Marek Jandák, Tomáš Konečný a Ondřej Crhák\nProč jsme si k publikaci našich výsledků vybrali právě blog časopisu Obscura? Zejména je tomu tak, protože se jedná o čistě studentskou platformu a my jsme na tento konkrétní problém plagiátorství přišli jako studenti FF UK. Byla zde možnost naše zjištění pouze předat pověřeným institucím a médiím a čekat. My jsme se ovšem rozhodli jinak. Publikací našich zjištění zde bychom rádi zdůraznili jakou sílu v sobě hlas studentstva má a zejména to, že se nemusíme bát ani profesorů či vysokých univerzitních funkcionářů a že můžeme svobodně upozornit na jejich zásadní pochybení, pokud jsou naše tvrzení podpořena fakty. Tímto děkujeme redakci časopisu Obscura a Spolku studentů historie za odvahu nám poskytnout prostor. Tento text nicméně není výsledkem práce zmíněné organizace, nýbrž se jedná o nezávislý počin jeho autorů, a rovněž není oficiálním prohlášením spolku jako takového. Doufáme, že tímto zjištěním přispějeme svým dílem k lepšímu plnění role, kterou univerzity mají ve společnosti zastávat.\nNiže uvedený text byl zaslán příslučným univerzitním a fakultním orgánům i s přílohami, které zde z důvodu dodržení autorských práv neuvádíme.\nZprávu si můžete stáhnout v pdf.\nPlagiátorství ve světle akademických a právních předpisů\nPlagiátorství neboli „Vydávání cizího literárního nebo jiného uměleckého nebo vědeckého díla za vlastní, popř. převzetí části cizí práce, bez uvedení použitých zdrojů.“ ( HAVLOVÁ, Jaroslava. Plagiátorství. In: KTD: Česká terminologická databáze knihovnictví a informační vědy (TDKIV) [online]. Praha: Národní knihovna ČR, 2003- [cit. 2018-11-17]. Dostupné z: <http://aleph.nkp.cz/F/?func=direct&doc_number=000014609&local_base=KTD>. Citováno dle prezentace zveřejněné na webu Filozofické fakulty Univerzity Karlovy: https://www.ff.cuni.cz/wp-content/uploads/2013/12/citovani_dr_drobikova_leto_2012.pdf.) je „vedle úmyslného zcizení cizího díla a jeho vydávání za své také nedbalé citování či neúmyslné opomenutí citace použitého zdroje nebo neodborně provedená práce s původním textem, ať už v podobě nedostatečně provedené parafráze, či kompilace původního textu. Plagiátem lze tedy označit přebírání obsahu (ať již částečného, či úplného) při současném utajování jejich původního tvůrce“ (Tallová, Lydie. Literární plagiát v kontextu autorského práva a nekalé soutěže. In Acta MUP Právní ochrana duševního vlastnictví. 2015, 6, 2, str. 6. ISSN 1804-6932. Citováno dle odkazu na https://iforum.cuni.cz/IFORUM-8121.html.). Takové jednání se vyskytuje v několika formách, zejména jako plagiát, kompilát, parafráze, falzum a auto-plagiát. ( Dle https://iforum.cuni.cz/IFORUM-8121.html.)\nPlagiátorství je přitom nepřípustné jak z hlediska akademického, tak z hlediska právního.\nZ pohledu akademického je výchozím dokumentem Etický kodex Univerzity Karlovy. Ten již v první větě preambule uvádí, že „Univerzita Karlova [očekává] od všech členů své akademické obce, studentů a absolventů, od akademických a vědeckých pracovníků, stejně jako od svých ostatních zaměstnanců, vysoký standard etického jednání“. Veškerá činnost má být dle Etického kodexu „založena na úctě k pravdě, na svobodě bádání, na prověřování a čestném zveřejňování jeho výsledků“. Dále etický kodex uvádí, že k uplatňování „zásad, jež náleží k pilířům evropské kultury a jež platí bez ohledu na hranice národní či na členění vědních oborů, nezbytně patří čestné a poctivé jednání všech členů akademického společenství“.\nV části I. článku 3. větě první Etického kodexu je uvedeno, že člen akademické obce „jedná charakterně a čestně, ve vší své činnosti se varuje nepoctivého a neetického jednání“. Obdobně platí, že „svým jednáním nedopouští ničeho, co by mohlo poškodit její dobré jméno v akademické obci i u nejširší veřejnosti“ (část I. článek 8.), a že vyučující „svým chováním jde studentům příkladem“ (část II., článek 2.). Zcela konkrétně pak plagiátorství upravuje část II. článek 13., který uvádí, že akademický a vědecký pracovník: „Pečlivě dodržuje zásady ochrany duševního vlastnictví, a to jak při vlastní práci, tak i při nakládání s tvorbou druhých, a dbá na uvádění správné afiliace výsledků vědní a tvůrčí činnosti. Nepřivlastňuje si výsledky práce druhých.“(Všechny odkazy na etický kodex viz Etický kodex Univerzity Karlovy v Praze, dostupné na https://www.cuni.cz/UK-5317-version1-eticky_kodex_uk.pdf.)\nTen z vyučujících, který se dopouští uvedeného jednání, porušuje zásadním způsobem ve všech citovaných ustanoveních Etický kodex Univerzity Karlovy. Takové jednání neodpovídá vysokým standardům etického jednání, není založeno na úctě k pravdě, je nečestné, nepoctivé, neetické, poškozuje dobré jméno Univerzity Karlovy i jejich pracovišť, na kterých působí, není rovněž jednáním, které by bylo příkladným pro studenty, a v jeho důsledku nejsou dodrženy zásady ochrany duševního vlastnictví, neboť jsou jím přivlastňovány výsledky práce druhých.\nJelikož se toto jednání odehrává na půdě Filozofické fakulty, je nutno vzít v potaz rovněž její vnitřní předpisy. Takovým předpisem je zejména Opatření děkana č. 2/2010 nazvané Etika vědecké práce (Dostupné na: https://www.ff.cuni.cz/2010/04/opatreni-dekana-c2-2010-etika-vedecke-prace/). V něm je zcela jasně uvedeno: „Dodržování etiky vědecké práce je povinností všech členů akademické obce a týká se všech úrovní výzkumu: od studentských prací v seminářích po vědecké monografie a náročné týmové projekty. Zvlášť naléhavý je tento požadavek v dnešní době, kdy se akademická sféra potýká s problémy tzv. plagiátorství v daleko větší míře než dříve.“ (čl. 1 Opatření děkana). Za porušení zásad eticky vědecké práce považuje Opatření děkana zejména „úmyslné pochybení: porušení autorských práv formou odcizení, resp. přisvojení si autorského díla, myšlenky, formulace či dat (běžně označováno jako „plagiátorství“)“ ([l. 3 písm. c) bod 2 Opatření děkana].\nUvedené plagiátorství je pak označeno za „nesmírně vážné etické poklesky, které je nutné adekvátním způsobem postihovat“ (poslední věta v čl. 3 Opatření děkana). Následně je podrobně uvedeno, co vše je za plagiátorství považováno (čl. 4 Opatření děkana).\nV rovině právní je nutno vzít v potaz, zda nedošlo k porušení autorských práv dle autorského zákona (ustanovení § 105a zák. č. 121/2000 Sb.), tedy ke spáchání správního deliktu či dle trestního zákoníku (ustanovení § 270 zák. č. 40/2010 Sb.), tedy ke spáchání trestného činu. V rovině občanského práva pak dochází k porušování dobrých mravů, nemajetkové újmě, případně ke škodě (Hlava III části čtvrté zákona č. 89/2012 Sb., občanský zákoník, zejména ust. § 2951 odst. 1).\nOdhalování plagiátorství jako metodologický problém\nZákladním úkolem, který jsme si stanovili během předběžného zkoumání materiálu, bylo prověřit, zda je zkoumaný případ nestandardního citování prof. Kováře jednorázovým selháním jinak svědomitého vědce, nebo zcela záměrným a systematickým stylem práce, jehož dlouhodobým cílem bylo navodit mylný dojem, že autor prováděl velké množství původního výzkumu. Zároveň jsme si kladli otázku, jak takové případné jednání dokázat. Od počátku pro nás bylo velmi snadné poukázat na jednotlivé případy podezření na plagiátorství v monografiích Anglie posledních Stuartovců 1658–1714 (KOVÁŘ, Martin. Anglie posledních Stuartovců 1658-1714. Praha: Karolinum, 1998.) a Stuartovská Anglie (KOVÁŘ, Martin. Stuartovská Anglie: Stát a společnost v letech 1603-1689. Praha: Libri, 2001.) od profesora Martina Kováře. Zásadním problémem, kterému jsme čelili, však bylo, jak posoudit rozsah plagiátorství v těchto dvou monografiích o celkovém rozsahu 632 stran (272 + 360 s.) při konfrontaci s anglickojazyčnou publikací The Stuart Age (COWARD, Barry. The Stuart age: a history of England 1603-1714. New York: Longman, 1994. Poprvé vyšlo v r. 1980.) od Barryho Cowarda čítajícím 562 stran, z něhož zplagiované části pocházely. Z praktického hlediska jsme považovali při zpracování této zprávy za nadbytečné detailně popsat všechna dílčí zjištěná pochybení vztahující se k práci Barryho Cowarda ze strany Martina Kováře. Rozhodli jsme se proto analyzovat problém metodou sondy na dvou základních rovinách, které nám umožňují detailně ověřit povahu pochybení ve vzorcích textů a na základě metadat informovaně odhadnout jejich rozsah v obou publikacích jako celcích:\nText. Naše analýza detailně představuje dvě ukázky konfrontující Cowardův originál a Kovářův plagiát. Jeden příklad pochází z knihy Anglie posledních Stuartovců a druhý z publikace Stuartovská Anglie. Oba jsou srovnány s analogickou kapitolou práce The Stuart Age. Na této rovině lze detailně prozkoumat charakter pochybení jakého se Martin Kovář mohl dopustit na nejzákladnější úrovni vědecké práce.\nMetadata. Pojem metadat je v současné době spojován především s výpočetní technikou, ale lze jej využít i v souvislosti s knižní produkcí. Metadata jako „data o datech“, ve vědeckých publikacích znamenají zejména o poznámkové aparáty, rejstříky či seznamy literatury. Z míry podobnosti metadat u dvou různých publikacích jde proto vyvodit také míru podobnosti titulů jako takových navzájem. V praxi to může znamenat například, že se v rejstříku ve dvou publikacích budou opakovat ve stejném pořadí stejná jména či místní názvy, což by v takovém případě indikovalo podobnost obsahu textů jako celků. Pravděpodobnost, že by byla vysoká míra takové shody u dvou titulů různých autorů náhodná je velmi nízká, a to i ve velmi specifických vědeckých tématech. Důkaz spočívající na metadatech musí být interpretován v souvislosti se zjištěními v dílčích sondách provedených konfrontací částí textu a bližším porovnáním shody na úrovni jednotlivých poznámek pod čarou.\nPoznámkový aparát. V této části jsme vybrali jednu kapitolu z Kovářovy práce Anglie posledních Stuartovců (1998; 10. kap., s. 203–226), kde jsme již odhalili pochybení provedením sondy, a konfrontovali jsme celý její poznámkový aparát s příslušnou částí textu Barryho Cowarda (s. 395–425). Z této analýzy bude lépe zřetelný rozsah pochybení v dané kapitole a také specifické způsoby práce, které Kovář užíval při výstavbě textu.\nRejstřík. Jak práce Stuartovská Anglie (2002), tak její nepřiznaný originál The Stuart Age, jsou opatřeny rejstříkem. Ačkoli se v případě práce Martina Kováře rejstřík omezuje pouze na jmenný seznam, umožňuje základní porovnání frekvence výskytu totožných zmínek jednotlivých položek v obou pracích. Ačkoli samotný překryv rejstříkových záznamů není přímo důkazem plagiátorství, výskyt značné shody u odkazů na ojediněle zmíněné historické aktéry lze považovat za nepřímý důkaz o převzetí cizí práce. Je velmi neobvyklé zmiňovat při vlastním výzkumu zcela totožné ilustrační příklady nebo mimochodem zmíněné souvislosti.\nV závěru naší práce na této zprávě jsme objevili další Kovářova pochybení ve vztahu k citování z Cowardovy práce v Kovářově článku z roku 2017 (viz níže). Při přezkoumávání tohoto článku jsme užili stejného postupu při analýze úryvku z textu a poznámkového aparátu jako u dvou zmíněných monografií.\nPři porovnání ukázek textů jsme pro větší přehlednost zvýraznili veškerá vlastní jména, číslovky a názvy různých textů tučným písmem. Specificky jsme pak zvýraznili u obou autorů ty části z přímých citací pramenů a literatury, jež se u nich shodují.\nPři analýze poznámkového aparátu jsme vyznačili poznámky obsahově shodné jak v Cowardově, tak v Kovářově textu žlutě. Ve shodných poznámkách jsme tučně vyznačili jména autorů a čísla stran. Zeleně jsou u Kováře vyznačeny správně provedené odkazy na Cowardovu práci. Žlutou barvou je také vyznačena shoda v analýze rejstříku. Hranaté závorky jsou naše.\nZe srovnání jasně vyplývá, že texty se do detailu shodují. Totéž platí o poznámkových aparátech. Je třeba zdůraznit, že Martin Kovář neuvedl, že ve svém textu cituje z vědecké publikace, jak měl za povinnost. Pokud by Kovář chtěl výše uvedenou pasáž ve své odborné, recenzované publikaci tímto způsobem uvést, musel by ji citovat v uvozovkách a na jejím konci uvést, že je autorem textu Barry Coward. Profesor Kovář Cowardovo autorství však zatajil a namísto správné citace pouze opsal odkazy na literaturu, které před ním citoval Coward, aby vzbudil dojem, že se jednalo o jeho původní výzkum a nikoliv o pouhý překlad Cowardova díla. Toto utajování se promítlo také do seznamu literatury, kde Cowardovu práci, vůbec neuvádí (příloha č. 3). Nezapomínejme, že je velký rozdíl, mezi tím, když někdo nastuduje tisíce stran odborné literatury a historických pramenů, své poznatky třídí, analyzuje a tvůrčím způsobem vytváří vlastní interpretaci historie a pouhým opsáním práce druhého.\nJe potřeba odlišit standardní překlad od plagiátorského překladu, který tvoří jakýsi specifický žánr. Odhlédneme-li od toho, že plagiátorský překlad je v rozporu s etickými normami a zpravidla i autorským zákonem, můžeme definovat jeho základní rysy tak, že s překládaným textem pracuje “kreativně”: zkracuje ho či do něho vkládá nové prvky, což by u standardního překladu nebylo představitelné. Příkladem může být, že prof. Kovář zřejmě ze stylistických důvodů vypustil Cowardovu první krátkou zmínku o Swiftovi či hned první věta celého srovnání, která je u prof. Kováře silně inspirována Cowardovým textem, avšak přidává za ní novou poznámku pod čarou (č. 5), která čtenáře upozorňuje na související práci o anglickém tisku J. Sutherlanda (příznačné je, že z ní necituje konkrétní stranu, pouze uvádí, kolik stran tato práce má). Jak si přiblížíme níže na příkladech u analýzy poznámkového aparátu Kovářovy kapitoly, z níž pochází citovaný úryvek, tato kapitola není souvislým překladem, ale plagiátorským překladem přerušovaným a doplňovaným o různé texty a jiné poznámky jiného původu než je práce Barryho Cowarda. Přesto, jak naznačuje příklad poznámky č. 5, ani originální odkaz na literaturu někdy nemusí znamenat originální text.\nDvojice výše znázorněných ukázek porovnává originál Cowardovy syntézy s textem monografie prof. Kováře Stuartovská Anglie, jež je v mnohém rozšířenou verzí jeho předchozí práce Anglie posledních Stuartovců. Nehodláme se zde nyní zabývat otázkou autoplagiátu, třebaže dvojí vydání téhož textu různými nakladateli může být přinejmenším eticky sporné. Dva uvedené odstavce se vyznačují úplnou shodou s výjimkou dvojice údajů – konkrétně částí souvětí, uvozeného poznámkou 11, které ukazují na vlastní autorův vklad do jinak doslovně přeloženého plagiátu, a dále připsání vlastního na konci prvního odstavce o ohrožení pozic odpůrců reforem. Skutečnost, že v české verzi uvádí autor jiný číselný údaj (3 894 v. 3 849) lze považovat spíše za překlep či nedostatečnou kontrolu – absence jakéhokoli odkazu na zdroj číselného údaje znemožňuje jinou interpretaci odlišného čísla. Za zmínku konečně stojí fakt, že v českém znění přebírá prof. Kovář nejen původní text, ale často zachovává stejné pořadí vět i kolísavý způsob časových údajů (1611; 1603-04, v druhém případě ve stylu datace, která není v českém prostředí běžnou). Odkaz na Cowarda opět v seznamu použité literatury chybí (příloha č. 6).\nNejvíce patrným zjištěním výše uvedeného srovnání části poznámkových aparátů v pracech Barryho Cowarda a Martina Kováře je v mnoha detailech až chirurgicky přesná shoda v 32 z celkových 34 (94 %) po sobě jdoucích poznámek z části Cowardova textu, z níž Kovář vycházel. Z celkového počtu Kovářových poznámek 79 v celé kapitole těchto 32 identických s Cowardovou prací představuje 40,5 %. Původ zbylých Kovářových poznámek v této kapitole ve smyslu, zda se jedná o výsledek původního výzkumu či byly tyto poznámky z nějaké části opsány z nám neznámého díla, jsme nezkoumali. Vzhledem k povaze zjištěných pochybení ve vztahu ke Cowardově práci se nabízí i druhá alternativa jako možná, nicméně jakýkoli soud v tomto směru není možný bez dalšího prověření.\nZe srovnání vyvozujeme závěry na úrovni textu i metadat, poněvadž jsou zde důležité oba tyto aspekty zkoumaných poznámkových aparátů:\n1) Na rovině textu došlo k opsání téměř celé zkoumané části Cowardova poznámkového aparátu, což považujeme za nesmírně závažný a neobyčejně troufalý způsob plagiátorství.\n2) Na úrovni metadat rozptýlení plagiovaných poznámek pod čarou ve shlucích napříč celou zkoumanou částí Kovářova poznámkového aparátu indikuje především to, že plagiátorství zde nebylo nedbalostí ale systematickým způsobem výstavby textu a že vydávání výsledků Cowardovy práce za své na tomto místě prokazatelně hrálo páteřní roli. Abychom s jistotou mohli zjistit, zda a popřípadě do jaké míry se podobná pochybení nestala systematicky i v jiných kapitolách Kovářových knih z let 1998 a 2002, bylo by zapotřebí další šetření. Nicméně na základě současných zjištění lze tuto možnost označit za pravděpodobnou a letmý pohled kupříkladu do bezprostředně předcházejících stran, kde je v poznámkovém aparátu rovněž shoda by tuto domněnku podporoval. (Srov. Kovář /1998/, s. 198–202 a Coward, s. 389–394.)\nSrovnání zvoleného úseku rejstříku – konkrétně písmene F, které v případě Cowardovy syntézy bylo redukováno pouze na rejstřík jmenný, jak svůj tituluje Kovářova práce – ukazuje vysokou míru shody. Z celkem 27 jmen, které pod tímto písmenem nalézáme v rejstříku monografie Stuartovská Anglie, se jich v Cowardově rejstříku vyskytuje 19 jmen shodných. Celkem 8 nespárovaných odkazů z jmenného rejstříku se bez výjimky věnuje epizodním postavám, zmíněným nikoliv coby aktérům dějů, ale spíše v rámci výčtu více jmen.\nSamozřejmě ze samotné shody údajů ve jmenném rejstříku nelze jednoznačně vyvozovat fakt, že zřejmě došlo ke spáchání plagiátorství. Zejména je třeba si uvědomit, že jména klíčových aktérů se musí shodovat. Proto se pozornost se srovnání zaměřila na aktéry nižšího významu, jež se v obou pracích vyskytují zcela ojediněle. Nejenom, že v obou monografiích došlo k výběru těch samých ilustračních jmen k určitým příkladům, což upoutá pozornost, ale ve většině případů byla jména zmíněna nejen ve stejném kontextu, ale přímo ve stejné větě. Pro účely srovnání došlo k srovnání je zde dána tabulka srovnávající kontext výskytu ojedinělých odkazů:\nMartin Kovář a plagiátorství dnes\nKovářova pochybení v publikacích z let 1998 a 2001 jsou velmi závažná a týkají se akademických prací, které mu vydláždily cestu k 15 letům působení na postu ředitele Ústavu světových dějin na Filozofické fakultě Univerzity Karlovy (2002–2017), přesto zde vyvstává otázka, jak tato pochybení dnes vypovídají o Martinu Kovářovi jako o vědci, vysokém funkcionáři UK (prorektor a člen vědecké rady) a avizovaném poradci ministra zahraničních věcí ČR. Shodou okolností se Martin Kovář v loňském roce vrátil k tématu Anglie v době panování rodu Stuartovců v kapitole „Jakub I. Stuart (1566–1625)“, která je součástí kolektivní monografie Lidé a dějiny: K roli osobnosti v historii v multidisciplinární perspektivě (BÁRTA, Miroslav a Martin KOVÁŘ. Lidé a dějiny: k roli osobnosti v historii v multidisciplinární perspektivě. Praha: Academia, 2017.), jejímiž editory byli Miroslav Bárta a právě Martin Kovář. Sám Martin Kovář v poznámce pod čarou ke vzniku článku píše:\n„Když jsem se před patnácti lety loučil – s nadsázkou řečeno – s pozdně tudorovskou, stuartovskou a raně hannoverskou Anglií (Velkou Británií) a chystal se vykročit k novým badatelským výzvám, věděl jsem velmi dobře, že za sebou nechávám jeden dluh, jednu nenaplněnou ambici a jednu touhu, totiž touhu napsat biografii […] krále Jakuba I. Stuarta […]. Proto jsem se rozhodl využít této příležitosti a sepsat alespoň krátký text, který můj výše zmíněný „dluh“ sice nesmaže úplně, ale trochu přece jen ano.“ (Lidé a dějiny, s. 257, pozn. č. 34.)\nTaké zdůrazňujeme, že: „Tato kapitola vznikla v rámci univerzitního programu PROGRES: historie – Klíč k pochopení globalizovaného světa.“ (Lidé a dějiny, s. 257, pozn. č. 33.) Webové stránky PROGRESu navíc uvádějí jako prvního ze „špičkových odborníků v dané oblasti“ zodpovědného za výše uvedený program právě Martina Kováře. Z toho vyplývá, že daná kapitola vznikla jako inovativní vědecká práce z univerzitních peněz a Martin Kovář hrál významnou roli při jejich rozdělování.\nProvedli jsme sondu ze samého začátku vlastního textu (za úvodem) Kovářovy kapitoly a porovnali ji s příslušnou pasáží v již několikrát zmíněné publikaci Barry Cowarda. Dále jsme všechny Kovářovy odkazy na literaturu uvedené v závorkách v textu seřadili, očíslovali a porovnali s poznámkovým aparátem Barryho Cawarda již známým způsobem. Cílem bylo zhodnotit, kam se posunuly za uplynulých 15 let metody práce prof. Kováře.\nZačátky zkoumaných kapitol v obou dílech se ve své výstavbě textu velmi podobají. Kovář popisuje pro potřeby svého textu informaci o smrti Alžběty I. a prohlášení Jakuba VI. Stuarta jejím nástupcem poněkud odlišně od Cowarda, avšak základní sdělení i výstavba textu zůstává. Nepřiznaná závislost Kovářova textu na Cowardovi je následně velmi zřetelná kvůli přímé citaci stejného pramene. Ve zkrácené podobě totiž na stejném místě v textu cituje Kovář totožný pramen jako Coward (Tanner, s. 220 – v obou pracech pozn. č. 1.) Dále v obou textech následuje poukaz na nespokojenost významné části poddaných na konci vlády Alžběty I. a problém jejícho nástupnictví. Prof. Kovář se zde opět vyjadřuje o něco více popularizačním jazykem tutéž myšlenku co Coward. Následující informace se v obou textech se týká nejistoty možného nástupnictví Jakuba VI. Stuarta na anglický trůn a dobového komentáře Thomase Wilsona. Kovář zde znovu parafrázuje a upravuje si formu informace pro své účely, nicméně hlavní sdělení zůstává stejné a se také odkazuje na stejný zdroj jako Coward (Fisher, s. 5). Další sdělení v obou zkoumaných pracích se týká názorů odpůrců nástupnictví Jakuba VI. Stuarta v Anglii. V tomto případě již nejde o parafrázi ale spíše o plagiátorský překlad, kde se shoda blíží doslovnosti. Totéž platí i o informacích týkajících se role Roberta Cecila a problému nástupnictví „od padesátých let 16. století“. Poslední věta z uvedeného úryvku Kovářova textu naopak není doslovným překladem ale shrnutím posledních tří Cowardových vět z druhé ukázky. Opět je zde nejvíce patrná shoda v poznámkovém aparátu, kde je reprodukován Cowardovův komplexní odkaz na literaturu (Willson 1956; opačný názor viz Wormald 1983; srov. Munden 1978a).\nTo bylo v krátkosti srovnání pasáží ze samého začátku 4. kapitoly monografie Barryho Cowarda s prvními stranami hlavního textu Kovářovy kapitoly v kolektivní publikaci vydané roku 2017. Oproti výše zkoumanému úryvku z Kovářovy knihy z roku 1998 je zde pouze o něco vyšší podíl volnějších parafrází bez správného uvedení zdroje a o něco méně doslovného plagiátorského překladu. Na úrovni textu zůstaly metody Kovářovy práce nezměněny. Dále provedeme komparaci celého poznámkového aparátu.\nPři porovnání dříve uvedené analýzy části poznámkového aparátu z Kovářovy knihy z roku 1998 a celého poznámkového aparátu jeho kapitoly v kolektivní monografii z roku 2017 nalezneme velmi silnou kontinuitu. Lze jen konstatovat, že metody Martina Kováře při přivlastňování výsledků díla Barryho Cowarda se změnily pouze kosmeticky. Ve zkoumaném vzorku z roku 1998 bylo 40,5 % poznámek opsaných z Cowardovy knihy v roce 2017 celá Kovářova kapitola obsahovala dokonce 45,7 % (32 ze 70) poznámek z té samé Cowardovy knihy. Kovář se na tuto práci v kapitole (2017) odkázal ještě navíc čtyřikrát správným způsobem, což jen podtrhuje neobyčejný význam této publikace na celou jeho akademickou kariéru.\nMartin Kovář v knize z roku 1998 opsal 32 z 34 (94 %) po sobě jdoucích poznámek z Cowardova textu, v kapitole z roku 2017 (tabulka č. 7) to bylo 32 ze 61 (52,4 %), což znamená, že v druhém případě si více vybíral, které části Cowardova textu bude plagiovat. Z předcházejícího srovnání ukázek z textů rovněž vyplývá, že Kovář měl v roce 2017 větší sklon neopisovat slovo od slova ale spíše parafrázovat při stejném systému uvádění zdrojů. Zmíněná data činí jeho jednání o něco méně očividným, ale jeho podstata zůstává stejnou.\nCílem naší zprávy bylo předběžně zjistit závažnost a rozsah pochybení ve vztahu k etickým a právním normám při citování díla Barryho Cowarda v pracech Martina Kováře o novověké Anglii. Zdůrazňujeme, že tato zpráva se týká Kovářových pochybení pouze ve vztahu k jediné publikaci v anglickém jazyce. Výše odhalený styl práce založený na přivlastňování si výsledků práce Barry Cowarda ve zkoumaných ukázkách vznáší důvodné podezření, že stejného jednání se profesor Kovář mohl dopouštět i ve vztahu k dalším dílům jiných autorů. V tomto směru doporučujeme další šetření a upozorňujeme, že prof. Kovář měl sklon plagiovat starší literaturu, tudíž užití novějších programů na odhalování plagiátorských praktik nemusí být v tomto případě účinné.\nSrovnání některých pasáží případů opisování z Cowardovy práce v Kovářových knihách z let 1998 a 2001 (tabulka č. 1 a 2) demonstrovalo povahu, s jakou Martin Kovář překládal či parafrázoval bez náležitého uvedení zdroje. Analýza jedné z kapitol první Kovářovy zkoumané knihy (1998; tabulka č. 3) odhalila, že zde ve velkém rozsahu opisoval text Cowardova poznámkového aparátu. Dalším zjištěním právě na základě poznámkového aparátu bylo, že tato praxe nebyla jednorázovým selháním, ale její povaha byla systematická. Toto zjištění navíc podporuje i analýza rejstříku druhé Kovářovy monogfrafie (2001; tabulky č. 4 a 5). Porovnání rejstříků u písmene F zjistilo výraznou shodu, což samo o sobě není silným indikátorem plagiátorství, ale následné zkoumání méně frekventovaných shodných jmen odhalilo, že se ve většině případů vyskytují ve stejném kontextu a také v totožných větách u obou autorů. Tuto skutečnost jsme doložili citací řady kratších zplagiovaných textů, v nichž se málo frekventovaná jména z rejstříku vyskytovala. Podrobná povaha jednotlivých pochybení v plném rozsahu u obou publikací může být předmětem dalšího šetření, ale fakt, že se jednalo o pochybení systematická a do velké míry přítomná v obou publikacích prokazuje již naše zpráva.\nV závěru přípravy naší zprávy jsme přezkoumali také Kovářovu kapitolu o Jakubu I. Stuartovi v kolektivní monografii Lidé a dějiny (2017). V obecné rovině jsme zjistili, že se zde Kovář dopouštěl systematicky obdobných pochybení jako ve svých dřívějších publikacích. Hned na počátku této kapitoly jsme vypracovali sondu do textu a z jejího srovnání z Cowardovou publikací vyplývá, že se zde Martin Kovář dopouštěl parafrází a překladu Cowardova textu bez řádného uvedení zdroje a navíc opisoval i jeho poznámkový aparát. Pro srovnání v sondě do poznámkového aparátu monografie z roku 1998 (tabulka č. 3) bylo 40,5 % poznámek opsaných z Cowardovy knihy a v roce v roce 2017 celá Kovářova kapitola obsahovala dokonce 45,7 % (32 ze 70; tabulka č. 7) opsaných poznámek z Cowardovy práce.\nZ toho vyplývá, že profesor Martin Kovář se ve svých publikacích z let 1998, 2001 a 2017 opakovaně a systematicky zřejmě dopouštěl plagiátorství. Toto jsme prokázali podrobně na rovině srovnání textů a na šíři této praxe upozornila naše analýza metadat (poznámkový aparát a rejstřík).\nSystémové aspekty v pozadí případu Martina Kováře\n„Podvody jsou při získávání VŠ diplomů nepřijatelné a nepřípustné. Vysoké školy proti podobným nešvarům systematicky úspěšně bojují, jsem rád, že se za poslední roky vyvinuly systémy a postupy, které podvodníky úspěšně odhalí. [...]V tomto ohledu musíme neustále apelovat na etiku a akademická pravidla a na edukaci studentů při přípravě a řádném citování závěrečných prací.“\n(Text celého vyjádření)\nOdebrat titul magisterskému absolventovi může být nepříjemné, avšak důsledně postupovat v obdobných případech i vůči osobám v nejvyšších pozicích na univerzitě vyžaduje skutečnou odvahu a charakter. Jsme přesvědčeni, že všem v naší společnosti by mělo být měřeno stejným metrem a funkce, a to zejména akademická, by měla jejího držitele zavazovat k „vysokým standardům etického jednání“, jak to vyžaduje i etický kodex UK, ale neměla by sloužit opačně jako ochrana před důsledky vlastního neetického, ba protiprávního jednání. Není přípustné, aby kariéra profesora, prorektora a avizovaného poradce ministra zahraničních věcí byla vybudována na lži. Takové jednání nejen dává špatný příklad studentům a studentkám univerzity, ale zároveň zásadním způsobem poškozuje dobré jméno univerzity v očích veřejnosti.\nCowardova práce patrně vznikla jako přehledová publikace spíše systentického, nikoli objevného vědeckého charakteru, tedy něco ve smyslu učebnice. Výrazná část kariéry prof. Kováře je založená na jejím opisování. Je to jasný signál o nevalné odborné úrovni dotyčného, ale také o selhání lidí na vedoucích pozicích. Například se zde jedná o selhání historiků, kteří těmto pracem dělali recenzenty. Knihu Anglie posledních Stuartovců (1998)recenzovali profesoři Aleš Skřivan a Josef Opatrný a v případě Stuartovské Anglie pak opět prof. Aleš Skřivan. Také lze říci, že zde selhali kolegové Martina Kováře z Ústavu světových dějin, kteří toto konání nebyli schopni odhalit, či na něj neupozornili. Zarážející je rovněž fakt, že Kovářova kapitola v kolektivní monografii Lidé a dějiny (2017) odkazuje výhradně na velmi zastaralou literaturu, přičemž v poznámkách není ani jeden titul, který by vyšel po roce 1994. I kdybychom nebrali zřetel na problém plagiátorství, výhradní užívání zastaralé literatury by takový článek mělo automaticky diskvalifikovat jako vědeckou publikaci hodnou vydání za podpory programu PROGRES. To, že se tak nestalo, je možné interpretovat jako selhání rady programu PROGRES.\nV neposlední řadě nám tato kauza ukazuje, že neprofesionalita se dotýká i akademického světa. Jakožto členové akademické obce Filozofické fakulty UK musíme spolknout hořkou pilulku a přijmout, že i na naší domovské instituci je tato neprofesionalita přítomna.\nDůsledky dle akademických a právních předpisů\nVe světle předkládaných důkazů máme za prokázané, že došlo k opakovanému a rozsáhlému porušení etického kodexu Univerzity Karlovy ve všech uvedených bodech a stejně tak k závažnému porušení Opatření děkana Filozofické fakulty o etice vědecké práce.\nŽádáme proto všechny příslušné orgány, aby se touto situací zabývaly. Zejména děkana Filozofické fakulty, proděkanku pro vědu, dále vědeckou radu a akademický senát fakulty. Vzhledem k rozsahu celé věci a ke skutečnosti, že dotčený je rovněž prorektorem Univerzity Karlovy, předkládáme tato zjištění rovněž rektorovi a akademickému senátu univerzity. Požadujeme, aby v případě, že bude plagiátorství potvrzeno, byla akademická obec seznámena s důsledky, které z toho pro dotyčného vyplynou.\nZ hlediska občanského práva pak apelujeme na to, aby o celé věci byli informováni autoři, jejichž práva mohla být zjištěným plagiátorstvím dotčena, aby mohli uplatnit případná práva vzniklá ze způsobené nemajetkové či jiné újmy.\nDále uvádíme, že podle současného znění zákona o vysokých školách (zák. č. 111/1998 Sb.) by za takového jednání následovalo řízení o odebrání titulu, vzhledem ke stanoveným lhůtám (3 roky, resp. 5 let u docentury) však již nelze toto řízení zahájit. Uvedená regulace však jasně ukazuje závažnost jednání, neboť dle tohoto zákona „Akademičtí pracovníci jsou povinni dbát dobrého jména vysoké školy.“ (§ 70 odst. 1 věta poslední zák. č. 111/1998 Sb.). Takovým jednáním je však univerzita a její dobré jméno poškozováno.\nEpilog: Proč my? A proč nyní?\nAbychom předešli spekulacím o pozadí vzniku této zprávy, rozhodli jsme se jej v krátkosti rekapitulovat. Toto shrnutí považujeme za jakýsi osobní dovětek k samotné zprávě. Tématem neetických praktik v odborné práci se již zabýval Marek Jandák, který ve své recenzi na knihu Katastrofa křesťanů odhalil fakt, že se jeden z jejích autorů, Michal Řoutil v menší míře a v méně závažném charakteru dopustil podobného jednání. (Viz Dějiny a současnost, 9/2018, s. 49.) Fámy o plagiátorství Martina Kováře kolovaly mezi studenty léta. Toto veřejné tajemství nadnesl Markovi Jandákovi poprvé Ondřej Crhák v srpnu 2018. Zde se poprvé zrodila myšlenka přezkoumat tato tvrzení a popřípadě s nimi vyjít na veřejnost. Impulsem k práci na samotné zprávě byl kritický článek Ondřeje Crháka z 30. října 2018 Brežněvovská stagnace, který vyšel na tomto blogu. Po jeho zveřejnění Marek Jandák požádal Ondřeje Crháka o informace, z jakého titulu Martin Kovář údajně opisoval, následně oba společné po letmém zkoumání zjistili, že Kovářova publikace Anglie posledních Stuartovců 1658–1714 a kniha Barryho Cowarda The Stuart Age, obsahují totožné pasáže v textu i v poznámkového aparátu.\nPo tomto zjištění Ondřej Crhák kontaktoval Tomáše Konečného, který se novověkou Anglií zabývá a v rámci běžné rešerše k své diplomové práci si v průběhu akademického roku 2015/2016 povšiml totožných pasáží v Kovářově habilitaci Stuartovská Anglie. Stát a společnost v letech 1603–1689 s Cowardovou předlohou. Tomáš Konečný však jako tehdejší student semináře novověkých dějin Ústavu světových dějin chtěl nejdříve počkat až dostuduje, než vyjde s takto závažnými zjištěními týkajících se prof. Kováře, v té dobře ředitele zmíněného ústavu, navíc nepředpokládal, že se jedná o plagiátorství takového rozsahu. To, vedle našeho odporu k plagiátorství na naší univerzitě, je důvodem, proč přicházíme s odhalením plagiátorství v publikacích, které vyšly v letech 1998 a 2001, až nyní. Dobu pro zveřejnění považujeme za obzvláště příhodnou ve světle nedávného objevení a potrestání plagiátorství na Univerzitě Karlově.\nVystudoval historii na FF UK se zaměřením na sociální dějiny. Je autorem knihy "Arménská genocida", která vyšla v roce 2018 v Nakladatelství Epocha. Působí jako doktorand na Ústavu hospodářských a sociálních dějin rovněž na FF UK, kde v současnosti pracuje na disertační práci, jejímž tématem je vznik etnicky homogenních státních celků v českém, srbském a arménském etnickém prostoru. Je členem Centra pro transdisciplinární výzkum násilí, traumatu a spravedlnosti (VITRI/UNCE). Občasně publicisticky komentuje mezinárodněpolitické otázky.\nV současnosti jsem studentem doktorského studia moderních hospodářských a sociálních dějin na ÚHSD FF UK, kde se zaobírám vztahem průmyslové revoluce a vědeckého pokroku v kontextu britského osvícenství. Původně jsem studoval obecné dějiny se specializací na středověk a britská a americká studia na FF ZČU, odtud jsem pokračoval na obecné dějiny novověku na ÚSD FF UK a dějiny umění na ÚDKU KTF UK. Pracoval jsem pro Národní památkový ústav a Národní technické muzeum, momentálně jsem asistentem a administrativním pracovníkem na FEL ČVUT. Vedle toho jsem činný v několika spolcích, v nichž jsem v minulosti zastával celkem pestrou škálu postů, což prohloubilo mé přirozené sklony k pedanterii, byrokratismu, konzervativismu a rakousko-uherskému chmurnému pesimismu. V kombinaci s červeným vínem, dobrou knihou či rozumnou společností ale umím být i relativně snesitelný člověk.\nJe studentem 2. ročníku doktorského studia na Ústavu světových dějin FF UK (obor Historie – obecné dějiny). Odborně se zaměřuje na studenou válku v prostoru východní a jihovýchodní Asie. V současné době je jeho hlavním tématem vztah Československa k vietnamskému konfliktu s ohledem na vztahy v rámci východního bloku. Je zakládajícím členem Skupiny pro výzkum studené války (CWRG), která působí v rámci Institutu pro studium strategických regionů UK. Rovněž je i členem redakce časopisu Obscura.\nSSH FF UK / FFabula © 2019


Triumf jedince - Liberální institut\nYou are at:Úvod»Články»Triumf jedince\nLiberální institut dne 24. 3. 2006 Články, Staré články\nDnes [23.3.2006] je tomu čtrnáct let od úmrtí Friedricha Augusta Hayeka, největšího vědce v oblasti společenských věd 20.století.\nHayek se narodil v Rakousku roku 1899, tedy ještě předtím, než se zlatá éra Británie změnila v neblahé období statismu, které charakterizovalo téměř celé 20.století. Většinu své kariéry Hayek sledoval, jak uctívání moci vytlačilo lásku ke svobodě. Nacismus a stalinismus představovaly dvě nejbizarnější formy tohoto uctívání moci, ale jak Hayek upozornil ve své nejslavnější knize, Cesta do otroctví (1944), i mírnější formy jsou překvapivě nebezpečné.\nNejvětší vliv na mladého Hayeka studujícího ve Vídni měli rakouští ekonomové Carl Menger a Ludwig von Mises. Ačkoli se většina tohoto vlivu projevila zejména v ryzí ekonomické teorii – teorii peněz, podstatě konkurence, byla to metoda společenských věd, kterou získal od svých učitelů, jenž stojí za Hayekovým fundamentálním přínosem pro naše chápání společnosti.\nJde o metodu rigorózního dodržování principu “metodologického individualismu”- efektní název pro poznání, že jedinými prvky společnosti, které myslí a jednají, jsou jednotlivci. Společnost ani nemyslí, ani nejedná; trh také nemyslí, ani nejedná; vláda Spojených států rovněž nemyslí, ani nejedná. Jen jednotlivci myslí a jednají.\nTento poznatek se zdá možná banální nebo dokonce zavádějící. Není tomu tak. Posuďte následující vysvětlení Parkera T.Moona, historika vyučujícího na Kolumbijské univerzitě na počátku 20.století:\nJazyk často zatemňuje pravdu. Slova nám často zamlžují fakta více, než si myslíme. Když někdo používá slovo „Francie“, uvažuje o Francii jako o jednotce, o entitě. Abychom se vyhnuli nepříjemnému opakování, používáme při poukazování na zemi osobní zájmeno – když například říkáme „Francie poslala své jednotky dobýt Tunisko“ – přisuzujeme zemi nejen jednotu, ale také osobnost. Taková slova zakrývají skutečnost a z mezinárodních vztahů vytvářejí atraktivní drama, ve kterém jsou zosobněné národy jednajícími subjekty a až příliš snadno zapomínáme na skutečné lidi, kteří jediní opravdu jednají. Jak odlišná by situace byla, kdybychom neměli žádné takové slovo jako „Francie“ a museli namísto toho říkat: 39 milionů mužů, žen a dětí s velmi odlišnými zájmy a názory obývajících 218 tisíc metrů čtverečných půdy! Pak bychom mohli takové tažení do Tuniska popsat mnohem přesněji: „Někteří z těchto 39 milionů lidí poslali 30 tisíc jiných lidí, aby dobyli Tunisko.“ Tato interpretace skutečnosti ihned vyvolává otázku či spíše sérii otázek: Kdo jsou ti „někteří“? Proč poslali třicet tisíc lidí do Tuniska? A proč poslaní lidé uposlechli?\nAť jde o jakékoli téma – válka, hospodářský růst, vládní regulace – je jediným správným způsobem, jak pochopit tyto jevy, vysledovat všechna jednání zpět k jednotlivcům, kteří je vykonali. Fakt, že jednotlivci často jednají ve shodě – dejme tomu voliči – stále vyžaduje, abychom my, kteří chceme pochopit výsledky voleb, pochopili podněty a omezení týkající se jednotlivců, kteří takové skupiny tvoří.\nNeschopnost být konzistentním metodologickým individualistou vede k chybnému porozumění. Politici a učenci například často mluví o tom, jak „my jako národ“ jsme udělali to nebo jak „my jako národ“ nesmíme dělat tamto.\n„My“, kteří tvoříme americký národ čítající 300 milionů lidí, máme každý své vlastní preference, názory a očekávání. Je pouhou iluzí, že „my“ jednáme – nebo můžeme jednat – jako jeden celek. O nic menší iluzí není ani to, že „my“ jednáme, když vláda jedná naším jménem.\nMěli bychom „my jako národ“ rekonstruovat New Orleans? Na takovou otázku člověk zpravidla bez přemýšlení odpovídá „Ano“. Hayekův student však odpovídá, že město může být obnoveno jen jednotlivci. Úspěšná rekonstrukce může vyžadovat jednání mnoha jednotlivců ve vzájemné shodě. Hayekovec si je však v tomto případě vždy vědom, že úspěšná rekonstrukce musí být založena na podnětu každého jednotlivce k obnově, musí být založena na charakteristických znalostech jednotlivce ohledně jeho příslušné činnosti při obnově, musí být založena na informovanosti a schopnostech každého jednotlivce, které jsou nutné pro koordinaci jednání s bezpočtem dalších jednotlivců.\nHayekovec také chápe, že jednotlivci, kteří tvoří vládu, utrácejí peníze jiných lidí ku prospěchu zase jiných lidí. Tito úředníci postrádají jak podněty, tak znalosti, aby mohli tyto peníze utrácet moudře.\nHayekovec zkrátka chápe, že rekonstrukce může být úspěšná jen tehdy, pokud bude provedena na základě jednání jednotlivců na trhu. Hayekovec není pomýlen romantickými řečmi o tom, jak „my jako národ“ rekonstruujeme New Orleans (či cokoli jiného), protože nikdy nezapomíná, že pouze jednotlivec volí a jedná a tak je trh jediným prostředkem, jak spojit znalosti a práci jednotlivců za účelem společného blaha.\npřeklad eseje Dona Boudreauxe uveřejněného na Tech Central Station\nDon Boudreaux je vedoucím katedry ekonomie na George Mason University


Bednáře vypískali vlastní fanoušci! Reprezentant se trápí i ve druhé lize - Sport.cz\n29. prosince 2010 18:23 - LEICESTER\nDo druholigového Leicesteru City přicházel jako velká posila, ale zatím se nová štace českého reprezentačního útočníka moc nedaří. V novém působišti nastoupil do pěti zápasů, ale nedal ani jeden gól. Navíc frustrovaní fanoušci City obrátili při nepovedeném utkání v Millwallu hněv proti němu.\nRoman Bednář se v dresu Leicesteru ve druhé lize zatím netrefil.\n„Bylo cítit, že hostující fanoušci jsou zoufalí. Roman Bednář neustále padal a byl v ofsajdu. Schytal ironické pokřiky, i když vyhrál hlavičkový souboj. Následovalo volání ´Vrať se do West Brom´,“ píše list Leicester Mercury.\nBednář přišel na výpomoc do druhé ligy poté, co přestal dostávat šance v Premier League v dresu West Bromwich Albion. Do týmu si ho na hostování přivedl slavný kouč Sven Göran Eriksson. Po Bednářově premiéře proti Nottinghamu trenér českou posilu chválil.\nZoufale neefektivní Bednář\n„Při prvních kontaktech mu míč trochu překážel, ale pak se hodně zlepšil. Je velký, silný a hodně pohyblivý, což je velmi důležité,“ řekl bývalý trenér reprezentací Anglie, Mexika, Pobřeží Slonoviny či týmů jako Manchester City nebo Lazio Řím.\nV Millwallu Eriksson vystřídal Bednáře po prvním poločase a fanoušci hostů nadšeně přivítali jeho náhradníka Dariuse Vassella. „Vassell na začátku druhé půle naštěstí nahradil zoufale neefektivního Bednáře,“ píše deník Mirror.\nČeský reprezentant si nové angažmá pochvaloval, i když ještě ani jednou neodehrál v novém dresu celých devadesát minut. Při kanonádě proti Doncasteru dokonce kvůli zranění odkulhal ze hřiště už ve 37. minutě. I když se zatím český bijec v dresu City neprosadil, kouč Eriksson se nechal slyšet, že by rád prodloužil jeho hostování v přestup.\nNa robustního forvarda chtěl spoléhat i reprezentační kouč Michal Bílek. Nasadil ho také do všech pěti reprezentačních duelů této sezóny, i když většinou jen jako střídajícího hráče. Bednář však zatím skóroval jen v přátelském duelu proti Lotyšsku.


Jak vybrat správný menstruační kalíšek? - Menstruační pomůcky\nJak vybrat správný menstruační kalíšek?\nTápete s výběrem menstruačního kalíšku? Je pravda, že někdy je to tak trochu věda. Každá žena je originál, a proto není snadné řídit se nějakým, obecně daným, pravidlem.\nJak je to s velikostí menstruačního kalíšku?\nVelikost pochvy závisí především na fyziologických předpokladech a pak také na tom, jak zpevněné či povolené jsou svaly vašeho pánevního dna.\nMenší menstruační kalíšky jsou obvykle doporučovány dívkám a ženám, které:\njsou mladší 28 let,\ndoposud nerodily přirozenou cestou,\nmají slabou až normálně silnou menstruaci,\njsou starší 28 let, případně rodily přirozenou cestou, ale zároveň udržují svaly pánevního dna pevné (například pravidelným cvičením jógy, tancem nebo během) nebo jsou velmi drobné.\nVětší menstruační kalíšky jsou zpravidla vhodné pro dívky a ženy, které:\njsou starší 28 let,\njiž rodily přirozenou cestou,\nmají silnější menstruaci,\njsou mladší 28 let a nemají zpevněné svaly pánevního dna.\nPevnost či měkkost kalíšků je dána ukazatelem “Shore”, který označuje tvrdost silikonu, ze kterého je kalíšek vyrobený. Čím nižší hodnota čísla, tím měkčí je materiál. Pozor, pokud mají dva kalíšky od různých značek stejnou hodnotu Shore, nemusí být automaticky stejně měkké, neboť na ně bylo použito jiné množství materiálu.\nPodle čeho tedy tvrdost volit?\nMěkčí kalíšek více vyhovuje ženám, které jsou hodně citlivé a vyndávání pevnějšího kalíšku by jim mohlo činit potíže.\nPevný kalíšek je vhodný pro sportovní ženy s pevným pánevním dnem. Pokud žena stáhne svaly, může se měkký kalíšek snadno ohnout a protéci.\nA jak je to s tou pevností pánevního dna?\nŘíkáte si, co vlastně to pánevní dno znamená? Není to tak složité, jak se na první pohled zdá.\nPánevní dno jsou jednoduše svaly, které dělají oporu celé pánvi a všem orgánům uvnitř. Jsou to tři vrstvy svalů, které tvoří podporu pro všechno ústrojí, které se v pánvi nachází.\nKondice pánevního dna úzce souvisí například s inkontinencí, bolestmi kostrče, kříže a zad a také s menstruačními obtížemi či sexuálními problémy.\nA jak poznáte jeho pevnost? Pevné pánevní dno mají obecně ženy, které pravidelně cvičí jógu, běhají nebo například tančí. Případně pak ženy, které se aktivně věnují jeho posilování prostřednictvím speciálních cviků.\nMenstruační blog, Poradna jak, menstruační kalíšek, poradna, výběr, výběr menstruačního kalíšku\nKegelovy cviky aneb proč a jak posílit pánevní dno\n1. 5. 2020 11. 3. 2021 Menstruační blog\n1. 8. 2021 22. 4. 2021 Menstruační blog\n1. 9. 2021 22. 4. 2021 Menstruační blog


Lidské hyeny. Někdo pro zábavu zapálil Mustang postiženého chlapce | Autosalon TV | Autosalon.tv\nNěkdo pro zábavu zapálil Mustang postiženého chlapce Autor: Gofundme.com\nMusíme se přiznat. V tomto článku máme hodně práce s tím, abychom nepoužívali sprostá slova. Ta slušná nám totiž takřka nestačí k popisu někoho, kdo udělal tento odporný čin. Stal se v americkém Springfieldu ve státě Missouri, kde se svou rodinou bydlí 7letý Nino Welcome. Nino miluje auta, ale ví, že je nikdy řídit nebude. Trpí totiž Lesch-Nyhanovým syndromem, což je metabolická porucha, při které ochabují svaly a tělo na ní navíc reaguje pohybovými problémy a spastickými obrnami.\nNino dokonale zrenovovaný Ford Mustang Mach 1 z roku 1970 dostal od svého dědečka, a ačkoliv v něm jezdil jen jako spolujezdec, auto miloval. A to tak moc, že svůj invalidní vozík nechal nalakovat do stejné barvy, jakou má Mustang, a pojmenoval ho Mach 2. Jenomže se z auta neradoval moc dlouho.\nNásledky velkého požáru pomůže zmírnit sbírka\n12. července večer nechal tatínek Nina vůz velmi výjimečně zaparkovaný před domem ve standardně klidné ulici. Kolem třetí hodiny ráno ale celou rodinu vzbudili sousedé, kteří si všimli, že z auta šlehají plameny. Ačkoliv se požár snažil rychle uhasit tatínek Nina i hasiči, zdevastoval takřka celou střední část auta. Hasiči pak během vyšetřování zjistili, že požár byl založen petardami, které nějaký pitomec hodil do interiéru pootevřeným oknem.\nNino byl z požáru, a hlavně z toho, co po něm z auta zbylo, velmi smutný. Proto se jeho otec rozhodl, že co nejdříve dá Mustanga znovu dohromady. Jenomže vzhledem k rozsáhlému poškození půjde o velmi nákladnou opravu, na kterou rodina nemá dostatek prostředků. Proto byla vypsána sbírka, díky které by měla být vybrána částka potřebná k opravě. Přispět můžete i vy. Stačí kliknout na tento odkaz.\nFotogalerie: Někdo pro zábavu zapálil Mustang postiženého chlapce\nNěkdo pro zábavu zapálil Mustang postiženého chlapce 1\nNěkdo pro zábavu zapálil Mustang postiženého chlapce 2\nNěkdo pro zábavu zapálil Mustang postiženého chlapce 3\nNěkdo pro zábavu zapálil Mustang postiženého chlapce 4\nNěkdo pro zábavu zapálil Mustang postiženého chlapce 5\nNěkdo pro zábavu zapálil Mustang postiženého chlapce 6\nNěkdo pro zábavu zapálil Mustang postiženého chlapce 7\nČlánek je zařazen v: Ford Mustang , Ford , Mustang , požár , vandalství , úmyslné zapálení , hasiči , postižení , dítě


Trpíte alergií? Může ji mít i vaše dítě | uLékaře.cz\nuLékaře.cz Články Trpíte alergií? Může ji mít i vaše dítě\nAtopický ekzém je nejčastější chronické onemocnění kůže u dětí.\nPostihuje 15–20% dětí, ale pouze 1–2% dospělých. Vyskytuje se častěji\nv rodinách, kde již některý člen trpí nějakou formou alergického\ntransfuze, krev, dárce, zdravotníctvi,desinfekce\nAtopický ekzém je nejčastější chronické onemocnění kůže u dětí. Postihuje 15–20% dětí, ale pouze 1–2 %dospělých. Vyskytuje se častěji v rodinách, kde již některý člen trpí nějakou formou alergického onemocnění, například astmatem, sennou rýmou, potravinovou alergií, kopřivkou nebo atopickým ekzémem. A naopak pokud má pacient ekzém, znamená to pro něj vyšší riziko pozdějšího rozvoje astmatu nebo senné rýmy. #IMG#\nPodstatou onemocnění je chronický alergický zánět kůže, který se rozvine vlivem působení škodlivých a alergizujících faktorů prostředí u pacientů s určitými dědičnými vlohami. Projevy jsou velmi pestré a závisí na typu pleti, dosavadní léčbě a do značné míry i na věku. Projevy může také velice ovlivnit infekce. V 60% případů se poprvé ekzém projeví již během prvního roku života, ve 30% mezi 1 a 4 rokem, 9% se s prvními projevy setká mezi 6 a 20 lety. U někoho onemocnění trvá velmi dlouhou dobu, někdy i celý život. V jiných případech jsou dlouhá období zcela bez příznaků.\nKdy můžeme očekávat první příznaky\nPrvní projevy atopického ekzému začínají nejčastěji okolo druhého a třetího měsíce věku. Na kůži se objevují zarudlé plochy suché, tenké kůže, někdy jsou popraskané a rozškrábané. U kojenců jsou tyto projevy nejčastější na tvářích, čele a bradě, a někdy bývají jediným projevem pouze trhlinky pod ušním boltcem. Později se ekzém šíří i na tělíčko a končetiny. Kůže většinou velmi svědí, což narušuje spánek, děti mají tendenci se škrábat. To zvyšuje riziko infekce.\nJakou poskytnout péči?\nPéče o kojence s atopickým ekzémem je poměrně náročná. Základní principy léčby jsou vyjmenovány v následujícím výčtu:\nJe vhodné vyhnout se pokud možno spouštěcím dráždivým faktorům. Těmi jsou nejčastěji potraviny (mléko, vejce, ryby, pšenice, ořechy, rajská jablíčka, citrusové ovoce). Je nutné postupně vyzkoušet dietní opatření a vyloučit pouze ty potraviny, po kterých opravdu dochází ke zhoršení ekzému. Snahou je udržet dítěti co možná nejvyváženější stravu. Dalším častým alergenem, který zhoršuje ekzém, jsou roztoči. Mechanicky nebo chemicky dráždí vlna, mýdla, detergenty, změny teploty, pot. Proto by měly oděvy, nošené bezprostředně na těle, být z bavlny a prané v nedráždivém mýdle.\nJe nutné pravidelně kůži hydratovat, změkčovat a promašťovat.\nV nejnutnějších případech je potřeba intervalově – maximálně po dobu 7 dní – používat místně podávané hormonální masti (kortikoidy). Jejich podávání stačí 2x denně, nanášejí se v tenké vrstvě pouze na ložiska. Jakmile dojde ke zlepšení, přechází se na pouhé promašťování kůže.\nCelkově dostávají děti většinou antihistaminika, léky tlumící alergické reakce a svědění. V některých případech, pokud dojde k infekci, je nutné sáhnout ještě k léčbě antibiotiky. Používá se i léčba světlem, místně podávané léky tlumící imunitní reakce (pimecrolimus nebo tacrolimus). Jen v nejtěžších případech je nutná léčba celkově podávanými kortikoidy nebo jinými léky k tlumení imunitních reakcí (například cyclosporin).\nDítě Svědění kůže Svědění kůže po sprchování Péče o pleť Alergie svědění kůže


Rosický k fandům Arsenalu: Nejsem žádný Knedlík! | Ahaonline.cz\nAhaonline.cz >Sport >Rosický k fandům Arsenalu: Nejsem žádný Knedlík!\nRosický k fandům Arsenalu: Nejsem žádný Knedlík!\nLONDÝN – Nová hvězda Arsenalu ještě před nástupem do práce prosí fandy londýnského klubu: Zapomeňte na přezdívku Knedlík! To já nejsem a nemám ji rád! Please, please, please…\nAnglický bulvár dokonce »Knedlíka« před startem MS vyhlásil za vůbec nejlepší přezdívku ve fotbalovém světě. Rosický si ovšem podle Mirroru vyprošuje, aby jej tak dál titulovali. „Pochází to z doby, kdy jsem přicházel do Německa. Dokola tam poukazovali na mou nízkou váhu a předhazovali mi, že mám víc jíst. Třeba knedlíky,“ vytasil včera Mirror. „Ale časem jsem si získal respekt a dal všem najevo, že to nemám rád. Už dlouho mi tak proto neříkali.“ Méně výhrad má prý ke své druhé fotbalové přezdívce – Malý Mozart. „To vzešlo z toho, že hraju technický fotbal, nahrávám, vymýšlím. Preferuju rychlou útočnou hru se spoustou přihrávek a narážeček,“ představuje se anglickému publiku. Z rychlosti a tvrdosti Premier League prý nemá strach. „Z Německa jsem na leccos zvyklý. Hlavní rozdíl ale bude v tom, že tam jsem měl místo skoro pod penzí, tady se o něj budu muset rvát,“ řekl údajně pro Mirror.


Podniky kvůli špatným recenzím ztrácí téměř dvě třetiny hostů – MOJE RESTAURACE\nPosted on October 10, 2019 October 10, 2019 by AMSP ČR Posted in média, průzkumy Tagged Den soukromého podnikání, průzkum\nU příležitosti Dne soukromého podnikání představila společnost MAKRO výsledky třetího ročníku reprezentativní mezinárodní studie. Ta se zaměřila na nejdůležitější kritéria, která zajímají zákazníky při výběru nezávislých podniků ze segmentu hotelů, restaurací a kaváren. Společnost MAKRO za podpory Asociace malých a středních podniků a živnostníků ČR již čtvrtým rokem pořádá Den soukromého podnikání, ten letos připadá na 8. října. Snaží se tak zvýšit povědomí o malých a středních firmách a propojit drobné živnostníky s jejich zákazníky a komunitami.\nAť už se jedná o italskou restauraci od vedle nebo blízký útulný penzion, výsledek je stejný: svou různorodostí obohacují lokální drobné podniky lidem život, což potvrdilo 35 % dotázaných spotřebitelů. Pro 42 % respondentů je lokálnost dokonce nejdůležitějším důvodem, proč upřednostnit nákup produktů a služeb právě u drobných živnostníků před velkými řetězci.\nPokračování článku najdete na https://www.mistoprodeje.cz/clanky/vyzkumy-a-jina-cisla/podniky-kvuli-spatnym-recenzim-ztraci-temer-dve-tretiny-hostu/\nVeletrh For Gastro & Hotel za účasti AMSP ČR\nProjekt Moje restaurace představil “marketingový” manuál pro gastronomy na veletrhu FOR GASTRO&HOTEL 2019


...� města světa 2005; Sto největších divů přírody 2005; 100 nejdobrodružnějších dovolených na světě 2013; Místa, která musíte navštívit, než navždy zmizí 2018; všech 6 knih autora ... Nejkrásnější hrady a zámky světa - Jasmina Trifoni od 676 ... ... . Kniha ... Půvabná publikace Jasminy Trifoniové seznamuje čtenáře s těmi nejkouzelnějšími zámky a hrady celého světa. Některé jsou pohádkové, jiné strašidelné, mnohé mají pohnutou historii nebo jsou spojeny s legendárními šlechtici či panovníky. Většina zámků, jež Jasmina Trifoniová představuje, se nachází v Evropě. Půvabná publikace Jasminy Trifoniové seznamuje čtenáře s těmi nejkouzelnějšími zámky a hrady celého svět ... Nejkrásnější hrady a zámky světa / Nejlevnější knihy ... . Většina zámků, jež Jasmina Trifoniová představuje, se nachází v Evropě. Půvabná publikace Jasminy Trifoniové seznamuje čtenáře s těmi nejkouzelnějšími zámky a hrady celého světa. Některé jsou pohádkové, jiné strašidelné, mnohé mají pohnutou historii nebo jsou spojeny s legendárními šlechtici či panovníky. Většina zámků, jež Jasmina Trifoniová představuje, se nachází v Evropě. Nechybí čarovné zámky na Loiře, duchy obydlené ... Nejlepší místa pro hrady a zámky - Morava: Přečtěte si recenze a prohlédněte si fotografie atrakce Hrady a zámky v Moravě, Česká republika na Tripadvisoru. Půvabná publikace Jasminy Trifoniové seznamuje čtenáře s těmi nejkouzelnějšími zámky a hrady celého světa. Některé jsou pohádkové, jiné strašidelné, mnohé mají pohnutou historii nebo jsou spojeny s legendárními šlechtici či panovníky. Většina zámků, jež Jasmina Trifoniová představuje, se nachází v Evropě....\nVelká dětská encyklopedie - ZvířataUchopit světlo: Dějiny světla a mysliAforismy, šprýmy a čáry s rýmyVálka za bílého dneUtajený odposlechMartin Luther: Výbor z dílaA střepy zase rozhoďNamydlená šikmá plochaVývary: Nejlepší recepty na vývary, polévky, rizota a omáčkyKvantová teorie: Průvodce pro každého


Nazouváky na platformě Baťa - Pantofle | Baťa.cz\nDámské nazouváky mají podpatek i platformu v dřevěném designu. Krásně vám prodlouží nohy a jsou při chůzi stabilní. Pásek přes nárt zdobí děrovaný vzor, který vytvoří originální efekt. Obuv má koženou stélku. Nazujte je k šatům v Hippie stylu nebo k denimovému overalu.\nČíslo artiklu: 761-4613 Značka: Baťa Barva: hnědá Výška podpatku: 11 cm


Domovská stránka Kde pomáháme Projekty v zahraničí Více o Nepálu O Nepálu\nPočet obyvatel: 29 890 686\nNáboženské složení: hinduismus 80,6 %, buddhismus 10,7 %, islám 4,2 %, Kiraté (domorodé náboženství s vlivem hinduismu) 3,6 %, křesťanství 0,5 %, 0,4 % jiné (stav 2001)\nGramotnost: 48,6 % (stav 2001)\nNezaměstnanost: 46 % (stav 2008)\nÚřední jazyk: nepálština\nDalší užívané jazyky: Ve velkých nepálských městech se lze domluvit anglicky. Angličtina je i obchodním jazykem.\nPísmo: Nepálština používá písmo dévanágarí (píše se zleva doprava).\nDalší zdroje informací o Nepálu:\nWikipedie o Nepálu\nNejaktuálnější informace o zemi: World Factbook (anglicky)\nStatistiky OSN (anglicky)\nBedekr.cz o Nepálu\nZhruba polovina obyvatel žije pod hranicí bídy a trpí podvýživou, více než polovina je negramotná.\nProgram dálkové adopce pomáhá právě takovým dětem.\nNepál je země mezi Indií a Čínou, jediný hinduistický stát na světě. Je známý Himalájem, méně již svou obrovskou chudobou. Udává se, že Nepál je nejchudší z asijských zemí. Země je politicky nestabilní s ekonomikou v troskách. V dubnu 2015 zasáhlo Nepál ničivé zemětřesení, které nepřežilo přes 8 600 lidí. Na pomoc lidem s obnovou bydlení jsme pořádali sbírku.\nDo této situace se v naší zemi jen stěží dokážeme vcítit. Lidé v Nepálu žijí v pro nás neuvěřitelně chudých podmínkách. Většina dětí nemůže bez cizí podpory vůbec chodit do školy.\nNěkolik nepálských skutečností:\nkastovní systém funguje, ač je diskriminace zakázaná zákonem\n2,6 milionu dětí pracuje, 70 % z nich víc než 10 hodin denně; 2/3 populace jsou mladí lidé\n80 % onemocnění je způsobeno nedostatkem základní péče\nročně zemře 50 000 dětí, z toho 60 % kvůli podvýživě\noficiálně 2 miliony, ale ve skutečnosti asi 10 milionů Nepálců, pracuje ilegálně v zahraničí; téměř každá nepálská rodina má jednoho člena v zahraničí; nejvíce v Indii, celkem asi ve 100 zemích\nV roce 1951 vznikla nepálská monarchie a ukončila tak staletí starý systém dědičného předávání vlády. Díky reformám v roce 1990 fungovala v rámci konstituční monarchie pluralitní demokracie. V roce 1996 vypukla vzpoura vedená maoistickými extrémisty. Následná občanská válka trvala 10 let, až nakonec došlo k rozpuštění vlády a parlamentu a absolutní moci se chopil král. Na jaře 2006 ovládly zemi masové protesty následované několikaměsíčním vyjednáváním mezi maoisty a oficiální vládou. V listopadu 2006 uzavřely obě strany mír a bylo vyhlášeno prozatímní zřízení. V dubnu 2008 vzniklo Ústavní shromáždění, které zrušilo monarchii a prohlásilo Nepál federální demokratickou republikou, a byl zvolen první prezident. V r. 2008 se konaly první demokratické volby.\nOd té doby se ve vedení vlády střídají politické strany a premiéři a veškeré pokusy o vytvoření a schválení ústavy ztroskotaly, většinou za doprovodu nucených generálních stávek a nepokojů.\nNepál je většinově hinduistickou zemí, kde před půlstoletím prakticky neexistovalo křesťanství. Církev roste a Nepálci jsou velmi smělí ve sdílení o své víře. Nyní je v Nepálu odhadem více než milion křesťanů.\nHrozí však, že bude znovu uzákoněn zákaz obracení na víru (tzv. „anti-conversion bill“).


Nemocnice musí hlásit nové nakažené do hodiny | EuroZprávy.cz\nNemocnice musí hlásit nové nakažené do hodiny\n19. října 2020, 20:35 — Autor: EuroZprávy.cz / ČTK\nNemocnice musí do systému koordinace péče nově hlásit nově přijatého s covidem-19 do hodiny. Dosud to musely podle nařízení ze 24. března dělat jednou denně. Po dnešním jednání vlády to řekl ministr zdravotnictví Roman Prymula (za ANO). Nové případy hlásily nemocnice každý den do 10:00 ráno, do hodiny jen nové vážné případy a zhoršení stavu vyžadující intenzivní péči.\n"Hlášení, které tady bylo, bylo limitováno dobou 24 hodin. Dnes požadujeme, aby se veškerá hlášení, která se týkají přijetí pozitivního pacienta do zdravotnického zařízení, přijetí pacienta v těžkém stavu, který vyžaduje léčbu na ventilátoru nebo ECMO, hlásila do hodiny. A podobně pokud dojde ke zhoršení stavu," uvedl ministr na webu. Nové mimořádné opatření ministerstvo zveřejnilo na webu.\n"Tato hlášení jsou nutná, abychom byli schopni operativně řídit kapacitu celého systému prakticky v online režimu," sdělil Prymula. Data o kapacitách intenzivní péče mají nemocnice i veřejnost k dispozici každý den. Ze soboty ukazují, že je aktuálně volných asi 24 procent lůžek na jednotkách intenzivní péče a anesteziologicko-resuscitačních odděleních nemocnic a 47 procent přístrojů na plicní ventilaci.\nNárodní koordinátor intenzivní péče Vladimír Černý ve zprávě k datům o kapacitách uvedl, že dnes by měl začít fungovat také Národní dispečink lůžkových kapacit, který by sledovat i kapacitu ostatních lůžek, nejen těch pro intenzivní péči.\n25.10.2021 21:59 Aktualizováno Neočkovaní učitelé budou od listopadu muset nosit při výuce respirátory. Výjimku budou mít učitelé…\n25.10.2021 17:57 Epidemická situace se bude zhoršovat ještě v příštích dvou týdnech. Zlom by podle ministra…\nOčkovací místa kvůli výraznému zájmu o vakcíny rozšíří provozní hodiny\n25.10.2021 13:42 Očkovací místa kvůli opětovnému zájmu o vakcíny proti covidu-19 rozšíří provozní dobu. Novinářům to…\n25.10.2021 12:30 Aktualizováno Listopadové testování ve školách se bude podle aktuálních dat o šíření epidemie covidu-19 týkat…\n25.10.2021 11:33 Do konce týdne by měli mít všichni praktičtí lékaři vakcíny proti covidu-19 od firmy Pfizer…\n25.10.2021 09:42 Aktualizováno Kvůli zhoršující se epidemické situaci v Česku platí ode dneška povinnost nosit respirátory ve…\n25.10.2021 09:08 V neděli přibylo v Česku dalších 1823 potvrzených případů koronaviru. Je to více než dvojnásobek ve…\nVakcínou Pfizer ode dneška začnou očkovat i praktici\n25.10.2021 08:17 Vakcínu Pfizer/BioNTech proti koronaviru začne ode dneška distributor Avenier rozvážet do ordinací…\n24.10.2021 12:04 Aktualizováno V sobotu přibylo v Česku 2751 případů nemoci covid-19, nejvíc za víkendový den od 27. března.…\n23.10.2021 13:19 Reprodukční číslo, které ukazuje rychlost šíření nemoci covid-19, dnes znovu překonalo rekord od…


Bluetooth Glorious vlastním vyrovnávání Koloběžky - Jomo Technology Co., Ltd\nI když, jeden z vynikajících způsobů, jak je koupit od skutečného a řádně údajný prodejce anulovat vyhlídkou žádný takový výskyt. Tímto způsobem nebudete ztrácet svůj přístup a nemusíte se bát hodně v souvislosti s protijedoucí vozidla. 2 Wheel Balancing Scoote r od Powerboard`s Životnost akumulátoru je správný, a budete euforii s tímto zařízením v každém okamžiku jako pěkně. Dalo by se jít na skútru, který má indikátor stavu baterie v něm vidět úroveň schopnosti akumulátoru. Viz náležitostmi ADA pro vozíčkáře, Kompenzační pomůcky a další energeticky tlačil Gadgety mobility, které si můžete přečíst zde. Takže naučit 8.5inch rozumně vyváženou Scooter Bluetooth hoverboard velká kola K7 přehled zde před nákupy pro něj. Tady je pěkný vyhodnocení video, které shrnuje řadu toto. On vznášet v módě, vám odkaz na dodavateli poté, co vaše učit přehledu jsme kompilované a ti se připojit k firemní rámci USA\nPokud byste výhradně chtít využít skútru pro rekreaci jedinečnou vlastní vyrovnávací hoverboard bude větší než dost. Také, koloběžky jsou terén, a měli byste je použít v blátě, sněhu, ulic a písečnými plochami. Zpočátku vlastní vyrovnávací hoverboard K7 je 8.5inch velká kola a off-road, který vhodný pro plážový koni. Tak to má dobrý zážitek z jízdy. Za druhé, 500W motory, silný výkon. Zatřetí, duální systém deska, zlepšení efektivity výroby a poprodejní servis. Kromě toho, že je soukromý režim s exkluzivním vzhledem patentem, více jedinečný. Nicméně, skupina obhajovala práce ruku v ruce s zákonodárců s cílem legalizovat jejich použití. Měli byste si koupit? Takže před zakoupením hoverboard zajistí, že jeho baterie je účinně chráněna a je dodáván s vynikajícím řízením a nabíjecí jednotky. Byl to prošlo Ul2272 certifikovat?\nPowerboard by hoverboard by mohlo být pravděpodobně nejnákladnější samovyvažující koloběžky venku a je otázkou každého člověka zeptat se: „Je to ocenit hodnotu? Koowheel vlastní vyrovnávací skútr cena je velmi rozumná .Ve skutečnosti Koowheel nedělají nekvalitní produkt pro bezpečnost zákazníků. Je to vynikající volba, pokud bude pravděpodobně mladší děti na koni ji. Self-Balancing Scooter K8 by KOOWHEEL může být velmi snadno ovladatelný, a stačí být jisti, že budete moci držet na něco, zatímco jízda na této desce. Funkce:\nHoverboard K8 navrženy v Miláně, je to původně přizpůsoben trhu EU\nSkrytý rukojeť design, snadno přenášet\nOff road konstrukce kola, snadno chytit oči mezi průměrnými modely\nZelené linky na pedál\nKoowheel nedělají výrobků s nízkou kvalitou\nHoverboard K8 zůstává Top standard kvality\nPoužívejte pouze horní dodavatele pro PCB, Motor, nabíječka\nNejspolehlivější 24V 6.5inch hoverboard\nBaterie splňuje všechny bezpečnostní normy\nNejnižší míra vadný\nTakže tohle samo vyvažování skútr má jeden z nejlepších bezpečnostních prvků pro jezdce. Pak dát jednu nohu na swegway. Pro ty, kteří chtějí něco účinného a připraven zaplatit cenu, pak je to vaše nejlepší volba.


Rychlost internetu na vesnici v roce 2016 3\nPrvní návštěva kolotočů v Krnově s tříletou dcerou\nMinulý víkend jsme se rozhodli jako rodina poprvé navštívit několik atrakcí Krnovských kolotočů. Pojďme si v krátkosti shrnout, zda šlo o dobře investované peníze. .. Čti dále\nVložil Ijacek.007 kategorie : Blog zveřejněno :23.04.2016\nDnes si povíme něco málo o problémech se signálem u Wi-Fi v domácnostech. Pokrytí bezdrátovým signálem je dnes téměř běžnou součástí většiny domácností. Díky ním můžete připojit k internetu telefon, tablet či počítače a nebýt vázáni na připojení pomocí kabelu. .. Čti dále\nVložil Ijacek.007 kategorie : Navody zveřejněno :17.04.2016\nVěříte, že když si koupíte něco dražšího, mělo by to znamenat, že Vám věc více vydrží? U běžeckých hodinek Garmin Forerunner 15 to pravidlem není. Po necelém roce používání na hodinkách samovolně začal praskat řemínek... Čti dále\nVložil Ijacek.007 kategorie : Blog zveřejněno :13.04.2016\nJak omezit množství dat odesílaných automaticky z Windows10 do Microsoftu 2\nDnes si ukážeme, jak nastavit Windows 10, aby o sobě do Microsoftu posílal co nejméně informací. Windows 10 totiž na pozadí automaticky odesílá do Microsoftu telemetrické data používání systému aplikací nebo bezpečnostní problémy. .. Čti dále\nVložil Ijacek.007 kategorie : Navody zveřejněno :11.04.2016\nPojďme si dnes představit další tahovou hru vycházející s konceptu X-COM: UFO Defense z roku 1994. Vaším úkolem tedy nebude nic jiného, než zachránit svět od mimozemské invaze. Studio Firaxis Games ji vydalo v roce 2012. Popíšeme si jam moc autoři pozměnili své dílo od předlohy. .. Čti dále\nVložil Ijacek.007 kategorie : Hry zveřejněno :04.04.2016


Těhulky, Otrokovice, Zlín a blízké okolí, přidejte se - str. 13\n@pampeliska1 moc děkujem,tak počítám s tím,že všechny fotky budeme mít v lednu a Verča jich víc na fcb asi nepřidá....dává jich tak 5 na stránky 🙂 ale jak budou tak na beremko něco přidám,vím,že máme pár úžasných fotek,které tam nejsou 😉\n@petrajavor jj, tak to je jasné, že tam nemůže dát všechny.. Dává tam fakt jen takové, aby si člověk udělal představu o tom, jakým stylem fotí.. Já jsem si právě nebyla jistá, jestli jste to vy, protože jsem tě nějak nemohla poznat :-N Ale tak to je tím, že tě "znám" jen z této malé fotečky, co máš na Koníkovi 😉\nHolky, nevíte náhodou o někom, kdo by potřeboval větve krásného stříbrného smrku? Měl si ho přijet jeden pán skácet, ale dneska volal, že ho nepotřebuje :-x :-x\n@pampeliska1 jo tak ono je to jiné na fotkách i pak live...aspoň co vím dle zkušenosti,když sem se poprvé potkala třeba z holkama z beremka či z koníka 🙂 Ta fotka co mám taky je z předsvatebního focení a tam máme jednu ze svatby 🙂 kde jdu poznat 🙂\n@emkous jj,když na to člověk až tak netlačí tak se podaří hned a když to moc chce tak to nejde.To je super s tím oblečením,taky jsem to tak měla v plánu,proto mám po synovi všechno schované a je mi to celkem na nic 😃 ,je narozený v září a druhé čekáme v červnu,takže asi nic moc nepoužiju :-|\n@petrajavor fotky máte super,už se moc těším na další.No právě že je to jen odhad,pak se k tomu člověk upne a může být později trochu zklamaný,ale chápu tvoji zvědavost že už chceš vědět co to bude.Ale neboj 20.týden tu bude nato šup a tam už to je vidět krásně,i když ty se to dozvíš dřív,jsi hlídaná,tak na to určitě přijdete brzy.A co by jste chtěli?\n@pampeliska1 gratuluju ke kontrole i k holčičce.Byla jsem v Baťovce,a když jsem tam byla tak jsem byla 11+0,když jsem volala tak jsem sestře říkala že od doktorky mám termín od 5.12. kdy se mám objednat a ona že se to dělá od 11.týdne,takže mě objednala na 29.11.Takže teď ve čtvrtek budu 12+2 tak snad už to bude v poho.\n@versam děkuji,no my zklamaní nebudeme,manžel chce kluka a já holku....jinak to prej jde krásně vidět už v 16tt což je hned po Vánocích 🙂 a já tam jdu zrovna na kontrolu...jinak teď na kontroly chodím už jen 1x za 14dní .....i dyž teď v út oscar a ve čt sono takže to ještě tak nepoznám....\nNám řekli pravděpodobné pohlaví už v tom 12.tt - pochopitelně s rezervou! Jinak prcek dnes děsně kopká. Tak nevím, jestli je v pohodě, nebo je to znamení, že se necítí fajn :-| Příští týden začínám chodit na masáže pro těhulky. Sice nemám žádné bolesti - třeba páteře - ale nohy mi otékají, i když teď trochu méně, než třeba ve 20 tt.\n@amrash řekla bych,že když tak kope,tak je mimíš šťastný a spokojený 😉 dává ti vědět,že se máš na něj těšit 🙂\n@petrajavor ahoj,gratuluju k dobrým výsledkům a co to pohlaví tipovali??Já jdu zítra znovu tak snad už bude všechno dobré a těším se konečně na první fotku 🙂\n@versam nene mimíš všechno tajil 🙂 dneska sem asi chytla virózu tak ležíme a odpočíváme. Dostali jsme fotečku (naši 3) a dneska končíme 13tt 🙂 Ještě nás čekají 3 oscary (v 17tt máme jeden navíc). Ale sem ráda jelikož manžel byl fakt šťastný,že mimíška viděl 🙂\n@petrajavor tak ať jste brzy fit 🙂\n@versam snad ano...a co vy jak těhulkujete?\nAhojte, jdu se na vás zase po strašně dlouhé době podívat. Doufám, že vám všem i miminkům se daří dobře!\n@pampeliska1 podle mě je nejlepší rozdíl 2-3 roky, my jsme na té dolní hranici, první rok bude asi docela perný, ale pak už jen samá pozitiva... 😉 U doktorky jsem ještě nebyla, neobjednává, bere všechny, co přijdou (sestřička mi rovnou hlásila, že se někdy čeká i 2 hodiny...) Mám přijít zítra nebo příští týden, aby už bylo na UZ něco vidět. Vidím to až na příští týden, Maty chytil nějakou chřipajznu, měl večer chudák 40,2°C, tak ho budu zítra doma kurýrovat.\n@petrajavor dívala jsem se na ty vaše fotky - nádhera!!! Budete mít krásnou památku. A s přípravama sis vyhrála, co? Mě byly svatební dekorace celkem jedno, o to víc se mi líbí, když se někdo umí pořádně nadchnout a zároveň vytvoří něco originálního 🙂\n@versam červen a září není takový rozdíl, třeba bude půl prázdnin hnusně jako letos a bundičky se budou veeelice hodit. Prodat se to dá kdyžtak vždycky...\n@versam @petrajavor holky, bývá vám špatně nebo to jde? A nebo byly nevolnosti a už to přešlo? Mě se tenhle týden začal občas zvedat žaludek, ale zatím nic hroznýho, ťuk ťuk ťuk 😉\nDnes jsem dostala šek do lékárny, tak jsem prckovi koupila mastičky na bříško, olejíčky i další věci. Taky jsem si vzpomněla na hadičku, ale tu jsme pro syna měli jen teoreticky, protože ji nepoužíval. Tímto mám pro mimínka i pro sebe všechno nakoupeno (tedy doufám) a příští pátek (kdy budu mít za sebou všechny pracovní úkoly) se už vrhnu do balení tašky do porodnice. Vím, že je ještě brzy, ale ve 30.tt fakt člověk nikdy neví - tak pro jistotu 😃 😃 😃\n@emkous děkuji,co se týká příprav,tak jsem si dekorace dělala sama,mě tohle hrozně baví 🙂\nJinak k nevolnostem měla sem asi týden kdy sem měla žaludek na vodě,od té doby dobré a teď v úterý se mi nevolnosti vrátili :-S a nemůžu se jich zbavit,ale doufám,že přejdou....\nahojte všichni, takže včera na oscarovi jsme dopadli s mimčem dobře,vše je v pořádku,délka 61,8 takže mi dokonce i o 2 dny posunuli termín porodu 😃 ,další kontrola až ve 20.týdnu,tak mám velikou radost a koupila jsem za to miminkovi včera i dáreček 😃 A konečně jsme to oznámili i synovi,který má velikou radost,už dlouho o miminku mluví.Pokud to vydržíme tajit až do vánoc,tak zbytek rodiny to bude mít jako vánoční dárek.\n@emkous jasně není to takový rozdíl,něco snad použít půjde a co ne,tak už se těším jak se toho zbavím,je neuvěřitelné kolik jsem toho pro syna měla a zabírá to doma spoustu místa 😃 Další mimčo už neplánujeme,takže už nic schovávat nebudu.\nŠpatně mi bývá,ale nezvracím,ale je to docela nepříjemný pocit, u Adámka jsem nic takového neměla,jen jsem se musela ráno hned jak jsem vstala něčeho najíst,to teď nemusím,ale několikrát za den (třeba zrovna teď ) mám pocit nevolnosti.Ale snad už to přejde,příští týden začnu 4.měsíc tak třeba už to bude v pohodě.\n@amrash jsi šikovná a zodpovědná mamina,lepší je být připraven než být potom zaskočen 😃\n@versam gratuluji k negativním výsledkům! 😉 A co pohlaví, ptali jste se nebo to bude překvápko?\nHolky, nemáte některá zkušenost s kočárkem Maxi Cosi Mura 4? 😉\n@versam tak to je super 🙂 nás posunuli termín o 4dny jsem zvědavá kdy budeme konečně rodit....hoď nám nějaké podrobnosti 🙂\n@versam Také gratuluji ke krásnému výsledku NT screeningu! Určitě sis hodně oddychla - jako každá správná mamina.\nZodpovědná jsem, beru to i z praxe. Syn se narodil akutním SC a jak pak byli všichni rádi, že je taška nachystaná!!! 😃 😃 😃\nděkuju všem,oddychla jsem si moc.\n@pampeliska1 pohlaví nám bylo utajeno,protože dítě mělo hlubokou půlnoc a vystrčilo na nás zadek,tak mě poslali na něco sladkého a chodit aby se vzbudilo,takže jsem tam strávila hodinu a výsledek byl že se milostivě pootočilo,aby mohla doktorka změřit záhlaví a skontrolovat nosní kůstku a pokračovalo ve spaní,takže mezi nohy nahlídnout nešlo a fotky mám taky zadarmo,protože nejsou nic moc tak je ani nechtěli zaplatit 😃\nS tím kočárkem zkušenost nemám a ani nevím o nikom kdo ho má\n@petrajavor jaké podrobnosti máš na mysli?\n@versam jak jste velcí a jak vám dopadla čísilka?\ndélka 61,8mm NT 2,20mm\nvýsledky krve štítná žláza negativní\nbetta hcg 37,94\nPAPP- A 0,975\ntrizomie 21 1:5338\ntrizomie 18 1:16420\ntrizomie 13 1:51556\n@versam holky říkaly že to TN je dost důležité,ale já to moc nechápu...my TN měli 1,80mm jinak máte krásné výsledky 🙂\npodle toho co mi říkala holčina co měla Downíka tak měla NT 3,25 a bylo to špatně\n@mochenkaa co měla co? vím že je to šíjové projasnění,ale to nevím co znamená =-)\n@petrajavor přímo tu hodnotu NT měla 3,25 to je to šíjové projasnění a to druhé číslo měla 1:2. říkala že malý měl strašně tlustý krk\n@petrajavor ano je to důležité,ale nevím přesně k čemu se to vztahuje, 1,80 je též v pohodě\n@mochenkaa já myslela co je to downík,ale už mi to docvaklo....jinak trizomei 21 ukazuje pravděpodobnost s jakou je možný jak ty říkáš downk.... a když je to 1:2 tak jedna matka ze dvou bude mít postižené miminko...což je dost blbej výsledek.....\n@mochenkaa @petrajavor @versam samotná hodnota NT a krevní výsledky jsou víceméně k "ničemu" - nedá se z toho usuzovat nějaký závěr, protože důležité je to spočítání dohromady a konečný výsledek screeningu, který je buď pozitivní nebo negativní.. A když je NT samotné do nějakých 3mm, tak je to NAPROSTO pohodě, i přes ty 3mm, jen se to musí ještě dovyšetřit podrobným utz.


Léto ztracených polibků (2000) - Popis / Obsah - FDb.cz\n„Úsměvné gruzínské čarování s hořkou příchutí“\nPopis / Obsah / Info k filmu Léto ztracených polibků\nZatmění - událost stejně magická a opojná jako jedno léto v životě mladého hrdiny gruzínského filmu Léto ztracených polibků. Událost stejně intenzívní, jak jen může být touha čtrnáctiletého „Romea". A stejně křehká a pomíjivá, obrušující ostré hrany tragického osudu do podoby letmé vzpomínky, obrazu, jenž se může kdykoli rozplynout.\nLéto, ve kterém byl kromě sedmadvaceti polibků promarněn i nejméně jeden lidský život, zažilo zatmění hned dvakrát. Gruzínská režisérka Nana Džordžadzeová dokázala ve svém nejnovějším snímku nenásilně vytvořit svět veskrze poetický (nelze jej nesrovnávat s podobně laděným filmem Luna Papa), zároveň však živoucí a pulzující, jaký je vlastní snad jen lidem daleko na východ od našich hranic. Džordžadzeová dokonale ovládá lehkost a samozřejmost, s jakou zapracovává absurdní jevy do všední reality. Nechávají snad gruzínští armádní hodnostáři své nevěrné manželky běžně odstřelovat z děl? Běhají v Gruzii nešťastně zamilovaní mladíci za svými idoly s puškou v ruce? A co lodě, zdalipak je tam více takových, které na kolečkách kormidluje nešťastný Francouz (Pierre Richard), saint-exupéryovský hrdina, marně hledající moře pro svůj vrak? Takový svět by se nám vlastně zamlouval, přes všechny osudové zvraty dokáže být stále pokojný a přívětivý. Jako by v něm největší problém představovaly matice z tvrzené gruzínské oceli, který si na svou přebujelou mužskou chloubu (po vzoru „západní civilizace", symbolizované erotickým filmem Emanuelle) navlékne místní podivín Pjotr.\nKdyž už jsem zmínila fenomén Emanuelle: právě sekvence, v níž je tento snímek v městečku poprvé promítán, aby poté spustil řadu událostí v životě jeho svérázných obyvatel, je ukázkou vzácného umění pointy (obrazové i dějové), které režisérka v Létě ztracených polibků patřičně uplatňuje. Počínaje něžným vyznáním lásky na pozadí obrovského ňadra, jehož se při sledování Emanuelle dopustí čtrnáctiletý mladík, přes zmíněnou peripetii s kovovými součástkami, kterou vyřeší až několikatunový tovární lis, až po dětinský pokus zhrzeného mladíka o „sebevraždu" za pomoci pijavic. To vše ukazuje Džordžadzeová s citem i nadhledem, udržujíc poklidnou i citově zjitřenou atmosféru.\nLéto ztracených polibků není ovšem jen o obraze a atmosféře, představuje i jedinečnou přehlídku nejroztodivnějších lidských figurek. Panoptikum, které je autorkou vnímáno zdánlivě shovívavě, však skrývá sžíravý a posměšný tón (gogolovská tradice jako by se ozvala i v Gruzii). Asi nejsložitěji se jeví hlavní hrdinka a hybatelka všech dějů Sibyla. Křehká i provokativní Lolitka, nevinná a bezbranná ve své neopětované zamilovanosti, ale i krutá a rafinovaná ve způsobu, jakým se ji snaží prosadit. Hned recituje verše za úplňku, hned ničí vše, co se jí staví do cesty. Její představitelka zahrála nejednoznačnou postavu natolik přesvědčivě, že se těžko dokážeme postavit na jednu či druhou stranu konfliktu. I proto nás v podstatě velmi tragický závěr nemůže hlouběji zasáhnout. Ten ostatně i svou atmosférou působí poklidně a nevzrušeně, jako vodní hladina, po které Sibyla i se svými sedmadvaceti ukradenými polibky ujíždí pryč...\nTEREZA SPÁČILOVÁ Premiere 2001/2/42\nDISTRIBUČNÍ SPOLEČŇOST ARTCAM UVÁDÍ:\nNěmeckolGruzie 2000, 96 min., české titulky, od 15 let, 1:1,85\nŽánr: komedie Internet: www.artcam.cz, www.27missin9kisses.com\nI ruské léto může být žhavé! Film, fascinující bezbřehou imaginací a poetickým humorem, byl v premiéře uveden na letošním MFF v Cannes.\nRežie: Nana Džordžadze Scénář: Irakli Kvirikadze Kamera: Phedon Papamichael Hudba: Goran Bregovič\nHrají: Nuza Kuchianidze (Sibyla), Shaco lashvili (Míša), Jevgenij Sidichin (Alexander), Amalia Mordvinova (Veronika), Pierre Richard (kapitán)\nPremiéra: 25. ledna 2001\nV malém zapadákově kdesi v Rusku panuje chronická společenská nuda a erotické vakuum. Tohle léto bude ale jiné. Do městečka s malebným názvem „Krásné Kachny" přijíždí na prázdniny čtrnáctiletá Sibyla.\nDívka se šíleně zamiluje do čtyřicetiletého vdovce Alexandera, astronoma z místní zapomenuté observatoře, zatímco jeho čtrnáctiletý syn Míša na oplátku beznadějně touží po Sibyle. A tak, zatímco kultivovaný gentleman Alexander statečně vzdoruje temperamentu mládí a jeho rafinovaným výzvám, Sibyla si krutě pohrává s city jeho syna.\nPodobný milostný trojúhelník může, ale nemusí dopadnout dobře. Už proto, že po Alexanderovi hází očkem všechny ženy v městečku a jindy uondané emoce jeho obyvatel jsou rozohněny tajným promítáním staré dobré Emmaneulle v místním kasinu.\nNový film gruzínské režisérky Nany Džordžadze (nominace na Oscara za Tisíc a jeden recept zamilovaného kuchaře), který fascinuje bezbřehou imaginací a poetickým humorem, byl v premiéře uveden na letošním MFF v Cannes.\nARTCAM Film Distribution Artcam, s r.o., Rašínovo nábř. 6, Praha 2, tel.: (02) 24918833, e-mail: artcam artcam.cz\nV malém zapadákově kdesi v Rusku, poeticky nazvaném Krásné kachny, panuje chronická společenská nuda a totální erotické vakuum. Do malebného městečka ale přijíždí na prázdniny mladičká Sibyla, která se ši1eně zamiluje do místního astronoma Alexandra, přičemž po Sibyle zas beznadějně touží jeho Syn Míša... A takový milostný trojúhelník může, ale nemusí dopadnout dobře. Film fascinuje bezbřehou imaginací a básnivým humorem.\nScénář k půvabně smyslné komedii Gruzínky Nany Džordžadzeové (která byla za svůj předchozí snímek „Tisíc a jeden recept zamilovaného kuchaře" nominována na Oscara) napsal její manžel Iraklij Kvirikadze, jenž proslul mj. jako spolupracovník Nikity Michalkova. Děj filmu Léto ztracených polibků, který vzbudil velký zájem už na MFF v Cannes svou bezbřehou imaginací a poetickým humorem, se odehrává v jakémsi ruském zapadákově, kde vládne chronická společenská nuda a erotické vakuum. Letos se to však změní. Do městečka s malebným názvem „Krásné Kachny" přijíždí na prázdniny čtrnáctiletá Sibyla. Dívenka se šíleně zamiluje do čtyřicetiletého vdovce Alexandra, astronoma z místní zapomenuté observatoře. Jeho čtrnáctiletý syn Míša na oplátku beznadějně touží po Sibyle. A tak, zatímco kultivovaný gentleman Alexander statečně vzdoruje temperamentu mládí a jeho rafinovaným svodům, Sibyla si krutě pohrává s city jeho syna... V hlavní roli necudně vyzývavé, předčasně vyspělé Sibyly exceluje dnes teprve sedmnáctiletá Nuza Kuchianidze, která se narodila v Tbilisi, ale již deset let žije v USA a se stejnou vervou jako herectví se věnuje ještě tanci, malování a fotografování. V jedné z vedlejších rolí uvidíme populárního Pierra Richarda. Autorem hudby je dvorní skladatel Emira Kusturici Goran Bregovič.\nLéto toho roku bylo rozmarné a jeho způsob poněkud podivný. Byla ještě příliš mladá na milování, ale lásce, hormonům a měsíci nad řekou neporučíš. Tragikomické víceúhelníky pod světlem mrtvých hvězd, hořkým měsícem a unaveným sluncem.\nTam, kde zvlněná rovina přechází do táhlých horských úbočí a silnice se provleče skalním tunelem do mělkého údolí, leží zdánlivě ospalé gruzínské Zvonokosy nebo spíš ruský „ghost town" s malebným jménem Krásné Kachny. Lidi tu spíše čekají, až se něco stane, než aby něco sami dělali - což třeba v oblasti sexu může vést postupně až k atrofii nejen příslušných orgánů, ale (a to je mnohem vážnější) i potřeby je alespoň čas od času v milostných hrátkách provětrat. Ale možná je tohle všechno jenom zdání.\nV tomhle Zapadákově si můžete tak akorát dát panáka, zahrát dámu, trhnout nohou, hodit mašli nebo se poprvé v životě šíleně zamilovat. Čtrnáctiletá Sibyla sem sice původně přijela na prázdniny k tetě Martě, ale když poprvé zahlédla místního plavého Tarzana Alexandera, otřásla jejím pubescentním libidem oslňující exploze, která ji katapultovala k první velké lásce. Milovat v tomhle věku, to je ovšem činnost na plný úvazek. Projevuje se tím, že např. šmírujete vyvoleného na jeho cestách do práce, činíte totéž při jeho milostných avantýrách, inzultujete jeho příležitostné milenky, flirtujete platonicky s jeho synem (kterému nakonec zůstanete viset sedmadvacet nevinných polibků), šlapete za ním přes celé město v noci na kole do hvězdárny, když to jde, ukážete mu alespoň ňadra (aby věděl, do čeho jde), lezete mu oknem do bytu a snažíte se ho v posteli a milosrdném polospánku přesvědčit, že už jste velká ženská, co na to má. V letním parnu je to docela dřina, navíc s nejistým výsledkem - neboť zkušený vdovec, čtyřicátník Saša, který bez problémů klátí místní vstřícné krasavice, nemá nouzi o bezproblémový sex a neprahne nijak zvlášť po problematické defloraci dospívající slečny, která dává nekompromisně najevo, že to, co miluje, chce taky bezvýhradně (rozuměj bezpodílově) vlastnit. A když k tomu všemu ještě místním balvanům odpromítáte inspirativní Emmanuellu, mohou Krásné Kachny zažít sexuální revoluci, proti které byl útok na Zimní palác jen nevinnou dětskou masturbací. A náhle je v tomhle svobodném snovém městě možné cokoli, neboť kde jinde by mohl být amatérský vyznavač bangkockých sexuálních praktik Petr okolnostmi donucen položit penis pod buchar pneumatického kladiva, zhrzený poručík řídit dělostřeleckou palbu na ovčí stádo, v jehož závětří se bača peleší s jeho permanentně nevěrnou ženou, a kapitán, který cestou někde ztratil moře, zaparkovat na náměstí svoji lod'? A ať už Sibyla svoji umanutou lásku naplní či nikoli, je jasné, že na tyhle třeskuté prázdniny jen tak nezapomene...\nTen, kdo má tyhle končiny na východním pobřeží Černého moře spojeny hlavně s gruzínským koňakem a Abuladzeho Pokáním, si může klidně dopsat další položku do současných gruzínských reálií, jež stojí za to: totiž filmy absolventky architektury, režisérky a scenáristky Nany Džordžadzeové (která byla za Tisíc a jeden recept zamilovaného kuchaře nominována i na Oscara). Scénář Léta ztracených polibků pro ni napsal její manžel Iraklij Kvirikadze (který spolupracoval na řadě látek i s Nikitou Michalkovem) a prokázal v něm svůj smysl pro poetiku a svéráz dobové atmosféry, stejně jako cit pro tempo a rytmus filmového vyprávění. Už ve scénáři je tak založena pozdější střihová dynamika i poněkud snová atmosféra řady sekvencí (noční mejdan u kapitánovy lodi, Sibyliny noční výlety městem), které mají až felliniovské ladění v tóninách Amarcordu. Ze zdánlivých střípků najednou vzniká konzistentní mozaika, z barvitých postav a postaviček typy, jež mají přesah, kredibilitu i sympatickou interaktivnost. Osobní sdělnost a kontaktnost Kvirikadzeova scénáře a režie Nany Džordžazeové ve vás vzbuzují dojem, že jste v tomhle městě už někdy byli a prožili ledacos z toho, čím procházejí protagonisté příběhu, který se v něm odehrává a jimž nic lidského není cizí. Džordžadzeová tyhle elementární pudové projevy dokáže opsat přesně, elegantně, vtipně a s nápadem. Modelovým příkladem je její roztomilé režijní pojetí v zásadě brutálně obscénního aranžmá, kdy na stole sténá jedna z místních obdivovatelek, s kterou Alexander lopotně souloží, což se zájmem sleduje Sibyla ukrytá pod stolem a toužící (v intencích Nabokovovy Lolity) evidentně po tomtéž. A vy se při téhle sekvenci necítíte jako umolousaní prasáci, přistižení při upoceném šmírování, ale chápavě se usmíváte, protože jim všem rozumíte a je vám s nimi dobře. Džordžadzeová prostě umí vyprávět v reálných i poněkud absurdních polohách, dovede vybrat herce, kteří jí rozumějí, a nezapomněla ani na svého oblíbeného Pierra Richarda, který tu nakonec své ztracené moře konečně našel.\nLéto ztracených polibků je vskutku milé roční období, které lze doporučit jako klimatickou filmovou terapii, jež nikomu neublíží a leckomu může pomoct k lepší náladě. Nebýt uzávěrky a nebýt to tak z ruky, zajel bych do Krásných Kachen do kina. Třeba budou dávat další díl Emmanuelly - a to se pak v Gruzii dějí věci.\nMichal Šobr Cinema 2001/1/87\nGruzínská režisérka Nana Džordžadzeová navázala na mezinárodní úspěch svého předchozího filmu Les 1001 recettes d'un cuisinier amoureux (1996, Tisíc a jeden recept zamilovaného kuchaře - TV) poetickou komedií Léto ztracených polibků. Tvůrkyně tentokrát pojednává o milostném trojúhelníku, který se vytvoří mezi čtrnáctiletou dívkou, jejím vrstevníkem a jeho otcem. Mladičká Sibyla přijede v Létě po rozchodu rodičů k tetě do malého městečka. Zamiluje se do ní stejně starý Miki, zatímco ona na první pohled vzplane láskou k jeho ovdovělému jednačtyřicetiletému otci. Svobodomyslná a charismatická dívka vnese do městečka rozruch. Poklidné vody sousedského života však rozčeří také promítání erotického filmu Emmanuelle, který rozdmýchá v některých obyvatelích neukojené vášně. Úsměvný příběh však končí tragicky. - Režisérka, tradičně spolupracující se svým manželem Iraklim Kvirikadzem, umístila příběh do blíže nespecifikované doby a do nespecifikovaného městečka v bývalém Sovětském svazu. Milostný příběh jí posloužil k vytvoření ospalé, ale zároveň erotikou nabité atmosféry, v níž jsou minulé doby zastoupeny jen bezvýznamnými pozůstatky. Jejich zjevná tragičnost je navíc obrácena do komické polohy (žárlivý impotentní poručík, který se svými děly ostřeluje okolí, ale zaručeně nikdy nic netrefí, vzpomínka na filmy ze stalinské éry). Elegický a fantaskní prvek ve felliniovském duchu vnáší do vyprávění postava starého francouzského námořního kapitána, projíždějícího zemí s rezavým parníkem na podvozku a hledajícího moře. Dílo je rámováno jako idealizovaná vzpomínka jednoho z hlavních aktérů na nenaplněnou dětskou letní lásku, a přitakává myyslnosti jako přirozenému projevu života. Spíše než uceleným příběhem je ovšem lineárním sledem komických a poetických epizod.\nZdeno Kubina Filmový přehled 2001/3/11


Africký písničkář Afel Bocoum rozpálí Divadlo U Hasičů - Pražský deník\nAfrický písničkář Afel Bocoum rozpálí Divadlo U Hasičů\nVinohrady - Bývalý žák a chráněnec Aliho Farka Tourého přijíždí po dvou letech opět do Prahy, tentokrát se svou kapelou odehraje první samostatný koncert v Čechách.\nAfel BocoumFoto: P&J Music\nZpěvák a kytarista Afel Bocoum a jeho kapela Alkibar mají za sebou úspěšnou českou premiéru, roztančili a rozradostnili publikum festivalu Respect ’07.\nTentokrát přijíždějí odehrát samostatný koncert, vystoupí ve středu od 19.30 hodin v pražském Divadle U Hasičů a lze předpokládat, že půjde o mimořádný, pozitivní energií nabitý večer.\nAfel Bocoum se proslavil jako člen kapely svého „ochránce a učitele“, legendárního génia malijského pouštního blues Aliho Farky Tourého, se kterým vystupoval od svých třinácti let. Z Aliho kapely odešel v polovině 70. let kvůli univerzitním studiím, ale až do Tourého smrti u svého mentora hostoval.\nSkupinu Alkibar (pojmenovanou „Posel Velké řeky“ podle veletoku Nigeru, na jehož březích se Afel narodil) založil počátkem 80. let a momentálně propaguje svoje třetí mezinárodní, uchu Evropana přístupné, a přesto africky autentické album Tabital Pulaaku.


SVĚT MEZI ŘÁDKY: Recenze: SRDCE NETVORA (Andrew Davidson)\nRecenze: SRDCE NETVORA (Andrew Davidson)\nNetvor je skvost a čtenáře obohatí!\nHlavní hrdina, u kterého i nyní, po přečtení posledních dojemných řádků (a to včetně poděkování, což nikdy nedělám!) je pro mě tajemstvím, protože neznám jeho jméno. Autor ho prostě neprozradil a i když mi ta myšlenka při čtení párkrát prolétla hlavou, nikdy mě to neodstrašilo natolik, abych přestala číst a tápala po jeho jméně. Já mu prostě říkám Netvor, i když to je dost suchý a labilní název a k němu absolutně nehodící.\nA tak tedy Netvora je nutné brát jako inteligentní, velmi sečtělého a upovídaného muže. Někdy až příliš upovídaného. Asi třikrát či čtyřikrát jsem si povzdychla nad některým líčením, které mě v knize trochu znavilo a pobavilo. Ale to prostě patří k němu. Takový on je. Tímhle dává najevo kousek svého charakteru a proto jsem trpělivě pročítala i to jeho chlubení se nebo jen konstatování. Je to asi nejzvídavější hrdina, kterého jsem kdy měla možnost ve Světě mezi řádky potkat. Co neví, přečte si nebo jiným způsobem vyhledá. Od různých lékařských procedur a zákroků, přes náboženskou výchovu ve 14. století až přes vlastní život a životy ostatních, se kterými se sám setkává.\nNeušla mi ironie osudu, že zatímco jsem si své peníze vydělal předváděním své a cizí kůže, teď jsem je všechny vyměnil za kůži novou.\nIlustraci k recenzi nám\nposkytl ilustrátor Tomáš David.\nJá se musím přiznat, že ačkoliv to někteří odloží velmi brzy (což já považuju za hrůzný čin), tak já byla od začátku lapená. Způsob, kterým Netvor vše rozebíral, hodnotil si mě získal na sto procent. Dokázal bravurně hovořit a zajímat se. Už v první čtvrtině jsem měla pocit, že v rukou držím knihu, kterou jsem nejspíš nikdy nedržela. Naprostý unikát, který mě nutil přehodnocovat své názory na knihy, ve kterých se objevuje náboženská tématika. Kniha mi rozšiřovala obzory, připomínala osobnosti z dějin a hlavně... omračovala vlastními myšlenkami.\nI když nemám ráda náboženství, tak mi vůbec nevadilo, když jsem o něm četla. Autor to pojal tak zajímavým způsobem a řekl opravdu zvláštnosti, které mě dostaly. Navíc sám připomínal, že v Boha nevěří a bylo proto snadné s ním souhlasit v některých věcech a v jiných se s ním divit.\nDechberoucí bylo také jeho převypravování o životech jiných lidí, se kterými se setkával a kteří mu o sobě povídali. Ať už se jednalo o Marianne, nebo o ženu, která o něj pečovala. Snažil se mít nadhled a důvěřovat hlavně sobě, protože Marianne byla hodně svá. Jak napovídá anotace, která prakticky jen velmi chudě a spíš odpudivě vylinkovala děj této knihy, tak žena, do které se hlavní hrdina zamiloval, byla opravdu zvláštní. Ale byla jiná tím osobitým tajemným způsobem, plná charisma a na mě působila tak, že potkat ji v normálním životě, posadím se vedle ní a také naslouchám, prohlížím si a nechávám odvát myšlenky jejím směrem, protože mě uklidňovala.\n"Pokud dokážu odsekat ty správné kusy, objeví se netvor jako květina na kamenném nábřeží. Jsem jediná, kdo to dokáže, protože jenom já rozumím jejich řeči a já jediná jim můžu dát srdce, které potřebují, aby začali nový život."\nKniha rozhodně vyvolává emoce... ale je vidět, že autor se nesnažil psát o chudáčkovi, který se popálil. Ale o muži, který ačkoliv si myslel, že je zlomený, nebyl a dokázal bojovat za to, co si myslel, že je pro něj dobré. Dokázal hledat sám sebe. V tom jsem ho obdivovala, žádný superman, ale prostě muž, který má své zásady a neutápí se v sebelítosti. Nesnaží se vydolovat emoce, jen prostě vypráví svůj příběh a touží po tom, aby si z něj lidé něco vzali a poučili se z jeho chyb nebo v jeho příběhu našli něco, co by se pro ně stalo důležitým a šli si za tím. Líbí se mi ironie, se kterou se Netvor občas vytasí. Žije si takovým svým vlastním černým humorem.\nSamozřejmě, že popálený člověk může "sbalit holku", jenže obvykle jen její tělo do kufru.\nSamotná kniha mě občas dokázala i rozesmát. Některé ty chvíle, kdy tam byla Marianne, stály opravdu za to a buď mě udivily, rozesmály nebo dojaly - její příběhy byly dokonalé. I když je pravda, že ty náboženské čtenáře mohou trochu nudit, stále jsou velmi zajímavé.\n"Ano, možná je pravda, že hodně z nás neodvádí právě špičkové výkony," připustil Gregor, "ale máme také své světlé chvilky. Například vím, jaká je vaše největší vada."\n"Myslíte si, že jste chytřejší než všichni ostatní."\nByly chvíle, kdy mi vhrkly slzy do očí. Když autor psal o malé holčičce, se kterou maminka špatně zacházela. O smrti jiných, které sám sice nevnímal nebo neprožíval tolik, ale dokázal z nich čerpat. O lásce Franceska - ten příběh byl opravdu osobitý a moc mě zasáhl. I když hlavní hrdina není zrovna romantik, Marianne dokázala odvyprávět příběh za něj a já si ji díky těm vyprávěním oblíbila stejně jako sám hrdina.\nZeptal jsem se, proč nemá padací most ani vodní příkop. Stavební úřad to nepovolil, vysvětlila.\nVšechno je takové pozvolné. Působí to příjemným dojmem, i když občas Netvor trochu zbytečně natahuje. Ale jen trošičku. Znám spousty jiných knih, které jsou plné vaty, takže mu sem tam nějaký zbytečně ukecaný kousek mileráda odpustím, protože to za to rozhodně stojí.\nI když nejde o postavu, ale spíš vjem, líbí se mi, jakým způsobem jsou v knize rozlišené rozhovory hada. Had sám je popsán tak, že jsem občas měla pocit, že si na něj mohu sáhnout. Autor dokáže prostě i prosté věci vytáhnout na úroveň, která je čtenáři obdivována a vnímána jako součást celého děje.\nSepsal jsem po paměti příběhy, které mi vyprávěla o čtyřech svých přátelích z říše duchů - Dobrý kovotepec, Žena na útesu, Sklářova učednice a Sigurorův dar - a svázal je. První strna nesla titul Příběhy milenců, jak je vypráví Marianne Engelová.\nNěkteré části knihy byly opravdu brutální. Autor se nevyhýbal ničemu, popisy měl tak surové a ostré, jako by chtěl odkrajovat čtenářovu duši. Mistrný příběh s tajemstvím, které bylo skryto pod kůží, hluboko v srdci a mysli. S neuvěřitelnou silnou láskou, která dokázala i hory přenášet.\nTy jsi můj, já jsem tvá; tím si můžeš být jistý. Jsi v mém srdci uzamčen, klíč byl zahozen; už tam musíš navždy zůstat.\nMohla bych o Netvorovi a jeho příběhu rozjímat stále a popisovat vám každé zákoutí, které se s knihou objevilo, ale to nemůžu a nechci. Pokud překonáte sami sebe a dostanete se v knize dál, mnohem dál než na samý konec, budete o něco bohatší. A to něco za to stojí. Dejte Netvorovi šanci, protože on by ji dal vám.\nI když je taková obyčejná a nicneříkající, tak je to poslední pohled na Marianne, alespoň já to tak vidím. A proto se mi líbí. Ty originální nejsou až tak poetické právě tímto způsobem.\nOrig. Název: Gargoyle\nPoklady z knihy zde\nštítky Knižní klub


Jméno Tomas Mikael Naše jména Aktuální databáze křestních jmen a příjmení, jejich četnost, význam a původ , svátek\nJméno Tomas Mikael má 1 člověk, je na 17610. místě a věkový průměr je 12 let.\nJméno Tomas Mikael je složeno z více jmen. Jméno Tomas nosí 130 obyvatel ČR, svátek slaví 7.3., má význam: dvojče a původ aramejský. Jméno Mikael nosí 21 obyvatel ČR.\nDiskuze na téma: Jméno Tomas Mikael Ostatní diskuze:


Rum Pichincha Rum 14y 0,7l 40% GB - rumy • Rumario.cz\nRum Pichincha Rum 14y 0,7l 40% GB →\nRum Pichincha Rum 14y 0,7l 40% GB\nRum Pichincha Rum 14y 0,7l 40% GB, Dark.\nKvalitní rumy Pichincha můžete výhodněji koupit v e-shopu.\nRecenze rumu Pichincha Rum 14y 0,7l 40% GB\nPodělte se o své zkušenosti s rumem Pichincha Rum 14y 0,7l 40% GB. Jak vám tento rum chutnal? Připomíná vám nějaký jiný rum? A doporučili byste jej svým přátelům? Vaši recenzi ocení spousta dalších zájemců o tento rum. Napsat recenzi »\nKoupit kvalitní rum Pichincha\nPokud tento rum znáte a chutná vám, můžete si ho jednoduše objednat také online. Rum Pichincha Rum 14y 0,7l 40% GB se také skvěle hodí jako dárek, nebo pozornost a určitě s ním uděláte radost. Doporučujeme pouze vyzkoušený obchod, který má skvělé rumy i ceny.