Knihtiskařský a nakladatelský slovníček - Maxdorf.cz\nKnihtiskařský a nakladatelský slovníček\nVydávání knih tiskem se vyvíjí nepřetržitě již od poloviny 15. století. Od Guttenbergových dob se zdánlivě změnilo téměř vše, dnes dokonce určité procento knižních titulů ani není tištěno a čtou se v elektronické formě. Při bližším pohledu však vidíme, že základní rámec vzniku knihy zůstal nezměněn: v centru je autor, následován redaktory, korektory a grafiky. Nejnápadnější jsou jistě změny v samotné tiskárně, ale i v práci tiskařů zůstalo mnohé z toho, co známe z fascinující historie tisku. Například trvalý pocit zodpovědnosti: co se neopraví před zahájením tisku, již zůstane neopraveno. Pro ty, kdo přicházejí do styku s tiskem – ať jako autoři, redaktoři nebo lidé ze světa reklamy a marketingu – je určen tento malý slovníček. Kromě zcela aktuálních pojmů zařazujeme občas i termíny z minulých dob, zejména takové, které ve světě tisku zanechaly trvalou stopu.\nakcidence (akcidenční tiskovina) – příležitostná tiskovina používaná ve vzájemném styku ve veřejném i soukromém životě, např. svatební oznámení, vizitky, pozvánky apod.\nakvatinta – umělecká technika měditisku podobná leptu\nanotace – stručný obsah publikace, který se uvádí na záložce přebalu nebo v propagačních materiálech díla; srov. perex, summary, resumé\nantikva – základní forma tiskového písma. Je charakteristická velkým rozdílem v tloušťce hlavních a spojovacích tahů. Písmena jsou odvozena z římských velkých písmen (majuskulí) a karolínských malých písmen (minuskulí)\napostrof – jiné označení pro odsuvník\narch – list papíru různé velikosti, jednou nebo víckrát přeložený do složky\nautky – tisk. slang druh polotónových černobílých obrázků; zkráceno z autotypie\nautorská korektura – výtisk vysázeného textu díla, který čte autor a vyznačuje chyby, a to jak chyby vzniklé při zpracování rukopisu , tak i chyby, kterých se sám dopustil při tvorbě rukopisu a nebyly odhaleny při redakční úpravě. Chyby vyznačené autorem zanáší redaktor do redakčního výtisku korektury (pokud je uzná za nezbytné)\nautorská tiráž – klasicky souhrn nejdůležitějších údajů na rubu titulního listu (obv. strana 4 knihy), tj. jména autorů, jména lektorů (recenzentů) a ISBN. Může se zde umístit rovněž poděkování sponzorům knihy\nautorský arch (AA) – 20 normostran\nautotyp – štoček, v němž je tónová předloha rozdělena na velké množství tiskových bodů\nautotypie – reprodukce tónové předlohy, např. fotografie, akvarelu, olejomalby; pojem z klasického tiskového procesu, dnes se již užívá jen okrajově\nbarevnost tisku – běžně se rozlišuje a) jednobarevný tisk – obvykle černou barvou b) dvojbarevný tisk, kdy je černá barva doplněna tzv. pestrou barvou c) plnobarevný tisk (též čtyřbarevný tisk, CMYK) d) vícebarevný tisk (pětibarevný, šestibarevný atd.)\nbig – tisk. slang ohyb papíru [něm. Biege ohyb, viz bigovat]\nbigovat – tisk. slang ohýbat, opatřit papír drážkou, aby jej bylo možné lépe ohnout [něm. biegen ohýbat]\nbod – základní typografická jednotka pro udávání velikosti písma, odsazení řádků, popř. vzdáleností mezi písmeny v řádku. Patří do systému, který vytvořil Francouz A. Didot koncem 18. století. Vycházel z velikosti pařížské stopy a jako základní jednotku stanovil cicero, které rozdělil na 12 bodů. Jeden bod měří 0,376mm.\nborgis – stupeň tištěného písma o velikosti 9 bodů\nbreviář – v tiskařské terminologii stupeň tištěného písma o velikosti 11 bodů\nbriliant – stupeň tištěného písma o velikosti 3 body\nbuničina – vláknitá hmota k výrobě papíru. Vyrábí se vařením dřevěných štěpků v kyselině\ncicero – typografická jednotka velikosti písma vytvořená francouzským typografem François-Ambroise Didotem r. 1775. Měří 4,513 mm a dělí se na 12 bodů\nCMYK – označení pro soutisk 4 barev barevného tisku: azurové (modré), purpurové (červené), žluté a černé ( z ang. označení cyan, magenta, yellow, black)\ncopy – angl. 1. kopie, kopírovat 2. z tohoto původního významu se ve vydavatelské a reklamní terminologii (původně žargonu již od začátku 20. století označuje jakýkoli text určený k tisku. Někdy se zdůrazňuje, že slovo „copy“ označuje text na rozdíl od grafického materiálu. Viz copyeditor, copywriter\ncopyeditor – angl. jazykový redaktor. V anglosaském prostředí se s oblibou cituje "pravidlo 5C", které charakterizují výsledek práce redaktora: text, který je srozumitelný (Clear), bezchybný (Correct), stručný a výstižný (Concise), úplný (Complete) a konzistentní (Consistent). V anglosaském (ale např. i v německém) prostředí je jazykový redaktor velmi prestižní povolání, neboť se všeobecně ví, že jeho práce významně ovlivňuje přijetí knihy veřejností a tedy i počet prodaných výtisků, který s ohledem na velikost anglicky mluvícího trhu může jít do statisíců. Může však skončit v řádu jednotek tisíců nebo i pouhých stovek\ncopyright – doložka zajišťující ochranu autorských a vydavatelských práv k literárnímu dílu. Symbol© se umísťuje před jméno autora a název nakladatelství\ncopywriter – pracovník reklamní agentury, který píše reklamní a propagační texty, PR články, texty na webové stránky, vymýšlí slogany apod. Slovo na první pohled připomíná "copyright", jeho původ je však zcela jiný: slovo copy neznamená pouze kopie, ve vydavatelském a zejména reklamním žargonu označuje jakýkoli text určený k tisku (viz samostatné heslo); to write znamená psát. Historie velkých reklamních agentur anglosaského světa je – na rozdíl od našeho postsocialistického prostředí – spojena mnohem častěji s velkými copywritery než s grafiky; k nejznámějším copywriterům patřili např. David Ogilvy (1911–1999) nebo Leo Burnett (1891–1971). Také řada později světoznámých spisovatelů se po určitou dobu své kariéry živila jako copywriteři, mj. Joseph Heller (Hlava 22), William S. Burroughs (Feťák), Salman Rushdie (Satanské verše) nebo Dorothy L. Sayersová, kterou proslavila kniha „Vřažda potřebuje reklamu“. Jedním z nejlepších českých copywriterů býval hudebník Lou Fanánek Hagen.\ncrown – formát papíru užívaný v Severní Americe (381 × 508 mm = 15 × 20 palců)\nčernota – tisk. slang černobílý tisk (v protikladu k barevnému)\nčtverčík – písmový výplněk, jehož šířka se rovná délce hrany kuželky s písmenem M daného typu písma\ndemy – formát papíru užívaný v Severní Americe (444,5 × 571,5 mm = 17½ × 22½ palců)\ndesky – základní obal knihy s pevnou vazbou zhotovený dnes obv. z lepenky a vždy zevně krytý potahem obsahujícím alespoň titul a jméno autora, obv. i jméno nakladatelství. Vnitřní plocha desek je kryta předsádkou\ndiamant – stupeň tištěného písma o velikosti 4 bodů\nDIN 476 – německá průmyslová norma z roku 1922 standardizující formáty papíru, postupně přejatá mnoha dalšími státy světa, včetně Československa. Tato norma sama ovšem vycházela z raných principů standardizace zavedené spolu s metrickým systémem na konci 18. stol. ve Francii (revoluční standardizace)\ndivis – jiný název pro spojovník\nDL – formát obálky 110 × 220, pojme list A4 přehnutý na třetinu\ndouble demy – formát papíru užívaný v Severní Americe (597 × 889 = 23½ × 35 palců)\ndruh písma – písmo, které má vlastní název\ndřevoryt – umělecká grafická technika tisku z výšky, při níž je kresba vyryta do příčně seříznuté dřevěné desky\ndřevořez – umělecká grafická technika tisku z výšky; kresba se vyřezává nožíky do dřevěné destičky, která je zhotovena z podélného řezu dřeva\ndřevovina – směs úlomků dřeva a svazečků vláken s vodou, která se chemicky upravuje, aby se odstranily nevhodné látky, obsažené v dřevu a uvolnila se buničina\ndřík písmene – hlavní svislý, popř. šikmý tah písmene\nduktus písma – výraznost kresby písma daná poměrem tloušťky tahu písmen a jejich výšky\ndutinka – papírový polep hřbetu knižního bloku. Jeho smyslem je zpevnění hřbetu bloku a zakrytí zaklížení konce archů s gázou\nebook – elektronická kniha, kniha publikovaná v elektronické formě, tj. určená pro čtení na displeji počítače nebo jiného zařízení vhodného nebo určeného pro čtení takových dokumentů (viz kindle, iPad)\nedice – řada publikací nakladatelství, které spojuje určitý vydavatelský záměr, stejný autor, stejná tematika, a mají stejnou typografickou úpravu; např. edice Světová četba, kterou vydávalo nakladatelství Odeon\neditor – 1. vydavatel slovesných nebo hudebních děl 2. zejména v angličtině se pojem editor užívá široce pro redaktora (copyeditor) i vydavatele (jinak publisher) 3. v počítačové terminologii označení uživatelských programů pro práci s textem, přesněji textový editor (nejznámější je Microsoft Word, u nás býval oblíbený T602) nebo s tabulkami\negyptienka – serifové (patkové) písmo, v jehož písmenech se neliší tloušťka hlavních a spojovacích tahů nebo se liší jen málo\nelephant – formát papíru užívaný v Severní Americe (584 × 711 mm = 23 × 28 palců)\nexecutive – formát papíru užívaný v Severní Americe (184 × 267 mm = 7¼ × 10½ palců)\nexplicit – 1. ve starých knihách, zejména u prvotisků, označení konce díla, 2. údaje o vzniku díla uváděné za ukončením textu\nfaksimile – věrná napodobenina rukopisu nebo tisku\nfoliace – číslování celých listů místo běžnějšího číslování stran dokumentu. Užívá se častěji u starých rukopisů nebo tisků bez číslovaných stran, přičemž se v otevřené knize pravé strany považují za lícové (lat. recto, při běžném stránkování liché), levé za rubové (lat. verso, v běžném stránkování sudé)\nfolio – půlarch, velký formát papírového listu v knize\nfoolscap – formát papíru užívaný v Severní Americe (330 × 203 mm = 13 × 8 palců)\nformát – šířka a výška listu papíru (brožury, knihy apod.) tradičně vyjádřená jako součin. Nejsou-li uvedeny jednotky, myslí se u nás, resp. ve střední Evropě, obvykle milimetry, v anglosaských zemích se jako základní jednotka užívá palec. Standardizované formáty (A, B a další) vycházejí z určitého základního formátu označeného číslem 0 (A0, B0) a každé vyšší číslo vždy označuje poloviční rozměr, podrobněji viz standardizované formáty. U knih se někdy udává jako součást formátu také tloušťka. Formát má bezprostřední vztah ke gramáži\nfotosazba – sazba pomocí světla, přičemž výsledkem sazby je průhledná fólie, na níž je text\nfraktura – druh lomeného písma, původně gotického nebo renesančního, písmena mají lomené tvary a výrazný rozdíl v tloušťce tahů\nfrontispis – též protititul, strana proti titulnímu listu, vzhledem k svému mimořádnému postavení se zde umísťuje např. ilustrace (ta se pak někdy sama označuje jako frontispis), v odborných knihách se zde může uvádět grant, který vydání knihy umožnil, poděkování sponzorům apod.\ngarmond (neplést s garamondem) – stupeň tištěného písma o velikosti 10 bodů\ngáz – řídká, ale pevná bavlněná tkanina, která přesahuje knižní blok asi o 25 mm do stran. Na ni se přišívá vazba\ngramáž papíru – poměr hmotnosti papíru a jeho plochy, jedna z veličin určujících kvalitu papíru. Běžný kancelářský papír užívaný např. do kopírek, má gramáž 80 g/m2. Jestliže víme, že formát A4 má plochu 1/16 m2, pak hmotnost jednoho listu je 80:16=5 gramů. Stejnou úvahou zjistíme, že 200 listů má hmotnost 1 kg. V rámci určitého typu papíru (např. ofsetový, křídový) určuje gramáž nepřímo i tloušťku papíru, proto když se ve světě tisku hovoří o gramáži, mluví se vlastně o tloušťce. Při stejné gramáži je ovšem tloušťka křídového papíru značně nižší než tloušťka papíru ofsetového (viz křídový papír). U knih se rovněž běžně užívá papír s gramáží 80 g/m2, u kvalitních odborných knih pak spíše 100 g/m2\ngrotesk – latinkové písmo bez výrazného stínování a bez serifů\nhadrovina – kvalitní surovina na zvláštní druhy papíru\nhardback (vysl. hárdbek) – angl. pevná vazba (hovorově kniha s pevnou vazbou), dnes častěji hardcover; srov. paperback\nhardcover (vysl. hárdkavr) – angl. pevná vazba (hovorově kniha s pevnou vazbou); srov. hardback, paperback\nheliogravura – ilustrační technika ručního tisku z hloubky, při níž se na měděnou destičku nanese a nataví asfaltový prášek. Do jemně zrněné vrstvy se přenese obraz vykopírovaný v želatině a přes tyto vrstvy naleptá do mědi. Techniku vynalezl Čech Karel Klíč\nhladinka – tisk. slang hladká sazba\nhladká sazba – sazba bez obrázků a tabulek, obvyklá v beletrii\nhlavní titul – viz titul\nhlazený papír – papír, který má obě strany naprosto stejně hladké, žehlí se na samostatném kalandru, např. hlubotiskový papír\nhlubotisk – technika tisku, při níž jsou prvky, které mají být tisknuty vyhloubeny do tiskové desky\nholandr – stroj na mletí buničiny při výrobě papíru\nhřbet knihy – součást obálky spojující přední a zadní stranu, jeho tloušťka je dána počtem listů knihy, typem a kvalitou papíru (viz gramáž), typem vazby (měkká vazba přispívá k tloušťce hřbetu 0,6 až 1 mm, pevná vazba cca 2 mm). U dobrých knih v klasické pevné vazbě má být hřbet oblý (přičemž oblost se se zvyšující se tloušťkou knihy zmenšuje), dnes se často používá rovný hřbet, který není tak elegantní jako oblý, ale je výrobně levnější. U knih v měkké vazbě je hřbet vždy rovný. České knihy stále ještě většinou ctí evropskou kontinentální tradici, kdy text běží vzhůru, u anglických a amerických knih má text na hřbetu opačný průběh (dolů); v Německu, kde se ještě v 90. letech přejímání amerického vzoru kritizovalo, je dnes takto tištěna více než polovina knižní produkce. Grafické zpracování hřbetu, resp. čitelnost textu na něm je velmi důležité, neboť v knihkupectví je u více než 80 % knih viditelný právě jen hřbet.\nimpresum – označuje se tak 1. autorská tiráž 2. klasická tiráž 3. v časopisech nebo u internetových stránek často přehled všech osob, které se na vydání nebo provozu podílejí\nimprimatur – písemný pokyn připojený k poslední korektuře nebo náhledu vyjadřující souhlas se započetím tisku [lat. imprimatur – nechť se tiskne]\niniciála – původně bohatě zdobené písmeno používané na začátku kapitoly nebo odstavce, dnes první písmeno kapitoly sázené písmem aspoň o dva stupně větším, než ostatní text\ninkunabule – viz prvotisk\nISBN – systém jednoznačného označování knih. Přidělování čísel ISBN je v každém státě V kompetenci Národní agentury ISBN ( naše sídlí v Praze v Národní knihovně) [z angl. International Standard Book Number]\nISO 216 – mezinárodní norma standardizující formáty papíru, jde vlastně o přejatou německou průmyslovou normu DIN 476.\nitalika – jiný název pro kurzivu. Název vznikl od italských tisků z první poloviny 16. stol. (první snad od Alda Manutia z r. 1501), které napodobovaly psací písmo (scrittura corsiva)\nkalandr – stroj s ocelovými vytápěnými nebo studenými těžkými válci, mezi nimiž prochází papír, aby získal hladkost a lesk\nkaligrafie – dekorativní způsob psaného písma\nkamenotisk – viz litografie\nkapitálek – úzký, bílý nebo barevný textilní proužek se zpevněným vnějším okrajem. Zlepšuje vzhled knihy, poněvadž zaplňuje volný prostor mezi hřbetem bloku a hřbetem desek a navíc zpevňuje okraje hřbetu. Jeho barva má být v souladu s vazbou a ořízkou\nkapitálka – písmeno velké abecedy tištěné na střední výšku malého písmene – příklad kapitálek; vlastně zdrob. od dnes neužívaného „kapitála“, tedy verzálka. Angl. small cap\nkapitola – jedna z hlavních části, do kterých je členěna kniha. Kapitola musí mít název nebo číslo, v odborné literatuře obojí. Nižší celky se běžně, ovšem ne zcela správně, označují rovněž jako kapitoly, správnější je však označení oddíl (kap. 2, avšak odd. 2.3.1.). Kapitola musí začínat na samostatné straně, v klasickém uspořádání vždy na liché (tedy pravé) straně. Slovo kapitola pochází z lat. caput hlava, resp. zdrob. capitula (dosl. „hlavička“), dříve se proto někdy kapitoly označovaly jako Hlava první, Hlava druhá atd.; stejného původu je i angl. ekvivalent Chapter\nkarton – hrubý papírenský plochý výrobek tlustší než papír a tenčí než lepenka, obvykle s gramáží od 150 do 250g/m2\nknihtisk – technika tisku, jež používá tiskové formy sestavené z řádků vytvořených z kuželek, tj. hranolků s vystouplým reliéfem písmene\nknižní blok – svázané a oříznuté listy knihy určené k vsazení do desek (u tuhé vazby) nebo do obálky (u měkké vazby). Striktně se o knižním bloku hovořilo pouze u tuhé vazby, kde je blok tvořený sešitými archy vlepen (v tiskařské terminologii „zavěšen“) do desek pomocí předsádek. Dnes se ovšem za knižní blok často považují i slepené listy uvnitř (obv. měkké) obálky, které se ovšem ořezávají až spolu s obálkou. Viz vazba V2, V8, druhy vazby\nknižní vazba – 1. obal, který knihu chrání před poškozením, vytváří z ní pevný celek, popř. ji i zdobí, 2. spojené potištěné listy opatřené podle druhu vazby obálkou nebo deskami a hřbetem. Rozeznává se vazba měkká, polotuhá a tuhá\nkolonel – stupeň tištěného písma o velikosti 7 bodů\nkompresní sazba – sazba bez řádkového prokladu\nkorektura – oprava vysázeného textu; rozlišuje se několik druhů: tiskárenská, autorská, redakční, sloupcová, stránková, náhled\nkorekturní otisk (obtah) – otisk sazby určený pro vyznačení korektur korekturními znaménky\nkorekturní znaménka – značky pro vyznačování chyb, nepřesností nebo technických nedostatků zjištěných v korekturním otisku\nkřídový papír – papír, který má na obou stranách nátěr, je vhodný k tisku autotypy s hlubotiskem\nkurziva – varianta písma, jejíž písmena jsou nakloněna doprava a některá mají tvar odvozený z rukopisných typů; používá se k zvýraznění některých slov nebo částí textu, popř. pro sazbu akcidenčních tiskovin. Slovo kurziva pochází z lat. currere běžet, jde původně o psací písmo, jehož písmena jsou spojována, což umožňovalo rychlejší psaní než u původních nespojovaných minuskulí. Stejného původu i významu je německé slovo "kurent". Poznámka: zcela striktně by se jako kurziva mělo označovat písmo skutečn spojené, to co se dnes běžně označuje jako kurziva je přesněji "polokurziva". Jiný název kurzivy je "italika", angl. italic\nkuželka – hranolek s vystupujícím reliéfem písmene\nlajcha – tisk. slang výpadek textu v sazbě, zejm. tehdy, je-li třeba knihu vytisknout znovu, též funus [něm. Leiche mrtvola, zast. pohřeb, Leichezug pohřební průvod); tiskařský výraz se v němčině používá ve stejném významu]\nlarge post – formát papíru užívaný v Severní Americe (419 × 533 mm = 16½ × 21 palců)\nlatinkové tiskové písmo – podle normy ON 881101 se dělí na čtyři druhy: písma antikvová, lineární, psaná a lomená; tyto druhy se dále dělí do jedenácti klasifikačních skupin, z nichž každá má tři podskupiny\nledger – formát papíru užívaný v Severní Americe, viz Tabloid\nlegal – formát papíru užívaný v Severní Americe (216 × 356 mm = 8½ × 14 palců)\nlektor (recenzent) – odborník v daném oboru, který na žádost nakladatelství posuzuje rukopis připravované publikace. Autor podle jeho posudku rukopis upraví a teprve poté se redakčně zpracovává.\nlektor (recenzent) – odborník v daném oboru, který na žádost nakladatelství posuzuje rukopis připravované publikace. Autor podle jeho posudku rukopis upraví a teprve poté se redakčně zpracovává. U rukopisů, které nakladatelství nabídne méně známý autor, se formuluje závěr ve smyslu doporučení k vydání, naopak u knih, jejichž vznik nakladatelství iniciuje u význačných odborníků, působí lektor spíše jako spolupracovník autora – je obvykle jediným odborníkem, který knihu čte před vydáním, tedy před její „veřejnou oponenturou“. Z tohoto důvodu někdy bývá lektorů více. Slovo lektor, jakkoli jde o správný termín, se dnes u nás užívá spíše v oblasti humanitních věd, v přírodních vědách a v medicíně je běžnější (poněkud matoucí) termín recenzent. Autoři sami lektora občas nazývají oponent, jde však o zásadní rozdíl, oponent – typicky u diplomových či habilitečních prací je autorovi odborně nadřazen, lektor je u knih význačných odborníků vůči autorovi odborně roven, viz peer review\nlektorský posuedk – do určité míry formalizované zhodnocení rukopisu lektorem, v písemné nebo elektronické podobě\nlepenka – tuhý papírenský plochý výrobek tvořený několika vrstvami papíru, tlustší než karton, obvykle s gramáží nad 400g/m2\nlept – ilustrační technika, při níž se kovový povrch desky pokryje kyselinovzdornou vrstvou, do níž se jehlou vyryje obraz, který se poté vyleptá kyselinou do obnaženého kovu\nletter – formát papíru užívaný v Severní Americe (216 × 279 mm = 8½ × 11 palců)\nlička – odlévací část sázecího stroje\nlinoryt – grafická technika pro tisk obrazů, obrazového doprovodu knihy apod. Je obdobou dřevořezu, ale místo dřevěné desky používá linolea\nlinotyp – řádkový sázecí stroj, který sází a odlévá celý vysázený řádek\nlitografie (kamenotisk) – technika tisku z plochy, při níž je tiskovou deskou kámen, zvláštní druh jemnozrnného vápence[řec. Lithos - kámen, grafein - kreslit]\nlogo – název, popř. znak nakladatelství, výtvarně zpracovaný a uváděný na publikacích\nlomená písma – písma, jejichž typy mají lomené tvary a výrazný rozdíl v tloušťce písmových tahů. Patří k nim zejména fraktura, švabach, textura, rotunda\nmaketa knihy – předběžný model slepený ze všech stran budoucí knihy, včetně obtahů obrázků, tabulek, titulků atd. , aby bylo možno posoudit celkový vzhled publikace\nmarginálie – poznámky na volném okraji stran, bývají orientační pomůckou u odborných a vědeckých knih. Tisknou se menším stupněm písma na vnější okraj stránky v úrovni odstavce, k němuž se vztahují\nmargo – volná plocha mezi zrcadlem sazby a okrajem strany\nmědiryt – ilustrační technika, při níž je tiskovou formou měděná deska, do níž se obraz ryje ocelovým rydlem; používala se zejména v období baroka (patří mezi techniky hlubotisku)\nmedium – formát papíru užívaný v Severní Americe (457 × 584 mm = 18 × 23 palců)\nmetér – v dřívější době ruční sazeč, který dával sazbě konečnou úpravu [franc. metteur en pages – sestavovač stránek]\nmezernice – tenký výplněk, který se vkládá mezi slova nebo písmena při ruční sazbě, aby se dosáhlo plného řádku\nminerální prášek – plnivo do tiskových papírů, např. kaolin, titanová běloba, k zlepšení tiskových vlastností\nmonotyp – sázecí stroj, který sází a odlévá sazbu z jednotlivých písmen\nnáhled – kontrola provedených oprav před započetím tisku\nnáklad – počet výtisků vydávané publikace. Údaj býval dříve povinnou součástí tiráže, dnes se většinou již neuvádí\nnakladatelství – instituce, která vydává a rozšiřuje tištěné publikace, převážně neperiodické, tj. knihy nebo hudebniny, a hradí náklady na jejich vydání\nneživé záhlaví – záhlaví, které bývá na levých stranách knihy a uvádí název díla, popř. autora publikace a zůstává neměnné\nnonpareille ( čti nonparej) – stupeň tištěného písma o velikosti 6 bodů\nnormostrana – množství textu na stránce o 30 řádcích, z nichž každý má 60 znaků (písmen, mezer, interpunkčních znamének), tj. celkem 1800 znaků\nobálka – vnější povrch knihy s měkkou vazbou, časopisu, brožury, sešitu apod. Běžně se o obálce mluví i u knih s tuhou vazbou (v angličtině se obojí označuje jako „cover“, v tiskařské terminologii však zde jde o desky, na nichž je nalepen potah, popř. je ještě doplněn přebalem\nobsah – je seznam kapitol a obvykle i podkapitol. Je-li kniha členěna do většího počtu hierarchických úrovní, pak se v obsahu uvedou např. první tři, jiným řešením je zařazení přehledného obsahu obsahujícího pouze (hlavní) kapitoly, za nímž následuje podrobný obsah. Obsah má význam zejména v odborné literatuře, kde se umísťuje v titulní části knihy (za tiráží nebo za předmluvou), v beletrii (někdy i v populárně naučné literatuře) se dává až na konec knihy.\nobtah – viz korekturní otisk\noceloryt – ilustrační technika, při níž je tiskovou formou ocelová deska, patří k technikám hlubotisku\noddíl – 1. část nebo úsek knihy hierarchicky nižší než kapitola 2. slovo se však užívá nestandardně rovněž pro vyšší celky obsahující větší počet kapitol; takový oddíl se pak často čísluje římskými číslicemi a kapitoly se číslují arabskými, a to průběžně.Např. oddíl I. Diagnostika obsahuje kap. 1 až 5, oddíl II. Terapie, kapitoly 6 až 12. Angl. section\noddíl – ucelená část knihy nebo kapitoly\nodsuvník – znaménko, označující v písmu vypuštění hlásky, např. upad' (místo upadl)\nofset – v základním významu označuje v současnosti nejrozšířenější druh tisku (viz ofsetový tisk), v tiskařském žargonu však může označovat rovněž ofsetový papír\nofsetový tisk – druh tisku, při kterém se tiskařská barva nanáší na papír ze zcela ploché formy. Na rozdíl od starších způsobů tisku, u kterých se barva přenášela z míst vyvýšených (klasický knihtisk, v běžném životě tak fungují razítka) nebo vyhloubených (tzv. hlubotisk, v běžném životě tak funguje linoryt), se u ofsetového tisku barva přenáší z míst, která se od okolí odlišují svými fyzikálně chemickými vlastnostmi. Místa pokrytá barvou jsou hydrofobní – stejně jako tiskařská barva (barva je „mastná“) – hydrofilní okolí přitahuje vodu a barvu odpuzuje. Z válce s tiskovou deskou (tj. tiskovou formou) se barva přenáší na válec s pryžovým (gumovým) povrchem, který svou pružností zajišťuje kvalitní přenos barvy i na papír, který není zcela hladký. Tiskové desky se dnes připravují převážně CTP technologií, která na přelomu tisíciletí znamenala další malou revoluci v kvalitě tisku\nořezky – tisk. slang ořezové značky, častěji šnajdky\nořízka – souhrnné označení tří ze čtyř bočních stran knižního bloku, které jsou před zavěšením do desek (u knih s tuhou vazbou) nebo po vlepení do obálky (u knih s měkkou vazbou) oříznuty; čtvrtá boční strana je orientována do hřbetu. Ořízka je tvořena okrajem (hranou) listů papíru, u kvalitních knih musí být prakticky hladká, v opačném případě byl řez proveden tupým řezacím nožem a kniha je tak v nejhorším případě nevratně znehodnocena. Ořízka bývá dnes převážně bílá, může být však obarvená, dříve se často používala zlacená ořízka. Na ořízce jsou některých typů knih vidět tzv. hmatové značky (hmatníky), tj. tmavé proužky tištěné na spadávku sloužící orientaci (typicky písmena u slovníků, označení oddílů u katalogů apod.). U nákladnějších slovníků se někdy hmatníky vysekávají – tzv. výřezy pro prsty (častěji v produkci amerických nakladatelství)\npage – angl. strana\npaginace – stránkování, tj. označování stránek čísly, méně často jinými grafickými symboly. Stránkují se knihy, časopisy, brožury, rukopisy, event. jiné vícestránkové dokumenty. Srov. foliace [lat. pagina stránka]\npaginýrka – nástroj k ručnímu číslování dokumentů, má obv. podobu razítka s pohyblivými číslicemi, které se při každém (popř. každém druhém, třetím atd.) otištění přenastaví na další číslo\npalimpsest – rukopis napsaný na pergamenu nebo papyru, z kterého byl původní text vyškrabán\npantonka – tiskařský slangový termín označující pestrou barvu neobsaženou v základní trojici barev CMYK, přesněji pak barvu systému Pantone\npaperback (vysl. pejprbek) – angl. měkká vazba (hovorově označení knihy s měkkou vazbou); srov. hardcover\npapírovina – řídká suspenze vláken buničiny, plniv, klížidel a vyjasňovacích barviv, z níž se vyrábí papír\npapyrus – slepené proužky listů papyru - vodní rostliny z čeledi šáchorovitých, která roste zejména v Egyptě, v ústí Nilu do Středozemního moře. Používal se k psaní v obdob antiky; někdy se tak označuje i popsaný svitek papyru\nparchant – tisk. slang poslední řádek odstavce jako první řádek stránky, druh typografické chyby, sirotek\npatitul – též předtitul, označuje se tak 1. list knihy před titulním listem knihy, obvykle první list knižního bloku (před ním bývá předsádka, ta však bývá z jiného materiálu), tiskne se zde název knihy (viz patitul – druhý význam), signet, název edice apod. 2.název (titul) knihy, obvykle se sází menším písmem, neuvádí se také většinou podtitul, jméno autora apod. Patitul vznikl z tradice zdvojování titulního listu, které se v dřívějších dobách praktikovalo kvůli občasnému vytržení knižního bloku v desek; na deskách obvykle zůstal první titulní list, zatímco druhý zůstal součástí bloku\npauza – tisk. slang pauzovací (průsvitný) papír\npeer review – angl. posouzení odborného textu (článku nebo rukopisu knihy) recenzentem (lektorem), který je vůči autorovi odborně rovnocenný. V praxi je jasné, že ve spektru formálně rovnocenných odborníků se jako recenzenti volí ti zkušenější (a vědecky úspěšnější), není zde však vztah formální nadřazenosti (učitel/žák, soudce/souzený), na rozdíl od procesu oponentury [angl. peer rovnocenný]\npergamen – odtučněná a obroušená hladká kůže z oslů, ovcí a koz, která byla v Evropě do poloviny 13. století jediným materiálem na psaní\nperl – stupeň tištěného písma o velikosti 5 bodů\npérovka – reprodukce předlohy, na níž jsou dva tóny, černý tón kresby čar a bílý tón potiskovaného papíru\npestrá barva – v tiskařské terminologii se tak označuje každá barva kromě černé, z praktického hlediska se jako pestrá barva může použít některá z barev systému CMYK (tj. azurová, purpurová nebo žlutá) nebo speciální barvy – obvykle ze systému Pantone\npetit – stupeň tištěného písma o velikosti 8 bodů\npica – základní jednotka velikosti písma používaná v USA. Je o cca 10% menší než cicero, 4,23 mm. Dělí se na 12 bodů (points), stejně jako cicero v Didotově systému.\npigment – ve vodě nerozpustné práškové barvivo přidávané do papíroviny k získání barevného papíru nebo do tiskových barev, v nichž bývají nejčastějším pigmentem saze\npísmeno – psaný nebo tištěný znak pro hlásku; rozlišují se malá a velká písmena. V sazbě se jednotlivé písmové znaky označují jako typy\npísmo – soustava grafických znaků sloužící k zaznamenávání slov\npísmovka (kasa) – nízká otevřená krabice, v níž jsou v oddělených přihrádkách uloženy všechny znaky malé i velké abecedy, číslice, interpunkční znaménka atd. strojová sazba – technika sazby, kdy sazeč vytváří sazbu pomocí klávesnice na sázecím stroji a stroj sám sazbu odleje a vytvoří sloupce sazby, které se potom lámou do stran\npolotučné písmo – vyznačovací písmo výrazného duktu\npomlčka – typografický znak používaný mezi dvěma číslicemi (bez mezer ) ve smyslu „až“ nebo k oddělení vedlejší, resp. Vysvětlovací části věty, popř. k označení nekonečnosti věty. Je přibližně dvakrát delší než spojovník\npost – formát papíru užívaný v Severní Americe (394 × 489 mm = 15½ × 19¼ palců)\npotah – vrstva materiálu (nejč. papíru, event. textilu, dnes vzácněji kůže) nalepená na deskách knihy s tuhou vazbou. Má-li kniha kromě potahu i přebal, mívá potah jednodušší grafiku a méně výraznou barevnost, avšak vždy by měl obsahovat titul knihy a jméno autora; u knih bez přebalu je vnější strana potahu řešena jako hlavní grafická tvář knihy\npres – na pres – tisk. slang bez mezery\nproklad – rozdíl mezi vzdáleností řádku a stupněm písma, např. 10˚/14˚\nprvotisk (inkunabule) – název pro první tisky od doby vynálezu knihtisku až do r. 1500. prvním českým prvotiskem byla Kronika trojánská, tištěná asi v r. 1468 v Plzni, popisující dobývání Troje\npřebal – výtvarně zpracovaný list papíru pokrývající desky vázaných knih, založený na obou koncích mezi desky a předsádku a k tomu účelu předem vytvarovaný (přehnutý). Laici hovoří o přebalu, jako o obálce. Grafika i barevnost přebalu by měla být bohatší než u potahu, dnes jsou však stále častější knihy, které (především z ekonomických důvodů) mají identický přebal i potah\npřebignout – tisk. slang přeložit, přehnout papír\npředsádka – u knih s tuhou vazbou se tak označuje list papíru, kterým je spojen knižní blok s deskami knihy (přední a zadní předsádka). Předsádka má dvojnásobný formát, než je formát knižního bloku, používá se na ni tužší papír, přičemž jedna polovina předsádky je celá přilepena na desky (tzv. přídeští), druhá je v rozsahu několika milimetrů slepena s knižním blokem. Kvalita zpracování předsádky spolurozhoduje o kvalitě a trvanlivosti vazby. Předsádka může být bílá, jednobarevná, může být potištěna grafikou korespondující s obálkou (či tématem) knihy, u odborných knih se někdy využívá na tabulkové či jiné přehledy, které jsou pro použití knihy zásadní\npředtitul – viz patitul\npřídeští – část (polovina) předsádky nalepená na deskách (zakrývá vnitřní stranu desky), podobně jako u předsádky existuje přední a zadní přídeští\nquad demy – formát papíru užívaný v Severní Americe (889 × 1143 = 35 × 45 palců)\nquarto – formát papíru užívaný v Severní Americe (254 × 203 mm = 10 × 8 palců)\nrecenzent – 1. viz lektor 2. odborník, který přečte knihu po vydání a uveřejní o ní článek – tzv. recenzi\nrecto – lat. líc listu, v běžném stránkování knihy jde o liché strany\nredakční korektura – výtisk vysázeného, redakčně zpracovaného rukopisu díla, který čte redaktor zodpovědný za správnost díla a vyznačuje chyby, které při zpracování vznikly. Poté přenese do tohoto výtisku chyby z autorské korektury\nredaktor – pracovník nakladatelství, který se stará o přijatý rukopis publikace až do konečného vydání díla. Upravuje rukopis po stránce jazykové i odborné, projednává s autorem navržené úpravy díla, provádí korektury apod. Vyhledává též nová témata, autory, překladatel, navrhuje publikace vhodné k překladu, jedná s technickým redaktorem a tiskárnou\nrejstřík – abecední přehled důležitých pojmů uvedených v knize s uvedením stránek, na nichž se slova vyskytují. Není-li uvedeno nic bližšího, rozumí se rejstříkem obvykle věcný rejstřík, samostatně se někdy zařazuje jmenný rejstřík (rejstřík osob), místní, v biologických oborech pak např. taxonomický rejstřík apod. Rejstřík mívá dvě či tři úrovně (heslo, podheslo, heslo 3. úrovně). Čísla stránek se někdy rozlišují typograficky, např. odkazy na obrázky se mohou sázet kurzivou. Rejstřík standardně připravuje autor, ve velkých zahraničních nakladatelstvích (méně často i v ČR) připravuje rejstřík specializovaný redaktor, autor pak rejstřík jen doplňuje a kontroluje po obsahové stránce. Angl. index\nRIP – angl. zkr. raster image processing, technologie převodu obrazu vytvořeného v počítačové sazbě do tiskového rastru (tiskových bodů)\nrodina písma – soubor písem téhož druhu ve všech řezech a stupních\nrodina písma – soubor písem téhož řezu včetně vyznačovacích a zdobených variant, a to ve všech velikostech (stupních)\nroyal – formát papíru užívaný v Severní Americe (508 × 635 mm = 20 × 25 palců)\nrozmítání sazby – při ruční sazbě vracení písmen ze sazby na původní místo v písmovkách\nrozpal – tisk. slang vodorovná vzdálenost mezi písmeny v sazbě\nruční sazba – technika sazby, kterou zavedl při vynálezu knihtisku Johann Gutenberg. Spočívá v ručním sestavování textu knihy z jednotlivých písmen do řádků a sloupců. Písmena jsou tvořena tzv. kuželkami\nřez písma – tvar daného typu písma: stojatý, kurzivní, půltučný apod., kresebná verze\nserif (patka) – příčné zakončení tahů jednotlivých písmen\nserifové písmo – písmo, jehož písmena jsou zakončena patkami (serify)\nsignatura – archová značka, kterou se označuje knižní arch, bývá v levém dolním rohu první strany archu\nsignet – značka nakladatelství klasicky umísťovaná na hřbet, někdy na přední stranu přebalu (obálky), resp. též na předtitul\nskript – tiskové písmo napodobující písmo ruční, používá se zejména pro akcidenční tisk\nsloupcová korektura – korektura, která se prováděla, kdy základní tiskařskou technologií byl knihtisk. Text byl vysázen a zalomen do řádků, ale nikoliv do stránek\nsmall caps – angl. kapitálky\nsnášení – seřazení všech složených archů knihy včetně předsádek a příloh do knižního bloku podle pořadí stran pomocí signatur\nsoubor písma – písmo téže rodiny ve všech stupních, ale jednoho řezu\nsoutisk – vzájemné nastavení barev při vícebarevném tisku\nspadávání – zalomení obrázků tak, že přesahují okraje stránky. Z technologických důvodů by obrázek měl v sazbě přesahovat okraj stránky tisku o 2 až 3 mm, tato přečnívající část obrázku v šířce 2–3mm odřízne\nspojovník – grafický znak v podobě krátké vodorovné čárky používaný pro dělení, popř. spojování slov\nstandardizované formáty – systém vzájemně navazujících formátů se stálým poměrem stran, kdy o kratší strana o stupeň nižšího formátu je polovinou delší strany formátu vyššího. Pro splnění těchto dvou požadavků musí být poměr stran vždy 1:1,41 (přesněji 1: 2). Každý systém je odvozen od určitého výchozího formátu označovaného číslem 0, nižší formáty mají pak čísla 1, 2, 3 atd. Formát A0 má rozměry 1189 x 841 mm, jeho plocha je tedy 1 m2, formát A1 má plochu 0,5 m2, A2 0,25m2 atd., formát B0 má rozměry 1414 x 1000 mm. Formát C se užívá především pro obálky, jeho výchozím rozměrem je 917 x 1297 mm (C0, jde o geometrický průměr formátu A0 a B0)\nstrana – jedna z dvou ploch listu; je-li jedna strana považována za první (např. je-li na ní začátek textu, který pokračuje na druhou stranu), označuje se jako lícová (lat. recto), opačná strana je pak rubová (lat. verso). Lat. pagina, angl. page\nstránková korektura – oprava textu vysázeného a zalomeného do stránek\nstupeň písma – velikost písma daná počtem bodů, každý stupeň má své jméno; při udávání stupně písma se v bodech k číslici vpravo nahoru připíše tečka, např. 10.\nstylos(stylus) – rydlo, písátko, které používali staří Řekové (Římané) k záznamům do voskovaných destiček\nsvětlotisk – technika tisku z plochy, při níž je tiskovou formou skleněná deska s vrstvou fotocitlivé želatiny. Exponovaná místa po vyvolání ztvrdnou a přijímají barvu\nšnajdky, šnajtky – tisk. slang ořezové značky [něm. Schneidzeichen nebo Schneidezeichen t/v, schneiden řezat (Zeichenznačka), srov. šnyt]\nšpígl – tisk. slang sazební zrcadlo, tj. plocha, na níž je na stránce text a obrázky (bez okrajů), někdy užíváno i pro titul novin a prázdnou první stránku (to, co je na titulní stránce každý den stejné) [něm. Spiegel zrcadlo]\nšpígl – tisk. slang. zrcadlo sazby\nštoček – tisková forma pro reprodukci obrazového doprovodu textu; pojem z klasického tiskového procesu, dnes se již užívá jen okrajově\ntabloid – formát papíru užívaný v Severní Americe (279 × 432 mm = 11 × 17 palců)\ntah písma – kresebný prvek písmene; rozlišuje se oblý, přímý a stínovaný\ntastr – část sázecího stroje s klávesnicí\ntenakl – držák rukopisu na sázecím stroji, dnes se již v podstatě nepoužívá\ntilda – 1. diakritické znaménko ve tvaru vlnovky, označuje měkkou nebo nosovou výslovnost v cizích slovech 2. znak ve tvaru vlnovky používaný pro opakování slova (např. hesla ve slovníku nebo rejstříku)\ntiráž – podrobný souhrn údajů o vzniku knihy, uvádí přehled osob, které se na vzniku knihy podíleli (redaktoři, grafici, překladatel, v zahraničí i manažeři zodpovědní za akvizici titulu apod.), dále pak tiskárna, resp. další externí dodavatelé (v případě, že nakladatelství nedisponuje vlastní sazbou nebo grafickým studiem). Tiráž se klasicky umísťovala na poslední list knihy, dnes je však běžnější dávat souhrn všech těchto údajů na rub titulního listu, tedy na místo autorské tiráže [pův. fr. tirage, počet výtisků]\ntiret – jiný název pro spojovník\ntisk z plochy – tisková technika, při níž jsou tisknoucí a netisknoucí prvky v jedné rovině, upravené tak, aby plocha na tisknoucích místech přijímala barvu a na netisknoucích ji odpuzovala. Vynálezcem je pražský rodák Alois Senefelder. K této technice patří např. ofset, litografie, světlotisk\ntisk z výšky – tisková technika, při níž jsou tisknoucí části vyvýšeny nad netisknoucími; původní technika knihtisku\ntisková barva – směs jemně rozetřených barevných pigmentů a pojidel určená k tisku textu a obrázků. Konzistence tiskových barev se liší podle techniky tisku, k němuž mají být použity. Jsou většinou těstovité, jen hlubotiskové barvy mají konzistenci řídkou, tekutou. Nejpoužívanější tiskovou barvou je tisková čerň\ntiskové písmo – soustava písmových znaků určených k zhotovení sazby. Dělí se na několik tříd, např. latinkové, řecké, slovanské, orientální, exotické apod.\ntiskový arch (TA) – 16 tiskových stran, označuje se též jako signatura\ntitul – označuje se tak 1. list, na němž je uveden název knihy (titul – viz druhý význam), podtitul, jméno autora, pořadí a druh vydání (u druhých a dalších vydání), obvykle též název nakladatelství a rok vydání; pro odlišnost od patitulu se někdy nazývá hlavní titul 2. název knihy\ntučné písmo – vyznačovací písmo zvlášť výrazného duktu\ntypografie – technické a výtvarné zpracování publikace\núčaří – základna písmové osnovy, na níž jsou postaveny obrazy písmových znaků\nunciála – druh původně řeckého, později latinského písma používající pouze zaoblené majuskule\nvakát – zcela prázdná, tj. nepotištěná strana v knize. Některé strany – zejména v titulní části nebo zcela na konci knihy se nechávají nepotištěné záměrně, jako vakát se ovšem označuje obvykle i strana nepotištěná omylem; v takovém případě však jen vzácně bývá pouze jedna, z podstaty archového tisku je takových vakátů 8, 16 atd.\nverso – lat. rub listu, v běžném stránkování knihy jde o sudé strany\nverte – lat. obrať; srov. verso\nverzálka – velké písmeno, tzv. majuskule\nvýchodová stránka – stránka na konci kapitoly, na níž zbývá volné místo\nvýchodový řádek – neúplný řádek na konci odstavce nebo kapitoly, nesmí jím začínat stránka\nvývěsky – tisk. slang vývěsné archy (archy již vytištěné, avšak ještě nesvázané, jsou určeny pro kontrolu před vazbou)\nvyznačovací písmo – písmo používané k zvýraznění určitých slov nebo větných celků daného textu. Bývá to většinou kurzíva nebo polotučné písmo, popř. kapitálky\nzáhlaví – nadpis v hlavě strany, většinou oddělený linkou, bývá součástí odborných knih, slovníků apod. , může být živé nebo neživé\nzákladní písmo – písmo, kterým je tištěna většina textu dané publikace; stojaté písmo středního duktu\nzákladní součásti knihy – dobrá kniha musí mít určité minimum prvků a vlastností. V dřívější době bylo dodržování základních náležitostí pravidlem, s rozmachem amatérské domácí sazby, resp. vydáváním knih různými reklamními agenturami se objevuje celá škála produktů od takových, které ještě do značné míry připomínají skutečné knihy, až po výrobky blížící se kalendářům a obchodním katalogům. Vzhledem k tomu, že v naší zemi se rozmach těchto produktů časově shoduje se změnou politického režimu po roce 1990, je jejich vnímání silně oslabeno. V zemích se zakotvenějším kulturním vnímáním (Německo, Velká Británie, Severní Amerika), se v produkci stejného spektra tiskových výrobků velmi dobře rozlišuje, co je a co již není kniha, což platí zejména pro oblast odborné literatury.\nzáložka – obv. textilní proužek v barvě kapitálku, který je na jednom konci vlepen do hřbetu knihy. Velké, zejména odborné knihy mívají i více textilních záložek\nzarážka – nepotištěné místo na začátek prvního řádku odstavce. Má za cíl zvýšit přehlednost textu. Její rozměr je v celé publikaci stejný\nzarážková stránka – stránka, na níž začíná kapitola nebo oddíl knihy. Text na ní začíná v horní třetině nebo čtvrtině\nzrcadlo sazby – výška, šířka a struktura obrazce na stránce, do něhož je umístěn text a obrázky (zrcadlo = formát – okraje); slangově: špígl\nživé záhlaví – záhlaví, které bývá na pravých stranách odborných knih a mění se s názvem kapitoly. U slovníků je na obou stranách a mění se podle prvního, resp. Posledního hesla strany. Slouží k lepší orientaci čtenáře


Soudkyně, která se zná s Peltou a soudila Berbra, čelí další kárné žalobě — ČT24 — Česká televize\nSoudkyně Sylva Mašínová čelí už druhé kárné žalobě. Česká televize zjistila, že další kárný návrh podala předsedkyně Obvodního soudu pro Prahu 9 Michaela Wenzlová. Na soudkyni Mašínovou padlo podezření, že zatajila své kontakty s bývalým šéfem fotbalu Miroslavem Peltou a soudila případ jeho někdejšího spolupracovníka Romana Berbra. Mašínová odmítá, že by se ji někdo snažil ovlivnit.\nUDÁLOSTI: Už druhé kárné žalobě čelí soudkyně Sylva Mašínová\n„Mohu potvrdit, že paní předsedkyně podala návrh na zahájení kárného řízení se soudkyní Sylvou Mašínovou, a to minulý čtvrtek,“ uvedl mluvčí soudu Lukáš Bernat. Co je obsahem žaloby, však aktuálně nechce soud komentovat.\nSoudkyně navíc čelí i kárné žalobě, kterou podal šéf Nejvyššího soudu Pavel Šámal. I on důvody tají. Už dříve však nadřízení Mašínové avizovali, že na ni bude podaná kárná žaloba kvůli tomu, že neupozornila na svou možnou podjatost.\nMašínová totiž v minulosti rozhodovala spor, ve kterém figuroval místopředseda Fotbalové asociace Roman Berbr. Pak se ukázalo, že byla v kontaktu s tehdejším předsedou asociace Miroslavem Peltou. „Nedala najevo účastníkům, že zná některé jiné lidi blízce z tohoto prostředí, to znamená, mohla být vnímána jako podjatá,“ uvedl letos v lednu předseda Městského soudu v Praze Libor Vávra.\nVýhrady k rozhodování měl i nadřízený soud\nNadřízené na Mašínovou upozornila policie. Detektivové prověřovali, zda nedošlo k ovlivňování soudního sporu. V něm Berbr žaloval bývalého fotbalového rozhodčího Tomáše Kovaříka za jeho výroky. Verdikt soudkyně Mašínové Berbrovi přisvědčil. Nakonec nadřízený soud její rozsudek zrušil a případ dostal jiný soudce.\nMašínové odvolací soud například vytkl, že odmítla provést před soudem důkazy, které předkládal bývalý rozhodčí Tomáš Kovařík. „Jde o bezprecedentní postup, kdy soud vynáší hodnotící soudy nad důkazy, které přitom dopředu odmítl provést,“ uvedl odvolací soud ve svém rozhodnutí ve sporu Berbra a Kovaříka, které má ČT k dispozici. Policie v kauze nikoho neobvinila, ale předala podnět k posouzení možné kárné odpovědnosti soudkyně.\n„Spor Peltu zajímal, výsledek však ne“\nMašínová podle svého advokáta Jiřího Teryngela připouští, že se s Peltou znala, ale odmítá, že by se ji snažil ovlivnit. „Připouští i to, že se zajímal o výsledek toho sporu Berbr versus Kovařík, ale nikoli, že by tam měl zájem na výsledku toho sporu,“ uvedl pro ČT Teryngel. Podle něj soudkyně, kterou ministr spravedlnosti dočasně zprostil funkce, odmítá, že by měla vztah k souzenému případu nebo jeho účastníkům.\nAdvokát připustil pouze dílčí pochybení při rozhodování v případu. „Připouští, že nevyslechla svědky, protože měla za to, že výslech je nadbytečný. Nicméně pochybila v tom, že rovnou svědky označila za nevěrohodné. Čili určité provinění tam je, ale podle našeho názoru návrh na odvolání z funkce je příliš přísný,“ říká Teryngel k první kárné žalobě, která na Mašínovou byla podaná. O té další prý nemá informace.\nKárných řízení se soudci rychle přibývá\nKárných řízení se soudci je v poslední době víc. V roce 2017 se jich vedlo 28, o dva roky dříve to bylo téměř o polovinu méně. „Z počtu tří tisíc soudců je stále ten počet zahájených kárných řízení velmi úměrný,“ říká prezidentka Soudcovské unie Daniela Zemanová.\nPodle ministra spravedlnosti v demisi Roberta Pelikána čísla ukazují na měnící se klima v justici. „Ve smyslu větší otevřenosti, větší ochoty přiznávat si problémy, pokud se zjistí, a řešit je,“ říká Pelikán.\nMění se i důvody kárných řízení. Dříve převažovaly spíše průtahy, teď přibývá různých jiných porušení povinností soudce. Mezi ty se řadí etická pravidla nebo nerespektování rozhodnutí nadřízeného soudu.\nVydáno pod DomácíSoudMiroslav Pelta\nKvůli vyzrazení Peltova odposlechu padla obžaloba. Před soudem může skončit exmanažer Synecký\nDěčínský soudce Bajer bude mít na dva roky snížený plat, nadřízení ho chtěli zbavit funkce\nZlínská soudkyně rozhodovala podjatá. Kárný senát ji potrestal snížením platu


Heringovy zákony – DulaJana.eu\nLéčba a návrat některých dříve prodělaných potíží se děje podle pravidel nazvaných Heringovy zákony. Americký homeopat minulého století Constantin Hering je odvodil z pozorování účinku homeopatického léku na nemocné.\nOzdravující akce má postupovat:\na) Z nitra ven. To znamená, že nejdříve jsou homeopaticky uzdravovány vnitřní hluboce uložené problémy. Např. vážné psychické potíže. Později „léčebná vlna“, ozdravující reakce na lék, postupuje k povrchu od mysli k emocím, pak k fyzickým orgánům, přičemž dříve se uzdravuje mozek a vnitřní orgány, naposledy pak kůže, vlasy atp. S tímto principem souvisí i to, že nejdříve se zotavují orgány nejdůležitější pro život člověka (třeba mozek, játra, ledviny), později méně významné periferijní oblasti (vyrážky, bradavice, rýma, padání vlasů atp.).\nb) Léčebný efekt se projevuje shora dolů. Třeba u ekzému pokrývajícího celý povrch těla nejdříve ustupuje na obličeji, pak na krku, později na těle a nakonec na končetinách. c) Symptomy ustupují nebo se dočasně reverzně znovu objeví a pak samy ustupují v opačném časovém sledu, než se objevily. Nejdříve tedy mizí nejčerstvější potíže, nejpozději nejstarší.\nProces popsaný v Heringových zákonech je obvykle výsledkem jednorázového podání léku o vysoké potenci. Heringovy zákony jsou velmi důležité pro sledování vývoje případu. Pokud by se vyvíjel jinak, např. nejdříve by zmizely povrchové symptomy, třeba vyrážka, a vnitřní symptomy , třeba bolesti hlavy, by zůstaly nedotčeny, je to varovný signál, případ se podle zákonů nevyvíjí a je nutno hledat vhodnější, bližší lék, podobnější pacientově patologii. Současný lék má pravděpodobně jen potlačující efekt a to je jeden z největších nešvarů, jaké homeopatie zná. Proto o něm ještě bude řeč. Důležitý je popis účinků jednotlivých léků, obsažený v knize nazvané homeopatická Materia medica. Tato kniha je základní diagnostickou pomůckou homeopata. Srovnáním symptomů, které projevuje pacient, se symptomy popsanými v Materii medice pod jednotlivými léky, dojde k výběru nejpodobnějšího léku, similima, který má schopnost případ vyléčit. Materií medik je v současné době velmi mnoho od různých autorů. Klasické materie mediky, tvořící základ homeopatického vědění, vznikaly t. zv. provingem. Homeopaté podávali zdravým osobám nejrůznější látky rostlinného, minerálního, živočišného a jiného původu, uvedené do stavu homeopatické potence. Tyto potencované látky vyvolávaly u zdravých osob specifické změny zdravotního stavu. Žádná ze zkušebních osob nevěděla, jakou látku užívá. Měla však za úkol pečlivě všechny odchylky zdravotního stavu od normálu zaznamenat. Díky velkému počtu těchto provingů pak vznikly popisy léků v materii medice. Jaké symptomy dokáže lék vyvolat u zdravého, takové léčí u nemocného, similia similibus curantur. V materii medice je popis účinků léků na psychiku i na fyzické orgány. Porovnáním konkrétního případu s materií medikou pak homeopat nachází lék pro tento případ. Je třeba dodat, že následky správně provedeného provingu po čase nepříliš dlouhém zcela zanikají, takže zkoušky nepředstavují pro zkušební osoby nebezpečí.\nCílem předchozího popisu bylo podat maximálně koncentrovanou informaci, aby byla hned od počátku syntetická představa, co homeopatie je, o čem vlastně budeme hovořit. Jednalo se o pracovní definici homeopatie. Ještě se u jednotlivých bodů zastavíme a řekneme si podrobněji, jak se věci mají. Zbývá dodat, že definice je obsažena už přímo v názvu metody, který stanovil její objevitel Samuel Hahnemann. Homeo je řecky stejný, pathos pak znamená utrpení, nemoc. Lék je schopen vyvolat stejnou nemoc u zdravého, jakou dokáže léčit u nemocného. Homeopaté nazývají nemoc názvem léku, který je schopen ji vyléčit. Z toho, co jsme si až dosud o homeopatii řekli, dostatečně vyplývá, že homeopatie přináší úplně nový pohled na zdraví a nemoc i na způsob, jak zdraví navrátit či uchovat. Je to pohled velmi odlišný od zavedených a všeobecně známých modelů, ať už z hlediska klasické medicíny, nebo přírodních věd, pohlížejících vesměs na člověka jako na mechanickou hračku, uváděnou do pohybu pouze součinností fyzických příčin. V homeopatii, používající k léčbě nehmotné potence látek, je však za základní příčinu uchovávající zdraví a za místo, odkud vyvěrá patologický sklon, považováno něco jiného. Samuel Hahnemann ve svém Organonu racionální léčby, základním a zakládajícím díle homeopatie, říká v §9: „Ve zdravém stavu je člověk ovládán duchovní životní silou (autokracií), která hmotné tělo (organizmus) oživuje v podobě dynamis a udržuje všechny jeho části v obdivuhodně harmonickém souladu pocitů a činností, takže náš rozumný duch přítomný v našem nitru může tohoto živého, zdravého nástroje svobodně užívat k vyššímu účelu našeho bytí.“ Homeopatie je tudíž jediná idealistická masově prováděná standardní metoda, ověřitelná též pokusem a dokazující, že „idealistický“ není synonymum pro nepraktický. Naopak ukazuje, že zatímco materialistická věda o zdraví a nemoci dospěla k určitým hranicím za něž nemůže (chronické nemoci), právě idealistická homeopatie je blíže realitě lidské existence a je tou správnou a praktickou cestou přinášející prospěch. To, že je homeopatie v polaritě idealistický kontra materialistický jasně na opačné straně než materialistická věda, ale také na opačném pólu myšlení než jaký zaujímá většina populace, je také důvodem, proč je bez uvedení podstatných argumentů často označována za disciplínu kacířsky nedbající platných akademických zákonů a proč ji i mnoho lidí, kteří by ji jinak potřebovali, nepřijímá homeopatie narušuje jejich světový názor. Jestliže jsme dnes svědky změny světového paradigmatu, jestliže pozorujeme, jak materialistické přírodní vědy, od nichž devatenácté století očekávalo osvobození člověka, spíš člověka ničí a zotročují (zbrojení, pokračující znečištění a znehodnocování životního prostředí, ale i vnitřního hodnotového systému lidí, znečištění organizmů léky, drogami podávanými na lékařský předpis), jsme zároveň i svědky nástupu nového myšlení, nového věku, nových hodnot, které mají blízko k lidskému nitru a navazují na prastaré tradice. Sem homeopatie patří.


Vaše nejlepší vlastnost podle horoskopu – jaká to je? 6 • Horoskopy na míru\nVaše nejlepší vlastnost podle horoskopu – jaká to je? 6\nStřelci jsou lidé, kteří svobodně přemýšlejí, mají volnomyšlenkářského ducha. Jsou nezávislí, od přírody zvědaví a rádi sednou na letadlo, vlak nebo autobus a cestují. To na nich ostatní obdivují, že jen tak se sbalí a odjedou za dalším dobrodružstvím. Jsou přirozeně zvědaví, rádi neustále něco zkoumají a chtějí vidět nová místa a nové lidi. Jejich druhým jménem může být dobrodružství, potřebují nové podněty po svůj život.\nKozorozi mají k práci velmi zodpovědný přístup, jsou rádi, když dosáhnou svého cíle. Jsou dříči, k práci se staví čelem a jsou pracovití. Nehledí na okolnosti, soustředí se jen a pouze na svůj cíl. Problém kontrolují ze všech stran, možná i díky tomu je jejich řešení dobré a funkční. Jejich sebekázeň je velmi obdivuhodná, když si řeknou ne, tak prostě ne. Soustředí se na úkoly, které se jim postaví do života, nerozptýlí je jen tak něco.\nPřečíst Den narození – co o vás může prozradit?\n← Denní horoskop 14.3.2020 Denní horoskop 15.3.2020 →


Lídr Green Day získal hlavní roli ve filmu American Idiot | iREPORT – music&style magazine\nV produkci Toma Hankse právě vzniká film American Idiot. V hlavní roli se objeví zpěvák Billie Joe Armstrong.\nSnímek s pracovním názvem American Idiot bude adaptací sedmé studiovky Green Day. Jak jsme vás již informovali (ZDE), po ukončení stejnojmenného muzikálu na Broadwayi se o projekt American Idiot začal zajímat Hollywood. Autorská práva nakonec získalo studio Playtone patřící slavnému herci Tomu Hanksovi. Společnost produkovala filmy jako Polární Expres, Mamma Mia! nebo Max a maxipříšerky.\nNa režisérskou židli usedne Michael Mayer, pod jehož vedením vznikl i muzikál. Mayer přitom moc zkušeností s filmem nemá, jeho snímky Tři do páru nebo Flicka posbíraly vesměs průměrné recenze a finančně se producentům taky dvakrát nevyplatily.\nTom Hanks mu ale díky důkladnému nastudování American Idiot věří a podobně to má i zpěvák Billie Joe Armstrong. Dlouho se spekulovalo o obsazení hlavní role St. Jimmyho. V muzikálové verzi si titulní postavu zahrál samozřejmě Billie, ale do té filmové se moc nehrnul.\nStudio Playtone ale vydalo prohlášení, ve kterém potvrdilo, že Billie Joe Armstrong si opravdu zahraje St. Jimmiho i ve filmu.\nNa jeho výkon si budeme muset počkat do roku 2013, na kdy je naplánována premiéra.


Ústav pro českou literaturu AV ČR, v. v. i. - Česká literatura a kultura v protektorátu\n24.–25. 11. 2016\nInformace o sympoziu\nMezinárodní sympozium „Česká literatura a kultura v protektorátu“ pořádá Ústav pro českou literaturu Akademie věd ČR ve spolupráci s Filozofickou fakultou Ostravské univerzity v Ostravě a Občanským sdružením PANT. Sympozium je součástí přípravy projektu z cyklu dějin české literatury, řešeného v rámci Oddělení 20. století a literatury současné Ústavu pro českou literaturu Akademie věd ČR. Jeho finální výstup, Dějiny české literatury za protektorátu Čechy a Morava (1939‒1945), by měl navázat na dosavadní čtyřdílnou publikaci Dějiny české literatury 1945–1989 v redakci Pavla Janouška pomyslným nultým dílem.\nCílem sympozia je nahlédnout literaturu daného období v nejrůznějších vztazích a perspektivách a otevřít debatu o možných přístupech k jejímu bádání.\n(Z důvodu mezinárodního obsazení bude hlavní část jednání tlumočena do/z němčiny.)\nVe snaze přispět organizací odborného setkání zároveň k popularizaci tématu protektorátních dějin literatury bylo jako jeden z partnerů sympozia osloveno Občanské sdružení PANT, provozující mj. webový portál Moderní dějiny (www.moderni-dejiny.cz). Lektoři sdružení připravují na sympozium paralelní program zaměřený na budoucí učitele dějepisu.


Pěstování růží v zahradě domku\nKrálovna květin rozmarná a vybíravé, ne každý nováček rozhodnete uspořádat pěstování růží v zahradě. Po prvním neúspěchu mnozí již chcete koupit řízky pro výsadbu, ale marně. Zkušení zahrádkáři aktivně nutkání zasadit do vlastních zahradní růže: výsadbu a péči nebudou zatěžující, pokud budete dodržovat určitá pravidla. Pokud nejste okamžitě připraven rozhodnout o zřízení růžence, růže domů\nVolba královské barvy a odrůdy\nPěstování růží a růženec zahradní dekorace\nVýsadba sazenic růží na jaře a na podzim období\nPéči a péči v prvním roce\naby vám pomohl. Za prvé se snaží pěstovat to, aby použít tuto radu.\nPokud se rozhodnete vytvořit nádhernou květinovou zahradu, začít výběrem palety barev budoucnosti růžové zahradě v zemi. Není nutné, aby hromadit různé druhy pozemků na výšku, tvar zárodku a okvětních barev. Všichni by měli být sledovány harmonii a estetiku. Pro zasněné a kreativní mysl bude perfektní růžová zahrada v sofistikované romantickém stylu. Pro něj, květy jsou vhodné pastelové barvy, můžete experimentovat s bílé a fialové.\nU rozhodujících a neobyčejných lidí doporučila vytvoření zahradě světlé skvrny. Vhodné pro pěstování odrůd žluté, fialové a oranžové odstíny. Pokud chcete experimentovat, vytvářet kontrast růžové zahradě v červené, bílé, fialové odstíny. Tato květina bude vypadat elegantní a rafinované.\nVýběr odrůd je důležité mít čas, aby se sami, jak dobře se kombinují tyto nebo jiné kombinace. Pre důležité určit počet kopií, barvu a vytvářet pupeny. Je nutné vybrat položky pro dobu kvetení. Rozměrové záhon vhodným výběrem vysoké vzorků s svěží pupeny. Na malém prostoru kolem domu či altánu bude vypadat zástupci vynikající filety a hybridů.\nJak vytvořit záhon a které odrůdy si vybrat? Pro miniaturní, dorůstá až do 30-40 cm, patří žlutá Bantam nebo elegantní levandule Jewel. Středně vysoká liší svěží květy a dokonalé formy. Patří mezi ně Baccara a mnoho oblíbené Golden slzy.\nBritské odrůdy mají širokou škálu barev, tvoří kompaktní keř. Stojí za zmínku, že jsou odolné vůči chorobám. Tito zástupci patří Milosti, William Shakespeare, Abraham Darby, Glamis Castle.\nFrancouzské kopie programu Leonardo da Vinci, Honoré de Balzac, La traviata byla upnuta okvětních lístků, vyznačují svěží kvetení a mrazuvzdornost. Německá mateřská Rosen Tantau přináší nostalgické odrůd růží, včetně místa čest flirt Nostalgie.\nSprávná volba sazenic - důležitým předpokladem úspěchu. Kopie může být root pravá a naroubován. V jižních oblastech dokonale aklimatizoval a ty a jiní. U severních šířkách lepší koupit naroubován na divoké růže, protože tvoří silné kořenový systém, dobře snášena chladná a příjemné na hojnost květu. Ale tentokrát je důležité, aby trim „divoké“ výhonky.\nVýběr sazenice, je třeba jej pečlivě zkoumat ze všech stran. Nevhodné volby s skvrny a praskliny na trupu, výhonky by neměla být menší než 3, nebo luxus Bush neroste. Rychle zakořenit růže na zahradě, který koupil v nádobách s půdními nebo speciálních kovových oček. Při sázení do kořenového systému půda nebude zraněn, bude závod v krátké době a musí být přizpůsobena k růstu.\nTak jako růže rostlina rozmarná, pak to bude nutné vytvořit podmínky vhodné. Pro začátek bude muset rozhodnout na místě přizpůsobit budoucí záhon. Je důležité vybrat správný druh načasování kvetení a na základě harmonické kombinace v zahradě. Rose je tak jedinečné a krásné samo o sobě, že to může být pěstován jako samostatný závod, v kombinaci s našimi nejbližšími společníky. Vedle toho je možné, bugmansii rostoucí, levandule a petúnie.\nChcete-li vytvořit růžovou zahradu s vlastníma rukama může být malý prostor. A problém je méně, a zkušenost, kterou mohou získat. Stejně jako jakékoliv majestátní dáma, růže může být náladová a nepředvídatelná. Chcete-li vytvořit skutečně báječný růžovou zahradu v zemi, by měly vzít v úvahu některá doporučení odborníků. Je ideální pro výsadbu dobře osvětlené příměstské oblasti.\nVe stínu křoví rychle ztrácejí svou ušlechtilý vzhled, proto si jižní nebo jihovýchodní stranu infield, chráněné před průvanem vysilující a neustálým větrem. Nezapomeňte, že na výsadbu růží v zemi by měly být prováděny bez přehmatů.\nPokud se rozhodnete založit zahradu vedle královny s ostatními barvami, pak by měl určitě mít své čestné místo. Ve středu bude vypadat vynikající horolezec nebo Stam koketa. Jako vhodnou Formation levandule, jakékoliv melkolukovichnye, šokujících kosatce a skromné karafiátů. Květiny by neměly zakrýt a utlačovat jeden druhého, je důležité, aby nejprve vypočítat počet keřů v souladu s jejich další růst. V malém prostoru odpovídajících kompaktních odrůd. Je-li místo pro realizaci nápadů, je nejlepší vytvořit kompozici s vysokými stromků v pozadí a kompaktní na obvodu růžence. Vypadá to dobře lobelia, půdopokryvná rostliny mohou být pěstovány v případě potřeby Catharanthus semeno.\nDoporučuje se do rámu květinová zahrada dekorativní plot, vybudovat úhledný okraj kameny, nebo vyzvednout malou plot kované. Vedle vhodným místem altán, fontány, nebo confine kovaná lavice a zahradní cesta.\nVýsadba může být provedeno na jaře nebo na podzim na keři je dobře zavedený v tani v dubnu. Růže přednost zahloubený bránu. Nejlepší ze všeho je, že cítí v lehkém úrodné hlíny, protože jejich kořenový systém může růst až do hloubky až 2m. Tyto květiny netoleroval příliš vlhké a bažinaté měst.\nV případě, že půda je hlína, že oplodněná rašeliny hnůj (30 kg na 1 čtvereční. M).\nPre-vybraný úsek před výsadbou kopat zvolen plevel. Potom se výsadba otvor je připraven s parametry šířky 50-60 cm a hloubce 40 cm. V dolní části přidá 10-20 g fosforu nebo dusíku, neberou kompost, humus. Dále, aby se malý kopec zeminy, dal závod opatrně šíří kořeny. Pak vše zakryjí se půdou. Při sázení kořenového krčku měly být zapuštěny do země na 2-3 cm, takže rostlina je lepší přenos horkých dnech. Teplo ne jako slaboch. Poskytnout jim optimálních podmínek, obklopených zemi kolem horké kaše s humusu, rašeliny nebo sena. Péče v tomto případě bude mnohem jednodušší.\nPokud se rozhodnete koupit růže na zahradě, péči a pěstování by měly být správně uspořádán. V případě, že počasí bylo horko, sazenice mohou být nejasné větve jehličnanů, dokud vyzrálé. Po 2 týdnech, umožňuje ořezávání centrální natáčení, zkrátit 2-3 na listu. Podobně následně přivádí s mladými bočních výhonů. Prováděním prořezávání, dávat pozor na horní oko byl na vnější straně stonku, je doporučeno, aby se odstranily interiéru. Takže jste si právo zakládat mladý keř.\nRůženec na zahradě je vždy dána nejvyšší čestné místo, není divu, že růže je nazýván královnou květin. Tyto Sissy obdivoval v různých časech a jsme hrdí na tento den. S růžencem můžete proměnit téměř všechny stránky, dát mu určitou míru slušnosti, zdůraznit chuť hostitelky.\nSuburban otázka: růže výsadbu a péči\nPolupletistye růže: vytvoření růženec\nPři sázení růží v zemi na jaře?\nPlemeno růže samy 6 videí na pomoc pro začátečníky květinářství\nVýsadbu skupina růže\nHybridní čajových růží: nejlepší odrůdy, výsadba příslušný péči\nTipy na výsadbu a péči o růže\nOsobní zkušenost v pěstování růží\nBílá růže na snímku jako ztělesnění nevinnosti, dobra a světla\nRoses: výsadby, prořezávání, šíření (video\nHistorie a legendy o růže, tipy pro pěstování růží\nJak určit stupeň růží\nČasopis "zahradník", v dubnu 2016 №4 (131\nNová éra růží\nS vůní květin mluví hlasitěji!\nche.prosadguru.ru » Design » Krajinářství » Pěstování růží v zahradě domku


Soutěžní otázka: Ve kterém roce bylo založeno ISHA trio?\nJako předmět zprávy uveďte: TiAmo a nezapomeňte napsat i váš TELEFON a ADRESU.\nVýherce vylosujeme v SOBOTU 29. LEDNA 2022.\nTiAmo je nová týmová komorní opera o proměnách ženských rolí, tužeb, potřeb a objektů jejich zájmu: láska, matka, nástroj, hračka, emancipace… Téma inspirovaly novinové zprávy, které reagují na změny ženských postojů a práv poslední dekády. Věčné ženské příběhy se stávají paralelou Ovidiových Proměn a oživlých legend. TiAmo coby opera o ženách vznikla pro tři členky ensemblu ISHA trio – „isha“ znamená v hebrejštině žena.\nPremiéra této inscenace se konala 20. listopadu 2021 v rámci Festivalu Audio Art Krakov. Víc se dočtete v ReflexiPlus.\nPucciniho Vlaštovka ve Ctěnicích VÝHERCE VSTUPENEK:


První majitel najel s Mercedesem z roku 2010 přes 1 milion km, až pak vypověděl službu | Autoforum.cz\nPrvní majitel najel s Mercedesem z roku 2010 přes 1 milion km, až pak vypověděl službu\nNespletli jsme se ani nepřehlédli, na tachometru tohoto auta skutečně svítí číslovka vyšší než 1 milion. Ještě jsme neviděli tak moderní auto, které by ji bylo schopno zobrazit a současně ji vážně překonalo.\nFoto: Auto Mooij, publikováno se souhlasem\nNepřekvapivě se jedná o Mercedes třídy E, snad nejvyhlášenějšího z vyhlášených polykačů kilometrů. Je pozoruhodné vidět, že přesně 1 020 987 km během tak krátké doby vůbec najel a jak po takové porci vypadá. Jistě jsme už viděli zachovalejší ojetiny, ale na tak obrovský nájezd působí tohle Éčko docela slušně. Tu a tam je odřené zvenčí, pár škrábanců se najde vevnitř, k tomu jsou tu jen poněkud sešlé, ale stále neroztrhané sedačky a jinak pouze v jednom místě prodřené kožené obšití volantu a potisku zbavené tlačítko zamykání dveří. Na milion km fascinující výsledek.\nCo je též zajímavé, auto je ve verzi 200 CDI s manuální převodovkou. Odřadit 1 milion km za 10 let zní lákavě i děsivě současně, o mnoho lépe vyznívá, že vůz za celou tu dobu nestihla jediná velká technická závada. Ta přišla až po zmíněné porci, kdy se tomuto E 200 CDI W212 porouchala právě převodovka. Prodávající není schopen říci, jak moc, auto je pojízdné, ale převodovka podle něj potřebuje velký servis.\nCena odpovídá kilometráži, stavu a také faktu, že vůz sloužil komerční přepravě osob, takže přijde jen na 3 950 Eur bez DPH - asi 104 tisíc Kč bez daně. Není to kupodivu nejlevnější takový Mercedes třídy E předchozí generace, zejména taxíky, které vypadají jako taxíky, koupíte i levněji. Kolik je v tomto autě ještě života a jak moc rozumné je takové auto koupit, nevíme, minimálně jako důkaz toho, že pár let staré, relativně levné Mercedesy s 400 tisíc km za sebou mohou mít klidně ještě 600 tisíc km před sebou, slouží tento „milionář” skvěle.\nNeuvěřitelnou kilometráž urazil za necelých 10 let tento Mercedes třídy E i se svým čtyřválcovým dieselem a manuální převodovkou, až ho zradila právě ta. Jde o nejlepší důkaz odolnosti třídy E, i v dnešní době. Foto: Auto Mooij, publikováno se souhlasem


Minneseng - Dvůr hradecké královny Alžběty Richenzy\nObsah fóra Portál Duchovno\nPříspěvek od Maršálek » pát pro 03, 2010 1:56 pm\nTohle vlákno patří literatuře o rytířské poesii a to nejenom v českých zemích.\nLze sem vkládat i odkaz na kodexy s touto tématikou a v neposlední řadě i samotné překlady veršů, které jistě potěší dámy. Tak nám mimo jiné zůstane zachováno klání trubadůrů, které je o vlastní tvorbě a přitom načerpají mnozí inspiraci\nPříspěvek od Maršálek » pát pro 03, 2010 1:59 pm\nněco z literatury\nKolektiv editorů Moravo, Čechy, radujte se! Němečtí a rakouští básníci v českých zemích za posledních Přemyslovců. 1. vyd., Aula: 1998, 232 s.\nFREIBERG, H. VON Rytířská jízda Jana z Michalovic. 1. vyd., Praha: Elka Press, 2005, 56 s.\nMACHAUT, G., DE Mé srdce pokorné. FRANCL, G.(ed). 1. vyd., Praha: Odeon, 1977, 94 s.\nVÁŽNÝ, V. Staročeská Alexandreida. 1. vyd., Praha: Nakladatelství Elk, 1949, 184 s.\nPříspěvek od Maršálek » pon pro 06, 2010 2:48 pm\nPaní lásku slíbila\nčas i místo určila.\nA ten den, den před nocí,\nmilenec byl zamyšlen\na jen říkal, vzdychaje:\n„Večer váhá, ničíš mně,\nzabije mně čekání.“\nTak ho touha pálila\nžárem chtěných rozkoší,\nk nimž ta paní svolila,\nže se bál, zda neskončí\njeho život dřív než den,\na jen říkal vzdychaje:\nBolest, jež ho v nitru žhla,\nbila lidem do očí,\nse zmatkem se zračila\nv tváři vlhké po pláči,\nznechucen byl jasným dnem\nJaká zkouší muka zlá,\nkomu žádní ochránci\nnepomohou do sedla!\nHle, jak bylo milenci.\nToužil, v žal ponořen\nGuirautz Riquiers (3/4 13. st.), s. 277-278\nIn: ĆERNÝ. V. (ed.) Vzdálený slavíkův zpěv. Výběr z poezie trobadorů. 1. vyd., SNKLU – Živá díla minulosti, Praha 1963, 289 s.\nVybraný soubor lidových, anonymních i známých veršů a písní 5 generací occitánských trobadorů 11.-13. st.\nPříspěvek od Maršálek » pon pro 06, 2010 4:14 pm\nHeidelberg, Grose Heidelberger Liederhandschrift, Cpg. 848, (Codex Manesse), cca 1300-1340\nhttp://diglit.ub.uni-heidelberg.de/digl ... 87b8323017\nObsah rukopisu tvoří verše a písně 137 nejznámějších minnesengrů Říše, doplněné jejich vyobrazením v prostředí, které každého z nich charakterizuje, nebo symbolicky v situacích, které jsou pro ně podle jejich způsobu života, práce, nebo pověsti typické. Jsou tak symbolicky představováni v každodenních situacích, ale i na turnajích a v boji.\nRukopis vznikl v první čtvrtině 14. století v oblasti Curychu. Zadavatelem kodexu byl okruh šlechticů a vyšších duchovních, kteří si vytyčili ambiciózní cíl - vytvořit kompletní sbírku minnesengrů a jejich básní od počátku minnesangu po současnost (tedy od cca 1160/70 po 1340).\nMiniatury s největší pravděpodobností pocházejí ze čtyř iluminátorských dílen. Největší část (110 obrázků) iluminací vznikla v jedné dílně mezi léty 1300 a 1315. Tyto iluminace se vyznačují jednotností a charakteristikou nesmíšené barvy. Rámeček ilustrace je jednotný, ve smyslu nezdobený, a pojatý v barvách červené a fialové, modré, zelené a zlaté. Obecně je tvořen barevnými proužky, nebo diamantovým vzorem. Další 3 iluminátorské dílny, které se na výzdobě podílely postupně v průběhu let 1315 až cca 1340, vytvořily celkem 27 miniatur.\nCo je pro toto vlákno zásadní a proč sem kodex vkládám, jsou verše těchto proslulých minnesengrů, které kodex tvoří Tyto verše tvořily TOP žebříček naší doby a byly v českém dvorském prostředí známé a oceňované nejenom půvabnými dámami\nPříspěvek od Hecht z Rosic » úte pro 07, 2010 11:37 am\nSnad mi ctěná společnost promine, když se ještě jednou tvrdohlavě vrátím k Under den linden Walthera von der Vogelweide. Ona ta báseň totiž ve své genialitě obsahuje prakticky celý minnesang - a navíc i již zmíněnou vzpouru proti němu.\nPro začátek uvedu jeden z „oficiálních“ překladů, od Sylvie Stanovské. Je zajímavý tím, že zachovává i onen vnitřní rým v lichých verších, na který upozorňoval Kain.\nPod lípou v háji jasně svítí\nlůžko růžemi vystlané.\nChcete je najít? Luční kvítí\nje na tom místě zlámané.\nNa pasece v údolí,\nslavíci nám zpívali.\nZas vidím sebe, přišla jsem\na můj miláček už tu byl.\nKrálovno nebe, byla jsem\nv ráji, sotva mne políbil.\nKolikrát - to nevím, žel,\nRty má ústa umlčel.\nV žertu mi ustlal lůžko z růží\nvonné a měkké, samý květ.\nKdo by se vydal cestou z růží,\nmůže je i dnes uvidět.\nRůže, ty mu ztají dech,\nŘekne: „Spala na květech“!\nKdyby to někdo věděl, ó ne!\nSrdce mi buší jako zvon!\nKéž nikdy nikdo neprohlédne\nco jak bylo, jen já a on!\nJeště slavík na větvi,\nKéž neřekne, co o nás ví.\nUž jsem se zmiňoval o tom, že se jednalo o báseň ve své době revoluční, protože namísto marného toužení vypráví příběh milostné schůzky, navíc ústy dívky. Aby však nedošlo k nepochopení - nejedná se o vzpouru proti soudobé mravnosti, jen proti zažitému literárnímu klišé.\nSamotné slovo minnesang znamená zpěv o „minne“, respetive o „hohe minne“, to jest vysoké dvorské lásce. Tedy idealizovaném milostném vztahu, jehož smysl a hodnota leží právě v marné touze. Nejedná se však o lásku platonickou - přinejmenším muž, často pak i žena si v ní vždy přejí získat jeden druhého zcela pro sebe. Není jim to však okolnostmi přáno, buď proto, že je žena vdaná, nebo mnohem výše společensky postavená, nebo prostě svého ctitele přehlíží. Nebohému minnesängerovi tak nezbývá než toužit, trápit se a doufat - a psát o tom verše.\nNikoho asi nepřekvapí, že se takovéto pojetí hohe minne stávalo hojným terčem kritiky z církevních řad. Méně předvídatelný je však důvod této kritiky - nikoliv to, že by se verše věnovaly otázkám těla, ale naopak to, že je tento vztah příliš zduchovněn a idealizovaná, nedosažitelná Paní si nárokuje v myšlenkách minnesängerů místo, které po právu náleží toliko Bohu, nebo přinejlepším Panně Marii.\nWalther von der Vogelweide proti tomuto konceptu brojí i v dalších básních. Přímo manifestem jeho názorů je Píseň o smyslu dvorské lásky (Kan mîn frouwe süeze siuren?), ve které dokonce neváhá paní za její nedostupnost kritizovat a otevřeně jí sděluje, že jeho trpělivost má své meze a pokud nebude vyslyšen, přestane se dál snažit (namísto toho, aby v duchu tradičního minnesangu sliboval vytrvat ve svém marném toužení až za hrob) a paní pak bude muset litovat, protože nikdo jiný ji tak pěkně opěvovat nedokáže.\nSnad by bylo ještě na místě se zmínit, že téma ženy radostně opětující mužovu lásku nacházíme i v dílech raného minnesangu - v tomto případě se však nejedná o vzpouru proti žánrovým konvencím, ale o to, že v dané době ještě ony konvence nebyly vytvořeny a pevně ustáleny.\nGenialita Under den linden tkví mimo jiné i v tom, že tato malá revoluce je pro podtržení svého významu zasazena do kulis, které všechny ostatní atributy klasického minnesangu nejen zachovávají, ale vrchovatě naplňují.\nJedná se především o úzkostlivou snahu o utajení schůzky i celého vztahu, přestože dívka jako by se s ním současně toužila pochlubit celému světu („seht wie rôt mir ist der munt“!). Hohe minne je totiž vždy tajná, právě proto, že jejímu rozvoji brání společenské postavení dámy, jejíž pověst pochopitelně minnesänger nechce veřejně ohrozit.\nV Under den linden se strach z odhalení dostává až do absurdní roviny kuriózní obavou z toho, že by někdo mohl dívku poznat podle tvaru hlavy obtisknutého do polštáře z růží.\nNezbytným atributem je malý ptáček, který v kurtoasních básních vystupuje právě jako strážce tajemství milenců. Nejzřetelněji je toto vyjádřeno v Lejchu o slavíku od Marie de France, kde slavík za zachování tajemství platí životem.\nV této souvislosti je ostatně zajímavý samotný básníkův přídomek Vogelweide i jeho erb - vzhledem k tomu, že o jeho původu není nic známo, se mohlo docela dobře jednat o trefně zvolený pseudonym.\nSlůvko „tandaradei“ použité v básni jako refrén nic neznamená, není to vlastně ani citoslovce, jen má svým rytmem a zvukomalebností evokovat slavičí zpěv.\nDalším přítomným symbolem je lípa - tradiční strom lásky, pod nímž se měly milostné schůzky odehrávat. V písni Ich was ein chint so wolgetan z Carminy burany dochází pod „zlořečenou lípou“ dokonce k (částečně dobrovolnému) znásilnění - dnes se můžeme jen domýšlet, nakolik anonymní autor vědomě parodoval literární konvence své doby.\nMilostné dostaveníčko se nemůže obejít bez květin (které symbolizují dívku), konkrétně pak bez růží (královna květin, tedy jediná vyvolená, milovaná dívka).\nNeodmyslitelným rámcem celé scény je rozkvetlá louka. Ta s dalším vývojem středověké literatury získává ohrazení a stává se z ní „zahrada lásky“, tak běžná v dílech vrcholného středověku. Zahrada obecně symbolizuje ideální, odloučený svět (tento význam ostatně nacházíme už v Bibli), zahrada lásky je pak světem, který si milenci vytvářejí sami pro sebe a nic zvenčí je tam nemůže vyrušit ani ohrozit.\nZa zmínku ještě stojí, že k Under den linden se dochovala i melodie, přestože nepochází přímo od Walthra von der Vogelweide, ale zřejmě z doby krátce po jeho smrti.\nDěkuji za pozornost, jsem zvědav, kdo bude mít trpělivost tento můj výlev číst\nNaposledy upravil(a) Hecht z Rosic dne úte pro 07, 2010 1:48 pm, celkem upraveno 1 x.\nPříspěvek od Maršálek » úte pro 07, 2010 1:19 pm\nPříspěvek od Hecht z Rosic » úte pro 07, 2010 1:48 pm\nPříspěvek od richardrg » úte pro 07, 2010 2:14 pm\nJá tu trpělivost neměl, asi jsem barbar, mě je holt bližší to kopání do zadku\nPříspěvek od Paní Markéta » úte pro 07, 2010 2:33 pm\nHecht z Rosic píše: Děkuji za pozornost, jsem zvědav, kdo bude mít trpělivost tento můj výlev číst\nJelikož je lenost jednou z mých dominantních vlastností, nesmírně si cením toho, že mi někdo těžce získané vědomosti předložil na stříbrném táce přímo před nos\nPříspěvek od Maršálek » úte pro 07, 2010 2:35 pm\nPak je mi potěšením, poračovat v načatém\nIn: Václav Lucemburský - Netoužím po ráji, Z francouzského originálu Jean Froissart, Méliador, vydaného kriticky A. Longnonem v Paříži 1895, přeložil Gustav Francl, Odeon, nakladatelství krásné literatury a umění, Praha 1975\nLucemburský a brabantský vévoda Václav byl synem českého krále Jana Lucemburského a jeho druhé choti Beatrix Bourbonské a byl bratrem římskéh císaře Karla IV. Narodil se posledního února 1337 v Praze a dostal jméno českého zemského patrona. V březnu 1352 se Václav oženil se ženou svého života - vévodkyní Janou Brabantskou. Ač byla nevěsta o 15 let starší a z manželství nevzešlo žádné dítě, byl to svazek mimořádně šťastný. Dvůr lucemburského a brabantského vévody Václava hostil nejpřednější umělce své doby. Jeho učitelem byl Guillaume de Machaut, jeden z nejproslulejších trubadůrů 14. st. a dvořan krále Jana. Proslulý kronikář Jean Froissart jej nazval „svým milostivým patronem” a jeho paní Janu Brabantskou „Bělostnou Kopretinou”. Oběma pak věnoval část svých veršů a zvěčnil je ve svých kronikách.\nVévoda Václav byl ve své době považován za významného trubadůra, dobrého panovníka, rytíře a turnajníka. Jako současník Stoleté války byl i jejím aktivním účastníkem a významným spojencem Francie. Jako bratr římského císaře Karla IV. byl vikářem Říše římské a věrným spojencem císaře a později i jeho syna Václava IV. Vévoda Václav byl v letech 1379-81 prostředníkem při sjednání sňatku české princezny Anny, sestry Václava IV., s anglickým králem Richardem II.\nVáclav Lucemburský zemřel 8. prosince 1383. Pochován je v cisterciáckém klášteře v hrabství Chiny a jeho hrobka nese epitaf: „Zde odpočívá převýtečný a chrabrý princ Václav Český, vévoda lucemburský a brabantský, limburský a hrabě z Chiny, který zemřel r.1383, v noci Početí Panny Marie. Pros za něho každý, jenž Boha máš za štít.” Posledním jeho přáním bylo, aby mu po smrti vyjmuli z těla srdce a poslali jej na důkaz věrné lásky jeho ženě, vévodkyni Janě. Bylo to poslední rytířské gesto tohoto galantního vévody, poslední důkaz jeho velké lásky k ženě, po jejímž boku prožil svůj život a pro niž složil bezpočet veršů. Jeho choť Jana se již znovu neprovdala a po její smrti připadlo Lucembursko české koruně.\nP.S. prosím za něho\nPříspěvek od Maršálek » pát pro 10, 2010 7:40 am\nČERNÝ, V. Labuť je divný pták… Soubor české středověké lyriky doby gotické v uspořádání Václava Černého. 1. vyd., Praha: Mladá Fronta, 1999, 216 s.\nAntologie staročeské lyriky doby gotické, uspořádané Václavem Černým navazuje na Staročeskou milostnou lyriku z roku 1948. Editor si toto historické období vymezil polovinou 13. st. až druhou dekádou 15. st. Vybrané básně a písně jsou řazeny do tematických celků: Láska – Veselost, posměch a satira – Zbožnost, mravnost a hněv – Písňové zlomky, úsloví a průpovědi (u obou posledních jde již o formu mluvní). Dominuje kurtoazní lyrika. Transliterováno (tedy ve staročeštině).\nPráce je opatřena i komentáři k jednotlivým básním a usnadňuje tak porozumění textu vysvětlením staročeských slov i tvarů a překlady latinského textu. Mezníkem souboru je nástup husitství.\nMilý jasný dni, pročs tak ukvapil,\nžes mi mého klevetníčka zbudil?\nA den své ustavenie jmá\ntu, kdež milých dvé přebývá.\nVšemohoucí Pane Bože, Pane Bože,\nrač jich býti obú spuolu stráže!\nOd východa slunce větříček věje\na přes hory, přes doly se chvěje,\nhoryť ječí, lom se tiší,\nptactvo křičí, zvěř pospieší\nžeť má noc od nás odstúpiti.\nVyšlať jest krásná, jasná denice,\ndalekoť mi u plano vyšla,\nVšecko stvořenie, lidský sbor\nznamenie vzhuoru vstáti:\n„Časť se náma, milá, požehnati!\nJasný se nám den ukazuje,\nnebesať jsú se zmodraly,\nslunečnáť záře vychodí.\nPo němť mě mé srdce bolí,\npo tom nejmilejším pánu!\nBrachku milý, bychvě se my dva spolu objala!“\nVyšlať jest krásná, sličná paní,\nužaslať se, viděla svítanie,\nřekla: „Proč sva tak dlúho spala?“\nZarmútilo se srdce jeji:\n„Vstaniž vzhóru, choti milý, radosti má,\nbyť se nám žádná hanba nestala.\nNajmilejší, poslechni rady mé\na umysliž ty pevně mysli své,\nbyť se nám nevzrušila milost\npro toho klevetníka zlost.\nŽádnýť nevie, coť on miení,\nslušieť se nám jeho vystřiehati.\nV očiť klevetník s každým dobře jest,\nmáť na svém srdci falešnú lest.\nBudiž muž, neb-li žena,\nbyť jej každá mrzkost jměla!\nBylť by každý tovaryš mój,\nukrátilť by v mém srdci nepokoj.\nKtožť ruší útěchu milých dvé,\nnedajž jemu Bóh toho prospěchu!\npo tom najmilejšiem pánu.\nračiž jich býti obú nají stráže!\nČERNÝ, V. Labuť je divný pták… Soubor české středověké lyriky doby gotické v uspořádání Václava Černého. 1. vyd., Praha: Mladá Fronta, 1999, s.49-51\nPříspěvek od Maršálek » pon pro 13, 2010 3:58 pm\nRytířské srdce majíce. Česká rytířská epika 14. st., 1. vyd., Živá díla minulosti, Svazek 96, Praha: Odeon, 1984, 357 s.\nKniha je souborem tří básnických děl: Vévoda Arnošt, Jitřich Berúnský, Tandariáš a Floribella. Transliterováno v původních verších, s edičními poznámkami a staročeským slovníkem.\nVřele doporučuji - jsem teprve krátce šťastným majitelem\nPříspěvek od Maršálek » úte pro 14, 2010 12:35 pm\nDejme trubadůrům tvář Hle, Hechtův oblíbenec Walther von der Vogelweide\nKdo dal ti, lásko, tolik sil,\nže všechny moc tvá ovládá?\nByť člověk mladý, starý, byl,\nkde proti tobě obrana?\nVšak Boha chválím, že z tvých pout\nse nedovedu vytrhnout.\nVšak dobře službu lásce znám!\nJsem věrný. Dovol, paní má, ať celý život tobě dám!\nCodex Manesse, fol. 124r http://diglit.ub.uni-heidelberg.de/digl ... 87b8323017\nWalthera von der Vogelweide.jpg (77.18 KiB) Zobrazeno 9064 x\nPříspěvek od Maršálek » úte pro 14, 2010 12:41 pm\n„Najdi si milenku!“ má duše říkala mi.\nJak rudá rùžička, jež z poupěte se dere,\nNechť láska z chlubnosti mě viní, ne však ona.\nJakkoli horoucně jsem svíral v objetí\npůvabné, bělostné a něžné tělo její,\nnikdy mě nesvedla líbeznost jeho vonná\nk činùm, jež její stud by nemoh strpěti,\ntřeba jsem miloval vroucně a horlivě ji!\nMá vůle byla sic mým očím nemilá,\na ani smyslùm mým příjemná nebyla,\na cudnost přeušlechtilá.\nProtože zima zlá zničila něžné květy,\ni v lesích utichly líbezné zpěvy ptačí,\nlze nabýt. Šťasten jest, kdo nechá se mnou vést.\nKdyž poli, loukami ukrutná zima kráčí,\nvyjděme paní vstříc a místo květin\nk svým ústům rty nám přivine.\nMùže-li v šťastlivci, kterému políbení\nmùže v něm nevzplanout touha po větším daru?\nČlověk tak netečný snad v celém světě není,\nleda by smysly své měl choré nemálo.\nI já se přiznávám k mocnému tomu žáru.\nv náruč vás mohl vzít a celou zlíbat vás!\nco na vás vyzradil můj hlas.\nMá paní líbezná, má něžná, vytoužená,\njen ve vás, ve vás jen dlí moje útěcha!\nNad všechny poklady je drahé tělo vaše,\nvšak jeho největší a nejryzejší cena\ntkví v jeho čistotě, která mě nenechá\npráh studu překročit. I stojím cudně, plaše\npřed vámi, třebaže mizí má rozvaha,\njakmile vaše rty jen zřím, má předrahá.\nZlá noc dni bílému přenechává svůj trůn,\ndost dlouho loudila tam tóny z černých strun!\nDen vládu přebírá. Otvírá svými klíči\nkomnaty zšeřelé. Zář slunce mrská biči\ntemnotu pochmurnou a nadobro ji ničí.\nPospěšte si, čas běží!“\n- Tak na vysoké věži\npěl ráno sladký strážcùv hlas.\n„Musíte jít už! Je už čas!\nVyváznete jen stěží!“\nStrážný včas varoval tou písní svoji paní\ni rytíře, jenž tam potajmu přišel za ní,\nnechcem-li skončiti dnešní den v rubáši,\njenom když dostane pořádnou úplatu,\npak vás jak libo nám, věřte mi, nechá tu!“\nSouhlasil rytíř spanilý\nstrážného chytře mámí\nStrážný ji odvětil:“Běžte dál, moje paní,\nNikdo líp nežli já vás před zlým neochrání!\ntěšiti s milým svým. Až přiblíží se čas,\nnemějte obavy, varovat budu vás.\nsic oba postihne neštěstí vzápětí!“\nDěkuje paní upřímně,\na že má lásku za břímě,\ndo komnaty své, divně ztichlé…\nA co se stalo zde, to stalo se i mně.\nCodex Manesse, fol. 10r http://diglit.ub.uni-heidelberg.de/digl ... 87b8323017\nVáclav II., král český a polský.jpg (108.2 KiB) Zobrazeno 9063 x\nPříspěvek od Kain » úte pro 14, 2010 2:53 pm\nMaget, wip und vrouwe\n(Jungfrau, Frau und Mutter)\nMaget, wip und vrouwe, da lit aller selden\nmaget ist ein boum:\nder ersten kiusche blumen\nvon ir magetume,\nheilrich ursprinc, des wunsches wesen- aller\ndie kunden nicht die süzen art- volloben der\nSwenn aberder süzen blumen lust durch\nmenlich list gevallen ist,\nob ich rechte erkenne,\nden namen Wunne Irdisch Paradis ich von\nlob si dir, wip, durch vreuden namen\nund durch din biltbehegede!\nOuch ob sie menlich recht begat\nund vrucht gebirt, alrest den rat,\ndaz hoste phat\nvrouwe ist ein name,ir billich lat:\nder nuz uf al ir wirde stat,\nvrouwe ist ein name,\nder menschen sin treit zu der lust gejegede.\nZpět na „Duchovno“


Oznamte, že jsme couvli pro blaho Česka, tlačí soudci vládu | Týden.cz\nOznamte, že jsme couvli pro blaho Česka, tlačí soudci vládu\nNěkteří soudci mají podmínku pro svůj podpis pod dohodu, kterou se vzdají části svých nároků kvůli špatně vypláceným mzdám. Požadují, aby vláda vydala prohlášení, že justice ustoupila pro dobro společnosti a svým krokem ušetří státu peníze. Požadavkem se bude příští čtvrtek na své republikové radě zabývat Soudcovská unie. Uvedl to Český rozhlas.\nPrezidentka Soudcovské unie Daniela Zemanová si podle rozhlasu myslí, že by dohodu s vládou podepsalo více soudců, kdyby kabinet vydal oficiální stanovisko, že mu justice ustoupila ve prospěch celé společnosti. Zemanová však neočekává, že by vláda takové prohlášení vydala.\nPodle dohody, kterou v pondělí těsně schválila vláda, mají soudci dostat část platů zpětně a části nároků se vzdají. Reprezentanti justice na svém jednání ve středu uvedli, že dohodu o částečném dorovnání platů je připravena přijmout naprostá většina soudců a státních zástupců.\nSoudci mají podle dohody s vládou zpětně dostat peníze za léta 2012 až 2014, o které přišli kvůli nesprávně stanovené platové základně. Stát jim vyplatí celkem 1,2 miliardy korun a ušetří kolem čtyř miliard, které by musel vyplatit v případě, že by soudci a státní zástupci na kompromis nepřistoupili.\nPředsedové nejvyšších soudů Pavel Šámal a Josef Baxa slíbili, že se svou autoritou pokusí ovlivnit i ostatní kolegy, aby dohodu přijali. Soudce k tomu ale nelze nutit - bude záležet na nich, zda podepíšou, anebo zda budou pokračovat v individuálních sporech.\nDohoda je reakcí na nedávný verdikt Nejvyššího soudu, který v pilotním případu přiznal soudkyni z Brněnska dorovnání platu jak kvůli nesprávně stanovené základně, tak kvůli sníženému koeficientu.


Uvnitř „Putinova paláce“ našli novináři jenom staveniště – Důležité 24\nTelegram-kanál Mash zveřejnil zprávu ze staveniště paláce v Gelendžiku, který podle blogera Alexeje Navaľného údajně patří ruskému prezidentovi Vladimiru Putinovi. (Foto: Youtube)\nZveřejněné záběry ukazují, že palác je připraven pouze zvenčí a uvnitř díla nedošlo k dokončení stavby. Video komentoval šéfredaktor Mash Maxim Iksanov .\n„Ti, kteří přicházejí do paláce, jsou vítáni předním vchodem bez brány – prostě tam není. Žádná kopie carského orla s korunou Zimního paláce. Lokalitu lze snadno popsat – je to jeden velký beton. Ve skutečnosti je vše v nulové fázi výstavby. Stručně řečeno, svým přátelům se nechlubíte, “uvádí komentář.\nJe třeba poznamenat, že v budově je 16 identických prostorů připravených pro budoucí ložnice, koupelny a šatny. Iksanov poznamenal, že za hodinu se mu podařilo navštívit „každou místnost“ a vidět „každý roh“ budovy.\nVideo také uakzuje, že v místě jsou pouze stavební pracovníci. Šéfredaktorovi společnosti Mash a provozovateli se podařilo dostat se na území zámku pomocí nejmenovaného „zástupce technického dozoru“, který „stavbu sleduje již šest let“. Stavba bude podle něj dokončena nejdříve za 5-6 let.\nAutoři zprávy se navíc obrátili na vlastníky území s žádostí o kontakt.\nPodnikatel Arkady Rotenberg oznámill, že je majitelem komplexu budov v oblasti Gelendžik na mysu Idokopas.\n„Teď už to nebude tajemství <…>. Byl tu poměrně komplikovaný objekt, bylo tam mnoho věřitelů a podařilo se mi stát majitelem. Toto je nádherné místo,“ řekl Rotenberg telegramu Mash kanál .\nPodnikatel poznamenal, že majitelem se stal před několika lety, když se mu podařilo dosáhnout dohody s věřiteli, a rozhodl se na tomto území postavit aparthotel.\nJak dříve bylo uvedeno, tak prezident Vladimir Putin uvedl , že takzvaný „palác poblíž Gelendžiku“, který mu byl přičítán při „vyšetřování“ blogera Alexeje Navalného, nepatří jemu ani jeho blízkým příbuzným.\nKorporace Spojených států má nového CEO. Co přesně se odehrálo?


Spousta korálků a brzké doručení. Dcera byla nadšená!\nSkleněné ramšové perle mix různých druhů 0,5 Kg\nSkleněné ramšové perle mix různých druhů 1 Kg.\nSkleněné matované kuličky různých barev. 250 g, cca 380 ks.\nSkleněné matované kuličky různých barev. 250 g, cca 900 ks.\nU této nabídky již negarantujeme dodání do Vánoc z důvodu možného zpoždění na straně dopravců. Objednávky od 23. 12. 2016 budou expedovány po 8. 1. 2017.\n4,7/5 (665 hodnocení)\nDoručení bylo super rychle a doufám, že tahle báječná směs korálků udělá mamince radost 😊\nRychlé dodání, obsah balení uspokojil mé očekávání a ještě malý krásný dárek.\nKrásné korálky. I dáreček je moc roztomilý. Už se těším až to dcera dostane:-)\nZboží přišlo velice rychle, korálky jsou nádherné a navíc byl přibalen milý dárek. Děkuji a ráda doporučuji\nParádní směska přibližně 15 barev, korálky jsou přesně dle popisu a fotek, vyřízení objednávky bez problémů.\nKoralky jsou super :) Dobra doba doruceni a i s hezkym darkem :)\nKrásné korálky, precizně zabalené, rychlé dodání.\nrůzné druhy, velikosti a barvy korálků\n- zboží odpovídalo obrázku\nkrásné korálky, výhodná cena, extrarychlé dodání\nMilá obsluha, rychlost vyřízení.\nProvedení skleněných korálků.\nNeuvěřitelná rychlost dodání, kvalitní zboží.\nRychlost k balíčku je dáreček velmi milé.\nSpousta různých korálků. Dcera z nich měla radost a pořád jen tvoří.


YORGE | GDPR & Zásady Ochrany Osobních Údajů\nVaše soukromí je pro nás velmi důležité. Vypracovali jsme proto tuto směrnici, abyste pochopili, jak nakládáme s vašimi osobními údaji v rámci GDPR a Zákonu o ochraně osobních údajů s účinností od 1. ledna 2021. Navštívením našeho webu či objednáním našich služeb souhlasíte s těmito zásadami ochrany osobních údajů.\nTato webová stránka používá pouze cookies týkající se společnosti Google Analytics, které slouží k analýze a porozumění chování našich klientů. Tyto informace nám pomáhají v prodeji a marketingu služeb. Jedná se o oprávněný zájem, aby naše služby mohly i nadále existovat ve vztahu k ochraně Vašich osobních údajů, potažmo ke shodě s podmínkami GDPR.\nOsobní údaje, které nám přímo a dobrovolně poskytují klienti, slouží výhradně pro účely plnění smluvních závazků, tzn. jsou nezbytné k poskytování našich služeb. Jedná se o jména, adresy, e-mailové adresy, telefonní čísla a další informace, které potřebujeme k vytvoření Vaší zakázky, či odpovědi na Vaši poptávku našich služeb.\nVaše osobní údaje nebudou nikdy sdíleny s jinými třetími stranami, než s:\n1) Google LLC – analýza návštěvnosti a zálohování souborů\n2) Seznam.cz a.s. – schránka yorge@post.cz sloužící ke komunikaci s klienty\n3) CloudWaze – správce a webhosting našeho webu www.www.yorge.cz\n4) FakturaOnline s.r.o. ؘ– správa faktur\nYORGE vaše osobní údaje ukládá na území EU (EHP) a ponechává si podrobnosti o Vašich osobních údajích maximálně pět let po dokončení zakázky. Po uplynutí této doby budou Vaše data odstraněna. Pokud si přejete, abychom Vaše osobní údaje vymazali před uplynutím lhůty pěti let, budete nás o to muset požádat.\nSvatební klienti a hosté\nPodle právních předpisů GDPR může fotografie v některých případech představovat formu osobních dat. YORGE nikdy nebude fotografovat/natáčet jednotlivce či skupiny jako prostředek k jednoznačné identifikaci nebo autentizaci (jak blíže specifikuje GDPR), pokud není předem smluvně dohodnuto jinak.\nHosté se na svatebních fotografiích a videích pořízených živnostníkem YORGE objevují jako součást vizuálního záznamu události. Svatební hosté, kteří se objeví na fotografiích nebo záběrech, mají svá práva chráněna živnostníkem YORGE, jak je popsáno v těchto zásadách o ochraně osobních údajů.\nPokud jde o výslovné dodržování GDPR, svatební klienti a hosté jsou fotografováni a natáčeni v rámci parametrů právního předpisu GDPR na základě “legitimního zájmu”. Fotografování a natáčení svatebních hostů z pohledu zpracování osobních údajů je nezbytné pro legitimní zájem živnostníka YORGE, kdy fotografování a natáčení jednotlivců či skupin je účelem našeho podnikání.\nZa předpokladu, že existuje dobrý a jednoznačný důvod k ochraně osobních údajů jednotlivce, převyšuje pak tento zájem jednotlivce výše popsané oprávněné zájmy živnostníka YORGE.\nProvoz v rámci parametrů legitimního zájmu (jak je stanoveno v právních předpisech GDPR) vyvolává v případě hromadných společenských či svatebních akcí nepřiměřené úsilí spojené s poskytováním informací o ochraně soukromí všem návštěvníkům těchto akcí, a míra, do jaké by nás poskytování těchto informací odvedlo od výkonu naší práce, činí soulad s parametry právního předpisu GDPR zcela nemožným.\nSvatební klienti jsou proto z výše uvedených důvodů při objednávání našich služeb požádáni informovat své hosty o této online přístupné směrnici, aby si přečetli naše zásady ochrany osobních údajů před zahájením akce. Svatební klienti jsou taktéž žádáni, aby své hosty upozornili, že nás mohou předem kontaktovat s jakýmikoliv obavami týkajícími se zpracování jejich osobních údajů, tj. fotografií a videa.\nYORGE může zveřejňovat fotografie a videa za účelem propagace na svých sociálních médiích (Facebook, Instagram, YouTube atp.)a webových stránkách www.www.yorge.cz nebo www.yorgeweddings.com.\nYORGE může dále zvěřejňovat výsledky své práce na svatebních blozích, serverech souvisejících se svatební a portrétní tématikou, výstavách, v reklamách, brožurách, článcích nebo časopisech a jiných podobných materiálech.\nZveřejněné fotografie či videa jsou vždy používány v souladu se zákonem a nepoškozují práva klientů YORGE. Práva lidí, kteří byli zachyceni na těchto fotografiích a videích, jsou chráněny živnostníkem YORGE, jak je popsáno v této směrnici.\nNavštívením našich webových stránek a/nebo spojením se s námi prostřednictvím našich Obchodních podmínek, projevujete souhlas s tím, že budete vázáni těmito zásadami ochrany osobních údajů. Máte právo kdykoli svůj souhlas odvolat.\nMáte také právo odvolat souhlas se zpracováním svých osobních dat. Pokud tak chcete učinit, napište nám na e-mailovou adresu yorge@post.cz


ADIDAS CH ADISNOW CF CP K B33213, 30\nÚvodní stránka › Zboží › Obuv › Venkovní s membr. › ADIDAS CH ADISNOW CF CP K B33213 › DĚTI\nADIDAS CH ADISNOW CF CP K B33213\nPro nekonečnou zábavu na sněhu jsou určeny tyto boty vysokého střihu s vylepšným límcem. Teplo a pohodlí zajišťují dvě technologie - CLIMAHEAT® a PrimaLoft®, které společně perfektně izolují a udržují teplo. Jistý a pevný krok má u této obuvi nastarosti TRAXION™ systém na podrážce. Reflexní prvky pro lepší viditelnost a bezpečnost vašich děti jsou u těchto bot samozřejmostí.


Vnitřní část – Dáma.cz\nPřečtěte si o tématu Vnitřní část. Abychom vám usnadnili vyhledávání zajímavého obsahu, připravili jsme seznam článků souvisejících s tématem Vnitřní část, které hledáte. Najdete zde články, fotografie i videa k tématu Vnitřní část.\nUž nějakou dobu vnímáte nepříjemnosti v trvalém vztahu. Napravte je co nejrychleji, protože se vám může…


Recenze knihy Jeden kopeček šmloulový (Marie Doležalová) | Klub knihomolů\nKDE JSTE: Klub knihomolů > Magazín > Recenze > Beletrie pro dospělé - recenze > Kniha, kterou by si měly přečíst všechny devadesátkové děti\nVšechno okolo se děje tak rychle, že nemáme ani pořádně čas se na chvíli zastavit a naplno vnímat okamžik, který právě prožíváme. Natož si dovolit zapátrat v paměti a připomenout si všechny ty krásné i smutné zážitky, jež se pojí s naším dětstvím.\nHerečka a spisovatelka Marie Doležalová však nám všem, kteří jsme stejně jako ona vyrostli v devadesátkách, udělala obrovskou službu, když některé ze svých vzpomínek na tuto dobu sepsala. Díky tomu si dnes můžeme připomenout, jak naše generace trávila prázdniny nebo bez kterých hraček a pochoutek jsme tehdy nemohli žít, avšak dnes skočily zapomenuty v propadlišti dějin.\nKniha Jeden kopeček šmoulový, kterou autorce vydalo nakladatelství Motto, nás provází Maruščiným dětstvím plného nevinných her, rošťáren, ale hlavně obyčejných okamžiků. Nemálo podobným zážitkům, které pro nás devadesátkové děti tehdy mnoho neznamenaly, ale dnes patří mezi naše nejcennější poklady.\nKdo z nás by dokázal zapomenout, jak si poprvé na prolízkách rozbil koleno, jaké vzrušení v nás vyvolal příjezd kolotočářů do města nebo kolik tamagoči muselo zemřít hlady, než nám došlo, že opravdu nejsme pečovatelský typ a mnohem větší srandu stejně zažijeme s kamarády ze sídliště.\nPři čtení této knihy jsem se neubránila vlastním vzpomínkám, které sice nebyly totožné s autorčinými, avšak ve své podstatě přece si velmi podobné. Také jsem trávila mnoho času se svou rodinou, prázdniny i u nás byly ve znamení her pod laskavým dozorem babičky a dědy, a co by to bylo za dětství, kdybych alespoň jednou za čas neuspořádala módní přehlídku z máminých a babiččiných šatů.\nJeden kopeček šmoulový je sbírkou vzpomínek nejen na dětství Marie Doležalové, ale rovněž se v ní dozvíte, jak se seznámili její prarodiče nebo co svedlo dohromady jejího tátu s mámou. I když má tato kniha největší význam pro autorku a její blízké, je velmi milým čtením i pro nás ostatní, v jejichž rodinách kolují podobné příběhy.\nAutorka tuto publikaci rozdělila do čtyř částí, první tři jsou věnovány příhodám pojícím se ke konkrétním místům, zatímco poslední je směsicí různých vzpomínek, které příhodně pojmenovala „Život“.\nCelkový retro dojem z historek Marie Doležalové výborně dokreslují autorčiny rodinné fotografie a povedené ilustrace od Elišky Podzimkové, jež je uvedena jako spoluautorka knihy a bez níž by tato publikace nebyla tak emotivní.\nO tom, že Marie Doležalová psát prostě umí, nás už přesvědčila ve své prvotině Kafe a cigárko, která vznikla na základě jejího populární stejnojmenného blogu oceněného Magnesií Literou. A právě proto, že psát umí, jí dokážu odpustit těch pár gramatických chybiček, kterých jsem si v textu všimla. Místo toho naopak vyzdvihnu, že vsadit na neformálně laděný jazyk plný nespisovné a obecné češtiny (a trochy nářečí) byla pro tento typ knihy skvělá volba, protože jí dodává na opravdovosti.\nJestli i vy patříte mezi děti, které v devadesátkách vyrůstaly, ale mnoho detailů spojených s touto dobou se vám z hlavy za ta léta už vykouřilo, určitě si knihu Jeden kopeček šmoulový co nejdříve přečtěte. Budete překvapeni, kolik téměř zapomenutých vzpomínek se vám díky ní vybaví. Mně nezbývá než Marii Doležalové za tuto nádhernou, nostalgickou knihu poděkovat, protože mi pomohla najít cestu k mému zdánlivě ztracenému dětství.