržíte i pořádný výnosový náskok. A díky širokému portfoliu řepek DEKALB, Vám pomůžeme oset, každou z Vašich ploch.\nSeznam řepkových polních dnů 2016\nV průběhu sezóny bude seznam lokalit, kde DEKALB hybridy najdete, aktualizovaný.\nKatalog hybridů DEKALB Stáhnout PDF


Na Uherskohradišťsku uhořel v noci na sobotu muž ve svém rodinném domě\nOhořelé tělo sedmačtyřicetiletého muže objevili po likvidaci požáru rodinného domu v Drslavicích na Uherskohradišťsku záchranáři. Stalo se tak po zásahu hasičů v noci na sobotu. Další osoba v domě podle policistů nebyla.\n21.03.2015 12:06 |\nPožár obýváku: v domě uhořel majitel\nPožár v rodinném domě v Hluku na Uherskohradišťsku oznámili ve čtvrtek po 10. hodině dopolední hasičům sousedé. Po příjezdu našli hasiči v kuchyni bezvládné tělo majitele domu.\nMladík na Jihlavsku spáchal sebevraždu. Zastřelil se v rodinném domě\nDvacetiletý muž se v úterý odpoledne zastřelil v rodinném domě na Polensku na Jihlavsku.\nV rodinném domě v pražském Podolí se zastřelil důchodce\nSebevraždu starší muž spáchal v rodinném domě v pražském Podolí.\nVýbuch domu: Jeden mrtvý!\nDvaašedesátiletý muž zemřel v sobotu večer po výbuchu v rodinném domě v Záhorovicích na Uherskohradišťsku. Podle prvotního zjištění explozi mohly způsobit vysoce hořlavé látky.\n11.07.2009 23:05 |\nMuž (44) napadl vlastní rodiče a pokusil se je zabít. V jejich rodinném domě v Babicích na Uherskohradišťsku na ně vytáhl zbraň a vystřelil minimálně jednou na svého otce. Oběma rodičům způsobil různá zranění, která si vyžádala lékařské ošetření. Kriminalisté ho nyní podezírají z pokusu o vraždu.\nFOTO HRŮZY: V tomto domě uhořel starý muž\nMrtvého starého muže (79 let) našli dnes ráno hasiči při požáru ruiny rodinného domu v Bánově na Uherskohradišťsku. ČTK to řekl mluvčí krajských hasičů Libor Netopil. Okolnosti požáru kriminalisté zjišťují. Pracují s pravděpodobnou variantou sebevraždy, zatím nic nenasvědčuje cizímu zavinění, řekl ČTK mluvčí uherskohradišťských policistů Aleš Mergental.\n26.03.2014 10:05 |