Našich prvních 10 měsíců - eMimino.cz\nRychlá navigace: eMimino.cz » Deníčky » Rodičovství » Našich prvních 10 měsíců\nNašich prvních 10 měsíců\nNéé každé miminko je usměvavý andílek:)\nKdyž tu čtu ty krásné „sluníčkové“ příběhy o superhodných miminkách, veselých a spinkajících, taky přispěju svou troškou do mlýna.\nVše začalo už v porodnici, po 6 hodinovém utrpení na křesle, neustálých narážek PA a nezájmu porodnického personálu se nám konečně narodil syn Jakub. Až na vodový hematom na hlavě byl naprosto v pořádku a nádherný. Už v porodnici ale prospinkal celé dny a celé noci probděl, měl otočený režim.\nI po návratu z porodnice se to nelepšilo, do všeho se přidali prdíky a má neskutečná únava. Malý nechtěl vůbec spát a nejednou jsem spala s miminkem v ruce opřená hlavou o zeď, v křesle, na zemi u postýlky, nebo v sedě na záchodě\nPřítel pomáhal, jak to jen šlo, ale skloubit to se 3 směnami v práci to šlo poměrně těžko. Po dlouhých 3 měsících se malému režim obrátil, leč nespinkal ani náhodou celou noc. Trápilo nás bříško a to fest. Vyzkoušela jsem všechno možné, z každé strany chodily útěchy, jak to brzy přejde a malý bude hajat a bříško nebude bolet a začne být usměvavé miminko.\nAle ouha Za necelých 5 měsících konečně přešlo bříško a malý dokonce spal celou noc s jedním probuzením. I já se začala cítit jako člověk a né jako zombie.\nJe pravda, že mě v tu dobu pro změnu trápil vývoj, protože jsem nedokázala neporovnávat s ostatními miminky. Na půl roce se vše zase zlomilo. Malý nespal, budil se, plakal, řval …I celou noc jsem stála u postýlky a snažila se ho utišit, uspat, nakojit, pomazlit. Nezabíralo nic, až na to, vzít si ho do postele a spinkat společně.\nSituace se nelepšila a nic nezabíralo, usínání byl 3 hodinový boj, spaní ještě horší, nepomohly babské rady, metody z knížek, ani doktoři. Říkala jsem si a vlastně říkám do teď, že to musím vydržet. Je nám necelých 10 měsíců, malý už není žádné miminko. Je to malý vztekloun a ječoun. Smích je u nás zázrak. Známe převážně řev, a vztek a pláč. I když jsem od porodu dělala, co jsem mohla a snažila se malému dát vše, věnovala se mu, režim stále stejný, bohužel má svou hlavu\nI teď dokáže vstát i 15krát za noc, utiší ho jen mé prso, ač nepije jen dudlá - tudíž jsem živý dudlík, usínání je boj se řevem, protože stojí v postýlce a vzteká se. Zkoušela jsem odstavení od prsa, ale byl to fatální neúspěch a já nevydržela a vrátila se zpět k nočnímu kojení. Ač malý příjímá i UM, i na UM se mi vzbudí stokrát za noc. Takže kojení je pro mě pohodlnější…\nNevydrží sekundu sám, hrát si nechce, sotva zajdu za jeho zorné pole, řev Prodělali jsme už laringitidu, několik kašlů a rýmiček, pobyt na dětském JIP.\nJe to lenoch lenivá, pod dozorem RHB, protože se mu jaksi nic nechce Naučil se plazit, lézt se mu nechce, sedět už vůbec ne, to úplně přeskočil a k nelibosti doktorů si začal stoupat, což je jeho největší priorita momentálně, která je samozřejmě doprovázená vztekem a řevem Jak jinak.\nStále mám ještě naději, že se tohle období celé přehoupne a začně to sluníčkové, jako v ostatních deníčcích:)\nUkecaná baba ;) 2435 příspěvků 30.01.14 02:31\nPrvní co me napadlo při čtení byla otazka, proc nemůže syn spát s vámi, když o to evidentně tak stojí. Pak si te hlídá i vsude možné. Hrát si sám nechce… Nevím, nez muth probdele cele noci a stezovat si, radsi dam dítě do postele, vytahnu prsou a mam klid… S tim sezenim bych to taky nehrotila, můj syn si zacal stoupat v sedmi mesicich, sedl si v 11. A je úplně v pořádku.\nhanak 30.01.14 03:58\nTaky bych se přikláněl ke společnému spaní. Takhle je to peklo pro obě strany - pro zakladatelku i pro jejího synka.\nMalej se mnou spí od narození a díky tomu je velmi spokojené a akční mimčo.\nApropo, tohle je velmi zajímavý článek právě o společném spaní:\nPříspěvek upraven 30.01.14 v 04:00\njoaska 30.01.14 06:51\nHolka zlatá, jako bych to psala já před třemi roky. S tím rozdílem, že můj syn-taky Jakub- rval v porodnici ve dne, v noci. Ano, přešlo to. ve dvou letech. Když jsem odjela do porodnice a byl s tatou pet dni sam, zacal spát celou noc.\nJinak k tomu vývoji: bud v klidu. Stoupání nevadí, pokud si stoupne sám, náš Kuba stál od osmi měsíců, je tedy pravda, že hezky a dlouho lezl a sedl si sám až někdy po desátým.\nTakže sluníčkový dny přijdou. Ted mám ještě taktéž desetiměsíčního syna a kolikrát myslíš, že jsme byli dnes vzhůru?\nZávislačka 3984 příspěvků 30.01.14 07:12\nJak já ti rozumim.Naty probrečela od rána do rána celej první půl rok. Spala se mnou v posteli do 9 měsíců. A i tak byla co 2 hodiny vzhůru!!! Pak jsem se naštvala a za pomoci kamarádů šla Naty do svojí postýlky a za 2 dny i do svýho pokojíčku. Sice nejspíš kvůlu tomu přestala mít zájem o moje mlíko, ale v 10 měsících žádná tragédie. Začala spát celou noc. Ale vydrželo jí to jen 2 měsíce. Teď tam kolikrát jdu i 10× za noc - dudlík, napít, nohy ve špriclích.\nUtěšovat tě, že to bude lepší nebudu. Protože Naty je 15 měsíců a jediný co je lepší je to, že si chvíli vydrží hrát sama a je celkově samostatnější - což je od tý doby co chodí - 10 měsíců. Ale vzteklá je jakmile jí něco nejde nebo není po jejím. Od 11 měsíců sebou flákne i o zem a kope noha a rukama. Ale nadruhou stranu nám to vynahrazuje. Po roce bude určitě o něco líp, ale úplně se to uklidní asi fakt o dost později. Ale my to zvládnem, jako tisíce jiných maminek neklidných dětí.\nDržim palce ať je už jen líp a líp.\nPříspěvek upraven 30.01.14 v 07:12\nKelišová 6895 příspěvků 30.01.14 07:27\nUf..no ja jsem prave ta matka hodneho andilka.toto si uprimne neumim vubec predstavit..takze ti preji hooodne Energie, sily a humoru\nKecalka 172 příspěvků 30.01.14 08:08\nTaky bych se přidala k ostatním, vem si Kubíka do postele na celou noc. Co se týče vzteklosti, naše první princezna byla zlaté dítě, které se nevztekalo absolutně. Ale druhá ještěrka se vzteká od narození. Sice krásně v noci spinká, teď nám je rok a třičtvrtě a spává v kuse (se mnou v posteli) 10 hodin, ale třeba už v půl roce s sebou ve vzteku praštila o zem a bouchala hlavičkou do země nebo do zdi. Ještě nedávno dokonce při vztekání flusala na zem. Vychovávám holky tvrdě, takže se to konečně začíná obracet k lepšímu, za poslední týden je malá skvělá, usměvavá a konečně se přestává vztekat. U nás v rodině jsme měli vždycky děti klidné, kam jsme je postavili, tam stáli, takže takové vztekací dítě pro nás byl oříšek. Ale nesmí se polevit, co se dítě nenaučí do 3 let, to už se pak horkotěžko dá spravit, takže hlavně vydržet a nedovolit prckovi jeho rozmary.\nUkecaná baba ;) 1939 příspěvků 30.01.14 08:27\nA určitě kojíš doteď, že?\nUkecaná baba ;) 1002 příspěvků 30.01.14 08:55\nAhojky všem, děkuji za podporu.\nKe společnému spaní: Spíme na rozkládacím gauči o šířce 135cm s malým 3, a to je opravdu boj. Přítel to pak vzdává a chodí spát na zem vedle nás na matraci.\nAle poslední dobou ho bohužel neuklidní ani to. I vedle mě u prsa dokáže vstát milionkrát.\nNavíc dnes v noci sem si všimla, že malý se vzteká docela dost, a prohýbá se v zádech.\nTak ho asi boleli zádička z tvrdého gauce, prenesla jsem ho do postýlky, a spinkal, bohužel zase asi 40 minut\nJinak, ano kojím v noci. Zkoušela jsem v noci nekojit, a dávat Um, ale nemělo to vůbec žádný účinek, stejně jako kaše, sytící mléka, homeopatika, apod.\nZasloužilá kecalka 644 příspěvků 30.01.14 09:54\nTo zám velice dobře, uplně jak bych četla svůj deníček, můj syn(teď už 6 let) byl to samé, do dvou let uplně hrůza běs, lenivý neskutečně, vztekloun, v noci ječel, nespal, přes den si dal tak 2× po půl hodině, říkala jsem si druhé dítě už nikdy víc, teď mám dcerku která má 4 měsíce a je to pravý opak, je zlatíčko neskutečně, hodná, hezký spinká, sama si hraje že mě skoro vůbec nevyžaduje.:-D Vydrž holka, vím jak ti je, jestli chceš jednu radu začni chodit s malým plavat do nějakého dětského plaveckého výcviku, my jsme chodili od 8 měsíců a malý byl pak tak utahaný že si pospal a jeho vývoj se rapidně zlepšil za ty dva měsíce co jsme tam chodili, začal lézt, sedět, a v 10 měsích chodit, takže doporučuju, a přeji pevné nervíky\nUkecaná baba ;) 2420 příspěvků 34 inzerátů 30.01.14 09:59\nNečetla jsem všechny příspěvky, tak se možná budu opakovat. Taky mám doma vzteklouna, který si sám nevydrží hrát. A to mu je už 19 měsíců. Někdy to už je na palici poslouchat jen řev, který nemá příčinu…Ale jsou i světlé dny, kdy se nestačím divit, jak je hodný a milý . Jinak s tím plazením…náš se začal nejdřív plazit, stoupat a až v roce začal líst a až ve 14,5 měs. chodit. Posazovat jsem ho začala sama v 10 měsících a kupodivu rovnováhu držel. Nešlo to jinak, protože jsem potřebovala, aby byl chvílilinku vklidu, než se např. oblíknu. Když jsem ho položila, okamžitě se někam odplazil. Takže s vývojem bych si hlavu nedělala, všechny děti opravdu stejné nejsou.\nJinak se spaním to máme naštěstí docela dobré, ale chápu, že ho do postele brát nechcete, on se pak člověk opravdu nevyspí-znám opět ze zkušenosti. Malý je schopný mi hodiny a hodiny hrabat ve vlasech a pak si mi lehnout přes hlavu . Vždy usne v postýlce, ale nejdýl v pět hodin ráno jde k nám do velké, nejde jinak, byl by akorát řev… Když je nemocný nebo zuby, tak jedině celou noc s námi a je to maso\nPřeji hodně sil a musíme věřit, že to naše vzteklouny jednou přejde\nStálice 79 příspěvků 30.01.14 11:56\nAhoj, po přečtení Tvého deníčku mám pocit, že malý vymrzuje a zkouší co vydržíš. Jinak si to u desetiměsíčního dítěte nedokážu vysvětlit, pokud je zdravé, nakrmené, přebalené…,což určitě je. Já bych to řešila tak, že bych oslovila někoho z rodiny nebo kamarádek a poprosila o hlídání, ale i v noci a to pro začátek. Psala jsi, že je na UM, tak by to neměl být problém. Uvidíš, jak bude spát jinde. Pokud to půjde nech ho tam i několik nocí za sebou. Vím o čem píšu. Nemohla jsem odstavit malého od kojení, protože to nešlo, tak jsem ho dala na víkend k mamce a bylo hotovo. Nejen, že nechtěl ode mě mlíčko, ale vstával 1/noc. Ona ta naše ZLATÍČKA to zkoušejí co to dá a vím, jak je to těžké je odmítnout, ale nesmíš se nechat. Držím pěsti, ať malý začne spát a vše se v lepší obrátí.\nNeúnavná pisatelka 19894 příspěvků 2 inzeráty 30.01.14 12:17\nSouhlasim s @Romka723 podle me je to zkouska co si muze dovolit. U nas tedy neexistuje jit k rodicum do postele kdyz spi. Vi ze ho tam maminka vezme az se probudi i tata. Uz od narozeni jse. Ho ucila ze ho uspavat nebudu. Polozila jsem ho do postylky a odesla. Jde jen o to co si prcka nau si od narozeni tak to pak budes mit porad.\nVytvorila jsem mu rezim v 7 spinkat a vstava o pul 8 rano s tim ze v 5 papa. Neexistuje se vztekat ci vymrcovat. Na me to totiz neplati a to on moc dobre vi. Drzim ti palce. Pokud je to boj a je mu uz 10m tak to ho jen tak neodnaucis. Tak pevne nervy.\nZasloužilá kecalka 549 příspěvků 30.01.14 12:54\nJá tedy úplně nemou souhlasit s některými nározy typu " @ZeLu Vytvorila jsem mu rezim v 7 spinkat a vstava o pul 8 rano s tim ze v 5 papa. " bohužel ne každé dítě je režimové v tom smyslu, že by si ho nechalo vytvořit, nám třeba zabralo až to, že jsem nechala malého chodit spát, jak potřeboval, jo je to teď cca kolem 22,00 což je pro mě peklo, ale nakojím, pomazlím, chvíli si spolu „povídáme“ v posteli a pak spí, a ne uspávání na hodinu a půl když jsem zkoušela dávat ho spát mezi sedmou osmou\ntakže každé dítě je jiné a musí se zkoušet\nnavíc je tvoje dítko ve věku, kdy může probíhat první kolo separační úzkosti, takže to noční buzení může tím způsobené, je to děs, taky máme noci, kdy se vstává po hodině, ale to už jsem odmítla dělat dudlík, takže mu zkouším říct, že jsem u něj, že mlíčko měl před chvílí a že teď budeme ještě chvíli spinkat, a většinou to zabere, někdy spí i 4 hodiny v kuse, což nebývalo\na taky bacha - děti v noci zrcadlí co se děje ve dne, takže pokud byl přes den nějaký extra vzruch nebo stres, může ho to v noci budit, no prostě některé děti jsou vnímavější\njo našemu prdovi je 9 měsíců, taky v sedmi stál a seděl až o cca měsíc později, takže do té doby ze stoje padal pěkně na placáka, a to jsme si řevu užili požehnaně\ntak držím palce ať přijdeš na něco, co zabere u vás\nNeúnavná pisatelka 19894 příspěvků 2 inzeráty 30.01.14 13:07\n@hrnoulek nejak nechpapu co se ti nelibi na rezimu jit spat v 7 a vstavat o pul 8? neberu to nijak zle. Jen se ptam.\nPovídálka 40 příspěvků 30.01.14 13:09\nAhoj, taky bych se ráda přidala. Se mnou spí Štěpánek také od začátku a je živej někdy až moc, furt skáče na nohách. A nejraději by utekl.Od 2 měsíce spal celou noc, až do 6 měsíce, protože mu teď narostyi 2 zuby dole v pusince a má asi i větší hlad.Ale i jinak spí od 9 hodin večer do 6 do rána. Ale nekojím od 2 měsíce\nUkecaná baba ;) 1002 příspěvků 30.01.14 13:17\nJá jsem dělala ten samý rituál s koupáním, uspáváním, krmením už od narození, od příchodu z porodnice, ale přestaval mít účinek, pak jsem jen občas zkusila jinou metodu uspávání, nebo konejšení v noci, ale nemělo to význam. Kuba si to dělá po svém. Ač jsem se o režim snažila jak jsem chtěla. Takže né asi na všechny děti nějaký režim platí. Ted alespoň né na toho našeho. Když ho v noci nechám knourat, spustí se z toho panický řev, když nechám řvát, dokáže řvát tak dlouho dokud nezbudí celý panelák. Jen pochování, drncání, pohlazení, dudlík, nebo čajik neplatí. Uklidní se jen u prsa. Hlady vstává tak jednou za noc. A když jsem zkoušela jet bez kojení, vstaval stejně často, ikdyž dostal UM, a neuklidnilo ho pak už vůbec nic\nZasloužilá kecalka 549 příspěvků 30.01.14 13:17\n@ZeLu nene není to tak, že by se mi to nelíbilo, naopak to obdivuju a hodilo by se mi to, jen jsem se snažila vysvětlit, že ne každé dítě se k tomu nechá přesvědčit, u nás se prostě projevily tatínkovy geny a dítě před desátou spát nejde, kdybych se na hlavu postavila\nUkecaná baba ;) 2420 příspěvků 34 inzerátů 30.01.14 13:21\nNemohu souhlasit. Ano, některé děti moho vymrzovat, stačí chvilková separace od mámy a je hotovo. Např. náš tedy není tento případ. Pokud k těmu chodil v noci táta, bylo všechno jen horší, spustil ještě větší řev. Takže jsem stejně musela přijít já, pohladit a on usnul. Vlastně to tak máme do dneška. V noci ani ráno tedy nepije mlíko, když je nemocný, pomůže v noci šťáva. Já přestala kojit ze dne na den v jeho 1 roce. Malý to zvládl na jedničku a po UM spal celou noc, narozdíl před tím. To samý s dudlíkem, sebrala jsem mu ho ze dne na den, když celou noc otravoval a já jen vstávala a dávala mu ho. Pár uspávání bylo s řevem a pak pohoda.\nA to s tím režimem. Nevím, jak někdo dokáže dítěti nařídit, aby spalo do tolika a tolika hodin. To, že ho dám spát v tu samou hodinu, to je samozřejmě reálné, ale naučit ho, aby vstávalo tak, jak chci já, to snad máte zázračné dítě…Např. to naše snad vstává každý den jinak. Rozpyl je nyní 5:45 - 7:45. To, že některé dítě nepotřebuje uspávat (viz. naše) je dar, ale jsou děti, též znám od známých, které prostě sami neusnou a uspávají klidně 2 hodiny, a to vyzkoušeli všechny možný metody. A dětem už je ke 4 rokům.\nNelze paušalizovat, opravdu je každé dítě jiné. A to, že já mám něco nastavené od narození je krásné, ale všechny děti naše pravidla opravdu nepřijmou. Jsou to osobnosti a svádět na rodiče, že je to vlastně jejich chyba, že si je nenaučili už od narození to a to, je nefér.\nZasloužilá kecalka 549 příspěvků 30.01.14 13:23\n@iwankaanjelik no právě, taky večer kašičkujeme, koupeme, mazlíme, zpíváme, ale když se spát nechce, tak nechce a hotovo, takže ho klidněn echám hrát třeba do půl jedenácté, pak znova nakojím a usne během 10 min\ntaky spával od cca 3-4 měsíců do asi 7,5m v kuse s jedním kojením, ale pak začly zuby a bylo po spaní, přijde mi, že na ně reaguje už když se nějak začnou hýbat v těch dásních aniž by to bylo zvenku nějak vidět a pak najednou koukám - hele boule, to by mohl být zub a za pár dní tam je, a to samotné proříznutí už celkem snáší, takže co my víme, jaký je to pocit, když rostou zuby\njinak mě teď přijde, že lépe spí, když jdu spát s ním, prostě mě slyší vedle sebe dýchat a méně se budí\nZávislačka 4666 příspěvků 30.01.14 13:48\nMne se zda, ze ho neco trapi. Nevypada to na hlad. Ale urco bych hledala pricinu. Osobne si nemyslim, ze by na tebe zkousel co vydrzis, to podle meho umi az kolem roku a vy to jiz nejakou dobu mate. Navic, pokud je vyvojove pozadu, opravdu v tom muze byt i neco dalsiho. No a samozrejmw mu neprospiva unavena maminka. Zkus to nejak vymyslet a par dni na aspon par hodin mit hlidani.\nNeúnavná pisatelka 19894 příspěvků 2 inzeráty 30.01.14 14:35\n@hrnoulek @iwankaanjelik @Adinka_2012 ja ani nejmensim jsem tim nechtela rict ze to maminka dela spatne. Jen jsem chtela rict ze ja syna davam spinkat v 7 a do kdy spinka to uz je na nem.\nIwanko moji mame se tez bracha casto budil. A jak ho dala do pokojicku spinkal jako dudek. Nemate moznost dat prcka spat samotneho asi ze? Treba by to pomohlo vam oboum\nCokeLady 30.01.14 16:11\nNa to bych neměla nervy, nechala bych ho vyřvat. Desetiměsíčnímu dítěti bych takhle neustupovala, nemá na to už nárok jíst tolikrát v noci, nosit se apod. Už mu bude skoro rok, jen zkouší co všechno si vyřve, já bych se nedala, asi už bych toho měla natolik plný zuby, že bych ho například večer normálně dala spát, jasně bude řvát a nechala bych ho řvát, klidně hodinu, dvě, občas tam zašla, utišila, urovnala a zase pryč. Neřídit se dle nějakých knížek ani chytrých babských rad ani supermatek, co kojí do tří let 5× za noc, prostě tím, jak to chceš ty. Chceš k němu vstávat 15× za noc? Nechceš - takže bych se podle toho zařídila. Zjistí, že si to nevyřve a bude líp.\nUkecaná baba ;) 1002 příspěvků 30.01.14 16:27\nZkoušela jsem nechat vyřvat, ale nemám dost psychyckých sil na nonstop řev třeba od 3 rána, do 6, nebo na hraní od 11 večera do 5 ráno… To fakt nee\nUkecaná baba ;) 1002 příspěvků 30.01.14 16:28\nMalý má svůj pokoj, my spíme v obyvaku na pohovce.\nZkoušela jsem ho mít i v postýlce v obýváku jestli se tam sám nebojí, má i noční lampičku, ale četnost vstávání se nezměnila\nCokeLady 30.01.14 16:31\na zkusilas to prostě večer aby usnul sám? sice usne třeba ař za 3 hodiny uplně uřvanej, ale pak bývá prý i to noční buzení hned kratší, protože dítě jakmile usne samo, naučí se usnout samo i v noci. Co jsem tak četla na diskusích ohledně vyřvání. Já to takový nikdy neměla. Já byla pevná už od narození, takže to v pozdějším věku ani nezkoušel.\nUkecaná baba ;) 1002 příspěvků 30.01.14 16:48\nAno, dělám to každý večer, už nekolik týdnů.\nVykoupeme, nakrmíme, uložím do postýlky, odcházím.\nMalý si stoupně a řve, někdy půl hodinky, někdy hodinu, někdy dvě, než,,odpadne,,.\nChodím ho jednou za čas položit, uklidnit, přirkýt.\nDřív na něj platilo uspávání, ale teď už nikoliv.\nJakmile bych se ho snažila uspávat, neuspím ho ani za pár hodin, spíš ho to rozptyluje.\nJen sem doufala, že interval řvaní a vztekání v postýlce se bude zkracovat, ale omyl.\nKaždý den je to jiný, a nemá to vliv na noční buzení, když usne v 8 nebo o půl noci budí se stejně často.\nDopoledne i odpoledne spí po hodince, dnes třeba zázrakem vytuhnul na 2, ale jedině v kočárku.\nTakže sním chodím 2krat denně ven.\nDopoledne nakoupit a domů, odpo na procházku, eventuelně nějakou návštěvu.\nZasloužilá kecalka 931 příspěvků 30.01.14 17:09\nVy to zvládnete, uvidíš…\nUkecaná baba ;) 1002 příspěvků 30.01.14 17:12\nKecalka 325 příspěvků 8 inzerátů 30.01.14 17:37\nTaky jsme měli - nespavce, ukňourance, vzteklouna a k tomu ještě nejedlíka, takže to byla parádička - byla jsem opravdu na nervy. Do toho RHB a sledování u neurologa, takže hlavu vzhůru. Teď máme pohodového klučíka a je to fajn! Zhruba v těch 10 měsících jsme ho nechali echt vyřvat…a krásně spinkal, celou noc, vydrželo nám to skoro rok a půl…a teď se to učíme znovu…nic netrvá věčně, i to horší období jednou přejde, tak vydržte!\nhanak 30.01.14 17:45\nMně přijde smutný, že je v té ložnici absolutně sám. Podle mě cítí úzkost, už proto, že dobře spí s tebou v posteli. Prostě potřebuje kontakt. A že chce v noci mlíčko? Má na to plný nárok, je ještě maličkatej. 10 měsíců..nikdo po tak malém dítěti nemůže chtít výkony jak po předškolákovi. Prosím, ženský, uvědomte si, že je to miminko. Kdy jinde ho chcete chovat, kojit, konejšit, uspávat atd. než právě teď? Vždyť ten čas tak rychle uteče, proč si ho zbytečně komplikujete a psychicky trápíte své dítě, které přitom tak milujete?\nUkecaná baba ;) 1002 příspěvků 30.01.14 18:07\nAle on dobře nespí ani semnou.\nBudí se stejně, jen je u toho klidnější, a tolik nepláče, jen zafnuká.\nPokud spí semnou vypadá to tak, že mám dole triko, spím na boku, a malej je prakticky nonstop přicuclej k prsu, jsem živý dudlík.\nNééé že bych neměla ráda kojení, ale tohle už mi začíná vadit.\nNevyspím se, jsem rozlámaná, a je mi věčně zima, protože ten malý zlobřík nesnese přirkývku\nkoldy26 30.01.14 21:25\nTak tohle je mazec… možná by pomohlo, četla jsem na netu a vím od ségry, ta má taky hodně živý mimi, který vstávalo x za noc, docela hodně se vztekalo… a pomohl až sirup Sedalie. Dává se ráno a večer 5ml. Na obale je psáno, že by se nemělo dávat do roka a od toho roka až dle doporučení DR. Ale jsou to homeopatika. Nebála bych se je použít už teď… vyzkoušej 10dnů a uvidíš. Pokud to k ničemu nebude, tak vysadit a nedávat. Mělo by ho to zklidnit i přes den a vn noci by mohl lépe spát. Držím palce.\nUkecaná baba ;) 1002 příspěvků 30.01.14 21:34\nDíky za tip, ale i pokus s homeopatiky mám za sebou.\nKonkrétně Sedálii jsem měla, a nepomohla.\nUkecaná baba ;) 1002 příspěvků 30.01.14 21:37\nDokonce jsem měla dojem, že má opačný účinek.\nJe při lehkých poruchách spánku, a mírné nervozitě.\nAle kupovala jsem jí bez doporučení homeopata, je možný, že informace který nese, nesedí na náš problém, a proto nefungovalo.\nPovídálka 18 příspěvků 30.01.14 21:43\nVlastní dítě zatím nemám, ale ze zkušeností, které jsem nasbírala bych se také přiklonila k variantě dítě co nejvíc unavit, ideálně pozdě odpoledne - navečer.\nFyzickou únavu spolehlivě zajistí už doporučované plavání a určitě nebude od věci více zaměstnat i hlavičku. Moc držím palce, aby se hlavně to noční vstávání brzy upravilo.\nZasloužilá kecalka 637 příspěvků 30.01.14 21:45\nAhoj zakladatelko vítej v klubu!\nnaše malá má 11 měsíců od narození nezabírá režim je to hyperaktivní dítě nespí skoro vůbec. Spí sama v postýlce vždy jí musím přenést z mé postele. Nekojim a mám stejný problém. Malá tedy chodí sedí vše nemocná nikdy nebyla je i samostatná sama si hraje ale jakmile chci jít spát konec řev i když jí mám u sebe v posteli. Chápu tě ale věřím že se vše srovná věkem. Režim jsme nastolily od narození a je nám prostě k ničemu! měj se moc hezky a neboj určitě se to bude lepši!\nUkecaná baba ;) 1910 příspěvků 30.01.14 22:16\nTak jsem to přelouskala a je to zvláštní situace. Máme 15m holčičku a tohle neznám, ale neodsuzuji nikoho, kdo má s dítětem takové problémy. Myslím, že jediné, co bych mohla poradit je klid. Dítě vycítí nervozitu na míle daleko. Ač to bude znít divně, povídej si s ním. V podstatě pořád. Co budete dělat, co bude následovat. A večery se spaním a stylem, dnes budeme zkoušet uspávání vybrečením naprosto odsuzuji. Má se vše dělat postupně. Jak by bylo vám, kdybyste byli na něco zvyklí a najednou se to rychle změnilo?\nTakže bych ho dala do postýlky, zůstala s ním v pokoji a nanosila hračky do postýlky. Hrála si s sním, zpívala, klidně dělala různé hlouposti, ale nevytahovala. Nějak to nechápu s UM, dáváš nebo nedáváš vůbec?\nJsem zastánce toho, že takhle malé děti by se opravdu neměly nechat vyřvat. Jak by bylo vám, kdybyste 2 hodiny plakali a pak měli klidně spát? Trošku zvláštní představa.\nJak jsem psala klid je důležitý. Aničce při problémech pomohl bílý šum. Pouštím ho i někdy teď, když jí bolí zoubky, nebo je smutná. Je pak klidnější Tak snad se to brzy zlepší\nKecalka 220 příspěvků 30.01.14 22:26\nTo mě mrzí a umím si to živě představit. Neměla jsem sice úplně stejnou situaci, do půl roka byly naše děti vždycky hodný. A pak se to stupňovalo. Kolem roku jsem vstávala i každou půlhodinu a kojení upřímně nesnášela. Všude jsem se dočítala, jak v tomto věku už vydrží spát celou noc a naše děti se budily čím dál víc. Prostě už jsme to nezvládali nikdo, tak bylo nejlepší řešení zcela přestat kojit. Samozřejmě první noci byly o nervy, ale pak asi po týdnu se vše zlomilo a děti začly spát celou noc v klidu. Mám tři děti a třikrát podobná zkušenost .\nkoldy26 31.01.14 09:45\nMožná by stálo za to, zajít si popovídat s homeopatem… ne že bych chtěla propagovat homeopatii, ale ze svých zkušeností vím (bereme homeopatii na vše - na koliky, nespavost, po očkování, při teplotě…) A třeba by Vám něco poradil a i malýmu by bylo líp. Musí to být šíleně vyčerpávající , unavující\nhanak 31.01.14 12:49\nNení tvůj malej narozený ve znamení Berana? A neměla jsi složitější porod? Protože tohle je hodně podobné mé nejstarší dceři…\nNicméně mě víc zaráží ta absence úsměvů a že tohle tu nikdo neřeší. Jak malej drží oční kontakt, navazuje jej? Napadají mě totiž I teorie o autismu po očkování atd. atd.. Nemusí to tak být, navíc pokud by byl tvůj malej Beránek, tak by to I mnohé vysvětlovalo (téměř vše, až na tu absenci úsměvu ).\nRozhodně bych na tvém místě zkusila tu homeopatii - a pokud věříš na další alternativní medicinu, tak I tam - nám teď úplně neskutečně pomohla chiropraktička, která koooonečně odhalila příčiny dcery zhoršujícího se zdravotního stavu a po teplotním scenu zad a rtg páteře zcela přesně a bez našeho předchozího upozornění řekla, co kde je špatně (vše sedělo) a proč tomu tak je - tohle nám předtím nikdo nebyl schopen říct a že se na ní vystřídalo doktorů a každý by do ní rval atb. horem dolem, operoval atd…)… Takže určitě bych volila I poradu s alternativním lékařem, ne všichni jsou šarlatáni\nPříspěvek upraven 31.01.14 v 12:52\nUkecaná baba ;) 1002 příspěvků 31.01.14 12:53\nAno, je Beran. Narozený 6.dubna.\nJá jsem Rak, a tatínek Kozoroh.\nMoc k sobě nepasujeme těmi znameními\nUkecaná baba ;) 1002 příspěvků 31.01.14 12:54\nJinak malý se směje, jen jsem tím měla namysli, že není klasické usměvavé miminko, ale že by se nikdy nezasmál, tak to zase nee.\nPorod složitější byl, ale né nějaký extrém.\nhanak 31.01.14 13:00\nBer to tak, že Beran je od přírody velmi silné znamení - a v budoucnu se často prosazuje na vedoucích pozicích. Často jsou nespavci, mají pocit, že jim nic nesmí uniknout. Často jsou velmi chytří (extrémně inteligentní)a neskutečně ambiciozní. S tím spaním - dceři bude za měsíc 18 let… a se spaním má problem dosud. Není to jejich vina, Berana prostě nenaučíš spat od večera do rána, to není v jejich přirozenosti. Oni doslova hltají všechny podněty kolem nich, vsakují to do sebe jako houba vodu a jejich mozek s tím pracuje. Na jednu stranu můžeš být štastná, že máš extrémně inteligentní dítě, na druhou stranu obrn se trpělivostí, protože tvoje dítě bude neustále vyžadovat nové a nové podněty.. a spaní se zlepší jen do určité míry a až někdy kolem roka a půl. Do té doby si ho klidně nastěhuj do postele, chceš-li se aspon částečně vyspat.. a měj s ním trpělivost.. nedělá to schválně, přírodě se nedá poručit. A když k tomu přičteš právě rostoucí zuby a bolesti s prořezáváním stoliček (a že to sakra bolí), pak malému nemůžeš jeho chování vyčítat. Není to vzdor, není to vnucování se…je to prostě jen něco, co není v jeho ani tvých silách ovlivnit.\nPříspěvek upraven 31.01.14 v 13:02\nKelišová 6053 příspěvků 31.01.14 13:29\nStím silným znamením - já jsem beran a našim jsem každou noc, až skoro do dvou let byla vzhůru od 2-6 ráno!!! Mamka říkala že když po 2. roce už jsem se nebudila ve 2 ráno, tak jsem vstávala ve 4 s tím, že si chci jít hrát.. Když jsem se ve 2 vzbudila, naházeli mi do postýlky hračky a čus…Prý jsem neřvala, ale žvatlala si a chtěla si hrát..Takže v noci musela být akce. Jinak prý přes den o mě nevěděla, nespala jsem moc teda prý ani přes den, ale neskutečně si vyhrála sama, máma říkala, že si ani nepamatuje, že by u mě nějak extra seděla na zemi. Ale v noci jsem byla čilá, každou noc!! A někdy i vyžadovala pozornost ostatních..no muselo to být náročné..ale zase! V roce jsem chodila jako profík, byla přes den bez plen, uměla už říkat dost slov - byla jsem akční a vše se rychle naučila. Beran no\nJá sama mám syna Rybu a to je naprostá pohoda..je zlatej, ale jak to s ním mám, to psát nebudu, aby to někdo nebral jako provokaci.\nAle do budoucna se třeba o něj bojím, aby nebyl přecitlivělej, já jako beran mám ostré lokty, u nás se nikdy neřešilo, že bych měla nějaký problém se zapadnutím do kolektivu nebo tak.\nMamka říkala, že když jsem šla mezi děti do jesliček, po zacvaknutí dveří jsem na mámu zapomněla a nikdy po ní nebrečela. Ale zase se mamka hodně dlouho dobře nevyspala..vše má své pro a proti. Já teda věřím tomu, že znamení ovlivnuje povahu dítěte..Není to náhoda.\nhanak 31.01.14 13:57\nHolky, s těmi znameními - kupne ti knihu Sluneční znamení (Linda Goodmanová).\nMám děti 4 a je tam tak úžasný popis, že to na ně sedí naprosto dokonale..\nA konkrétně u Berana to začíná slovy: právě se vám narodil Beránek. Nevím, jestli vám mám gratulovat nebo vás litovat\nTady taky hezký popis:\nPříspěvek upraven 31.01.14 v 14:07\nUkecaná baba ;) 1002 příspěvků 31.01.14 16:47\nDěkuju za odkaz, jako bych četla o našem Kubovi.\nMám se na co těšit. I přítel řikal, že to snad psali o něm, některé věci fakt 100% sedí\nNeúnavná pisatelka 16560 příspěvků 01.02.14 12:47\nJá to čtu a mám husí kůži. Taky mám Kubíčka, ale je to už od porodnice zlatý dítě V porodnici ho museli sestřičky i já budit otíráním studeným mokrým kapesníčkem, spal ve dne v noci.Od zhruba 5 týdnů máme režim a malýmu budou za týden 4 měs. a spí od 18:30 do zhruba 4 hod.plus mínus, nakojím a spí do půl 8\nTohle co popisuješ si nedovedu a ani nechci představit a upřímnětě lituju Snad bude líp\nNováček 1 příspěvek 30.04.14 10:56


Indické investiční fórum - Hospodářská komora ČR\nDomů » Akce » HKČR » Akce v tuzemsku » Indické investiční fórum\n« Česko-makedonské podnikatelské fórum\nUkrajinské firmy z Dněpropetrovské oblasti v Brně »\nDovolujeme si Vás pozvat na Indické investiční fórum, které se uskuteční dne 8. 10. 2019 od 14:30 (14:00 registrace účastníků) v rámci doprovodného programu letošního ročníku Mezinárodního strojírenského veletrhu v Brně v konferenční místnosti 102, Administrativní budově BVV (v přiloženém plánku jako “BVV Office Centre”, plánek areálu ZDE). Akce je za českou stranu spoluorganizována Hospodářskou komorou ČR a Ministerstvem průmyslu a obchodu ČR.\nFórum se koná u příležitosti návštěvy indické delegace za účasti šéfa EEPC India Ravi Sehgala v České republice, kterého doprovází delegace se zájmem o spolupráci s českými firmami zejména z oblasti automobilového a strojírenského průmyslu.\nVedle těchto odvětví byly jako sektory s potenciálem pro české firmy v Mapě globálních oborových příležitostí MZV ČR vyhodnoceny také důlní, těžební a ropný, energetický, letecký či chemický průmysl. Právě v rámci jmenovaných sektorů je realizována velká část českého exportu do Indie, který v posledních letech stabilně roste.\nJednacím jazykem podnikatelského fóra bude angličtina, účast na akci je zdarma, ovšem podmíněna registrací prostřednictvím formuláře níže. Registrace bude ukončena 4. 10. 2019.\nBližší informace o akci naleznete v programu ZDE.\nDate of the seminar*\nFirst name of the participant*\nSurname of the participant*\nCompany profile in English (max. 10 sentences)*\nb2b, Indie, investice, MPO ČR, podnikatelské fórum


Komárek (ANO): Chtěl jsem jenom poprosit - buďme už normální | ParlamentniListy.cz – politika ze všech stran\nParlamentníListy.cz » Politika » Politici voličům » Komárek (ANO): Chtěl jsem jenom poprosit - buďme už normální\nProjev na 17. schůzi Poslanecké sněmovny dne 23. 9. 2014\nDěkuji. Takže ještě jednou začnu.\nJá prostě skutečně říkám, já absolutně ctím demokracii, právo opozice. Kolegyně Jermanová a poslanecký klub, který možná tento pozměňovací návrh podpoří, ano. V diskusi se ale ukázalo, že pravidla demokracie občas nectí, alespoň tedy ústy odpůrci tohoto pozměňovacího návrhu. Kolegyně Jermanová byla některými poslanci nařčena, že nedodržuje dohody. Jiní o něco poctivější nebo informovanější poslanci z protivného tábora - opakuji, z protivného tábora - je uvedli na pravou míru. Žádná taková dohoda uzavřena nebyla. Kolegyně Jermanová i já samozřejmě ctíme ten pozměňovací návrh k návrhu zákona, který byl domluven. Ale to neznamená, že každý poslanec nemůže podávat své pozměňovací návrhy. A samozřejmě my jsme tady od toho, abychom hlasovali. Já cítím a rozumím tomu, že většina poslanců je proti tomu návrhu. To je naprosto v pořádku. Pokud tento návrh neprosadíme, budeme ctít rozhodnutí této Sněmovny.\nDále se říká, že to je volební kampaň. To je skutečně naprosté nedorozumění, jak by řekl už dnes naštěstí nečinný politik. Tady se žádná volební kampaň nedělá. My něco navrhujeme, navrhujeme to seriózně a chceme vás o tom přesvědčit ve vší slušnosti. Proč já si myslím, že to je lepší, tak jak to navrhuje kolegyně Jermanová. Ve svém druhém vystoupení jenom velmi krátce, velmi krátce řeknu ještě další malý pozměňovací návrh. Já si skutečně upřímně myslím, že to bude lepší, že to dodá Sněmovně řád a že i nám to dodá lepší důstojnost v očích lidí. Myslím, že opravdu nikdo normální tomu našemu věčnému překřikování, osočování, neustálému reagování pořádně nerozumí. Jasně. Tohle to fungování, kdy každý může říci, pokud na něj dojde pořadí, až se vystřídají přednostní práva a faktické poznámky, a on čeká a vydrží to tady sedět v těch nepohodlných lavicích, tak on si může říct, jak dlouho chce co chce.\nProč ne? Je to model, který funguje. Funguje sice špatně podle mého, ale funguje. Není to nic nedemokratického, nic hloupého, nic, co by uráželo. To, že se to nelíbí našim voličům, jak to funguje, by také nemuselo být argumentem, byť pro mne osobně to argumentem je. Já prostě jenom říkám, že věřím, že model, kdybychom si všichni dobrovolně udělili určitá pravidla, by fungoval o něco lépe. Podobně jako věřím, že politický systém, kde je většinový volební řád, funguje lépe než politický systém s poměrným volebním řádem. Ale jsou na to názory různé. Ale jak můžu usilovat o změnu volebního řádu? Jenom tak, že nějaké volby vyhraji a budu mít možnost ho prosadit. Podobně my chceme změnu jednacího řádu prosazovat naprosto demokraticky. Když ho prohrajeme, můžeme to navrhnout jindy, někdy třeba jinak. Čili prosím, aby tato debata byla vedena věcně. Já vím, že teďka je to trošinku návrh, který může být zase zneužit proti nám. Kdyby bylo možno změnit třeba jednací řád na nějakou zkušební dobu, abychom si vyzkoušeli, jestli to nefunguje líp tak, jak to navrhujeme, tak bych byl naprosto pro to. A kdyby to nefungovalo, byl bych první, kdo by říkal "Pojďme se vrátit k tomu starému systému, kdy každý může říct, co chce.".\nJá už možná mluvím déle než těch pět minut, co - (Hlasy z pléna.) Ale prosím vás, já si to chci ještě užít. Já si chci ještě užít, protože předpokládám, že všichni budete hlasovat pro ten nový jednací řád. A nikoho nezdržuji, protože na tu devatenáctou hodinu máme pevně zařazené body. Chtěl jsem jenom poprosit - buďme už normální. Říkám, je to návrh, který není míněn zle. Je míněn normálně.\nStanjura (ODS): To je efektivní? Za dva týdny hlasovat o stovce zákonů?\nJandák (ČSSD): Čím se zapíše kolegyně Jermanová do historie? Zakázala nám pít, mluvit a myslet\nBenda (ODS): Abychom se nedostali do situace, kdy případní ministři budou ovladatelní cizí zpravodajskou službou\nKomárek , ANO , sněmovna 23.9.


StarLink: Battle for Atlas - Razor Lemay Pilot Pack - XONE/ PS4/ SWITCH (Starlink) | Kuma.cz\nKód zboží: 9104751\nStarLink: Battle for Atlas - Razor Lemay Pilot Pack - XONE/PS4/SWITCH pro Xbox one, PS4, Switch - popis\nVylepšete své dobrodružství a dosáhněte vítězství s balíčkem pilota Razer Lemay a její schopností pilota: Power Chord. Odstřelte nepřítele pryč s vaší raketou Maverick.\nHraj jako Razor Lemay, trénovaná stíhací pilotka a samozvaná železná šefka, Razor slouží jako mechanik a bojový taktik Equinoxu. Je houževnatá, hrdá a nemá čas na nesmysly. Jeji tvrdě získaná disciplína udržuje celý tým soustředěný.\nStarLink: Battle for Atlas - Razor Lemay Pilot Pack - XONE/PS4/SWITCH - obrázky a screenshoty\nNákupem StarLink: Battle for Atlas - Razor Lemay Pilot Pack - XONE/PS4/SWITCH se můžete spolehnout na naše doporučení, maximální profesionalitu a zkušenost v kategorii Xbox one, PS4, Switch.\nNabízíme hry, herní konzole a příslušenství pro Xbox one, PS4, Switch za akční ceny, v prodeji jako StarLink: Battle for Atlas - Razor Lemay Pilot Pack - XONE/PS4/SWITCH máme dlouholetou zkušenost.\nPřečtěte si diskuze, rady a recenze, zkoukněte video, demo k zboží StarLink: Battle for Atlas - Razor Lemay Pilot Pack - XONE/PS4/SWITCH pro Xbox one, PS4, Switch, které pro vás průběžně doplňujeme. Tyto komentáře a recenze Vám určitě pomohou při nákupu v našem internetovém obchodě Kuma.cz, Návod, manuál či uživatelskou příručku (userguide) naleznete u každého našeho zboží.\nNašli jste další materiály k StarLink: Battle for Atlas - Razor Lemay Pilot Pack - XONE/PS4/SWITCH? Informujte nás o nich, rádi je zveřejníme.


Akční cena kurzů: 1.111 Kč\nHappy hour na listopad 2019: cena jen 1 111 Kč za kurzVyužijte zvýhodněnou cenu pro doplnění našich neobsazených jazykových kurzů.\nAKČNÍ CENA: 1.111 Kč\nKurzy pro dospělé: NJ1, NJ4, ŠJ3, FJ1, FJ2\nKurzy pro děti a SŠ: AJD1, AJD3, AJD4\nDen otevřených dveří 9/9 (16-18 hod.)\nTěšíte se na začátek výuky? Přijďte se podívat 9. září 2019 mezi 16:00-18:00 na den otevřených dveří do Restonu. Můžete si prohlédnout prostředí školy, seznámit se s vedením, asistentkou a některými lektory, domluvíme výuku vhodnou právě pro Vás a Vaše děti.\nPodporujeme Kinoklub Ostrov\nV rámci Reston Charity v současnosti vybíráme peníze na Kinoklub Ostrov. Část výtěžku již byla předána před projekcí Bohemian Rhapsody v litoměřickém letním kině v červenci 2019. Poslední část výtěžku a ukončení sbírky pro Ostrov proběhne těsně před začátkem festivalu.\nProhlídka Litoměřic v němčině (průvodce)\nNáš spolupracující kolega, specialista na historii, mž znalý mnoha příběhů a skutečností, nás všechny zve na prohlídku Litoměřic v německém jazyce. Koná se v sobotu 17. srpna. Tůra po Litoměřicích bude prý trochu vinařská, ale je vhodná i pro rodiny s dětmi.\nZapojte se do našich letních aktivit.\nV Restonu po celé léto probíhá výuka. Ti, kdo k nám běžně nechodí, se mohou přijít podívat do Reston Klub, ať už pro Teens anebo dospělých. Je to legrace, navštěvují nás i ti, kteří do klubu chodili dříve a nyní žijí v zahraničí, debatujeme, zajdeme i do kina nebo na procházku.\nOcenění Srdcař Litoměřic 2018\nTuto cenu jsme získali v rámci 1. ročníku ankety „Srdcař Litoměřic“ - oceněni za nezištné aktivity, které firmy dlouhodobě odvádějí ve prospěch města a jeho obyvatel.


Bitcoin, Ethereum, Cardano, XRP a národní blockchainy a kryptoměny. I uplynulých sedm dní přineslo několik opravdu zajímavých zpráv ze světa ktyptoměn. Přinášíme vám tradiční nedělní přehled.\nPokud se chceme bavit o úspěchu kryptoměn v dlouhodobém horizontu, musíme hovořit zejména o jejich adopci, čili nárůstu počtu lidí, kteří je aktivně používají. No a rok 2019 nedopadl v tomto směru, přesto, že jsme se nedočkali žádného velkého bullrunu, vůbec špatně. U 14 z 18 sledovaných TOP kryptoměn jejich adopce narostla ve dvou snad klíčových ukazatelých – nárůstu počtu aktivních peněženek a nárůstu počtu peněženek se zůstatkem alespoň 10 USD. Nejlépe podle očekávání dopadl Bitcoin. Více se dočtete zde.\nV posledních dnech se hodně diskutovalo o tom, zda cena Bitcoinu reaguje na eskalaci geopolitického napětí ve světě podobně jako jiné cenné komodity, tedy růstem hodnoty. Data, která sledují průběh konfliktu mezi USA a Íránem, naznačují, že by tomu tak být opravdu mohlo, ačkoli nemůžeme dělat žádné ukvapené závěry. Tomuto tématu jsme se věnovali zde.\nNejbizarnější a zároveň nejslavnější sázka již neplatí. John McAfee, který tvrdil, že Bitcoin do konce roku 2020 dosáhne ceny milionu dolarů a pokud ne, tak sní svůj vlastní penis, od ní ustoupil a kromě toho Bitcoin trapně zesměšnil. Přirovnal ho k prvnímu masově vyráběnému automobilu Ford Model T. Více se dozvíte zde.\nJe pro velryby snadné manipulovat cenou Bitcoinu? Pokud vlastníte alespoň 100 milionů dolarů, až takový velký problém to být nemusí. Tomuto tématu jsme se věnovali zde.\nDecentralizované aplikace (DApps) nenaplnily v roce 2019 očekávání, protože se předpokládalo, že zájem o jejich využívání bude výraznější. V uplynulém roce u nich diktovaly tempo tři blockchainy – Ethereum, EOS a Tron. Analytický portál DappReviews zveřejnil přehled o jejich využití a problémech, kterým čelili.\nCena ambiciózní kryptoměny Cardano (ADA) je zhruba o 97% nižší, než byla její rekordní hodnota zaznamenaná během posledního velkého bullrunu. Portál Cryptoslate ve svém článku zmiňoval 3 hlavní faktory, které aktuálně ovlivňují cenu ADA.\nVelmi pozitivně to vidí v novém desetiletí s Cardano (ADA) hlavní představitel celého projektu Charles Hoskinson. Ten během tradičního AMA na YouTube prohlásil, že následující dekáda bude patřit právě Cardanu, jehož blockchain se stane jedničkou na trhu. Také zdůraznil, že Cardano není akademický, ale komerční projekt, čímž dozajista potěšil investory. Více jsme shrnuli zde.\nEthereum je blockchainem, který se těší ze zájmu několika multimiliardových firem. Na čele portfolia známých firem, které využívají Ethereum, je Microsoft, který “zavadil” o tento ekosystém již v roce 2015. Čím je však zájem Megakorporací o využívání této platformy větší, tím se více odhalují i nedostatky, které musí řešit. V tomto článku se dozvíte více.\nInflace Ethereum v prvních dnech od úspěšného hardforku Muir Glacier, který měl oddálit u ETH takzvanou “dobu ledovou” a je dalším mezi krokem před přechodem na Etheruem 2.0, poměrně výrazně stoupla. Více jsme o tom napsali zde.\nKryptoměna XRP nadále vyvolává vášně. Zatímco společnosti Ripple, která za ní stojí, se zjevně daří uzavírat nová partnerství s velkými bankami, hodnota XRP klesá a co je ještě horší, v roce 2019 klesla i její adopce. Tématu jsme se věnovali zde.\nČínská centrální banka (PBoC) informovala, že práce na národní kryptoměně pokračují podle plánu. V souvislosti s Čínou jsme se dozvěděli i to, že její národní blockchain by mohl být spuštěn již v dubnu tohoto roku\nPrezidentka Evropské centrální banky Christine Lagardeová vyjádřila podporu vývoji digitální měny ECB\nV americkém státě Virginia se bude jednat o možnosti zavést volby přes blockchain. Podobné pilotní projekty se rozbíhají i v Denveru, Coloradu a Utahu.\nHlavní ekonomka Mezinárodního měnového fondu (MMF) Gita Gopianthová si nemyslí, že kryptoměny mají potenciál ohrozit dominantní postavení amerického dolaru\nBurza Binance začala od tohoto týdne podporovat měnové páry australského dolaru a Thajský baht. Pokračuje tak v úsilí do konce roku 2020 podporovat celkově 180 různých fiatových měn\nKlíčová slovaaltcoinybitcoinsouhrn týdne


Nine Inch Nails - koncert 2013 — Česká televize\nÚterý 22. 8. 2017 na ČT art\nGeniální Trent Reznor a jeho industriálně rocková parta v plné síle na německém Rock’n’Heim Festivalu\nTrent Reznor, vůdčí osobnost industriálních Nine Inch Nails, je výjimečný muzikant. Jeho vidění světa je sice temné, jeho elektronická hudba často mrazivě chladná, na dlouhou dobu ho opanovaly alkohol a drogy, ale jako umělec je inspirativní a neopakovatelný! David Bowie přirovnal vliv Nine Inch Nails k legendárním The Velvet Underground a uznávaný producent Bob Ezrin označil Trenta Reznora za nefalšovaného vizionáře“ současné hudby! A měřeno žebříčkem: Reznor a spol. to dotáhli do stovky nejlepších umělců všech dob. Bez Trenta Reznora by zkrátka hudební svět vypadal jinak!\nŠedesátiminutový koncertní záznam je ze srpna loňského roku. Skupina vystoupila na festivalu v německém Hockenheimu. V Česku koncertovali NIN celkem čtyřikrát. Poprvé před dvaceti lety, naposledy letos v červnu.\nOficiální stránky NIN\nOriginální názevNine Inch Nails At Rock'n' Heim Festival


Dálnice D8 se zase opozdí. Ministerstvo zvažuje, že dotace utratí jinde\nNa co další dálnice?\nKdyž nejsou peníze ani na udržování stávající dopravní sítě?\nPostaví to a za pět let tam budou všude značky "Pozor koleje!", "Maximální povolená rychlost 60km/h".\nRe: Na co další dálnice?\nTak se postav do Velemina k silnici a stuj tam 2 hodiny. Odpoved si das velmi rychle sam.\nTo je možné, ale rozhodně to nebude odpověď: Stavme další dálnice.\na nejspíš obětuju 100 dukátů, ale ty šašky, co maj dostavbu D8 na starosti by už měli poslat dop*dele!\nTohle už vážně neni normální! Jedna z nejočekávanějších a nejpotřebnějších staveb v ČR a oni nejsou schopný jí dodělat.. Nejhorší na tom je ta bezmoc s tim cokoliv coby občan udělat (stejně jako se všim v tomhle státě)\nVysvetli mi nekdo system dukatu? Vubec si nejsem vedom, ze bych nejake mel.\nVláda nedostatečně využívá asijský potenciál!\nKdyby uvolnila pouhých 4 až 5 milionů korun pro pár Ukrajinců, Dagestánců či Uzbeků, které by vybavila příslušnými jmény a adresami, bylo by do dvou týdnů po obstrukcích veta.\nRe: Vláda nedostatečně využívá asijský potenciál!\nNemyslim, ze by to vyresilo neschopnpost/neochotu uredniku dodrzovat zakony a prevedcilo EU, ze by do takoveho bordelu mela uvolnit dotace.\nBárta odešel, tak se chod na ministerstvu dopravy vrací k "normálnímu" přeBártovskému stavu...\nno, Barta byl naopak ten, kdo většinu staveb zastavil\nAno, zastavil, ale všechno byly stavby ve fázi přípravy, kde se ještě ani nekoplo a nikoli již výstavby jako D8\nzrovna tuhle hnal kupředu, ale Bendl už zase slídí a cítí potencionální zdroj peněz pro další projekt, ze kterého si může říci o úplatek.\njj, nekde je potreba dohnat ten vypadek z MZP...\na co je komu\nz vlády po tom oni tu dálnici nepotřebují. Oni nejezdí Lovosice-Ústí(Teplice) . Hlavně že maji Patrika jako poradce\nToto je opět jedna z našich tragédií. Nejsme schopni se domluvit a prosadit veřejný zájem, který nás již stál mnoho sil a životů a především finančních prostředků. Jestli to nedokončí a nechají napospas, tak jsou to jen hlupáci a diletanti, kteří prosazují pouze své zájmy a na ostatní se kašle a vymlouvá se, jak to nejde. Doplatí na to obyčejní lidé, kteří jsou odkázáni bydlet v hluku a prachu (asi už nadosmrti).\nK tomu se ani nedá nic slušného napsat. V současnosti, kdy je příroda zničená stavbou dálnice nevidím důvod ji nedokončit!\nRe: Neskutečný šlendrián\nStšžujte si u grýpísáků a zeměděťátek.\ntaky bych jim nakopal ty zelený zadky :-/\na přejel bych je bagrem!\nDal jsem si práci a přečetl si argumenty zelených teroristů a musím říci, že jim byrokrati neskutečně ulehčují obstrukce svým diletantským přístupem k pracovním povinnostem.


Demokratický střed Pozapomenuté řeckokatolické oběti rudého teroru - Demokratický střed\nPozapomenuté řeckokatolické oběti rudého teroru\n04. října, 2021 Táňa Matelová RUBRIKA Historie\nMozaika s Teodorem Romžou v katedrále v Užhorodu. Foto: Wikimedia Commons/Thaler Tamas\nZachováváním byzantského obřadu a zároveň uznáváním autority papeže představuje řeckokatolická církev jakýsi most mezi západním a východním křesťanstvím. Silná duchovní a kulturní pozice, jíž se v některých zemích poválečného východního bloku těšila, však byla trnem oku komunistickému režimu. Církev byla postavena mimo zákon a represe se nevyhnuly ani jednotlivým kněžím. Někteří z nich působili na území někdejšího Československa.\nJedním z řeckokatolických duchovních, na něž se snesl hněv komunistické moci, byl Teodor Romža. Letošního 14. dubna uplynulo od jeho narození 110 let. Budoucí vůdčí osobnost řeckokatolické církve na Podkarpatské Rusi (dnešní Zakarpatí) přišla na svět v roce 1911 ve vesnici Velikij Byčkov (tehdy Nadbočko) do poměrně chudé rodiny. Pílí a přirozenou inteligencí však dokázal Teodor Romža zaujmout tehdejšího mukačevského vladyku Petera Gebeje, na jehož přímluvu po dokončení gymnázia v Chustu pokračoval na prestižní Gregoriánské univerzitě v Římě. Tam v roce 1936 přijal kněžské svěcení.\nJiž během studií se rozhodl utužovat vztahy své domovské církve s pravoslavím. Ty se sice začaly výrazně zostřovat až po převzetí moci komunistickým aparátem, avšak ani za první československé republiky se oblasti Podkarpatské Rusi nevyhnuly spory o řeckokatolické chrámy. Docházelo dokonce i k útokům na řeckokatolické kněze ze strany pravoslavných duchovních, kteří sem emigrovali z Ruska po říjnové revoluci v roce 1917. Ani přes své poměrně agresivní způsoby se však pravoslavná církev nedokázala té řeckokatolické kvantitativně vyrovnat – podle sčítání lidu z roku 1930 se k ní hlásilo pouhých 112 000 věřících ze 725 000 podkarpatoruských obyvatel, zatímco k řeckokatolické církvi patřilo bezmála 360 000 věřících. Svou první církevní misii chtěl Romža uskutečnit v Sovětském svazu. Tento záměr se mu splnil, zřejmě však jinak, než zamýšlel – v roce 1945 totiž Československo podstoupilo Podkarpatskou Rus Moskvě.\nTo už byl ale Romža v naprosto v jiné pozici. Charismatický duchovní, který rád jezdil na motorce, a – přestože byl zaníceným kuřákem – holdoval mnoha sportům včetně lyžování a volejbalu, byl roku 1944 v pouhých třiatřiceti letech zvolen biskupem Mukačevské eparchie (obdoba římskokatolické diecéze). Ve funkci nahradil zesnulého Alexandra Stojku, známého svým důrazem na sociální otázku a potřeby nejchudších. Po první vídeňské arbitráži v roce 1938 a anexi Podkarpatské Rusi Maďary v roce 1939 Stojka předpokládal, že dojde ke zlepšení sociální politiky. Avšak po zjištění, že se Rusínům zdaleka nedostává stejných práv jako Maďarům, se rozhodl pro naprostou apolitičnost. Tento postup svého předchůdce převzal také Teodor Romža. Při svém projevu na počest osvobození Rudou armádou v roce 1944 neagitoval za připojení Podkarpatské Rusi k Sovětskému svazu, což se od mukačevského eparchy (biskupa) automaticky očekávalo.\nSvou reputaci v očích komunistické vlády nezlepšil ani na podzim téhož roku, kdy odmítl podepsat Manifest o opětovném sjednocení Zakarpatské Ukrajiny s Ukrajinou. O to usilovněji soustředil svou činnost na návštěvy jednotlivých farností a přípravy věřících i duchovních na těžkou zkoušku, kterou si pro řeckokatolickou církev přichystal nový režim. Romžův vliv dokládá mimo jiné účast na poutích, kdy se zejména o srpnovém svátku Nanebevzetí Panny Marie navzdory hrozícím restrikcím sešly desetitisíce věřících.\nDůvodem, proč pro Komunistickou stranu Sovětského svazu (KSSS) Teodor Romža i samotná řeckokatolická církev představovali nebezpečí, byla jistá spojitost s nechvalně proslulou Ukrajinskou povstaleckou armádou (UPA). Nelze vyvrátit, že mnoho řeckokatolických kněží i věřících s banderovci sympatizovalo a rovněž řada ukrajinských nacionalistů se k této církvi coby protiváze moskevského pravoslaví hrdě hlásila. Stejně tak ovšem není možné pominout skutečnost, že se situace v jednotlivých částech země značně lišila (například provázanost církve s Organizací ukrajinských nacionalistů či UPA v Haliči byla mnohem užší než na Zakarpatí, kde si církev zachovávala apolitičnost a povstalce nikdy oficiálně nepodpořila). Komunistický režim však existenci banderovců využil k masivní propagandě, jež pokračovala také po jejich eliminaci.\nVedení KSSS se domnívalo, že odstraněním biskupa církev výrazně oslabí a věřící se bez většího vzdoru rozhodnou konvertovat k „původnímu“ pravoslaví (tuto násilnou konverzi mimochodem odmítali i mnozí zástupci ortodoxní církve, kteří byli následně zbaveni funkce, vyvezeni do gulagů či rovnou zavražděni, jako kupříkladu Feofan Sabov). Romžovu likvidaci dokonce požadovalo přímo politbyro strany, zejména pak budoucí generální tajemník Nikita Chruščov. Koneckonců, jak ve své publikaci Podkarpatská Rus: osobnosti její historie, vědy a kultury zmiňuje historik a rusinista Ivan Pop, obavy z vlivu charismatického biskupa dokládají také slova pověřence Ruské pravoslavné církve I. Romera z roku 1947: „Biskup Romža musí být co nejdříve za použití té či jiné formy zbaven možnosti pokračovat v tom, aby téměř půl milionu sovětských občanů Zakarpatské oblasti vedl do Říma.“\nSvůj tragický konec tušil Teodor Romža již den před útokem, tedy 26. října 1947. Onu neděli byl pozván na vysvěcení chrámu v obci Lavki v bezprostřední blízkosti Mukačeva. Během dne se tam objevila dvě vojenská auta, která vesnicí neustále projížděla, čehož si místní obyvatelé přirozeně všimli. Romžovi tedy cestu zpět do Užhorodu, sídelního města eparchie, rozmluvili. Pozdě večer vozidla zmizela. Zdálo se tedy, že nebezpečí pominulo a cesta se druhého dne obejde bez komplikací.\nTo byl ovšem omyl. Přestože biskupa Romžu po snídani informovali, že se vojenská hlídka ve vsi objevila znovu, jeho pevné rozhodnutí odjet to již nezvrátilo. Na zastávku, kam ho měl v doprovodu čtyř duchovních dopravit kočár, ale již nedojeli, neboť do nich za obcí v prudké rychlosti narazilo jedno z aut. Z druhého vozu vyběhli muži, kteří začali silně ochromené osazenstvo kočáru (kočí byl na místě mrtev) bít železnými tyčemi. V čele vrahů, členů 4. partyzánské správy NKVD, stál nechvalně proslulý příslušník sovětské rozvědky Pavel Sudoplatov, jenž byl mimo jiné zapleten do atentátu na Lva Trockého. Komando zkušeného sovětského agenta by zajisté svůj plán dovedlo do konce, kdyby je nevyrušil blížící se poštovní vůz, který raněné následně naložil a převezl do nemocnice v Mukačevu. Jakkoliv byl stav biskupa a jednoho z jeho spolucestujících kněze Daniela Bačinského (jehož si zřejmě útočníci s Romžou spletli) poměrně vážný, brzy po operaci se stabilizoval.\nChruščov, rozhořčen z neúspěšného atentátu, se po domluvě se sovětským vůdcem Josifem Stalinem rozhodl povolat šéfa toxikologické laboratoře Grigorije Majranovského, jenž si pro své pokusy na vězních v gulazích vysloužil přezdívku Doktor Smrt. Nyní se jeho zrůdnost měla uplatnit v mukačevské nemocnici…\nU pacientů dnem i nocí bděly sestry baziliánky. V té době však do nemocnice nastoupila nová sanitářka, která si říkala Odarka. Mezi sestry ji zavedl sám ředitel. Nasazená agentka NKVD nepůsobila kvůli svým neobvyklým otázkám a přístupu k práci příliš věrohodně, a sestry proto nepřestávaly u biskupovy postele bdít. Při jedné z nočních vizit, jež tehdy ředitel navzdory zvyklostem nemocnice pořádal, vyzval bdící řádovou sestru k odchodu. Odarce se tak konečně naskytla jedinečná příležitost k tomu, aby pacientovi podala smrtící látku. Podle jedněch zdrojů (Ivan Pop, slovenský teolog Peter Borza) mělo jít o injekci, zřejmě jedu typu kurare, podle časopisu Immaculata z roku 1992 (na základě výpovědi otce Bačinského) pak o přičichnutí k jakési neznámé látce.\nV každém případě biskup Teodor Romža v noci na 1. listopadu ve věku třiceti devíti let zemřel. Pomsta se paradoxně snesla na hlavní řádovou sestru Teofilii, která byla na základě falešného obvinění ze spoluúčasti na Romžově vraždě odsouzena k osmi letům v sovětských lágrech. Skuteční viníci, tedy uprchlí členové vražedného komanda i nastrčená zdravotnice, trestu unikli. Romžova pohřbu, jenž proběhl 4. listopadu 1947 v Užhorodě, se zúčastnilo 20 000 lidí. Na Zakarpatské Ukrajině se tak jednalo o poslední manifestaci řeckokatolických věřících, jejichž církev byla s konečnou platností zakázána 28. srpna 1949 zrušením Užhorodské unie ze 17. století.\nParodie na sobor\nS obdobnými perzekucemi ze strany státního aparátu se řeckokatolická církev potýkala v podstatě ve všech zemích socialistického bloku, když řízené restrikce výrazněji nezasáhly pouze Maďarsko. Na území Československa se snahy o její likvidaci rozeběhly prakticky ihned po druhé světové válce a z hlediska počtu věřících se zaměřily především na východ Slovenska. Koncem 40. let byla ke zničení církve dokonce ze státní kasy vyčleněna poměrně vysoká částka tří milionů korun.\nLikvidační akce vyústily v takzvaný Prešovský sobor, dnes známý spíše jako Prešovský lžisobor, jehož cílem bylo pohlcení řeckokatolických věřících pravoslavnou církví. Přestože toto shromáždění (součást takzvané Akce P) bylo prezentováno jako dobrovolné a prosté jakéhokoliv nátlaku, ve skutečnosti se jednalo o frašku. Přítomní duchovní zde oproti delegátům, tj. prověřeným členům Komunistické strany Slovenska, a zástupcům širší veřejnosti tvořili směšné minimum (73 ku 2000). Navíc sem mnozí z nich dorazili pod pohrůžkou násilí nebo neznali pravý důvod shromáždění.\nMezi jeho zásadní požadavky patřilo podobně jako na Zakarpatské Ukrajině odvrácení se od Říma a přechod pod jurisdikci moskevského patriarchátu. Dokonce i Státní úřad pro věci církevní tuto očividnou parodii na sobor ze začátku odmítal uznat, avšak dne 26. května po vynuceném podpisu mnoha řeckokatolických duchovních k potvrzení platnosti nakonec došlo. Tímto aktem katolická církev byzantského ritu právně přestala až do roku 1968 existovat. Za normalizace byla tolerována, nadále však docházelo k represím, k zatýkání a internaci mnoha duchovních.\nDalší tragickou rovinou soboru se záhy po jeho ukončení stala internace prešovského eparchy Pavla Petera Gojdiče, jenž vždy zdůrazňoval konfesní rovnost. Za války se otevřeně postavil proti režimu Jozefa Tisa a aktivně se podílel na záchraně slovenských Židů (kupříkladu vystavováním řeckokatolických křestních listů), za což mu byl posmrtně v roce 2008 Izraelem přiznán titul Spravedlivý mezi národy. Komunistická vláda však Gojdiče za jeho odvahu odměnit nehodlala. V roce 1951 stanul spolu se dvěma římskokatolickými duchovními, biskupem Jánem Vojtaššákem a pomocným biskupem Michalem Buzalkou, před soudním tribunálem. Byl obviněn z vlastizrady, špionáže a podpory banderovců, za což mu soud uložil doživotní trest. Jeho útrpná pouť vězeními však trvala „pouhých“ devět let. Roku 1960 v den svých 72. narozenin následkem těžkých podmínek, tvrdé práce, mučení a rakoviny plic v leopoldovském kriminále zemřel.\nV komunistických celách mnoho let strávil také Gojdičův blízký spolupracovník, prešovský pomocný biskup Vasiľ Hopko. Jakkoliv byla oběma duchovním nabídnuta okamžitá svoboda, jestliže přijmou významné pozice v pravoslavné hierarchii a podpoří přechod řeckokatolických věřících k ortodoxní církvi, oba se postavili kategoricky proti. Hopko se sice svého propuštění dočkal, dlouhý pobyt v kriminále se však na něm silně podepsal a v roce 1976 kvůli podlomenému zdraví zemřel. Pavel Gojdič i Teodor Romža byli v roce 2001 papežem Janem Pavlem II. blahoslaveni, na Vasiľa Hopka přišla řada o dva roky později.\nZatímco památce perzekvovaných římskokatolických kněží se u nás dostává – samozřejmě plně po právu – značné pozornosti paměťových institucí, médií i jednotlivých farností, zničené lidské osudy z řad církve řeckokatolické, nedílné součásti duchovních a kulturních dějin Československa, upadly bohužel v drtivé většině případů v zapomnění. Nepochybně i proto, že z gulagů, kam byli řeckokatoličtí kněží často posíláni, se vracelo mnohem obtížněji. Nicméně ani sebeintenzivnějším pronásledováním a šikanou se církev spojující východ a západ komunistům v žádné ze zemí bývalého východního bloku zničit nepodařilo.\n« Ukrajina oslavila třicítku a je v dosud nejlepší formě\nŠest věcí, které je dobré vědět o Agrofertu »


Recenze: Ořechový krém Brownie | Rage fitness\nRecenze: Ořechový krém Brownie\nOřechový krém Brownie\nDnes tu pro vás máme recenzi na ořechový krém Brownie, který vytvořila Dominika Šťovíčková, alias mamadomisha. Brownie v sobě skrývá na sucho pražené lískové ořechy z Itálie, výběrové kešu ořechy, kvalitní italské kakao, přepuštěné máslo ghí, kokosový cukr chutnající po karamelu a výběrovou čokoládu z Dominikánské republiky. Celkové složení si můžete přečíst na našem eshopu.\nVýživové údaje vypadají následovně:\nTuky: 44 g (z toho 13 g nasycených mastných kyselin)\nSacharidy: 30,6 g (z toho 22,7 g cukru)\nKrém není tekutý ani tuhý. Má krémovitou konzistenci, přesně na namazání na chleba či na lívance. Před konzumací je potřeba ho promíchat, protože se nahoře tvoří sediment. Velmi oceňuji, že je zde absence arašídů a krém je tvořen pouze z lískových a kešu ořechů. Je zdravější variantou klasické nutelly. Brownie obsahuje 55 % ořechů a minimum přidaného cukru, který naopak tvoří hlavní část nutelly.\nOřechový krém Brownie si můžete koupit zde na našem eshopu.\nSladký karobový chlebík\nVěřte nebo ne, ale tak skvělý chleba jste ještě nejedli. Základ tvoří rozmixované fazole, kefír, goji, ad. zdravé potraviny.\nMeruňky natural opět skladem\nČekali jsme dlouho .. čekání se vyplatilo 🙂


Byty 1+kk Karviná | Eurobydleni.cz\nNabídka bytů 1+kk v Karviné obsahuje na Eurobydleni.cz (900+) inzerátů. Byty 1+kk Karviná najdete za skvělé ceny, přesvědčte se sami.\nprodej bytu 1+kk, A.Jiráska , Havířov\nProdej, byt 1+kk dr., 32 m2, Karviná Fryštát, ul. Karola Sliwky\nProdej družstevní garsoniéry /28m2 - Orlová - Ke Studánce\nProdej, Garsonka, 28m2, Karviná, Okružní\nprodej bytu 0+1 v Bohumíně, v původním stavu\nInternetový realitní portál Eurobydleni.cz Vám podá ucelený přehled o aktuální nabídce na byty 1+kk Karviná ze všech realitních kanceláří, nemusíte tak trávit čas procházením inzerátů u jednotlivých realitních kanceláří. Vaše hledání nového bydlení se tak promění v radost. Kromě toho byt 1+kk Karviná najdete velmi snadno a rychle.\nByty 1+kk v okrese Karviné\nByty Karviná 1+kk můžete hledat v centru měst, odkud to budete mít blízko do zaměstnání i do škol, k lékaři či do obchodních nákupních center. Další variantou jsou byty Karviná 1+kk situované v okrajových městských částech či přilehlých vesnicích. Zde sice do pěti minut nenajdete veškerou občanskou vybavenost, avšak oceníte možnost dostat se rychle do přírody.\nNové byty 1+kk Karviná\nNový byt 1+kk Karviná můžete koupit již po rekonstrukci nebo v novostavbě. Starší byty 1+kk v Karviné umožňují novým majitelům upravit si nové bydlení tak, aby odpovídalo jejich potřebám i představám o moderním bydlení. Díky Eurobydleni.cz tak koupíte byt 1+kk v Karviné již letos.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii byty 1+kk Karviná nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích byty Karviná, prodej bytů Karviná, pronájem bytu Karviná, dražba bytu Karviná.


EVROPA: Junckerův normalizační projev o stavu Unie - Neviditelný pes\nEVROPA: Junckerův normalizační projev o stavu Unie\nKaravana jede a psi štěkají, tak by se dal shrnout projev předsedy Evropské komise a pokud nějaký novinář očekával, že se něco o směřování Unie dozví, musel být zklamán. „Brexitem nic nezačíná a nic nekončí. Vítr nám vane do plachet.” Byl to projev ryze normalizační, jak by řekli pamětníci komunistického posttotalitního režimu 80. let, kdy budovatelé zářných zítřků ztratili svou víru a oháněli se reálným socialismem, faktem institucionalizované ideologie, čili svou faktickou mocí a vládou. A jako tenkrát už tušili svou Nemesis a vyhrožovali „zaprodancům a ztroskotancům”, tak i Juncker pohrozil Britům, že budou litovat, a nikoli bezdůvodně. Už tři měsíce trvají bezvýsledná vyjednávání Unie s Británii, protože ideologická konstrukce kartelu nepřipouští kompromis s volným obchodem.\nZajímavější je na normalizačním projevu, co je zamlčeno. O migrační krizi, dočasně utlumené, jež ale stále ohrožuje budoucnost evropské civilizace, ani muk. O solidaritě v Unii pan předseda nemluví už léta, co by tomu asi řekla ztracená generace v celém Předalpí (od roku 2009), které vykazuje trvalou nezaměstnost mladých mezi 20 – 25 procenty (do 30 let), a to prosím statisticky sníženou masivní emigrací těch nejschopnějších. Můžeme mu to jistě odpustit, neboť za neřešením eurokrize stojí Německo. To nepustí Jižanům ani chlup a fiskální ordnung je odsoudil k nekonečné hospodářské stagnaci. Juncker si proto musel svůj projev nechat odsouhlasit německým financministrem. Vize je ale vize, a tak nám alespoň připomněl, že má výjimku ze společné měny výlučně Dánsko. A vytvoříme společnou armádu a prezident bude jeden (za Komisi i za Radu) a europoslanci budou hrdými členy panevropských stran a budou reprezentovat Evropu, nikoli pouhé „regiony.”\nCo také starému matadorovi evropského federalismu zbývá, když pravidla určuje Berlín navýsost spokojený se statutem quo a ani nadějný mladý prezident Francie fiskální eurovládu nad Německem neprosadí.\nNení to krásné, když se idealismus a kariéra vzájemně doplňují?\nM. Mikulec Jistě, pane ministře Jak říkal úředník Humphrey v seriálu Jistě, pane ministře:... 20:56 22.9.2017\nK. Kořinek Nemecko vzdy skodilo evropskym narodum. 19:06 22.9.2017\nJ. Kubik Ať žije Merklová Ať si pan Tomský, Klaus , Robejšek a všichni ruští rtollové... 17:18 22.9.2017\nE. Erat Re: Ať žije Merklová Jistě, Němci jsou stádní národ, takže jdou za vůdcem i... 18:55 22.9.2017\nD. Nowodny Re: Ať žije Merklová Pan Tomsky "rusky troll"?????????? 20:12 22.9.2017


ŠOKUJÍCÍ STUDIE: Jaká je průměrná délka pánského přirození? Budete koukat! – eXtra.cz\nKaždému muži záleží na velikosti jeho penisu. A pokud říká, že ne, tak prostě lže. Je známo, že čím větší má muž penis, tím je to lepší. Ale je to pořád ještě pravda? 25. 1. 2017 10.30 | Autor anet\nPodle nejnovější studie britských vědců z Kings College v Londýně s názvem Am I Normal? (Jsem normální?) se průměrná délka pánského přirození poněkud změnila. Výzkumu se zúčastnilo 15 521 mužů z 20 projektů z celého světa a výsledky jsou více než překvapivé. S průměrnou délkou penisu je to totiž jinak než dříve. Informoval o tom portál GQ.\nVýsledky studie jsou přesné, protože si je muži neměřili sami, ale vše obstarali odborníci. Podle výzkumu až 45 procent mužů, kteří mají délku svého nádobíčka průměrnou, touží po mnohem větší chloubě. Zatímco muži, kteří mají jen malý penis, to tolik neřeší a nějak se se svým údělem smířili.\nA jaké jsou výsledky? Průměrná délka penisu v normálním stavu je 9,16 centimetrů. Při erekci mají muži průměrně 13,12 centimetrů a jen 5 procent mužů má při erekci 16 centimetrů. Při ztopoření je průměrná tloušťka 4,59 centimetrů a průměrný obvod je 9,31 centimetrů. Z výzkumu také vyplynulo, že nejmenší mužské přirození měří při erekci jen 7 centimetrů.\npenis studie výzkum News


Dřevojas - Koupelnová skříňka BIG INN SZZ 80 - N01 Bílá lesk / Úchytka T01 / D02 Bříza (132453A) - Svět koupelny.cz\nDřevojas - Koupelnová skříňka BIG INN SZZ 80 - N01 Bílá lesk / Úchytka T01 / D02 Bříza (132453A)\nZávěsná koupelnová skříňka BIG INN SZZ2 80 je součástí rozmanité kolekce , vyznačující se objemnými zásuvkami, do kterých bez problémů uložite i velké předměty, jako jsou prášky na praní, ručník, osušky a jiné předměty denní hygieny. Vhodné do menší… (celý popis)\nZávěsná koupelnová skříňka BIG INN SZZ2 80 je součástí rozmanité kolekce , vyznačující se objemnými zásuvkami, do kterých bez problémů uložite i velké předměty, jako jsou prášky na praní, ručník, osušky a jiné předměty denní hygieny. Vhodné do menších rodinných koupelen.\nUmyvadlová skříňka BIG INN SZZ 80 je konstruována jako závěsná, bez možnosti přidání nožiček. Skříňka disponuje jednou velkou zásuvkou, která je uložena na značkovém kování Hettich. Speciální systém výsuvů zajišťuje tlumené dovírání zásuvky a při jejím neopatrném nebo rychlém dovření zabrání jakémukoliv nárazu o korpus skříňky. Na kování Hettich dáváme celoživotní záruku.\nSoučástí ceny této koupelnové skříně je s hranatým tvarem a pochromovaným odtokem. Vanička umyvadla má v přední části praktické zešikmení. Horní plocha umyvadla je rovná a může sloužit pro odkládání různých předmětů.\nKoupelnovou skříňku BIG INN SZZ 80 dodáváme pouze v závěsném provedení bez možnosti instalace nožiček.\nObjemná zásuvka s možností dokoupení pořadače.


TolkienCon 2017 - První část | Mittalmar\nTolkienCon 2017 - První část\n15. února 2017 v 10:45\t| Irith\t| Tolkienovské akce\nDlouho očekávaná reportáž z letošního TolkienConu konečně tady! Dozvíte se jak Con (a hlavně přípravy na něj) prožíval Mittalmar, co všechno je udělat, když chystáte Elfohobití Koutek nebo co to je, postavit takovou noru.\nTato část pojednává především o měsících Conu předcházejících a pak o prvním dni samotné akce - o pátku.\nDobrovolníci na pomoc na další ročník vítáni :-)\nPři čtení prosím pamatujte na to, že celá reportáž je psaná zcela konkrétní osobou se zcela subjektivními pocity a názory. Jedná se tedy jen o "jednu stranu pohledu" ke všemu ovlivněnou tehdejším stavem pisatele i vnějšími okolnostmi. Nejedná se tedy o objektivní zprávu.\nPřípravy na Con byly tentokrát poněkud obtížnější. Vlastně bychom mohli s vyprávěním začít někdy na podzim, kdy proběhlo Eruhantale, elfí podzimní slavnost u Laisi. Tam byl totiž mimo jiné dohodnut i první bojový plán na letošní Con. Rozhodli jsme se, že Koutek budeme organizovat dvě - já a Laisi. Říkala, že už se cítí příliš unavená a nemocná, aby táhla Koutek, ale souhlasila, že nám s ním ještě tento rok pomůže. Měla jen dvě podmínky: 1. že nebude muset poskytnout věci ze své domácnosti, zejména nádobí 2. že jí někdo pomůže s vařením. Nakonec jsme se dohodly, kvůli jejímu odlehlému bydlení, že přijedeme předem na lembasovou brigádu, ale čerstvé jídlo uvaříme každá zvlášť, ona polívku a bramborový salát, my kuřata a slané koláče. Dělalo jí to starosti, ale nechala se přemluvit, když jsme ji ujistily, že budeme vařit po poradě s maminkami a jen to, co určitě zvládneme a bude kvalitní. Jak to dopadlo uvidíte dále.\nUž od nějakého toho října se rozeběhly první přípravné práce. Vážně by mě zajímalo, jestli někdo z Conu na nějakém programu dělal déle než my… Kdo ještě nezkusil organizovat a sestavovat program čítající celkem čtrnáct položek, nepochopí. A pokud ano, ať si k tomu ještě domyslí dva další programy navíc (jedno vyhlášení soutěže a jednu přednášku). K tomu si jako konstantu přidá i výzdobu Koutku, jídlo a fakt, že oněch čtrnáct položek programu mu neustále hrozí, ať se je ani neopováží dát v čase vystoupení FS/vystoupení PHS/Flight of the Noldor/jejich vlastní přednášky/doplňte dle potřeby. To si vynásobte faktem, že Koutek je v lednu a to se uzavírá pololetí, že začínám dělat řidičák a že jsem se upsala k vedení přírodovědeckého kroužku, vydělte dvěma až třemi a půl (Polly pomáhala intenzivně, ostatní občasně) a vyjde vám… ne, raději ani nechci vědět.\nPřímo na Eruhantale jsem po cestě do Entího lesa (co taky dělat jiného, když musíte mlčet a meditovat) dala dohromady nějaký základní plán workshopů i programu a začala s realizací. Tj. nechala si to schválit Laisi a rozdělila si Mistry na ukecávání. Jako nejvyšší meta byla položena Nina, která nikdy nikam nepřijela.\nNejvětší kus práce se asi odvedl na Volání Rádovských, kde jsem jedno celé dopoledne věnovala pendlováním mezi počítačem a programem minulého Conu a sestavovala kdo, kdy, kde, jak a za kolik. To totiž není tak, že bych prostě mohla sestavit ideální program s ideálními časy a bylo by po starostech, ne ne ne. Mistři a další účastníci programu totiž mají vlastní přednášky, přednášky co mají jejich nejlepší kamarádi a oni je nemohou zmeškat, přednášky na které jdou prostě všichni tak já taky a další a další věci a přání. Takže celé sestavování obnáší především neustálé dolaďování a přehodnocování dle požadavků jednotlivých človíčků. To bylo ještě ztížené tím, že jsem neměla ani nástin nějakého programu (jen že FS bude v pět, což ovšem třeba taková Daniela netušila a strašně překvapeně se mě ptala, jak to vím, když oni ještě ani oficiálně nevyvěsili že, natož kdy budou hrát) a tedy jsem netušila, co za přednášky bude. Ale bylo mi slíbeno, že když své požadavky zašlu do konce listopadu, bude program upraven dle mého přání. Myslím, že nakonec se to mě i orgům povedlo doladit dobře. Nejvíce mě dostal jeden nejmenovaný mistr, který mi před Conem pětkrát psal apelující meil na téma "mám přednášku a fakt se mi to nemůže krýt s ws, doufám, že na to myslíš" a já mu většinou oplácela variacemi na "ubohý, urvaný hobit se FAKT snaží, ale neumí čarovat, stejně jako není jasnovidec a netuší, kdy ta přednáška bude". Tohle se odehrávalo před Conem. A na Conu ten samý mistr prohlásil, že příště potřebuje na ws víc času a dal by si tak… tři hodiny. A v atraktivnějším čase. Zabít. A zakopat v lese.\nProgram jsme ale nakonec doladili. Workshopů bylo celkem jedenáct ve třech blocích (příště to musíme více rozložit). A kromě klasických ws jsme měli i nějaké zbrusu nové a neokoukané - výuku tří druhů elfích písem, dřevořezbu, vyprávění, poetický workshop a samozřejmě workshop knižní vazby.\nKromě ws jsem se rozhodla do programu zařadit i další body. Hudební vystoupení Aha, Katky Schwarzerové a Boži a, na to jsem obzvláště hrdá a považuji to za největší objev Conu, přednášku Svatoslava Hofmana o Českém Hobitínu. No a samozřejmě nezbytná Elfí slavnost, na kterou jsem ukecala Barděte, aby nám tam hrál. Vypadá to idylicky, co? Bardě byl moje tajná zbraň, protože jsem tušila, že svou hrou naprosto ohromí. To jsem totiž ještě nevěděla, co všechno se může semlít.\nTo by bylo k programu. Ovšem Koutek není jen o programu. Je i o výzdobě. Po zkušenostech z minulého roku jsme se rozhodli nerealizovat 3D noru ve formě stanu, ale věnovali jsme se raději myšlence nory placaté a tedy prostorově poněkud méně náročné. Ono totiž snažit se tancovat mezi norou velkou přes půl místnosti, klávesami, stolem s jídlem, stolem s workshopy a kuchyňkou není žádná sranda.\nProhlásila jsem, že noru vyrobím. Má idea se skládala ze čtyř kartonů a spousty zelené látky. Co přesně jsem s tím chtěla vyrobit, je ve hvězdách. Nicméně jsem nakoupila karton (zkuste si někdy jet metrem se čtyřmi kartony o rozměrech 80x100). A začala realizovat noru. Chtěla jsem ze dvou kartonů vyrobit dveře, nějak je připevnit na podlážku ze zbylých dvou plátů tak, aby se dveře daly otevírat, a všechno to nějak obložit látkou. Celá genialita mého nápadu ovšem spočívala v něčem jiném - dveře měly být otevírací. A uvnitř, po otevření se měl zobrazit pohled do vnitřku nory. Ne, neptejte se mě, jakým mechanismem to mělo držet, jak se to mělo otvírat či jak jsem tam chtěla přidělat zelené závěsy. Teď se bavíme o čase někdy na konci listopadu. To jsem takové drobnosti ještě vůbec neřešila, ty jsem měla v plánu začít řešit až v lednu.\nAegeri jsem poprosila, ať mi nakreslí obrázek vnitřku nory o rozměrech metr krát metr. To měl být základ. No a já si jednoho dne pustila Audio Morta, roztáhla se na dlaždičky před kamna a začala tvořit. Ze dvou kartonů jsem vyřízla dva půlkruhy, lícující k sobě tak, aby po slepení dávaly kulaté dveře. Po jakém slepení, ptáte se? To tehdy ještě nebylo specifikováno, jisté bylo jen, že to nějak slepím. A že to ideálně bude držet.\nProtože jsem chtěla dveře zeleně lakované, snažila jsem se sehnat něco, co by po aplikaci na karton vypadalo jako zelené nalakované dveře. Někdo mi poradil sprej (zkusily jsme použít ten, co ho měli u nás na kroužku na výtvarce. Byla to sranda, pobíhaly jsme s Polly na ulici před výtvarkou, stříkaly po kartonu zelenou barvu ze spreje a mávaly celou plachtou kartonu nahoru a dolů, aby to konečně uschnulo. Ne že by to tedy nějak fungovalo (sprej i mávání), ale zato jsme se pobavily. A kolemjdoucí také). Kdosi pak navrhl zakoupit tapetu. Ovšem tapetu zelených dveří nemají ani v Ikee. Nakonec jsem použila osvědčenou metodu umělců a zoufalců - temperu. Natřela jsem budoucí dveře nahnědo a černým fixem na ně namalovala strukturu dřeva. Tímto způsobem aplikace jsem ale rodinnou zásobu černých fixů vyčerpala dřív, než jsem vůbec došla k druhé půlce kruhu a musela jsem tedy v jistém plonkovém čase mezi úpravou ledu na bruslišti zakoupit fixy nové (ptáte se, co dělá hobit na bruslišti? Učí tam Polly bruslit. A ptáte-li se, proč se Polly na prahu dospělosti rozhodla naučit bruslit, zeptejte se jí. Jednak je to osobní ale hlavně to já nejsem schopná vysvětlit bez výbuchů smíchu).\nTyto fixy padly za oběť umělcově kreativní duši a náš dům je tak dodnes fixopustý.\nPoté byl čas na zelený nátěr. Vzala jsem zelenou temperu a své dílo přetřela na zeleno tak, aby podklad i struktura maličko vykukovaly. Made in Da Vinci. Zbýval už jen lak - bezbarvý lak, stříkaný v kůlně v nějakých mínus patnácti stupních, protože doma mi to stříkat z pochopitelných důvodů zakázali. Ovšem cesta dům - kůlna byla komplet celá namrzlá a tak se přenášení skoro dveří stalo poněkud adrenalinovou kratochvíli. A pád s dveřmi nad hlavou, snažíce se je držet tak, aby se neotřely o sníh je opravdový master-piece hodný každého budoucího geniálního umělce.\nTím byly dveře vyřešené. Ale ne tak propagace a samotný program. Jak jsem již říkala, bylo mi řečeno, že když sepíšu požadavky do konce listopadu, bude se to hýbat dle mě. Což se nakonec stalo. Božovi jsem o hodinu posunula jeho vlastní koncert, v sobotu zamíchala programem tak, aby Sváťa dostal projektor, a myslím, že jsem v konečném důsledku vlastně posunula i Flight of the Noldor kvůli své vlastní přednášce. Myslím, že bych příště mohla začít brát úplatky na změny v programu…\nA co plakátek a nezbytná propagace? Plakát nakonec vytvořila Laisi. První verzi dělala Aegeri, ale ten její byl nakonec zamítnut (promiň, Aegeri, stále Ti ještě dlužím tu masáž :-)) a chudákovi sindar zbylo jen Šárčino měkké rameno na vyplakání se. Pro umění je třeba trpět. Na Mittalmaru jsme zveřejnili dva články jako reklamu a Laisi vytvořila takovou tu akci na facebooku. O existenci této fb stránky jsme se dozvěděli pofidérně a náhodou, někdy asi dva týdny před Conem. Tož to k naší informovanosti a zběhlosti v moderních sdělovacích prostředcích.\nZbývalo doladit jídlo. Taková drobnost, jen na okraj. Samozřejmě. Domluvené bylo, že o víkendu před Conem přijedeme k Laisi napéct lembas a doladit celý plán. A zbytek vaření pak obstaráme my, hobiti. A to jednak nákupem v pátek před Conem a pak vařicí brigádou u mě doma ve čtvrtek před zahájením. K tomuto účelu jsem si přizvala téměř dobrovolné brigádníky - Polly, Šárku a Aredhel. Ale nepředbíhejme. Lembasová brigáda se měla odehrávat od soboty večer do neděle odpoledne. Tomu předcházelo složité domlouvání, protože já v sobotu měla rodinnou oslavu. Ale díky shodě mnoha okolností (a jednomu slibně se rozvíjejícímu milostnému vztahu jednoho člena rodiny) se nakonec podařilo a někdy ve čtyři jsem seděla ve vlaku směr Zadní Třebáň. S sebou jsem kromě jiného vezla i tři šípy a Polly.\nVe vlaku telefonát od Bagra, že nás může na nádraží vyzvednout a hodit k Laisi autem. Takže jsme jeli s Bagrem. Ukázalo se, že on, Aldariel a jejich děti jsou u Laisi na návštěvě. To byla dobrá zpráva. Mohli jsme si pořádně pokecat, Aldariel nám usmažila palačinky a prostě bylo veselo. A hlavně, odhalení roku, jsme se konečně dozvěděli, proč se Bagrovi říká Bagr…\nPrvní várku lembasu jsme dělali už v tu sobotu večer. Bylo to zajímavé, protože nám asistovaly obě děti. Jedno asi tři roky, druhé rok. A nevím, jestli si lembasovadlo dokážete představit, ale mohu vám pro ilustraci říct jedno - je to opravdu hodně horké a opravdu hodně nestabilní. Než jsme se naučili správně lembasovat, skoro polovinu první várky jsme zkazili. To a události pozdější mě jen utvrdily v přesvědčení, že kuchař ze mě fakt nikdy nebude.\nV neděli jsme lembas dodělali a hlavně pomohli Laisi sbalit věci do Koutku. Ukázalo se totiž, že zejména textil a nádobí jsem absolutně podcenila a bude nutné to vzít od Laisi. Která to vzala docela dobře, na to, že už několik měsíců žila v domnění, že všechno bez obtíží jistím…\nKvůli tomu, že část věcí jsme měli odvézt už teď, zavolala Polly rodičům, jestli by pro nás nemohli přijet. Ti opravdu přijeli. O hodinu dřív než bylo domluveno. V domě tak nalezli Irith s rukama v misce s těstem, kompletně celou umazanou od medu a mouky a Polly, běhající po domě nahoru a dolů jak veverka a přibližně podobně nervozní. Ale zabalili jsme a vše narvali do auta. To vše čítá i matraci. Kdo ještě nikdy nezkoušel rolovat a svazovat matraci, nosit ji ze schodů a rvát do kufru, přišel o mnoho.\nTaké jsme od Laisi obdrželi hotovost na nakoupení jídla. K tomuto úkonu došlo ve čtvrtek. S valou (nebo valií? valijí? valijkou? a nebo to jméno obnáší velké V?) a elfkou jsme měli sraz ve tři na zastávce tramvaje. Ano, plán takový byl. Do výsledku se ovšem vloudila stejná veličina, která figurovala i v Pollyině rozhodnutí naučit se bruslit a tak jsme ve tři teprve vyrážely ze školy.\nRozdělily jsme se na dvě skupiny. Skupina A čítající Polly a Šárku šla nakoupit veškeré potraviny, skupina B, tedy já a Aredhel šla nejdříve do výtvarných potřeb, do řeznictví a nakonec do obchodu počkat na skupinu A a přitom důkladně konverzovat, probírat nejnovější perličky, hlášky a drby a prostě klasicky plkat o všem možném. Po konečném setkání obou skupin jsme zamířili na místo, kde měla naše krasojízda pokračovat plánovanou přehlídkou našeho kuchařského umění. Jen pro ilustraci dodám, že když jsem mamce říkala, co všechno a jak jsme spáchaly, reagovala větou "takhle se nikdy nevdáte." Ale je fakt, že zrovna my čtyři jsme v tomto ohledu mezi námi Mittalmarovci vážně lůzři :-).\nIdea byla navařit tři pečená kuřata, bramborovou buchtu, slaný koláč a velikonoční nádivku. Realita se ukázala býti tvrdou, plnou kvásku, podezřelých receptů a divně oranžových brambor. Ne, teď vážně. Když strouháte brambory, má z nich týct oranžová voda? A mají být ve výsledku takové… načervenalé? Naše teorie je, že za těch pět minut venku asi nějak namrzly, ale nevím. Ani biolog Šárka si s tímto jevem nevěděla rady a pro jistotu jsme se zapřísahaly, že se té buchty z konzumačního hlediska ani nedotkneme.\nDetaily vaření asi netřeba popisovat, už byste od nás nikdy nic nejedly (zvlášť po tom mrkvovém salátu made by Polly na Rádovských, co :-) ). Jen řeknu, že kuřat se mistrovsky zhostila Aredhel (a kuřata, s česnekem všude kam se jen narvat dá (v životě bych neřekla že má průměrně velké kuře tolik tělesných dutin) byla ve výsledku jediným jídlem, které se nám opravdu povedlo), bramborová buchta nám nakynula a přetekla z pekáče (nemluvě o tom, že jsme ji jaksi zapomněly osolit a ve výsledku prý chutnala jako droždí), pizzu jsme omylem místo pečení grilovaly (na tuto chybu musela přijít až moje maminka) a do nádivky z nějakého blíže neurčitého důvodu Polly se Šárkou nakoupily na tenounké plátečky nakrájené uzené (alespoň nehrozilo, že to někomu zaskočí). Ale objev dne, Šárka umí dělat kvásek. A to bylo vážně potřeba, protože ta věc je všude. Prostě všude! A pozor, když smícháte kvásek s oranžovými bramborami, dostanete Hrnečku vař. A poučení pro příště? Žádné příště nebude, příště bez jídla. Tohle byl pokus, který nám ukázal, že tato cesta je zavřena. A torza našich neslavných pokusů jakož i traumatické zážitky kila brambor a dvou kuřat ji střeží.\nPolly odešla brzo, zbylé dvě pomocnice zůstaly asi do devíti, pomáhaly mi dobalovat, tisknout plakátky apod. No sranda byla. Přitom jsem je stihla seznámit i s kompletním plánem "Co bych udělala já ve věci Kalendáře, kdybych byla Vámi". Mohu směle říct, že už začínají realizovat :-).\nPátek 20.1.2017- První den Conu, nikoliv první den tohoto šílenství. A protože jsem na střední, nemohla jsem si udělat volno jako někteří a musela jsem na půl dne ještě tvrdnout ve škole. A až tam jsem si uvědomila, že jsem ve víru včerejšího vaření zapomněla na ovocný salát. Takže sms Šárce, ať sežene kompoty (Aredhel prý nemá čas (výmluvy!) a ostatní jeli z různých koutků republiky). Nakonec se domluvilo, že slavné kompoty koupíme až odpoledne, protož teď by to Šárka nepobrala a to ani s využitím veškeré své čarovné moci. Je zima. Tak co čekat.\nPo škole bylo nutné co nejdříve dojít domů, umýt si vlasy, dobalit a hlavně dýchat. Měla jsem velké štěstí, že mě na Con vezli rodiče autem, jinak by to asi nešlo. Tu kupu věcí bych prostě nepobrala. I tak jsem měla mírné zpoždění (i když z části kvůli tomu, že jsem se pro různé věci musela snad třikrát vracet. Nejdřív jsem doma nechala ony slavné poživatiny, potom celou noru a nakonec tuším věc nejdůležitější - mobil).\nEntonymu a Polly jsem slíbila, že dorazím ve čtyři. Vzhledem k tomu, že jsme vyjížděli ve čtvrt na pět, začínalo býti jasné, že to asi tak trochu nezvládám. Vzala jsem si tedy k ruce telefon, abych mohla přijímat zoufalé telefonáty od panikařících přátel, balancujících na hraně propasti zoufalství, protože má maličkost ještě není na místě, aby vše v poslední vteřině zachránila. Jediný kdo ale nakonec zavolal, byla Tani, že už dorazila, ale nikdo známý tam není. Jako by jí nestačil barák orgů. A Entony s Nareth, rázující od spodního patra po nejvyšší a sobecky si zabírající nejlepší místa na plakátky. Ale musím říct, že ty naše plakáty byly určitě lepší. Rozhodně! Uklidnila jsem Tani, ať počká, že tam hned budu. Dorazila jsem v půl páté s jazykem na vestě. A Polly přivezl tatínek v pět. Začínala jsem si připadat jako dochvilný hobit.\nStěhování věcí z auta (které před školou nesmí parkovat) nahoru do patra je vždycky zajímavé. Opět jsem do té zimy vyhnala nějaké naprosto neznámé lidi, které jsem potkala na chodbě… Ale celý náklad byl díky tomu odnošen docela rychle a policisti ani nestihli náš dopravní přestupek zaregistrovat. Myslím, že bych někdy těm lidem, co mi to každoročně pomáhají nosit a přitom se známe jen díky komunikaci typu "Nutně potřebuju pomoc něco odnosit, pojď!" měla přinést minimálně čokoládu… A když jsme tak u toho… myslím, že jsem slíbila čokoládu Potty, té paní co to se mnou celé domlouvala a kvůli mně hýbala programem jak špatně vystřiženým puzzle. Hm, já ji zkusím přinést příště, slibuju!\nNáklad jsme složili před třídou, kde se měl celý Koutek odehrávat a já se přivítala s Tani.\nUž jen uložit sestře věci na spaní a jít dělat to, co jsem později dělala celý víkend - organizovat. Mám podezření, že jeden z těch hlavních orgů tam na mě musí být poněkud naštvaný. Je to přesně ten, se kterým jsem za celé ty tři roky prohodila jen "Potřebuji nutně pomoct stěhovat!" (ale zato mu tuto větu opakuji s železnou pravidelností) nebo "Potřebuju koště". Ale sehnal mi koště (stejně jako minulý rok) a nevypadal nijak zvlášť naštvaně. Dáme si příští Con repete?\nKoště jsem předala Tani a já začala tak nějak vymýšlet celé rozestavení učebny. S pomocí nějakých úslužných lidiček jsem dotáhla žíněnky a vyžebrala nějaké lavice. Mám takový dojem, že celý pátek vlastně byl jen o přenášení lavic a židlí. Některé byly moc velké, jiné malé, některé zelené, které do naší třídy v žádném případě nemohly, ty správné červené měl zase Bronec… no bylo to vtipné. Zvlášť když jsem si až pozdě uvědomila, že kuchyňku se snažíme udělat z místa, kde stojí počítač a veškerá třídní elektronika.\nKdyž přijela Polly, vyslala jsem ji nakreslit na tabuli mapu Kraje. A Tani mezitím dometla (za značně kyselých pohledů, asi čekala nějakou intelektuálně náročnější práci než zametení jedné středně velké třídy). Mohlo se tedy začít stavět.\nZačali jsme stěhovat. Postupně přijížděli i další členové našeho (ne)dobrovolného stavěcího klubu. Výtvarníci ovšem téměř ihned odešli věšet výstavu. A těch… kolik? padesát?... obrazů věšeli stejně dlouho, jako jsme my zařizovali celou jednu třídu. Mám neodbytný pocit, že se prostě flákají. Což byl ale poněkud problém, protože já je potřebovala na stavbu nory. Ale protože ani po třech hodinách stále ještě nebyli hotoví, udělali jsme to nakonec sami (a určitě líp!).\nPolly a Třezalka šly nakoupit do lahůdkářství jídlo, které jsme ve čtvrtek nesehnaly a pak samozřejmě sehnat i nějaké ty kompoty. A my ostatní stěhovali lavice, věšeli látky, stavěli noru… Věšení šátků se s elegancí ujala Aredhel. A nakonec to opravdu drželo, i když celá konstrukce na začátku vypadala, že nám při sebemenším závanu větru kompletně spadne na hlavu.\nNora se ukázala jako problém. Díky nápadu od Bagra jsem si od Třezalky vyprosila stanové tyče, které měly tvořit vnější opěrnou konstrukci pro zelené látky. Ne, vážně nevím, jak bych to dělala bez toho. Některé věci je prostě lepší nevědět. Slepili jsme obě půlky dveří k sobě a zjistili, že jsem zapomněla na kliku. Takže Jožka se svým bratrem se jali z kousku žluté vlny, krabičky od režné nitě a drátku vyrábět knoflík na dveře a ten posléze na zmíněný objekt připevňovat.\nAegeri nám poskytla obrázek do vnitřku nory (o 20 cm kratší než jsem potřebovala), který Terka odborně nalepila na podklad. Ten obrázek byl vážně úžasný. Když jsme ho vybalili, všichni nad ním chvilku pietně stáli v němém úžasu, než se ho odvážili vůbec dotknout. Na volnou plochu podkladu jsme měli (tzn. - idea byla) přilepit i samotné dveře tak, aby se daly otvírat jakoby v pantech…. Dobrý nápad, co? Jen ty panty chyběly.\nVelkým úkolem se ukázalo býti samotné ohnutí dveří. Což jsem nakonec provedla já, protože Pomněnka i Jožka se báli, že to zničí. Alespoň mají úctu k mistrovským dílům :-) Pak jsme dveře nechali uschnout do rána.\nJednoho orga jsem ještě pověřila tím, ať vypojí počítač, abychom si z katedry mohli udělat kuchyňku. Tam ještě nastaly menší problémy s lavicemi (žádné dvě k sobě totiž výškově nepasovaly), ale i tyto nepříjemnosti byly nakonec vyřešeny. A když se to vezme kolem a kolem, po dvou a půl hodinách jsme Koutek měli skoro postavený. Zbytek jsme dodělávali v sobotu ráno.\nByl čas na zaslouženou odměnu - program. Tímto programem byl Mášin koncert. Máša zpívala několik starých, ale i zcela nové a, pozor držte se, optimistické písně.\nKoncert se myslím opravdu vydařil, i když, alespoň v mém případě, jakékoliv soustředění značně ztěžovala vyhlídka dalšího bodu programu - vyhlášení Semenáčku. To mělo být na hodinu. Což jsem netušila. Já měla za to, že jsem uváděla maximálně půl hodiny. Naštěstí na konci mělo být zahájení ilustrátorské výstavy, takže se čas maličko zkrátil (o pět minut, my jedééém!). Ale i tak, jak později řekla Daniela "Vážně jsem netušila, co nám tu chcete tu hodinu povídat". Ale nakonec jsme to zvládli. Mluvila jsem hlavně já, s přizvukováním od Polly. Publikum bylo místy na zemi smíchy, takže soudím, že to byl úspěch. Ceny jsme taktéž předaly v pořádku a vzhledem k počtu lidí, kteří na celém programu byli, doufám, že příště bude účast zase o kousek větší :-).\nA pak jsme s Polly zalehly. Tedy se o to alespoň pokusily. Jak to tak vidím, tak má vyhlídka, že budu jednou spát přímo na Conu, je opravdu bláhová. Usnuly jsme někdy v půl třetí. A šly jsme spát v deset. Mezitím tam samozřejmě chodilo hafo lidí, někteří chrápali, a na chodbě neustále někdo hrál.\n1 Jeremiáš, co je líný se přihlásit | 15. února 2017 v 19:11 | Reagovat\nSkvělá reportáž, zvlášť boje se dveřmi jsou úžasné. A s vařením to nevzdávej, když to jakž takž zvládá i trpaslík...\n2 Laisi | 16. února 2017 v 16:01 | Reagovat\nNo, jestli celé to financovat, zabalit půlku domácnosti (ne ještě jsem všechen ten textil nedoprala :)), mít dva workshopy, přednášku, slavnost a bojovku pro školní děti je "nic", tak si to fakt příště dělejte už sami. Ale ty dveře a vnitřek nory jsem hlubce obdivovala a ta výstava na chodbách byla zkrátka skvělá!\n3 Ilian | Web | 16. února 2017 v 16:03 | Reagovat\nTak alespoň víme, co se dělo, když jsme se nemohli jet podívat osobně . Tu nemoc chytli všichni v okolí...\nVařit neumím vůbec...kdyžtak chleba s máslem\nJinak skvělá reportáž, těším se na další část\n4 Aegeri | E-mail | 16. února 2017 v 22:42 | Reagovat\nSkvěle napsaná reportáž, těším se na pokračování A ještě jednou díky - nejen za con, ale i za sobotní setkání (ps: běháním v práci se záda trošku narovnala )\n5 Vendy | Web | 17. února 2017 v 19:56 | Reagovat\nSkvělá reportáž. Mrzí mě, že jsem tam nemohla být :( Ale tak snad dám oslavu.\n6 Neklan | 18. února 2017 v 13:27 | Reagovat\n:Já vás obdivuji všechny, včetně těch, kteří "jen přijeli na čumendu". Myslím, že to, že hobiti nedoceňují plně význam hraničářů a elfů není z nedostatku vděku. Jsou tací, kteří nejen, že nedojeli, ale ještě k tomu drze odmítli možnost přispět svou drožkou do mlýna. Mea culpa! Omlouvám se!\n7 Aredhel | Web | 10. března 2017 v 12:16 | Reagovat\nUbohý hobite, vážně tě lituju, takových věcí! (Na druhou stranu, když se někdo v podobné situaci ještě dokáže upsat k vedení přírodovědného kroužku, trochu si o to říká... ) Též hluboce obdivuju tvoje organizátorské (super)schopnosti, některé věci prostě zvládneš jenom ty. Ale jedenáct workshopů je vážně HODNĚ. Nebylo jich v minulých letech míň? Vážně jich musí být tolik? Je nutné, aby se v koutku bez ustání něco dělo? Nechápej mě špatně, bylo to skvělé, ale Con je plný programu, tak by v koutku možná šlo na chvíli zabrzdit... (Koukám se na program a vážně tam není půl hodiny volné!) Každopádně máš můj obdiv!\nBalancování s těžkým, objemným předmětem na namrzlém povrchu znám. Cestou na generálku Aredhel jsem parádně uklouzla s harfou - naštěstí jsem padala na sebe a ne na nástroj.\nVaření bylo památné - jsme vzácní talenti. Myslím, že "žádné jídlo" je dobrý nápad. Ale byla to sranda, to zase musíš uznat.\nNediv se, že se všichni báli ohnut tvoje dveře - co by se stalo, kdybychom to pokazili?\n8 Irith | Web | 10. března 2017 v 18:15 | Reagovat\n: Jop, bylo. Někdo je holt megaloman\nJo, to byl taky argument. To se mě vážně všichni tak bojí?\n9 Bardě | 30. května 2017 v 14:03 | Reagovat\nAd přípravy od října: FS tradičně začíná na jaře předchozího roku!\nAd úplatky za změny v programu: Program se mění před akcí pořád a podle každého už se někdy změnil, takže by to skončilo nekonečným korupčním kruhem.\nKaždopádně děkuji za tuto subjektivní rekapitulaci a nahlédnutí do soukromého itineráře perianů z Kraje, bez nichž by TC postrádal značnou část své tak specifické atmosféry.


Hospodaření úředníků poškozuje farmářské trhy - Vitalia.cz\nVitalia.cz » Jídlo » Co jíst » Hospodaření úředníků poškozuje farmářské trhy\nFarmářské trhy na Jiřáku kopírují někdejší kauzu Kubáň. Pořadatel z ničeho vydupe úspěšné tržiště, načež ho radnice vyžene a nahradí vlastním organizátorem. A pak už se jede z kopce…\nPetr Havel 14. 6. 2019\nNeodůvodnitelná snaha někdejšího vedení Prahy 3 provozovat farmářské trhy v tomto obvodu vlastními silami (respektive silami nějakým způsobem spřízněných subjektů) má, jak se ukazuje, další kapitolu. Poté, co se radnici Prahy 10 nezdařilo navázat na tradici oblíbených trhů, kterou vybudoval spolek Archetyp na Kubáni, čeká zřejmě něco podobného trhy na Jiřáku na Praze 3.\nJak zničit zaběhlé trhy\nO informace týkající se hospodaření spojené s trhy na Jiřáku opakovaně žádala organizace Transparency International. Nejprve neúspěšně, nakonec se ale u nového vedení radnice úspěchu dočkala a informace získala. Z nich vyplývá, jak Transparency International uvádí, „že v letech 2017 a 2018 nebyly některé náklady přiměřené vzhledem k rozsahu a formě pořádané akce. Konkrétně se jednalo o náklady na marketing (mj. správu profilů na sociálních sítích) nebo úklid, vždy v řádech statisíců za rok. Další stotisícové částky byly v roce 2017 vypláceny na správu a provozní služby, přestože se Správa zbytkového majetku (vlastněná městem) stala pořadatelem trhů právě z toho důvodu, aby správu Trhů na Jiřáku prováděla přímo společnost ovládaná městem,“ praví ve stručnosti zpráva Transparency.\nUpřímně řečeno, není se čemu divit. Celou řadu pochybností, netransparentní výběrové řízení a urputná snaha města kontrolovat farmářské trhy na svém území provázely i kauzu Kubáň; bylo by spíše divné, kdyby se městská část k farmářským trhům na Jiřáku chovala nějak zásadně jinak.\nPodrobně kauzu popisuje například Tomáš Marek na blogu iDnes: Jak se boj o obecní blaho v průšvih obrací. Své zkušenosti s radnicemi popsali pro server Vitalia.cz i pořadatelé trhů Šárka a Jiří Sedláčkovi ze spolku Archetyp: „Zakládat kvalitní farmářské trhy je dlouhodobá a pracná investice,“ vysvětlují.\nJde o celkovou pověst farmářských trhů\nDůležitý je ale především dopad na zákazníky farmářských trhů a image farmářských trhů jako takových. Jak již totiž nesčetněkrát zaznělo, nejsou trhy jako trhy. Nejde přitom jen o nabídku produktů, které se prodávají na skutečných trzích a jim podobných, ale vlastně jiných „jarmarcích“, ale také o původ prodávaného zboží a ty, kteří jej prodávají.\nNa klasických farmářských trzích by mělo být – logicky podle názvu – nabízeno zboží od farmářů (někdo je na ten pojem háklivý, takže tedy jinými slovy přímo od zemědělců či sedláků). To jsou ovšem jen zemědělské suroviny a potraviny z nich vyráběné, případně ještě zboží, které s výrobou potravin či jejich konzumací přímo souvisí. Zemědělci prostě nejsou výrobci aut, jejich doplňků nebo bižuterie.\nVzhledem k tomu pak, že se na skutečných trzích má správně prodávat produkce drobných a středních zemědělců, je také zřejmé, že jde o potraviny domácího (českého) původu, minimálně z pohledu hlavní suroviny. Na tyto parametry ovšem mnozí organizátoři trhů (a radnice už vůbec ne) nedbají. Dbá na ně ale již zmiňovaný spolek Archetyp, který byl v minulosti vyměněn za jiné provozovatele, jak na Kubáni, tak na Jiřáku.\nRadnice „vrátila“ Kubáň, stane se to i u Jiřáku?\nNa Kubáň se nicméně na základě vypsaného výběrového řízení Archetyp letos vrátil a úroveň v lokalitě se zvedá; i tím, že se do ní vrátili skuteční farmáři (zemědělci, sedláci). Stane-li se tak i na Jiřáku, je ovšem otázkou. Naděje tu ale je. „Kdybychom dostali možnost v transparentním výběrovém řízení na provozovatele farmářských trhů na Jiřáku uspět, tak bychom o to přirozeně zájem měli,“ říká šéf Archetypu Jiří Sedláček.\nNebylo by to vůbec na škodu, nejen pro zákazníky trhů, ale třeba i z pohledu životního prostředí. Právě Archetyp usiluje na „svých“ trzích o bezodpadový prodej a ve finále totální redukci plastů a plastových obalů, v nichž se výrobky prodávají nebo v nichž si zákazníci nakoupené zboží odnášejí. I to je příspěvkem ke stále ještě dobré image farmářských trhů, kterou ovšem mnozí jiní, bohužel i (ne)zodpovědní úředníci, často poškozují jak nabídkou překupovaného zboží, tak klientelistickým přístupem.\nGalerie: Farmářské trhy Jiřák v r. 2015 pod správou spolku Archetyp\nVčera jsme tu měli farmářské trhy, na kterých byly inzerovány produkty od místních farmářů. Takže se prodávaly jahody (podle nesladké chutí asi z Holandska nebo Polska), meruňky ze Španělska a rajčata z Itálie. To už si rovnou člověk může zajít do hypermarketu a nemusí se mačkat mezi předbíhajícími se důchodci. :-p


GEOGRAPHICAL NORWAY - WALKHARD.CZ\nModerní outdoorové oblečení pro ženy a muže s motivy jachtingu, golfu, Norska, Kanady, Anglie, USA.\nANAPURNA zimní bunda...\nProšívaná bunda Biwa Men 001 od Anapurna. Kapuce i kožíšek jsou odepínatelné. Je vybavena mnoha kapsami. Bunda je vyrobena z materiálu: vrchní materiál 100% polyamid, podšívka 100% polyester, vycpávka 100% polyester. Vhodná do chladného počasí.\nBenoit Men je bunda pánská prošívaná od GEOGRAPHICAL NORWAY. Bund má dvě boční kapsy a zapínání je na zip.\nCHOUBAKA MEN je pánská letní bunda od Geographical Norway. Je vybavena 4 vnitřními kapsami a dvěma vnějšími se zapínáním na zip. Bunda je zdobena nášivkami Geographical Norway. Bunda je vhodná na přechodné roční období a léto. V límci je ukryta kapuce.