Knihy od Artur Koks | Kupte na Martinus.cz\nKnihy Artur Koks\n• En Face, 2016\nDívat se na politickou realitu s humorem není jednoduché. A o vtipný návrh řešení řady problémů se dosud nikdo ani nepokusil; nota bene v satirické rovině. Logika prostého „selského rozumu“ se přes řadu ověřených životních...\n• En Face, 2011\nPublikace přináší souhrn humorně ironických fejetonů, jimiž autor v týdeníku Listy moravskoslezské komentoval politické i společenské události, které se v průběhu roku valí na prostého občana. To zvláštní - až neskutečné..


Poslanci chtějí zřídit vyšetřovací komisi k předražené dálnici D47 – Novinky.cz\nZleva bývalá šéfka kontroly kvality na ŘSD Miloslava Pošvářová, Olga Havlová z hnutí Úsvit, Herbert Pavera z TOP 09 a Karel Šídlo z KSČM na tiskové konferenci\npátek 25. července 2014, 11:06 - Praha\nHavlová na páteční tiskové konferenci uvedla, že týž den podala návrh předsedovi Poslanecké sněmovny Janu Hamáčkovi. Má podporu části poslanců Úsvitu, TOP 09, lidovců a komunistů. K návrhu se přiklonila pětina všech poslanců, což je podmínka pro vytvoření komise. Poslanci proto předpokládají, že Hamáček jejich návrhu vyhoví.\nKomise má mít devět členů z řad poslanců. Jako odborná poradkyně má být k dispozici bývalá šéfka kontroly při ŘSD Miloslava Pošvářová. „Budu k dispozici poslancům k tomu, aby se dozvěděli, jak dálnice vypadá,“ uvedla v pátek.\nPřipomněla také, že kilometr dálnice stál miliardu korun. „Občané tohoto státu mají právo na to, aby se vady bezplatně opravily,“ prohlásila.


Ludmila Mlýnková, Olga Macíková: Učebnice současné španělštiny, 1. díl + mp3 cena od 328 Kč - Srovname.cz\nNapsat recenzi pro Informace o Poradna Ludmila Mlýnková, Olga Macíková: Učebnice současné španělštiny, 1. díl + mp3 Učebnice/Odborná literatura\nLudmila Mlýnková, Olga Macíková: Učebnice současné španělštiny, 1. díl + mp3\nUčebnice současné španělštiny 1.díl od Olgy Macíkové a Ludmily Mlýnkové je určena všem zájemcům o získání základů španělského jazyka, je vhodná také pro samouky. S její pomocí lze rozvinout schopnost komunikovat a psát v běžných životních situacích. Učebnice současné španělštiny 1.díl vychází ze současné evropské ...a dál? Do obchodu »\nProdukt Ludmila Mlýnková, Olga Macíková: Učebnice současné španělštiny, 1. díl + mp3 neprodává žádný obchod s kamennou pobočkou. Zobrazte si všechny obchody nebo zkuste podobné\nProdukt Ludmila Mlýnková, Olga Macíková: Učebnice současné španělštiny, 1. díl + mp3 nemá žádný obchod skladem. Zobrazte si všechny\nProdukt Ludmila Mlýnková, Olga Macíková: Učebnice současné španělštiny, 1. díl + mp3 neprodává žádný obchod s možností platby kartou. Zobrazte si všechny obchody nebo zkuste podobné\nsoučasné španělštiny 1.\ndíl + 3 audio CD. Manual de\nEspaňol Actual - Ludmila\nLudmila Mlýnková, Olga Macíková: Učebnice současné španělštiny, 1. díl + mp3 Kosmas.cz\nMacíková Olga - Učebnice\nsoučasné španělštiny, 1.\ndíl + mp3\nLudmila Mlýnková, Olga Macíková: Učebnice současné španělštiny, 1. díl + mp3 Knihy.abz.cz\nšpanělštiny 1.díl -\nLudmila Mlýnková, Olga Macíková: Učebnice současné španělštiny, 1. díl + mp3 Superknihy.cz\nVíce možností? Ludmila Mlýnková, Olga Macíková: Učebnice současné španělštiny, 1. díl + mp3 koupíte i tady\nLudmila Mlýnková, Olga Macíková: Učebnice současné španělštiny, 1. díl + mp3 Megaknihy.cz\nšpanělštiny, 1. díl + mp3\nLudmila Mlýnková, Olga Macíková: Učebnice současné španělštiny, 1. díl + mp3 albatrosmedia.cz\nLudmila Mlýnková, Olga Macíková: Učebnice současné španělštiny, 1. díl + mp3 i-hrackarstvi.cz\nLudmila Mlýnková, Olga Macíková: Učebnice současné španělštiny, 1. díl + mp3 Librum.cz\nšpanělštiny 1.díl - Olga\nLudmila Mlýnková, Olga Macíková: Učebnice současné španělštiny, 1. díl + mp3 Knihcentrum.cz\nVhodné i pro samouky,\nLudmila Mlýnková, Olga Macíková: Učebnice současné španělštiny, 1. díl + mp3 Digiboss.cz\n1.DÍL - Ludmila Mlýnková;\nLudmila Mlýnková, Olga Macíková: Učebnice současné španělštiny, 1. díl + mp3 Knihkupec.com\n1.díl + CD MP3\nLudmila Mlýnková, Olga Macíková: Učebnice současné španělštiny, 1. díl + mp3 UčebniceMapy.cz\nšpanělštiny, 1. díl - Olga\nLudmila Mlýnková, Olga Macíková: Učebnice současné španělštiny, 1. díl + mp3 Martinus.cz\n- Olga Macíková,...\nLudmila Mlýnková, Olga Macíková: Učebnice současné španělštiny, 1. díl + mp3 Levneucebnice.cz\nLudmila Mlýnková, Olga Macíková: Učebnice současné španělštiny, 1. díl + mp3 Nejlevnějši knihy\nšpanělštiny 1.díl + CD\n/MP3/ - Macíková\nO.,Mlynková L. - 167x225 mm,\nLudmila Mlýnková, Olga Macíková: Učebnice současné španělštiny, 1. díl + mp3 Sevt.cz\nLudmila Mlýnková, Olga Macíková: Učebnice současné španělštiny, 1. díl + mp3 Knihkupectví chrpa\nLudmila Mlýnková, Olga Macíková: Učebnice současné španělštiny, 1. díl + mp3 Knihkupectví-papyrus.cz\nšpanělštiny 1. díl + 3\naudio CD (Vhodné i pro\nLudmila Mlýnková, Olga Macíková: Učebnice současné španělštiny, 1. díl + mp3 PLS Polna\nSpecifikace Ludmila Mlýnková, Olga Macíková: Učebnice současné španělštiny, 1. díl + mp3\n328 Kč Jedná se o učebnici obecné španělštiny, vhodnou pro všechny začátečníky. ... a dál?\nPorovnat ceny Ludmila Mlýnková, Olga Macíková: Učebnice současné španělštiny, 1. díl + mp3\ndalší učebnice/odborná literatura Ludmila Mlýnková, Olga Macíková: Učebnice současné španělštiny, 1. díl + mp3 - parametry\nUčebnice současné španělštiny 1.díl od Olgy Macíkové a Ludmily Mlýnkové je určena všem zájemcům o získání základů španělského jazyka, je vhodná také pro samouky. S její pomocí lze rozvinout schopnost komunikovat a psát v běžných životních situacích. Učebnice současné španělštiny 1.díl vychází ze současné evropské španělštiny, na nejdůležitější rozdíly latinsko-americké španělštiny je upozorněno. Obsah: slovní zásoba a frazeologie, výrazy a fráze a gramatický výklad.\nPublikace: Učebnice současné španělštiny 1. díl + 3 audio CD - Olga Macíková;Ludmila Mlýnková. Učebnice současné španělštiny – 1. díl je určena všem zájemcům o získání základů španělského jazyka, je vhodná také pro samostudium. S její pomocí lze rozvinout schopnost komunikovat a psát v běžných životních situacích. Učebnice vychází ze současné evropské španělštiny, na nejdůležitější rozdíly latinsko-americké španělštiny je upozorněno. Každá kapitola obsahuje: - slovní zásobu a frazeologii - výrazy a fráze spojené s vybranými konverzačními okruhy - gramatický výklad - cvičení na upevnění znalostí gramatiky a rozvoj komunikačních schopností Na konci knihy naleznete: - klíč ke cvičením - přehled časování sloves - španělsko-český a česko-španělský slovníček Nahrávka namluvená šesticí rodilých mluvčích napomůže utvrzení slovní zásoby a procvičení výslovnosti, najdete zde řadu živých dialogů a poslechových cvičení. O autorech: PhDr. Olga Macíková vyučuje španělštinu na Vysoké škole ekonomické v Praze, kde se specializuje především na výuku odborného jazyka. Během svých dlouhodobých pobytů ve Španělsku (1998-2003) a latinskoamerických zemích (Bolívie, Kuba, Venezuela) získala bohaté zkušenosti jak v oblasti hovorového, tak odborného španělského jazyka. Shromáždila obrovské množství materiálu, který využila při zpracování různých učebnic (viz O. Macíková, L. Mlýnková: Obchodní španělština v našem nakladatelství). Je též spoluautorkou odborných slovníků a skript Vysoké školy ekonomické. PhDr. Ludmila Mlýnková vyučuje španělštinu a portugalštinu na Vysoké škole ekonomické v Praze. Je spoluautorkou řady učebnic zaměřených na obecný i odborný jazyk (J. Jindrová, L. Mlýnková, E. Schalková: Portugalština; O. Macíková, L. Mlýnková: Obchodní španělština). Je autorkou a spoluautorkou skript Vysoké školy ekonomické a věnuje se také překladatelské činnosti. Publikace: Učebnice současné španělštiny 1. díl + 3 audio CD - Olga Macíková;Ludmila Mlýnková. Jedná se o učebnici obecné španělštiny, vhodnou pro všechny začátečníky. U této učebnice se předpokládá výuka s učitelem, je vhodná na gymnáziích, obchodních akademiích, jazykových školách i vysokých školách. Vzhledem k tomu, že je kniha doplněna nahrávkou, klíčem i slovníčkem, lze ji využít i k samostudiu. V průběhu dvou dílů této učebnice se seznámíte s gramatikou a slovní zásobou nutnou pro běžnou komunikaci. autor: Ludmila Mlýnková, Olga Macíková rozměr: 197 x 225 mm vazba: brožovaná lepená počet stránek: 512 určeno: jazyky pro samouky, jazykové učebnice


Česká škola: Ondřej Šteffl: Matematika krásná i nechutná\nOndřej Šteffl v listopadu 2010 psal:\nText vyšel v Lidových novinách 18. listopadu 2010 a na autorově blogu\n5. března 2017 8:11\nšpenát je futr špenát,nikdy to nebude svíčková\n5. března 2017 9:55\nAť jde pan Šteffl na 5 let učit na SOU a předvede nám ten recept na špenát, který bude dětem chutnat. Myslím, že těch 5 let by bohatě stačilo, aby pochopil, jaké bohapusté nesmysly šíří. Pár záskoků opravdu nestačí. To stačí tak k tomu, aby mohl ostatní odsoudit. Teď by to chtělo předvést, jak se to má dělat správně.\nI když já asi vím, jak by to dopadlo. Štefflovi by neodmaturovali titíž studenti jako neodmaturují průměrnému učiteli matematiky na SOU, akorát vysvětlení by bylo jiné - chyba není ve studentech, ale v maturitě. Vždyť už ten nevývratný a nefalsifikovatelný blud posloucháme léta.\n5. března 2017 10:39\nAle vždyť my, pane Komárku, víme, že pan Šteffl mele furt to samé dokola, ani nám to snad nemusíte připomínat.\nFaktem ale je, že některé jeho úvahy z poslední doby jsou už na hranici naprostých pitomostí, jako např. ta o protiústavnosti přijímacích zkoušek na málo obsazené maturitní obory.\n5. března 2017 11:52\nFakt mě to nedá a musím napsat taky slovo do pranice.\n1. pan Šteffl má se svým přirovnáním se špenátem naprostou pravdu. Je to tak, že když cokoli dělám a baví mě to, mám lepší výsledky, jako když to dělám tzv. "z musu, z donucení". Splním to sice taky, ale ani mě nenapadne abych "dával tzv. něco navíc".\n2. problém je v kvalitě žáků, kteří přichází na SOŠ - maturitní obory (na SOU - jsou téměř většinou obory s výučním listem). Je málo žáků a hodně maturitních oborů. Ke sřednímu odbornému vzdělání dosud byli přijímáni běžně žáci i se čtverkami ze ZŠ. Logicky ředitelé se snaži zaměstnat kantory, brali vše, kdo má ruce a nohy, nemusí mít ani hlavu. :-)\n3. Měl jsem možnost vidět hodiny matematiky podle pana prof. Hejného na jedné ZŠ. Fakt je, že to žáky bavilo, měli celkem výsledky, ALE každý pracoval svým tempem. A v tom vidím problém a viděl ho i ředitel té ZŠ. Až totiž budou mít žáci u nějaké důležité zkoušky nastaven časový limit, část z nich, to totiž nestihne, protože jsou zvyklí na "svoje tempo" a dril, stres a rychle běžící čas "jim nic neříká".\n4. Teď už "slyším" pana Tajného učitele, jak je zásadně proti časovým limitům např. u státního maturitního testu z matematiky. K tomu bych podotkl ze svého pohledu dvě věci:\na) Nemyslím si, že je rozumné aby všechny obory povinně maturovaly z matematiky.\nb) Nemyslím si, že je vyloženě nutná státní maturitní zkouška v rozsahu, jak je už těch cca 6 let dělána.\n5. Dle mého názoru bych na úrovni státu (CERMATu) sestavil tzv. "připouštěcí maturitní test" který by obsahoval základní úlohy z matematiky, českého jazyka a literatury a cizího jazyka - asi angličtiny. A kdo test splní, jde k maturitě a kdo ne, může ho zopakovat na podzimní kolo.\nJinak bych vlastní MZ nechal na těch školách.\nA howg - domluvil jsem :-)\nJe neděle a čeká mě krupicová kaše k obědu.\n5. března 2017 12:06\n"Pan Šteffl má se svým přirovnáním se špenátem naprostou pravdu. Je to tak, že když cokoli dělám a baví mě to, mám lepší výsledky, jako když to dělám tzv. "z musu, z donucení."\nNo, zkuste v jídelně udělat špenát s kapary a vsadím, že budou děti, které ho stejně jíst nebudou, třeba právě kvůli těm kaparům...\n5. března 2017 12:49\nDěti nemají rády špenát, protože mají citlivější jazyk a tím pádem cítí v jeho chuti hořké tóny, které dospělý člověk už nedokáže rozlišit.\nTen příklad je sice hezký, ale neúplný.\nDěti žijí přítomností. Ony teď zažívají frustraci z toho, že jim matematika nejde. A jen minimální procento z nich je natolik uvědomělé, aby dokázalo domyslet, že dnešní trápení mu přinese pocity úspěchu za 5 let.\nČili bavit se o "smyslu", který děti nevidí, je velmi krátkozraké.\nČlánek Miloše Čermáka jistě zvedl adrenalin řadě lidí, kteří nemají žádný deficit v logickém a racionálním myšlení. Skvěle jim to myslí, jsou vytrvalí, umějí řešit problémy. Jsou úspěšní, ale neumějí pořádně procenta, natož kvadratické funkce.\nNemyslím si, že někdo může nemít deficit v racionální myšlení a přitom neumět procenta.\nChápu, že může být úspěšný a může umět řešit problémy. Některé.\nAle v okamžiku, kdy při řešení problému dojde na procenta, musí takový člověk zajít za někým jiným a na jeho názor se spolehnout. Třeba za finančním poradcem.\nTedy v této oblasti není schopen činit racionální rozhodnutí sám.\nOsobně takové omezení považuji za deficit.\n5. března 2017 14:03\nPane Petře, jaký je rozdíl měli Vaším návrhem z bodu 5. a tím jak maturita dnes probíhá? Já se domnívám, že jen v názvu (připouštěcí test vs. didaktický test) a v počtu testů (místo tří jste do shrnul do jednoho), princip fungování zůstává stejný.\n5. března 2017 15:43\n1) státní testy (myšleno vč. písemné práce) jsou buďto čtyři (2x český jazyk + 2x cizí jazyk)\nnebo tři (2x český jazyk + 1x matematika)\nkdyž by byl jediný test, tak stát ušetří.\n2) vlastní provedení "připouštěcího testu" by bylo dejme tomu 1 vyučovací hodina a musel by být "vybalancován" jeho obsah, což si myslím, že by se dalo vyřešit.\nŽáci by se stresovali pouze jednou a oddělilo by se tzv. "zrno od plev" :-)\nBylo by samozřejmě nejjednodušší a nejlevnější zrušit ty střední školy, které mají u maturity stabilně špatné výsledky a tím pádem by ubylo škol poskytujících střední vzdělávání s maturitní zkouškou, byl by větší výběr z přihlášených žáků a pak by se ani ta státní maturita nemusela dělat. Ale to je nereálné, protože k takovému kroku není a nikdy asi nebude politická vůle.\nAle to už myslím tady někdo napsal.\nPřeji pěkný zbytek neděle všem aktivním pedagogům.\n"Žáci jsou zvyklí na své tempo." Přesně tak. Někteří jsou pečliví a pomalejší, někteří rychlí. Nejsem proti rozumným časovým limitům, tj takovým, které by umožňovaly i pomalejším a pečlivým žákům, aby test stihli úspěšně dokončit, bez zbytečného chvatu a s tím spojeného stresu navíc. To je to, co po nich chceme, ne? Chceme aby prokázali, že mají znalosti a dovedou je použít, nikoliv, že vyhrají nesmyslný závod s časem.\n...Skvěle jim to myslí, jsou vytrvalí, umějí řešit problémy. Jsou úspěšní, ale neumějí pořádně procenta, natož kvadratické funkce. Představa, že by měli maturovat z matematiky, je ale děsí. A stejně tak pokládají za nesprávné, aby se matematika stala pro kohokoliv překážkou v dalším vzdělávání či kariéře.\nJak jen to napsat ještě jinak, aby to lidé pochopili.\n5. března 2017 16:37\nPředstava, že by měli maturovat z matematiky, je ale děsí.\nMne děsí celá maturita. Zrušte ji.\nA stejně tak pokládají za nesprávné, aby se matematika stala pro kohokoliv překážkou v dalším vzdělávání či kariéře.\nA proč matematika?\nProč ne cizí jazyk?\nProč ne český jazyk?\n"Skvěle jim to myslí, jsou vytrvalí, umějí řešit problémy. Jsou úspěšní, ale neumějí pořádně vyjmenovaná slova, natož shodu podmětu s přísudkem. Představa, že by měli maturovat z českého jazyka, je ale děsí. A stejně tak pokládají za nesprávné, aby se český jazyk stal pro kohokoliv překážkou v dalším vzdělávání či kariéře."\nVíte, kolik znám žáků, na které by tohle platilo?\nMy jsme v první řadě neměli z povinné maturity pro všechny nikdy ustoupit a nemusely se podobné spory vůbec vést\n5. března 2017 18:08\nPane Petře, říkáte - jeden test na hodinu, který by měl dle Vás oddělovat zrno od plev. Myslím si, že takový test by byl pro maturanty ještě daleko větší zrůdnost, zářez a stres, protože by je vyautoval z celé maturity a nejen z jednoho předmětu.\nSnad proboha nemůže být naším argumentem k zavedení takové zrůdnosti něco jako, že stát ušetří. Nezmaturovaných by přibylo a stát by na tom spíš v konečném důsledku prodělal.\nTo už fakt spíš souhlasím s Tajným, který hovoří o nesmyslném závodě s časem.\no nesmyslném závodě s časem\nOno je to vždycky relativní a diskutabilní.\nJá si třeba myslím, že písemná práce na 4 hodiny, jak tomu bylo dříve, je solidnější a férovější, nežli dnešní podmínky.\nJenže to by zase nastal křik o týrání neviňátek dlouhým časem a stresem.\nNebo DT z Matematiky\nMy měli u ústní zkoušky na přípravu tuším 4 příkladů 15 minut. Nikomu to nepřišlo málo. Ale uznávám, že to byl gympl a sedmdesátá léta.\nV podstatě je možný dvojí přístup.\nBuďto dát čas dostatečně dlouhý, aby i ti úplně nejslabší měli "dost času" a ti schopnější odevzdávali dříve.\nAle s vědomím, že pro některé žáky, kteří mají "své tempo" nebude čas dostatečný nikdy.\nNebo je možné postavit test tak, že ti nejchytřejší jej zvládnou bez problémů, průměr tak akorát a ti nejslabší některé úlohy prostě nestihnu. Ale mohou si vybrat úlohy tak, aby získali dostatečný počet bodů.\nA i tentokrát platí, že bude křik o nedostatku času.\nMně osobně je bližší první přístup.\nKdyž vytvářím zadání, zkusím si je vždy sám.\nLogika je následující.\n"Když mě to trvá 15 minut, ti nejchytřejší z vás to zvládnou i rychleji, než já.\nPrůměru by to mělo trvat dvakrát tak dlouho.\nNo a když to někdo nestihne ani za troj-, čtyřnásobek času, pak mám čisté svědomí, když mu dám pětku."\nA to si pište, že vždy má někdo "málo času".\nČím to, že jsou to právě ti, kteří na přípravu kašlou a v hodině "spí"?\n5. března 2017 19:24\nJe zajímavé, že žáci, kteří mají u písemky málo času, mívají téměř prázdný papír a víceméně stejně nic nepíší - ale mají málo času.\n5. března 2017 20:16\nvlastní provedení "připouštěcího testu" by bylo dejme tomu 1 vyučovací hodina a musel by být "vybalancován" jeho obsah, což si myslím, že by se dalo vyřešit.\nPři vší úctě, nemyslím, že je to dobrý nápad.\nDnes školy samy rozhodují o tom, kdo je, nebo není připuštěn k maturitní zkoušce prostřednictvím závěrečného vysvědčení. To by sice zůstalo zachováno, ale pokud by "připouštěcí test" měl být schůdný i pro učební obory s maturitou, pak by byl pro gymnazisty nejspíš docela komický.\nNavíc si nemyslím, že lze opravdu smysluplně ověřit znalosti žáka ze tří předmětů v cca hodinovém testu. Jestli tohle je cesta ke snížení stresu, to si také nejsem zrovna jist.\nPořád by navíc zůstal zachován problém s možností "zaplatit" si maturitní zkoušku.\nJistě, já vím, že chcete zrušit "špatné školy". Jen mi není jasné, jak se to zjistí. Pomocí výsledků maturit to rozhodně být nemůže.\n(Koneckonců sám uznáváte, že to není průchozí řešení.)\nA věty o selekci škol se hezky poslouchají v Praze, ale při dopravní dostupnosti různých typů škol by to v některých oblastech asi byl trochu problém.\n5. března 2017 21:10\nTřeba by křik nenastal. (Stále doufám, že to někdo moudrý zatrhne.)\nAsi uznáte, že jsou žáci, kteří řešení rychle "vidí"a žáci, kteří potřebují nejprve přemýšlet.\nCož neznamená, že nic neumí. Ti, kteří nejsou připraveni, delší čas nespasí a těm, kteří jsou pečliví a potřebují delší čas na přemýšlení, by pomohl skutečně předvést co znají.\n5. března 2017 22:09\nProto je čas pro zkoušku potřeba dimenzovat tak, aby řešení stačil najít procvičeným postupem ten, kdo ví, jak postupovat. Ne ten, kdo teprve tápá a hledá.\nAle jinak se, myslím, v tomto bodě shodneme.\nTi, kteří nejsou připraveni, delší čas nespasí\n5. března 2017 22:47\n"Proto je čas pro zkoušku potřeba dimenzovat tak, aby řešení stačil najít procvičeným postupem ten, kdo ví, jak postupovat. Ne ten, kdo teprve tápá a hledá."\nTo ale za jednoho předpokladu - že se student podívá, a vidí, který ten nacvičený postup má použít. Pokud mu to "nenaskočí", pak bude muset chvíli zkoušet a hledat, ale to neznamená, že nedojde ke správnému výsledku. - Když to vezmu podle loňské maturity: byla tam otázka, kolikrát je menší objem jehlanu než objem hranolu, ze kterého je vyříznutý (či tak nějak). Jehlan se vlastně objem hranolu lomeno třemi, takže nemusím nic počítat - za předpokladu, že si takovou jednoduchou logickou věc uvědomím. Bude ale docela dost těch, které to nenapadne dřív, než začnou dosazovat do vzorců, a možná ani pak ne, ale pořád ještě mohou prokázat určitou znalost a dojít ke správnému výsledku - a to nacvičeným postupem: mám porovnat objemy, tedy spočítám jedno, pak druhé, udělám poměr. Co potom s tím, mají být penalizováni stejným dílem jako ti, kteří si "objem" spojují tak maximálně s velikostí poprsí?\n"ti nejslabší některé úlohy prostě nestihnu. Ale mohou si vybrat úlohy tak, aby získali dostatečný počet bodů."\nNesouhlasím - zkouška má otestovat znalosti, ne schopnost vybrat si správné otázky. Mají-li maturovat všichni, pak výsledek by neměl být ovlivňován časem. Nepřipravený lempl tím sítem stejně neprojde, zatímco těžkopádný, leč poctivý student, bude moci nastoupit do práce s maturitním vysvědčením. Stejně tak bude muset projít úpravou i ústní zkouška z angličtiny, která i u nejlepších studentů připomíná honění příslovečné nadmuté kozy a je postavena spíše jako test komunikační pohotovosti než zkouška, zda se student umí domluvit (kolegové angličtináři, vytáhl si u vás někdo tu půvabnou simulovanou situaci na téma "jedete do Afriky pracovat pro charitu"? Vskutku typická situace běžného českého středoškoláka, který *píp* to tam vřadil).\n5. března 2017 23:07\n"Nepřipravený lempl tím sítem stejně neprojde, zatímco těžkopádný, leč poctivý student, bude moci nastoupit do práce s maturitním vysvědčením."\nNa to už kdysi tuším N. Pytlik odpovídal něco v tom stylu, že v zásadě nevadí, když mu řízek místo k obědu přinesou k večeři, hlavně když si ho kuchař nesplete s roštěnou. Vše by mělo mít své rozumné hranice.\n6. března 2017 0:33\nzkouška má otestovat znalosti, ne schopnost vybrat si správné otázky.\nNejsme ve sporu. Já si myslím totéž.\nŠlo mi spíš o to, že jedině tak si dokážu vysvětlit, jak odmaturovali někteří "zcela ztracení" jedinci. Sice na 4, ale "dali to".\n(Myslím, že svého známého už jsem tu vzpomínal.)\n6. března 2017 6:47\njedině tak si dokážu vysvětlit, jak odmaturovali někteří "zcela ztracení" jedinci.\nNěco málo dokázali spočítat a v otázkách s výběrem měli kliku :-)\nProto píšu od třetího ročníku testy naostro několikrát ročně, aby se odfiltrovaly statistické výkyvy a bylo vidět, na co kdo opravdu má.\n6. března 2017 7:09\n"Na to už kdysi tuším N. Pytlik odpovídal něco v tom stylu, že v zásadě nevadí, když mu řízek místo k obědu přinesou k večeři, hlavně když si ho kuchař nesplete s roštěnou. Vše by mělo mít své rozumné hranice."\nNe, bylo to něco jako že nechce oběd v restauraci dostat za dvě hodiny. Štvalo mě to přirovnání tehdy a štve mě i teď, protože to není nic než vtipně podaný strawman. 15-20 minut není nerozumné navýšení a člověk, který nebude vařit profesionálně, opravdu nemusí připravovat Pytlíkovy nudle s mákem v limitu profesionálního kuchaře. Jestliže znalosti a dovednosti existují, pouze jejich aplikace trvá delší dobu, než autor testu nastavil jako limit, pak test nedokáže odlišit pomalého, ale připraveného studenta od líného lempla, a to rozhodně nepovažuji za správné, ať už z hlediska morálního nebo testologického. Zvlášť proto, že volba toho limitu je dosti psychologické povahy - s hodinou se operuje lépe než s počtem minut a z té šedesátky se dobře počítají navýšení pro SPU.\n6. března 2017 10:52\nDěkuji za upřesnění, myslím, že jsem spojil dva komentáře dohromady. Nicméně i tak byl Pytlikův komentář velmi trefný. Psal jsem o rozumných hranicích. Jednoduchý pravopisný problém musím být schopen rozhodnout prakticky okamžitě, nikoli po několika minutách, kdy si např. přeříkám vyjmenovaná slova.\n6. března 2017 11:07\n"Jednoduchý pravopisný problém musím být schopen rozhodnout prakticky okamžitě, nikoli po několika minutách, kdy si např. přeříkám vyjmenovaná slova."\nZaprvé, tento příklad neodpovídá skladbě testu, takže je poněkud od věci. Zadruhé, pokud žák neví, pak sáhnout k základům rozhodně není špatně. Zatřetí, jsou žáci, pro které jsou jazykové záležitosti natolik abstraktní a těžko uchopitelné, že k nim prostě sáhnout musejí a je třeba s tím počítat, protože navýšení časového limitu kvůli jejich specifickým potřebám pak nemusí být dostačující.\nMimochodem, kdysi jsem vám posílala konkrétní výhrady k testovým otázkám. Dostal jste nějakou odpověď, zda vřazení otázky založené na podobných slovech (biografický versus bibliografický) v kontextu, kde není jasně dáno, že se testuje znalost terminologie, je vhodné pro žáky s SPU?\n6. března 2017 13:06\nPaní kolegyně, pravopisná úloha testu plně odpovídá (dokonce se kvůli tomu strhla velká polemika). Sáhnout k základům není špatné, ale myslím, že právě tenhle příklad ukazuje, co to jsou rozumné hranice.\nCo se týče žáků se SPU, o tom mohou rozhodovat specialisté na danou problematiku.\nPřipomínky jsem zatím neodesílal (nikoli proto, že bych je odeslat nechtěl nebo na ně zapomněl). Psal jsem Vám o tom v osobním e-mailu někdy na přelomu pololetí; pro jistotu ho přepošlu.\n6. března 2017 14:49\nTo jsme se nerozuměli - samozřejmě že pravopisné úlohy jsou součástí testu, ale test není postaven pouze na nich a mnohé úlohy skutečně mohou vyžadovat delší přemýšlení.\nA rozhodují? Posuzují?\nTo bych vám byla vděčná, zřejmě se někde zatoulal.\n6. března 2017 15:39\nPořád jsme u těch rozumných hranic.\nPane Šteffle, děkuji za váš přiléhavý článek, musím naprosto souhlasit. Obávám se ale, že někteří zarputilí zastánci povinné maturity matematiky, kterých je tu převaha, se pokusí vás rozsekat na cucky, aniž by se pokusili nad vašimi argumenty vážně zamyslet. Po jedné takové debatě jsem začala uvažovat, jestli nejsem retardovaná a chorobně líná, ale díky vašemu článku je mi vážně líp:-).\nVýborně. Tak to článek přesně splnil svůj účel. Nechcete se přihlásit na Scio školu?\n8. března 2017 9:54\nzarputilí zastánci povinné maturity matematiky, kterých je tu převaha, se pokusí vás rozsekat na cucky, aniž by se pokusili nad vašimi argumenty vážně zamyslet.\nZkuste se, třeba pro změnu, zamyslet nad argumenty "zarputilých zastánců" povinné maturity z matematiky.\nOna totiž matematika není špenát.\nKdyž malému dítěti špenát nebude chutnat, pořád může potřebné vitamíny a stopové prvky získat z jiného jídla.\nZnalosti potřebné pro život, které se vyučují v matematice, nelze nahradit výukou jiného předmětu.


Himálajský deník / První Češka na Everestu\nKlára Poláčková se šestnáct let po vůbec prvním úspěšném českém výstupu na Mt. Everest (8 848 m n.m.) v květnu 2007 stala první Češkou na himálajském vrcholu světa. V této vizuálně atraktivní knize máme možnost zblízka sledovat přípravy předcházející tomuto náročnému sportovnímu výkonu, zahrnující mimo jiné výstup na nejvyšší horu Ameriky, Aconcaguu (6 962 m n.m.), a také na himálajskou osmitisícovku Čho Oju (8 201 m n.m.), ležící čtyřicet kilometrů západně od nejvyšší hory Země. Zároveň tu poprvé vychází přepis autentického deníku, dovolující nahlédnout do nejintimnějších myšlenek a pocitů, spojených s nelehkým dvouměsíčním výstupem. Celobarevné vydání, 130 stran, váz. Vydalo nakladatelství Gutenberg.\n245 Kč , ISBN: 978-80-86349-33-6\nCITÁT: "Hele, celej ten výstup není žádná sranda, je to dřina. Občas to bude nepříjemný, bude to bolet. Až to ale budeš mít za sebou, budeš silnější do dalšího života v normálním světě. Pak to doceníš." (Tashi Tenzing)\nAutor: Poláčková Klára\nPoláčková Klára Himálajský deník / První Češka na Everestu 2008


Řezače spár Husqvarna - pracujte už dnes s technologií zítřka...\nŠiroká nabídka řezačů spár Husqvarna zahrnuje výkonné řezačky na podlahy, příjezdové cesty, parkoviště, silnice, dálnice, letištní a rozjezdové dráhy atd. Vše na nový nebo starý beton a asfalt. Diamantové kotouče a řezače spár musí spolupracovat bezpečně a výkonně, v harmonii s řezaným materiálem. Stejně jako společnost Husqvarna upřednostňuje přání a požadavky svých uživatelů po celém světě, oceníte i vy kapacitu a efektivitu stojů a diamantových nástrojů značky Husqvarna.\nNa řezače spár HUSQVARNA provádíme autorizovaný záruční a pozáruční servis a nabízíme originální náhradní díly.\nNa námi prodané řezačky spár poskytujeme slevu 10% na pozáruční servisní úkony.\nPatentovaná hřídel kotouče (podána žádost o patent) má čtyři utěsněná radiální ložiska pro větší výkon a odolnost. Systém umožňuje min. 500 hodin provozu bez údržby a nutnosti každodenního promazávání ložisek. Nabízíme též omezenou záruku na 1 000 hodin provozu.


HC ZUBR Přerov - Modrožlutá síla je ve formě! Potvrzují to i statistické údaje z celé Chance ligy\nModrožlutá síla je ve formě! Potvrzují to i statistické údaje z celé Chance ligy\npátek 8.11.2019 | Petr Komárek\nP ř e r o v – Úspěšné období prožívají v Chance lize hokejisté Přerova. Momentálně si drží šňůru devíti zápasů v řadě, v nichž dokázali bodovat. Většinou to pro ně také znamenalo vítězství, z něj se od 9. října radovali celkem sedmkrát. Svěřencům trenérů Kočary, Grofa a Sklenáře se navíc daří v nejrůznějších statistikách, jako jsou úspěšnost přesilovek či počet obdržených branek.\nKdyž Zubři v pikantním souboji skolili moravského rivala ze Vsetína (2:1), znamenalo to pro ně začátek příznivé vlny, na které se vezou stále. Po Valaších porazili po samostatných nájezdech Frýdek-Místek (2:1), v souboji tabulkových sousedů si poradili s Havířovem (4:2) a během ostře sledovaného hanáckého derby vynulovali prostějovské Jestřáby (3:0). Díky famózně chytajícímu Lukáši Klimešovi je nezastavila ani neoblíbená Třebíč (3:2), s novou brankářskou posilou Štěpánem Lukešem zase nezaváhali v Kadani (2:1). A aby toho nebylo málo, premiérový hattrick Jakuba Navrátila mezi muži pro změnu přinesl triumf nad Ústím nad Labem (5:2).\nBodová série Přerova čítá dohromady devět utkání. Jejich kompletní výčet uzavírají dvě střetnutí stovky kilometrů od Přerova. První se odehrálo na půdě nováčka ze Sokolova, Matouš Kratochvil v něm sekundu před koncem řádné hrací doby trefil bod. Modrožlutí mohli přidat i druhý, v nájezdech jim ho však sebral jejich bývalý spoluhráč Lubomír Kovařík. Druhé zápolení s identickou dělbou bodů proběhlo u řeky Jizery. Rozhodčí neuznali gól Jiřího Krisla a v následném oslabení MEO s velkou smůlou inkasovala. Nerozhodný stav 1:1 rozsekl až během nájezdů útočník Benátek Klapka.\nJakub Navrátil (uprostřed) oslavuje se spoluhráči jednu z branek, kterou vstřelil Ústí nad Labem.\nPo dvaceti odehraných kolech mají Přerovští na kontě dohromady 42 bodů, s nimiž jim patří třetí místo prvoligové tabulky. Na druhé Litoměřice ztrácejí pouhý bod, na suverénní České Budějovice jedenáct bodů. To vše s pozitivním skóre 59 vstřelených a 38 obdržených branek.\nU posledního zmíněného údaje není na škodu se zastavit. Žádný jiný tým druhé nejvyšší soutěže totiž neinkasoval tak málo gólů jako Zubři. Za jeden zápas jim soupeř v průměru vsítí jen necelé dvě branky (zaokrouhleně na desetiny 1,9). Svými výbornými výkony k tomu velmi značně přispívají brankáři. Mezi třemi přerovskými tyčemi se zatím představili celkem čtyři – Lukáš Klimeš, Michael Petrásek, Daniel Šimonů a Štěpán Lukeš.\n„Myslím si, že celý tým bráníme dobře. Hlavní jsou ale výkony našich brankářů – jsou nad úrovní Chance ligy. Strašně moc nám to pomáhá,“ přiznal zkušený obránce Jiří Krisl, jenž zblokoval nejvíce střel z téměř všech hokejistů první ligy. Jeho 30 zápisů předčil jen třebíčský zadák Karel Nedbal (31).\nJiří Krisl je opravdový bojovník, vlastním tělem zblokoval už třicet soupeřových pokusů.\nVelké nebezpečí s sebou na opačné straně hřiště přináší přerovská přesilovka. Lokomotiva vyžila dvacet ze svých 85 dosavadních početních výhod. Vévodí tak statistikám úspěšnosti přesilovek – s 23,53 %. Společně s Jihlavou navíc Přerov při vlastní přesilovce za dvě desítky střetnutí nedostal ani jeden gól.\nMoc mu jich protivníci nedávají ani v situacích, kdy některý z jeho hráčů sedí na trestné lavici (mimochodem, počet dvouminutových trestů mají Zubři čtvrtý nejnižší). Úspěšnost oslabení mužstva z města na řece Bečvě momentálně činí 88,73 %. Ze 71 početních nevýhod (druhý nejnižší počet v Chance lize) neubránili Hanáci pouze osm. Více branek dostaly i celky, které se momentálně pyšní vyšší procentuální úspěšností oslabení – Chomutov a Litoměřice.\nNa hru proti soupeřově přesile chodí i nejlepší přerovský střelec a současně první centr Roman Pšurný. S dvanácti trefami mu společně s prostějovským Lukášem Žálčíkem patří pozice „vicekanonýra“ soutěže. Na samotném trůně sedí autor čtrnácti přesných zásahů Jan Veselý z Motoru. Pšurný se zároveň prezentuje nejvyšší úspěšností na buly (z hráčů, kteří jich absolvovali alespoň sto). Za dvacet startů v letošním mistrovském ročníku vyhrál 280 ze 438 vhazování, což se rovná vybojovaným pukům v 63,93 % případů.\nCentr prvního útoku jde příkladem, Roman Pšurný dává góly a vyhrává vhazování.


Jakubisko se za Bathory dočkal šeku kvality a potlesku\nVIDEO: Jakubisko se za Bathory dočkal šeku kvality a potlesku\n5. července 2008 20:31\nHosté karlovarského festivalu se ptali už loni, ale marně: Bathory, nejdražší film v historii české kinematografie, měl premiéru až letos. A humbuk, který událost druhého dne letošního ročníku doprovázel, tomu odpovídal. celý článek\n43. MFFKV - 2008, historie, premiéra, Deana Horváthová-Jakubisková, Humor, Jaromír Nosek, Jiří Mádl, Juraj Jakubisko, Karel Roden, Los Angeles, Marek Eben, Mirek Topolánek, Mirka Spáčilová, Miroslav Táborský, Program Spektrum, Program Spektrum Home, Zhasni\nTeší mě, že se vám líbil brilantně sestříhaný miniprofil... Ale není z dílny Jana Mattlacha...\nmattiCZ ale nechápu, k čemu jsou dobré "recenze" paní Spáčilové s dcerou(!), které jsou jinými slovy to samé?? Navíc...\nPotápka souhlas, proč myslíte, že je hraběnka vykreslená jako obět? "Přání" jeho milé fůrie.\nleog Na filmu jsem včera taky byl a byl krásný. Shodou okolností jsem byl minulý týden na hradě v Čachticích a tam je...\nV diskusi je 92 příspěvků, poslední příspěvek 14. 7. 2008, 3:02


Martin Lněnička | Nadace The Kellner Family Foundation\nPříběhy| Martin Lněnička\nRoman má rád počítače a umí se velmi rychle skamarádit se spolužáky. Ve škole se učí dobře, i když často nechává věci na poslední chvíli. Naopak starší Alica je zodpovědná studentka, která snila o zahraniční univerzitě. Škola jí pomáhala rozvíjet všestranné nadání až do té doby, než odešla za otcem do Velké Británie. Roman a Alica jsou z Dětského domova v Dolních Počernicích. Oběma se podařilo získat na Open Gate sociální stipendium Nadace The Kellner Family Foundation. Podle ředitele domova Martina Lněničky tak ukázali ostatním dětem, že o budoucnosti rozhoduje z velké části hlavně vlastní píle.\nV Dětském domově Dolní Počernice jsou desítky dětí. Jak se zrovna Alice a Roman stali studenty na Open Gate?\nRoman k nám přišel před časem z jiného dětského domova už jako student Open Gate, takže tam pochopitelně studuje dál. Jak probíhalo jeho přijetí na školu ale úplně přesně nevíme, to by vám řekli v jeho předchozím domově. Naopak Alica se hlásila od nás, bylo to její přání. Navštěvovat Open Gate tak chtěly obě děti samy. Jejich hlavní motiv byl, že Open Gate je velmi prestižní škola.\nNadace podporuje nadané děti z dětských domovů bez rozdílu. Může se hlásit skutečně jakékoli dítě, které projeví zájem na škole studovat?\nKdokoli může přijet na Open Gate a úplně nezávazně si zkusit přijímací zkoušky nanečisto. Takovou příležitost je škoda nevyužít u každého dítěte, které má alespoň trochu zájem studovat. Snažíme se všem říkat o této možnosti a vyhledávat přímo ty, kteří by mohli potenciálně uspět. A v případě neúspěchu – nevadí. Vždyť je to alespoň nová zkušenost, kterou by třeba jinak dítě nezažilo. Umět neuspět je taky důležité, koneckonců jednou bude muset nějaké ty přijímací zkoušky absolvovat, pokud nebude chtít ukončit vzdělávání základní školou.\nPřijímací zkoušky jsou jedna věc, stipendium věc druhá. Jak jste se tedy poprvé dozvěděli, že existuje pro „vaše děti“ možnost získat finanční podporu pro studium na Open Gate?\nO možné podpoře víme od začátku. Navíc nám každý rok chodí ze školy pozvánky na dny otevřených dveří, které s dětmi navštěvujeme. Pokud máme dítě, které by bylo vhodné pro Open Gate, tak to s ním probereme. Potom podáme přihlášku a v případě, že se na školu dostane, oslovíme nadaci. A ta úspěšnému řešiteli přijímacích zkoušek z dětského domova zpravidla vždy přizná stipendium. Je to jako v rodině – někdy si nabízené možnosti všimne samo dítě, někdy mu ji poradí dospělí. Každopádně jsem rád, že ho nikdy nemusíme zrazovat z finančních důvodů, jak jsem už říkal, každé dítě to může zkusit, když chce. Žádné předvýběrové kolo nepořádáme, obvykle tolik zájemců nikdy nemáme.\nMotivuje studium Alicy a Romana ostatní děti nebo i třeba zaměstnance domova?\nPro zaměstnance to byla odměna za důvěru, kterou během přípravy na přijímací zkoušky v budoucí studenty vkládali. A pro děti je dobrým znamením, že mohou tuto školu studovat. Navíc vidí, že to není jen nějaký krátký, jednorázový úspěch jako třeba vyhrát soutěž. Pokud jednou stipendium získají, mají zajištěnou celou dobu studia, stačí si udržet dobré výsledky.\nJak doma probíhaly přípravy na studium?\nRoman byl již zběhlý, takže jsme se moc nepřipravovali. Alica se těšila, i když měla lehké obavy, jak všechno zvládne. Musím říct, že když se dozvěděla, že ji na školu přijali, tak byla velice šťastná. A my taky. Není moc prestižních škol, na které lze získat stipendium.\nNavštěvujete děti ve škole během studia?\nNa internátu je Roman přes týden a na víkend se vrací do rodinné skupiny. Kolegové udržují pravidelný styk se školou, ptají se na výsledky, dostávají zprávy o Romanově studiu. Cokoli se děje, vyrazí někdo z nás do školy na konzultaci. Je to opět podobné jako v běžné rodině.\nJaký byl váš první dojem z Open Gate?\nNež byla škola otevřená, tak tam vyrazila skupina na návštěvu. Dozvěděli jsme se, jaké jsou naše možnosti. Já jsem ale znal Open Gate dlouho jen z vyprávění. Navštívil jsem školu až daleko později a první dojem byl pozitivní, naplnil má očekávání. Ocenil jsem i třeba budovy, které jsem viděl dřív jen na fotografiích.\nPomáhají uniformy a stejné vybavení, které mají k dispozici studenti Open Gate bez rozdílu, v tom, že „vaše děti“ nevnímají sociální rozdíly?\nSociální rozdíly mezi studenty se na Open Gate smazávají více než na jiných školách. Tato idea je výborná a podle mě se pro ni dělá na škole vše, co jde. Většinou to funguje skvěle, i když přes snahu učitelů je občas vidět, že Roman cítí, že nemá takové finanční a hlavně rodinné zázemí.\nNemůže ale naopak mít Roman oproti jiným studentům na internátní škole trochu výhodu v tom, že je jako dítě z dětského domova samostatnější?\nDěti z dětských domovů se musí často mnohem rychleji přizpůsobit novým podmínkám než jiné děti. Mají proto výhodu, co se týká osamostatňování nebo adaptace. Pozorovali jsme u Alicy, která byla na škole nová, že velmi brzy mluvila o škole jako o svém přirozeném prostředí. Našla si tam kamarády a stala se součástí kolektivu.\nPomohla jí škola v jejím současném životě? Byl v době, kdy chodila na Open Gate, znatelný rozdíl mezi ní a ostatními dětmi z domova ve stejném věku?\nJak si vede Alica teď, už nevím. Když ale chodila na školu a byla zde, tak jsem jasně viděl, že jí škola rozšířila obzory. Dala jí nový náhled na svět. Pochopitelně záleží na každém dítěti, jaké má vlastnosti a předpoklady ke studiu. Úplně na začátku to musí být v dítěti samotném. Nicméně Open Gate konkrétně v Alice tyto vlastnosti více inicioval. Měla taky konkurenci v ostatních studentech nejen při vyučování, ale i po něm, a tím motivaci zlepšovat se celkově. Když chtěla na škole zůstat, musela se snažit. Rozdíl byl zkrátka znát.\nAlica, stejně jako teď Roman, byla přes týden úspěšná studentka Open Gate - a pak se na víkend vracela zpátky do rodinné skupiny. Jak ji přijímaly ostatní děti?\nJak jsem říkal, každý úspěch jednoho konkrétního dítěte z dětského domova je obrovská motivace pro ostatní. Vidí, že jejich život by mohl být lepší, že jim k tomu stačí jen chtít. Dítě díky svému staršímu spolužákovi začne věřit, že by školu taky zvládlo, a to je nutný začátek. Stipendium Nadace The Kellner Family Foundation mu pak dává možnost, která by jinak nebyla ani myslitelná.\nJaké vnímáte rozdíly mezi běžnou školou a Open Gate vy jako ředitel dětského domova?\nProces vzdělávání je trvalým pobytem ve škole částečně intenzívnější. Lze to pomyslně přirovnat k pobytu dítěte u nás v dětském domově. Když ho tu máme déle nebo natrvalo, můžeme na něj snáz a účinněji působit, vychovat ho a v neposlední řadě mu dát kvalitní rodinné zázemí v porovnání s tím, když si ho každou chvíli bere zpátky rodina, která třeba podobné podmínky pro dítě vytvořit neumí. Alica a Roman jsou, nebo tedy byli, ve škole víc než v domově, takže tam mají silnější kamarádské vazby. V porovnání s jinými školami se taky Open Gate liší hlavně stylem a obsahem výuky, který je kvalitnější.\nA změnilo jiné prostředí „vaše děti“?\nZměnily se určitě. Podle mě je velmi důležité, že se postupně učí, že se nemají ani cítit podřadní, ani se nevyvyšovat. A že mohou ostatním dětem hodně pomoci ukázat jim cestu. Udávat příklad správného vystupování.\nDovolte mi teď osobnější otázku. Dal byste po všech těchto zkušenostech na Open Gate svoje vlastní potomky?\nPro studijně nadané děti bych školu určitě doporučil. Ani jedna z mých dcer ale není vhodná pro studium gymnázia. Jedna vystudovala Školu pro administrativu Evropské unie, jde teď na ČVUT a o všeobecné gymnaziální vzdělání neměla zájem. Druhá je zatím na základní škole, tak uvidíme.\nJe tedy škola paradoxně dostupnější pro děti z dětského domova než pro děti z běžné rodiny?\nTakhle bych to neřekl. Platí, že velmi nadané dítě se na tuto školu dostane bez problémů. A není chyba, že možná trochu snáze získají stipendium jinak znevýhodněné děti, vždyť takový je smysl stipendia. Děti z fungujících, zajištěných rodin mají přece na výběr úplně automaticky. Naopak výjimečné dítě s komplikovaným zázemím by se bez podobné příležitosti ke špičkovému vzdělání vůbec nedostalo.\nJe dostatek takových příležitostí pro děti z dětských domovů? Mohou takové příležitosti výrazně změnit jejich příběhy?\nMožnosti pro děti z domovů naštěstí jsou a mohou jim pomoci. Dítě však musí samo chtít. Pokud má předpoklady, tak působení domova většinou pomůže. Díky škole se pak dostane na dobrou startovní pozici. Spousta dětí však nemá na prestižní školy a ani působení domova to nezmění. Navíc přes sedmdesát procent dětí přišlo do našeho domova až po desátém roce věku, což je už na změnu dost pozdě. Přesto si velice vážím pomoci a děkuji, že organizace i jedinci umožňují dětem dosáhnout vyšších cílů.


Jak do města II: Na ulici - Prahou na kole\nPraha by byla krásným městem pro cyklistiku. Nabízí úchvatné trasy ať již jedete dopravně nebo rekreačně. Co nejvíc chybí — a všichni to víme — jsou ale bezpečné a příjemné spojky mezi těmito hezkými úseky. Co dělat, když vás cyklostezka vedená krásným parkem vyvrhne na nějakou frekventovanou křižovatku typu ,,cyklisto, teď dělej co umíš“? Dnes poradíme, jak bezpečně prokličkovat mezi dvěma parky po pustých chodnících, protáhnout se přes frekventovanou křižovatku a dostat se co nejsnáze ke kýženému cíli.\nNěco málo jsme už o tom psali, dnes se ale podíváme víc do hloubky a soustředíme se na ty z vás, kteří mají z jízdy mezi auty obavy.\nRozmyslete si trasu, po které vyrazíte. Třeba už jí dobře znáte, ale pokud si nejste jistí, prohlédněte si některá místa z tramvaje, u nás na mapě nebo projděte pěšky a uvažujte: Kudy to tady asi pojedu? Použijte naší mapu a návod, jak si svou trasu vyhledat, nebo si od nás nechte trasu poradit. Podívejte se, co vás na trase asi tak čeká. Pro začátek dejte přednost trasám vedeným po cyklostezkách a chodnících (na mapě přerušované čáry). Vyhněte se všem trasám, u kterých je ikonka auta (bez křížení hlavních silnic se ale asi neobjedete).\nMezi řidičem a chodcem\nKdyž jedu po lesní cestě, mám se chovat jako řidič nebo jako chodec? A v pěší zóně nebo na chodníku? Ve městě musíte obě tyto role znát a umět je hrát. Všem ostatním musí být okamžitě jasné, zda se zrovna chováte jako řidič nebo chodec. Vhodné střídání těchto rolí vám velmi usnadní překonání jinak obtížných míst.\nNa chodnících hrajeme chodce\nExistuje jeden extrémní názor, že cyklista nemá na chodníku co dělat, protože je to zakázané. Začátečníkovi, který si není moc jistý mezi auty, ale často nic jiného nezbývá, a ani v cyklisticky vyspělých západoevropských metropolích není tento názor v praxi respektován. Musíte však ale dbát toho, pro koho je chodník primárně určen, totiž pro nejslabší účastníky dopravy, a být k nim maximálně ohleduplní — budete se sami chovat jako chodci.\nChodce míjíme ohleduplně, s odstupem a výrazně zpomalíme. Na úzkém chodníku jim dáme vědět zvonkem; ovšemže se nepřiblížíme na pět metrů a pak na ně nevybafneme tak, že vyděšený chodec uskočí do vozovky pod kola projíždějícího náklaďáku; zacinkáme z několika desítek metrů a počkáme na reakci. Když chodec neuhýbá, zařadíme se za něj a předjedeme, když je místo. Když místo není, slušně ho poprosíme o puštění. A nakonec při míjení poděkujeme. Je to ohleduplné, milé a často se nám dostane i přátelského pozdravení — co víc si při ranní cestě do práce přát pro zlepšení nálady?\nNa chodníku nebo i smíšené stezce pro cyklisty a chodce nejezdíme těsně kolem východů z budov či kolmých podchodů. Vždy je míjíme s dostatečným odstupem, třeba i vybočením do protisměrné části chodníku/pruhu tak, abychom neděsili nikoho, kdo znenadání vyjde před nás a cyklistu tam nečekal.\nMaximální opatrnosti je potřeba dbát na přechodech pro chodce. Jezdit přes ně není legální ani bezpečné. Proto pokud po nich přeci jen jedete, nejezděte rychleji než krokem a myslete na to, že řidič NENÍ povinen dávat vám přednost.\nNa ulici jsme řidiči\nI když cyklista nepotřebuje mít řidičák, musí znát z pravidel alespoň základ. Určitě znáte běžné dopravní značky. Ale víte třeba přesně, co znamenají tyhle tři? (Odpověď na tuto hádanku jsme si dovolili neuvést, seznam dopravních značek najdete například zde, podrobnější výklad k jednotlivým značkám /v pdf/ pak zde.)\nCyklista—řidič na ulici ukazuje s dostatečným předstihem, respektuje semafory, dává přednost, kde má, a přednost také dostává, má stejná práva jako automobilista a podle potřeby využívá celou šířku jízdního pruhu.\nPřecházíme mezi rolemi\nSkutečné kouzlo obou těchto rolí je v tom, že je můžeme střídat jak zrovna potřebujeme a prakticky kdykoliv. Jen se musíme držet zásady, že při střídání rolí nesmíme nikoho zmást nebo překvapit. Třeba na přechodu se nemůžeme změnit z řidiče na chodce a začít ,,přecházet“ vlevo — co kdyby nás zrovna předjíždělo auto. Naopak, když ,,přecházíme“ a auta čekají, můžeme z přechodu bezpečně a pohodlně odbočit a zařadit se před ně.\nPři jízdě v ulicích spolu s automobily je nejdůležitějším principem zdravá asertivita. Nebojte se zabrat si celý pruh, vzít si dostatek místa nebo auta při odbočování chvíli blokovat. Skutečnost je taková, že když pojedete jasně, předvídavě a nebudete dělat naschvály nebo zbytečně zdržovat, většina řidičů vaše chování ocení.\nKde jezdit v jízdním pruhu?\nJízda těsně při pravém okraji vozovky je pro cyklistu ve většině městských ulic velmi nebezpečná a důrazně jí nedoporučujeme. Jste pro ostatní automobily, cyklisty i chodce špatně vidět, riskujete zapadnutí do díry v krajnici či uklouznutí na smeteném písku, nemáte dostatečný manévrovací a únikový prostor. Těsné míjení řady zaparkovaných aut navíc hrozí lapením do náhle otevřených dveří (viz starší článek) nebo nárazem do auta, které byť opatrně začne vyjíždět z parkoviště na ulici. Automobily vás budou objíždět v tomtéž pruhu a ne vybočením do pruhu vedlejšího, což pro vás znamená daleko menší boční odstup. A jsou i další rizika, kterým věnujeme následující, podrobný článek.\nProzatím si zapamatujte, že daleko bezpečnější je jet asi metr od zaparkovaných aut nebo obrubníku. Riziko toho, že vás někdo srazí zezadu, přesto že vás na silnici dobře vidí, je minimální. Daleko horší maléry vám hrozí, když zůstanete při kraji. A čím větší provoz je na silnici, tím více je důležité, abyste nejezdili těsně při kraji.\nNěkdy je racionální zabrat dokonce celý jízdní pruh — to když jste stejně rychlí jako auta, nebo kdyby vás v tom pruhu předjížděli nebezpečně těsně. Vše vysvětluje následující obrázek:\nJak (ne)odbočit vlevo\nPokud se vám do odbočování vlevo nechce, nemusíte. Skoro vždycky se dá najít způsob, jak se odbočení vlevo vyhnout. Podívejte se na růžové šipky dole na obrázku: Můžete využít přechod pro chodce, odbočit nejdřív doprava a pak ulici překřížit, nebo se na vhodném místě otočit (třeba když nejedou auta) a kus se vrátit.\nNa druhou stranu levý odbočovací manévr není nijak složitý, vyžaduje jen trochu sebedůvěry spojené s uměním ohlédnout se a udržet přitom přímou stopu. Jestli to zatím nedokážete, zkuste si to natrénovat jezděním po namalované čáře.\nK tomu, abyste mohli odbočit vlevo přímo, se musíte nejdřív dostat do levé části pruhu. Postup je jasný: Ohlédněte se a čekejte, dokud za vámi nebude volno. Pak ukažte a přesuňte se do levé části pruhu. Když se to kvůli autům nedaří a vaše odbočka se kriticky blíží, nezoufejte: skoro vždycky můžete odbočit později nebo se vrátit v protisměru (viz již zmíněné růžové šipky).\nJakmile jste vlevo, auta vás mohou objíždět zprava. Ale když je pruh úzký nebo kdykoliv to nepovažujete pro vás za bezpečné, nedejte jim tu šanci a raději nenechávejte vpravo tolik místa. Jeďte při levém kraji pruhu a přitom stále ukazujte, dokud nedojedete k místu odbočení. Dejte přednost protijedoucím (počítejte, že možná budete muset zastavit). Naposledy ukažte – a odbočte.\nJsou cyklisté, kteří se bojí ohlížet, aby neztratili přímý směr nebo se nekymáceli. Nikdy nevěřte svým uším! Auta bývají překvapivě tichá, před odbočením vlevo se zkrátka musíte ohlédnout. Ani zrcátko není plnou náhradou ohlédnutí.\nKdyž je doprava hustší a nehodláte se nervovat s rychlým šlapáním, mohutným ukazováním a vyhlížením řidiče, který vás pustí, použijte nepřímé odbočení. (Ve skutečnosti nejde často o žádné ,,pouštění“: Ukazujete-li ve svém vlastním pruhu odbočení vlevo, nesmí vás přirozeně žádný řidič jedoucí v tom samém pruhu jakkoliv předjíždět. Realita je však jiná.)\nŘidič na přechodu a v jeho okolí očekává chodce – dokonce mu má za jistých okolností dát přednost. Z toho jasně vyplývá, že cyklista, je-li mu život milý, musí při překonávání přechodu a v jeho blízkosti hrát roli chodce. Tedy přijet, zpomalit, rozhlédnout se vlevo, vpravo a znovu vlevo – jako byste to neznali… Potom vás řidič často vezme jako chodce — a třeba i slušně pustí.\nNa přechodu si dejte pozor, jestli nemá na druhém konci vysoký obrubník. Takový nepohodlný přechod můžete buď doopravdy převést, nebo před jeho koncem zastavit a kolo poponést. Manévr ale musíte udělat rychle, projíždějící auta nepředpokládají, že se budete na konci přechodu zdržovat. Konečně, časem se můžete se naučit obrubníky vyjíždět.\nPozor, na přejezdu pro cyklisty mají auta absolutní přednost (nesmíte je ani omezit, což je ještě méně, než na křižovatce z vedlejší silnice).\nJak překonat frekventovanou ulici\nNa své cestě vedlejšími uličkami dorazíte k frekventované ulici, kterou potřebujete překonat. Jak na to? Při křížení frekventované ulice můžeme s výhodou použít roli chodce.\nV roli chodce použijeme přechod. Často je hned u křižovatky, ve většině ostatních případů někde poblíž. Prostě ze své uličky vyjedeme na chodník a chvíli se budeme přesouvat v roli pěšáka, jak ukazuje vzorový obrázek. V roli řidiče se blížíme ke křižovatce a v bodě A1 vjedeme na přilehlý chodník. Od tohoto okamžiku se stáváme chodcem – překonáme tak celou křižovatku až na poslední přechod A2. Vjedeme na něj ještě jako chodci. V tu chvíli máme ulici volnou a tak můžeme v polovině přechodu bezpečně změnit roli a stát se opět řidičem.\nVarianta „B“ ukazuje, jak se dá ještě před složitou křižovatkou přejet u vhodného vjezdu na protisměrný chodník. Někdy je tenhle trik výhodnější. Pokud je vedlejší ulice, kterou projíždíme, také frekventovaná, nikdy v bodě A1 neodbočujeme na levý chodník přímo! Můžeme mít auto za sebou, jiné auto může zrovna vjíždět z hlavní silnice do protisměru – nebezpečí kolize je tu až dost.\nObdobným způsobem lze přejet většinu složitých křižovatek, má to ale jeden výrazný zápor. Dopravní inženýři se domnívají, že chodec nemá právo překonat křižovatku plynule a tak je takový postup často hodně zdlouhavý. Bez ohledu na nepohodlí je to ale stále nejbezpečnější způsob, jak složitou křižovatku překonat. Pokud je ale křižovatka světelná a z vašeho směru není řazení do více pruhů, bývá lepší (a stejně bezpečné) projet jí jako řidič.\nOdbočení vlevo na velké křižovatce\nPotřebujete odbočit vlevo z poměrně dost frekventované ulice. To je poměrně náročný manévr, který si za normálních okolností vyžaduje postupný přesun o jeden až dva pruhy vlevo a průjezd křižovatkou s dáním přednosti protijedoucím vozidlům. Když je silnice volná, auta jedou moc rychle a dostat se vlevo je obtížné. Když auta stojí v zácpě, proplétat se mezi nimi není dvakrát příjemné.\nMáme ale hned dva způsoby, jak se takhle složitému manévru bezpečně vyhnout. Můžete se, podobně jako v předchozím případě, uklidit hned na začátku křižovatky na chodník (v bodě A1) a pak pokračovat po přechodech až do bodu A2. A nebo použijete fígl s předběžným odbočením vpravo. Vjedete do křižovatky bodem B1, jako byste jeli rovně (samozřejmě na zelenou), místo toho ale odbočíte trochu vpravo a zastavíte se v boční ulici přímo před prvním čekajícím autem (bod B2). Tam si počkáte na zelenou a potom, bezpečně a jako první projedete napříč hlavní silnicí. Jednoduché, bezpečné.\nPři průjezdu kruhovým objezdem se držte jediného pravidla: Už před křižovatkou si zaberte střed jízdního pruhu a neopouštějte ho za žádnou cenu. Jinak se vám stane, že vás budou všichni předjíždět a při odbočování z okruhu na první odbočce vás vezmou s sebou. Auta stejně musejí na kruhových objezdech zpomalit, nemají vás tedy co předjíždět.\nNa výjezdu z okruhu nezapomeňte ukázat vpravo. Řidič v protisměru to vysoko ocení, zvlášť za silnějšího provozu.\nTramvajové koleje jsou zvláštní věc: Kluzké, nebezpečné při křížení, ale současně lákavé; Skrz některá místa v širším centru (Anděl od Plzeňské, Florenc, Palmovka, Spálená třída a další) se nedostanete jinak než po tramvajovém pásu. A v centru je jízda po betonových panelech mezi kolejnicemi tisíckrát příjemnější, než poskakování po kočičích hlavách vedle.\n1. Přejíždějte je co nejvíc kolmo. Zvlášť jestli máte treka nebo crosse, křížení tramvajových kolejí pod úhlem menším než ca 30° se může šeredně nevyplatit. Přední kolo se kousne ve žlábku, vezme švunk koleje — a letíte, ani nevíte jak. Spolehlivou ochranou proti tomuhle pádu jsou také široké pláště horských a městských kol.\n2. Tramvaje neomezujte. Tramvaj vám na přechodu pro chodce nedá přednost. Jednak brzdí o dost hůř než auto, jednak ze zákona nemusí. Mimoto máte co dělat s vozidlem MHD. Donutit tramvaj prudce zabrzdit znamená přinejmenším velkou nepříjemnost pro její cestující.\n3. Při přejíždění kolejí nezatáčejte! Zvlášť pokud je mokro a přejíždíte je pod ostřejším úhlem. Ocel kolejí je neuvěřitelně kluzká a držkopády na veřejném prostranství mívají vždy spoustu svědků, kteří se rádi pobaví.\nCyklisto, sesedni z kola\nTuhle dopravní značku obvykle najdete na těch místech cykloztezek, kde je silný provoz chodců a současně úzký profil. Umístění této značky bývá obvykle vedeno bohulibou myšlenkou, aby cyklisté nejezdili v nebezpečných místech příliš rychle a tak je jí také třeba rozumět. Protože jedoucí cyklista je užší, než člověk vedoucí kolo, je ten příkaz trochu nelogický. Ale berme to jako údajně jediný způsob, jak cyklisty zpomalit na rychlost chůze.\nŠpatné je, že v Praze jsou touto značkou rámovány i úseky dlouhé několik set metrů (Trojská lávka), případně ,,pěší“ zóny, do kterých mají povolený vjezd auta (Anděl). Takové užití činí tuto značku značně nedůvěryhodnou. Je to zcela v duchu tradice dopravního značení v ČR přikazujícího na silnici padesátku tam, kde se chce, aby se jezdilo osmdesát. Zpomalte, buďte ohleduplnější.\nZákaz vjezdu všech vozidel se týká i cyklistů. Jenže všude tam, kde se s nimi nepočítá (a to je v Praze skoro všude) jím bylo myšleno spíš zákaz vjezdu motorových vozidel. Pokud ale narazíte na zákaz vjezdu cyklistů, dodržte ho. Ten znamená, že tady už se na cyklisty myslelo — a vyhodnotilo se, že tam skutečně nemají co dělat.\nJednosměrky v protisměru\nPro začátek doporučujeme se průjezdu ,,protisměrkami“ pokud možno vyhýbat a volit jiné ulice, nebo (v nejhorším) chodník. Když už to nejde jinak, jeďte velmi opatrně a buďte připraveni kdykoliv uvolnit průjezd protijedoucímu autu. Obrovský pozor si dávejte na křižovatkách a to i na těch malinkých. Nikdo nečeká, že byste se tam z toho směru mohli objevit, a tak se tam často ani nepodívá. Pokud z jednosměrky dorazíte na světelnou křižovatku, je jediná bezpečná možnost sesednout a překonat ji jako chodec.\nKdyž nereaguje semafor\nČekáte na zelenou, abyste mohli přejet hlavní ulici, jenže máte pořád červenou. Přitom nikde v dohledu není žádné auto. Co se sakra děje? Zelená se na některých křižovatkách spustí jen tehdy, když přijíždí auto, které aktivuje čidlo ve vozovce. To čidlo je magnetické a kolo, které váží sotva pár kilo (případně má hliníkový rám) často nemá šanci. Tak co s tím?\n1. Zkuste čidlo najít a aktivovat. Často uvidíte ve svém pruhu před světly obdélník rýh v asfaltu. Pokud tam je, máte napůl vyhráno, právě jste čidlo našli. Pro začátek zkuste na smyčku přejet. Když nereaguje, zkuste na ní kolo položit. Když zelená nenaskočí ani teď, máte smůlu.\n2. Použijte přechod pro chodce nebo podchod.\n3. Počkejte, až za vás přijede nějaké auto, které signál aktivuje za vás.\n4. Projeďte s maximální opatrností na červenou. Křižovatka, jejíž čidla vás neregistrují, je de-facto porouchaná. Pozor, v kolmém směru nejspíš svítí zelená!\n,,Závadu“ pak doporučujeme nahlásit. Citlivost většiny smyček lze totiž programově zvýšit.\nCyklopruhy a jejich konce\nV Praze již existuje několik kilometrů vyhrazených cyklistických pruhů. Bohužel často končí v místech, kde je jich nejvíc potřeba, tedy v křižovatkách, obvykle kus předtím, než vzniknou řadící pruhy (viz obrázek). Co má dělat cyklista, když dojede na takový rozplizlý konec cyklopruhu?\nVozidlo vyjíždějící nebo přejíždějící z vyhrazeného jízdního pruhu (tzn. i cyklopruhu) má ze zákona přednost před vozidly v souběžných jízdních pruzích. Tam, kde se dva jízdní pruhy sbíhají v jeden, aniž by bylo zřejmé, který z nich je průběžný, nesmí řidič jedoucí v levém jízdním pruhu ohrozit řidiče jedoucího v pravém jízdním pruhu – tedy vás. Rozhodně ale nespoléhejte na to, že řidiči budou toto ustanovení zákona znát, nebo se jím řídit. Na konci vyhrazeného pruhu se dobře podívejte, jestli vás někdo nepředjíždí a ukažte, jako byste odbočovali vlevo. (opraveno 7.8.)\nJen malá poznámka. Sklo je významný nepřítel začínajícího městského cyklisty, jehož oblíbenou doménou jsou pusté chodníky. Stejně, jako si máte držet odstup od parkujících aut, vyhněte se obloukem také kontejnerům na tříděný odpad. Skleněných střepů by se kolem nich našlo dost na proražení tisíců duší.\nJe jasné, že jsme vám tady dnes poradili dost věcí, které nejsou zrovna v souladu se silničním zákonem. Není to proto, že bychom byli hulváti. Je to proto, že ani zákon ani místní úpravy na cyklisty příliš nemyslí a jezdit přesně podle litery zákona často není příliš praktické ani bezpečné. Policie ale proto také drobné prohřešky cyklistů většinou toleruje, takže není třeba se příliš děsit, že vás budou pokutovat na každém rohu za jízdu na prázdném chodníku a podobně. Prakticky vzato vás policie bude pokutovat jen když uděláte nějakou skutečnou nebezpečnou šílenost (jízda na červenou) nebo v rámci nějaké speciální akce.\nKdyž už jste policií zastaveni, jednejte slušně a nechte si domluvit. Rozhodně je nepřesvědčujte o své pravdě (možná ji ani nemáte). Nanejvýš se můžete neutrálně zmínit, že je tu ta místní úprava pro kola prostě mizerná a ta druhá varianta by pro vás možná byla ještě nebezpečnější — samozřejmě pokud je to tak. V devadesáti devíti procentech případů se rozejdete smírně.\nCyklista má i několik speciálních práv. Jsou to výhody plynoucí ze specifik bicyklu jako dopravního prostředku. Mimo jiné je menší a ovladatelnější.\nCyklista nemusí ukazovat změnu směru během celého odbočovacího manévru, stačí když ukáže před ním. Dá to rozum, ukazovat při průjezdu celou křižovatkou může být někdy holá nemožnost a ukazovat, když se zrovna ohlížíte, je nebezpečné kvůli možným dírám v silnici. Ale nikdo vám to nezakazuje. Když odbočujete doleva na rušné silnici, hodí se ukazovat předem, pořád a ještě rukou namísto decentního pozdvihnutí pořádně mávat.\nCyklista může předjíždět stojící, nebo pomalu jedoucí kolonu zprava. To je právo velmi užitečné, ovšem také nebezpečné — viz nedávný článek o dveřní zóně. Předjíždějte jen tak rychle, abyste byli schopni okamžitě zastavit, a dávejte pozor, aby se kolona nezačala znenadání rozjíždět, dokud nejste na bezpečném místě.\nPro dnešek je to od nás všechno. Snad jsme vás přesvědčili, že jízda po méně frekventovaných ulicích je snadná, pokud se budete držet pár jednoduchých zásad. Shrňeme si je pro pořádek ještě jednou:\nRozlišujte, kdy se máte chovat jako řidič a kdy jako chodec.\nV jízdním pruhu se nedržte těsně u kraje.\nVlevo odbočujte jako automobil nebo nepřímo odbočením vpravo.\nNikdy nejezděte přes tramvajové koleje pod ostrým úhlem\nTo vše by nám mělo pomoct k jedinému: aby naše jízda po městě byla příjemnější, pohodlnější a bezstarostnější.\nPříště se v překladu excelentního článku Michaela Bluejaye dozvíme, jak se bránit deseti nejčastějším způsobům, jakými nás může srazit auto.\nBicycling Street Smarts: Riding Confidently, Legally and Safely.\nMichael Bluejay: Ten Ways to Not Get Hit by Cars.\nzveřejněno: 7. 08. 2008, v rubrice Návody\nPrT 07.08.2008 - 12:56 napsal:\nSuché paragrafy ke konci cyklopruhu (Zákon 361/2000 o provozu na pozemních komunikacích):\n§ 14 (2) Přejíždí-li řidič vozidla, pro které je vyhrazen jízdní pruh, z vyhrazeného jízdního pruhu do přilehlého jízdního pruhu, řidič vozidla jedoucí v tomto pruhu mu to musí umožnit snížením rychlosti jízdy, popřípadě i zastavením vozidla. Řidič vozidla ve vyhrazeném jízdním pruhu je povinen dávat znamení o změně směru jízdy a nesmí ohrozit řidiče ostatních vozidel.\n§ 12 (5) Přejíždět z jednoho jízdního pruhu do druhého smí řidič jen tehdy, neohrozí-li a neomezí-li řidiče jedoucího v jízdním pruhu, do kterého přejíždí; přitom musí dávat znamení o změně směru jízdy. Při souběžné jízdě umožní řidiči vozidel jedoucích v průběžném pruhu řidičům vozidel do tohoto pruhu přejíždějících z pruhu, který přestal být průběžným, vjet tak, aby se vozidla jedoucí v průběžném pruhu a vozidla do něho přejíždějící mohla řadit střídavě po jednom do jízdního proudu průběžného pruhu. Tam, kde se dva jízdní pruhy sbíhají v jeden, aniž by bylo zřejmé, který z nich je průběžný, nesmí řidič jedoucí v levém jízdním pruhu ohrozit řidiče jedoucího v pravém jízdním pruhu.\nVratislav Filler 07.08.2008 - 13:05 napsal:\nDík za citaci, původně jsem si myslel, že ta přednost není upravená vůbec. V článku opraveno.\nMichal 08.08.2008 - 08:03 napsal:\nVýborný návod. Po 4 letech jsem se metodou pokus-chyba dopracoval k přesně stejnému stylu jako je v článku. Stálo mě to 2 veřejné držkopády (bez následků na těle či kole) a jednu drobnou kolizi s SUV, jehož řidič měl za to, že cyklistovi není třeba dávat přednost v zúžení při míjení překážky. Skončilo to dobře – cca 50 cm šrám na boku auta, trocha černé barvy na mojem gripu a „přátelský“ rozhovor na téma přednosti v jízdě, který ukončil můj návrh, zavolat si policii jako rozhodčí (překážka byla na jeho straně).\nJediný rozdíl cítím v tom, že cyklisté patří na ulici a ne na chodník. Ovšem při stavu pražské cykloinfrastruktury to opravdu občas jinak nejde.\nPoznámka k semaforu spínaného indukčním čidlem ve vozovce: čidlo je většinou umístěno UPROSTŘED jízdního pruhu 10-50 metrů před křižovatkou. Proto je dobré dojíždět k semaforu středem jízdního pruhu. Jelikož se bavíme o situaci, kdy v našem pruhu nejedou žádná auta, tak to není problém. Pokud auta v našem pruhu jedou (před nebo za námi), není potřeba nic řešit – sepnou semafor za nás. Existují křižovatky, kde cyklista zaručeně semafor nesepne, proto mě potěšila informace o možnosti nastavení citlivosti. Ještě jednou „svoji“ křižovatku (odbočení vlevo z Úvalské do Přetlucké) otestuji a případně napíši na TSK.\nVratislav Filler 08.08.2008 - 08:17 napsal:\nto Michal: Dík za pochvalu – je to vydřené zkušenostmi a konzultované s odborníky i začátečníky :-)\nAd čidla: Někde bývají ta čidla dvě, protože ta těsně před stopčárou jsou tam snad vždycky. Dobrý tip všímat si i toho předběžného. Někdo radí kolem nad čidlem pohybovat – já to řeším tak, že nad čidlo přijedu rychle a „zašlajfuju“, abych zůstal stát na něm.\nSouhlasím, že cyklisté patří především na silnici (respektive nepatří na „běžné“ chodníky. Tady to radíme, protože chodníky jsou dobré pro první fázi – než se člověk rozkouká a na tu silnici si troufne.\npanpivik 08.08.2008 - 09:13 napsal:\nVyborny navod. Krasne vecne a pragmaticke.\nDoplnil bych jeste moje pravidlo pro jizdu po chodniku v mestske zastavbe – cyklista by mel jet co nejdale od domu nebo obchodu. Duvod je zrejmy. I na prazdny chodnik nekdo muze necekane vyjit ci vbehnout.\nHynek Hanke 08.08.2008 - 10:27 napsal:\nPro panpivik: Díky za připomínku, to je velmi důležité a tak jsem to tam doplnil.\nPetra Vlášková 18.08.2008 - 13:48 napsal:\nDík za super článek, jen mám drobnou poznámku k obrázku u odbočení vlevo na velké křižovatce. V místě B1 pokud projíždím jakoby rovně, tak bys si ještě dávala pozor na auta odbočující vpravo – v takových místech si najíždím ještě víc doprostřed, aby se mě nikdo nesnažil objet zleva a zatočit doprava nechtěně i se mnou.\nVratislav 18.08.2008 - 14:06 napsal:\nto Petra Vlášková: To je dobrá připomínka – nesmí se dát najevo, že odbočíme vpravo. Jedeme „rovně“, dokud vpravo nemáme druhý pruh, teprve pak se do něj schováme.\nPetra Vlášková 18.08.2008 - 14:19 napsal:\nto Vratislav: jj, ne všichni řidiči zkoumají jestli pojedem rovně nebo doprava a mě připadá matoucí dávat autu šanci stoupnout si vedle mě, když nechci odbočovat doprava…..tak radši stojím uprostřed ať má řidič jasný, že musí stát za mnou. … a s rychlostí výjezdu cyklisty z křižovatky problém nebývá\nPetra Vlášková 18.08.2008 - 14:34 napsal:\n…ostatně tohle je dobře rozepsáno v článku Jak do města III\nE-Ryc 12.10.2008 - 18:30 napsal:\nNa indukcni smycky, ktere nereaguji na kolo, se doporucuje nekam dospod ramu (treba vidlice zadniho kola) pridelat silny magnet.\npolda 14.10.2008 - 08:59 napsal:\nTaky by možná stálo za snahu vysvětlit „pro některé“ i vzájemné předjíždění cyklistů.Tento týden mě 2x dělily centimetry od pedálistů co se schovali do stínu za mnou ,jeden si v ranní tmě dokonce i vypnul přední světlo snad aby ušetřil a v okamžiku kdy chci odbočit do leva a přestávám šlapat tak neudělají nic lepšího než mi těsně najedou na levo\nŠtěpán 18.08.2010 - 05:21 napsal:\nDva roky po zveřejnění, ale přece…\nNěco málo k nepřímému levému odbočení:\nProvozovat ho na křižovatce se SSZ se v dnešní době, kdy si řadič umí jednotlivé fáze nejen prodlužovat a zkracovat, ale i vynechávat, zařazovat nebo měnit pořadí je to z mého pohledu dost hazard. Leda by bylo SSZ na nepřímé odbočení vlevo již připraveno, ale o žádném takovém nevím.\nProblém je v tom, že při příjezdu před (momentálně) stojící auta z bočního směru, před kterými si budete chtít dát „vlevo vbok“ nemáte šanci vědět, za jak dlouho (nebo krátko) se rozjedou a v případě několika různých samostatných směrů ani v jakém pořadí pojedou.\nkaždopádně je nezbytně nutné se postavit tak, abyste viděli na světla signalizace určená pro váš (nový) směr a měli šanci vyrazit jako první (a nečekali až se pohnou auta).


Unikátní školní zahrada bojuje o ocenění v celostátní soutěži - Sokolovský deník\nChodov – Zahrada ekologického centra při chodovské základní škole v Husově ulici bojuje o ocenění v národní putovní výstavě Má vlast Cestami proměn. Ta prostřednictvím fotografií a příběhů prezentuje proměny zanedbaných a nevyužitých míst v místa užitečná a smysluplná.\nZahrada u 3.ZŠ v Chodově je v současné době zazimovaná. Školákům i veřejnosti se opět otevře 1. května. | Foto: Deník / Lucie Žippaiová\nPodpořit zahradu v soutěži může každý prostřednictvím internetového hlasování. „Ty staré prostory byly nevyhovující a ne příliš využívané. Místo nich vznikly dvě venkovní výukové učebny, které nyní mohou využívat žáci od 1. do 9. ročníku a v odpoledních hodinách i veřejnost,“ přiblížila zahradu ředitelka základní školy Hana Žáková.\nKaždá z venkovních učeben má svá specifika. Jedna je svými prvky vhodná spíše pro děti z 1. stupně, druhá svým naučným zaměřením zase spíš pro žáky starší. Chodovská zahrada v přírodním stylu nabízí lezeckou stěnu, malý amfiteátr pro vystoupení a přednášky, skluzavku, stolky se šachovnicí, vzduchovou trampolínu a řadu dalších herních prvků.\nDílny Mateřídoušky čeká v budoucnu stěhování\nV naučné části se zase žáci seznámí s přírodními jevy a zákony. „Velké přestávky děti z 1. stupně tráví pravidelně venku. To samé chceme zavést i na druhém stupni, který zahradu využívá i pro výukové hodiny,“ upřesnila ředitelka Žáková. V odpoledních hodinách od 1. května do konce září má do zahrady přístup i veřejnost, a to i o víkendech a v době školních prázdnin.\nVybudováním zahrady proměna prostoru ale neskončila. Škola by ráda navázala zbudováním sadu, který by vyrostl místo starších ovocných stromů za školou. A součástí zahrady je i nevzhledná stěna. Škola vloni vyzvala zdejší sprejery, aby se přihlásili se svými nápady, jak stěnu ozdobit graffiti. „Nakonec jsme oslovili jednoho varského umělce. Rozpočet na výzdobu se ale vyšplhal skoro na 150 tisíc, což jsme nečekali. Rozhodně ale chceme i tenhle záměr realizovat,“ podotkla ředitelka. „Zahrada je určitě unikátní v našem kraji, ale řekla bych, že nejenom v kraji, možná v celé republice,“ je přesvědčená.\nNájemné v bytovém komplexu Ohře půjde po 17 letech nahoru\nZahrada je nyní zazimovaná, slavnostně se otevře opět 1. května, kdy škola připravuje i projektový zážitkový den, dopoledne pro chodovské školy a školky a odpoledne pro veřejnost.\n„Zahrada ekologického centra Chodov byla vybudována v rámci česko-německého projektu o obnovitelných zdrojích energie a environmentální výchově a vzdělávání dětí a mládeže Na stopě klimatu. Na akci se podařilo získat dotaci z Evropského fondu pro regionální rozvoj,“ doplnil mluvčí Chodova Martin Polák.\nNárodní putovní výstava putuje po celé republice, do 28. února je ještě k vidění v Ostrově, hlasovat ale můžete až do 30. dubna na www.cestamipromen.cz/hlasovani. Nejhezčí proměny jsou každoročně oceněny. Bližší informace o zahradě: www.zs3chodov.cz, www.facebook.com/3zschodov.\nFOTO, VIDEO: Lidé pomáhají, Nelinka tak dostane šanci začít chodit


Hektorova cesta aneb hledání štěstí : Seznam knih\n10.05.2021 | Svátek má Blažena | Zítra Svatava\nNacházíte se zde: Úvod / S / Smartpress / Hektorova cesta aneb hledání štěstí\n04.12.2012 Publikoval(a) Lenka\n„Filozofickou pohádku pro dospělé“ napsal přední francouzský psycholog. Není to odborná psychologická příručka, nýbrž zajímavý román, který se hezky čte, zároveň však přináší víc, než jen příběh – přináší poučení, radost a spokojenost.\nAutor vychází ze své dlouholeté praxe psychologa a klade si otázky jako téměř každý v dnešním moderním uspěchaném světě – Proč tak často sníme o šťastnějším životě a nevážíme si toho, který máme? Proč jsou šťastnější lidé chudí či nemocní a nešťastní ti, kterým nic nechybí? Závisí štěstí na osudu, okolnostech, nebo na způsobu, jak na věci nahlížíme? Hledáme štěstí v úspěchu, nebo ve vztazích s ostatními lidmi? Můžeme své štěstí ovlivnit, nebo za vše může osud? A co to vlastně štěstí je?\nOdpovědi na tyto otázky hledá také hrdina knihy Hektor, mladý psychiatr, který se sebou nebyl bůhvíjak spokojený, neboť věděl, že se mu nedaří učinit lidi šťastnými. A tak ho napadlo vydat se na cestu kolem světa, aby poznal, co je to opravdové štěstí. Ptal se žen i mužů, které potkal. Muže rozesmál, ženy spíše rozesmutnil.\nNa konci své cesty ví, že být šťastný je docela snadné. Světový bestseller způsobí, že i vy budete šťastnější…\n„Filozofická pohádka pro dospělé“ od předního francouzského psychologa. Je to zajímavý román, který se hezky čte, zároveň však přináší víc než jen příběh – poučení, radost a spokojenost. Autor vychází ze své dlouholeté praxe psychologa a klade si otázky, proč tak často sníme o šťastnějším životě a nevážíme si toho, který máme? Co to vlastně štěstí je? Být šťastný je totiž docela snadné…\nVydalo nakladatelství Smart Press, k zakoupení zde\n2021 · Seznam knih (index) · Přihlásit se


Supratekutost | Web o chemii, elektronice a programování\nHelium je v přírodě tvořeno dvěma izotopy – 3He a 4He. Tyto izotopy se liší teplotou varu, 3He vaří při 3,19 K a 4He při 4,21 K. Stejně tak se liší i jejich teplota přechodu do supratekutého stavu. Dalším ochalzování nezískáme pevné helium, k tomu je potřeba použít poměrně velké tlaky, nad 2,5 MPa.\nObsahuje 2 protony a 2 neutrony v jádře a 2 elektrony v atomovém obalu, má tedy sudý počet částic a jeho spin je vždy celočíselný. Jedná se tedy o boson, tzn. že pro něj neplatí Pauliho vylučovací princip. Pokud jej ochladíme pod lambda-teplotu dojde ke vzniku Bose-Einsteinova kondenzátu, kdy má silně odlišné vlastnosti od helia při vyšší teplotě. Proto označujeme helium s teplotou nad lambda bodem jako HeI a helium s teplotou nižší než je lambda-teplota jako HeII. Teploty lambda lze celkem snadno dosáhnout snížením tlaku nad hladinou kapalného helia, nejprve pozorujeme var helia, jakmile se teplota dostane pod teplotu lambda (HeI přejde na HeII), ustane var, přestanou unikat bublinky a hladina se zklidní. To je způsobeno tím, že HeII je velmi dobrý vodič tepla, takže zaniknou teplotní gradienty v objemu kapaliny.\nPředpokládáe, že se HeII chová jako směs dvou různých kapalin: normální, která má viskozitu a supratekuté. Tyto složky jsou na sobě nezávislé a nelze určit, který atom patří které složce.\nSituace u izotopu 3He je poněkud složitější. Jádro se skládá ze dvou protonů, ale pouze jednoho neutronu. To znamená, že atomy 3He jsou fermiony. Při ochlazení pod 1 K se chová jako Fermiho kapalina. Pokud teplotu snížíme až na milikelviny dojde ke vzniku Cooperových párů, tzn. že se stanou bosony a může dojít k jejich kondenzaci.


Skupina neúspěšných kandidátů bývá podceňována, měla by si ale odnést kladný dojem · Byznys · Youradio News\n24. 05. 2017\t· Michaela Hofmanová\t· Byznys · Personalistika Zet\t· Pořady\t· Hlavní zprávy z byznysu\t· zaměstnanci\t· pohovor\t· Fokus\nDobrý pocit z výběrového řízení by si neměli odnést jen úspěšní kandidáti o zaměstnání, ale i ti, kteří zůstali pod čarou. V době, kdy kandidát ovládá pracovní trh je důležité udržovat si kontakt i s těmi lidmi, kteří se na první pohled nemusí zdát pro firmu vhodní. Podle konzultanta společnosti Český trh práce Jiřího Landovského mohou zůstat neúspěšní kandidáti součástí talent poolu nebo na základě příjemné zkušenosti doporučit někoho z okruhu svých známých, kdo se na pozici hodí.\nVšechno, co uchazeč o zaměstnání zažívá během procesu náboru, se označuje pojmem „candidate experience“. „Je to jedna převládající emoce, kterou si z celého toho procesu odnesu. Začíná to už textem inzerátu nebo oslovovacím emailem, telefonátem, pokračuje to přes veškerou další komunikaci, přes pohovor až po nástup do firmy,“ přiblížil na rádiu Zet Landovský. Firmy by se podle něj měly zasazovat o to, aby tato emoce byla pro všechny kandidáty - úspěšné i neúspěšné - kladná.\nKandidát totiž ovládá dnešní trh práce. Sehnat dobrého a vhodného zaměstnance je pro společnosti čím dál tím těžší. I proto by neměly zahazovat jakýkoliv kontakt s člověkem, který vyvine zájem o práci zrovna u nich. „Skupina neúspěšných kandidátů bývá dost často podceňována. Dokonce se setkávám i s tím, že firmy jim ani neodpovídají, protože neuspěly. Argumentem je, že nemají čas odpovídat všem, kteří se přihlásily. To je velice špatná praxe,“ řekl v pořadu Personalistika Zet Landovský.\nDůvodů, proč budovat vztah i s neúspěšnými nebo nevhodnými kandidáty vztah, je několik. Za prvé nikde není napsáno, že tito lidé nenabudou zkušenosti, které jim mohly poprvé chybět. V budoucnu tak může být firma ráda, že s takovým člověkem neztratila kontakt a bude o něj moci projevit zájem. Dále Landovský upozornil na to, že i ti kandidáti, které firma nepřijme, jsou vlastně ambasadory společnosti. „Protože s naší firmou získali nějaký zážitek, mají z toho nějakou emoci a přirozené je, že se vrátí do své sociální skupiny, do své rodiny a budou se o ten zážitek dělit,“ uvedl. Pokud se bude jednat o emoci kladnou, může tak nepřímo doporučit vhodnějšího kandidáta na pozici.\nA jaké kroky vůbec vedou k vytvoření kvalitní „candidate experience“? Vágně řečeno záleží na všech krocích komunikace s kandidátem. „Nesmíme podcenit jediný email, nesmíme podcenit jediný telefonát, nesmíme podcenit jedinou informaci v inzerátu. Nejde o to, že ty informace mají být dobré, pozitivní, zajímavé, ale dost často se zapomíná na to, že hlavně musí být v souladu s tím, jaká ta naše firma opravdu je,“ řekl Landovský. Kreativitě se pak v tomto směru meze nekladou. Firmy například mohou posílat pro kandidáty taxi, nebo jim nabídnout různé reklamní předměty. „Vždy ta originalita ale musí být na místě a musí vycházet z nějakého konkrétního problému, který tím řeším,“ dodal Landovský.


Bytový dům, Pivovarská, Smíchov\nÚt 30/3 16:00 - 30/3/2021 18:00\nInQbay ČVUT: Business model - Lean Canvas\nChcete rozjet nový produkt nebo službu? Naučte se pracovat s nástrojem Lean Canvas. Díky němu získáte jistotu, že na nic důležitého nezapomenete. Lean Canvas je zjednodušený podnikatelský plán na jediné straně papíru. Poskytne vám ucelený pohled na váš nápad, ale zároveň vás nenechá se rozepisovat.\nV rámci společného setkání se budeme práci s Lean Canvasem věnovat dle vašich konkrétních potřeb. Vybereme jeden z vámi vypracovaných modelů a probereme si ho jedno téma za druhým. U toho se budete moci průběžně doptávat na detaily, které vás budou zajímat.


Experti z Česka pozorují z nebe ruské základny - iDNES.cz\nExperti z Česka pozorují z nebe ruské základny\n18. září 2007 6:16, aktualizováno 6:16\nČeští armádní experti kontrolují vojenské základny v Rusku. V rámci mezinárodní Smlouvy o otevřeném nebi je čekají dva pozorovací lety nad ruskými vojenskými objekty.\nKaždý pozorovací let bude dlouhý 5500 kilometrů. Ilustrační foto. | foto: Profimedia.cz\nPozorovací misí nad územím Ruska tentokrát vede Španělsko. Kromě českých expertů jsou členy inspekčního týmu ještě zástupci portugalské armády.\nO víkendu proběhla příprava a sladění společného inspekčního týmu v Pardubicích. Za českou armádu do Ruska odletěli příslušníci odboru kontroly odzbrojení Ředitelství zahraničních aktivit a specialisté vzdušných sil.\nSamotné pozorovací lety jsou naplánovány na úterý a čtvrtek, podle nejvýhodnějšího počasí. Inspekce by pak měla skončit v pátek.\nKaždý pozorovací let bude dlouhý 5500 kilometrů. "Vyvolávání exponovaných fotografických filmů bude provedeno v Madridu, ČR obdrží první kopii z originálního filmu," konstatovala Jindřiška Verešová z tiskové služby ministerstva obrany.\nTémata: Bosna a Hercegovina, Pardubice, Rusko, Španělsko, Švédsko, Ukrajina, Armáda České republiky, Madrid, Ministerstvo obrany, NATO, Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě, Počasí\nČeši a Američané zkontrolují ze vzduchu ruské a běloruské základny\nČeští a američtí armádní experti budou ze vzduchu kontrolovat vojenské základny v Rusku a Bělorusku. V rámci...


Vybíráme okna, 3. díl - Plastová okna - Plastova-Okna.Vybere.cz\nVybíráme okna, 3. díl\nPodívejme se tedy blíže na první z výše zmíněných kritérií.\nZe srovnání hořlavosti dřevěných a plastových oken vycházejí vítězně okna dřevěná. Ve dřevě při požáru nevzniká chlorovodík a kyselina solná jako u PVC, rám okna se nedeformuje, při použití protipožárního skla jsou tato dřevěná okna schopna zadržet oheň až na dobu 90 minut. PVC používaný pro okna je řazen do kategorie B - nesnadno hořlavé materiály. Plastové konstrukce nelze použít jako protipožární přepážky. Stejně však mají okna velkou odolnost. Hoří nejprve při teplotě 450°C a v počáteční fázi jsou klasifikována jako samozhášecí. Naprostým vítězem kategorie hořlavosti jsou však samozřejmě okna hliníková.\nHodnoty neprůzvučnosti nejsou závislé na použitém materiálu oken, pouze na typu prosklení. Jednoduchá okna v běžném provedení mají zvukový útlum 31 dB, při speciálním zasklení až 41 dB. Zdvojená a dvojitá okna dosahují útlumu 50 dB a výše, jsou však zase podstatně dražší.\nNejvyšší pořizovací cena se dá předpokládat u hliníkových oken. Asi o 30 – 40 % levnější budou okna dřevěná. O dalších 20 % levněji oproti dřevěným oknům pořídíme okna plastová. Právě cena bývá velkou výhodou plastových oken, často bývá nejdůležitějším důvodem, proč zvolit tento materiál.\nJiž při výběru oken bychom si měli uvědomit, že různé materiály a provedení vyžadují různou údržbu. Je nutné se seznámit se způsobem užívání okna. Pokud by byla tato etapa zanedbána, může po několika sezónách dojít k omezení funkčnosti oken. Plastová okna mají oproti dřevěným oknům nevýhodu v tom, že se v plastu tvoří elektrostatický náboj, který přitahuje prach, což si vynucuje jeho častější mytí. Dřevěná okna zase v sobě nesou nevýhodu nutnosti obnovy povrchu. To znamená, že vnější nátěr by se měl zhruba po pěti až osmi letech (podle kvality použitých nátěrových hmot) obnovovat. Vnitřní plochy mají životnost delší. Hliníková okna jsou takřka bezúdržbová.\nPožadavky na design a variabilitu zpracování\nA opět jsme u vkusu. Zatímco jeden bude vychvalovat plastová okna pro jejich tvarovou rozmanitost, druhý bude vidět jedinou možnou variantu v použití klasických dřevěných eurooken a třetí bude spatřovat krásu v jednoduchosti a moderní nadčasovosti oken hliníkových. Nezapomínejme však, že krása tkví v jednoduchosti a stylové čistotě. Přemíra zdobných, nepřirozených prvků finálnímu vzhledu domu spíše uškodí. Vzhledem k celkové kompozici stavby i interiéru je nutné již při projektové přípravě zvážit, jaká okna budou našemu domu nejvíce slušet.\nEkologové a zastánci zdravého životního prostředí se jednoznačně přiklání na stranu přírodních, dřevěných oken.\nEnergeticky nejnáročnější je zpracování hliníkových oken.\nOdpůrci plastových oken často argumentují neekologickým zpracování PVC. Nelze zcela vyvrátit, že výroba PVC zatěžuje životní prostředí, protože tak člověk činí téměř veškerou svou činností. Některé plasty (polyetylen, polypropylen, polyetyltereftalát (PET) ) jsou plně recyklovatelné. U nás bohužel není tomuto problému věnováno tolik pozornosti, kolik by si zasloužil. Bezezbytku je ve světě recyklovatelné i PVC. Vzhledem k tomu, že plastová okna jsou v ČR relativně novým fenoménem (životnost oken se odhaduje kolem 50 let, tedy s likvidací prozatím problémy nenastaly), není způsob řešení dosud znám. Důležité však je, že způsob, jak PVC ekologicky recyklovat existuje. Doufejme, že až bude tato záležitost akutní, bude i ČR připravená na recyklaci PVC.\nNejstarší plasty, které začali lidé používat, byly tzv. reaktoplasty? Reaktoplasty (nejstarší z nich například šelak, parkesin či bakelit) byly nerecyklovatelné plasty. Působením tepla, zářením nebo použitím katalyzátoru se dostaly do netavitelného a nerozpustného stavu.\nDnes jsou používány termoplasty. Ty mají schopnost opakovaně ohřevem měknout a ochlazením opět tuhnout, takže je lze snadno tvarovat a recyklovat.\n01.02.2007 - Monika Herzigová www.Svet-Bydleni.cz


Pořádný burger a čepovaný půllitr piva | Slevomat.cz\nHovězí nebo vegetariánský burger, hranolky s tatarkou a půllitr piva\n1 / 7 Zakousněte se do pořádného burgeru a spláchněte ho čepovaným pivem.\n2 / 7 Burger si můžete vybrat ze 6 druhů, z nichž jeden je vegetariánský a druhý s kuřecím.\n3 / 7 Dostanete také tatarku a hranolky.\n4 / 7 Půllitr piva se k burgeru náramně hodí. Na čepu je Polička, Beran a Kanec.\n150g hovězí burger dle výběru:\n0,5l pivo z výběru:\nPoličské pivo 11°\n300g hovězí burger dle výběru:\nVyprodáno 221 Kč 159 Kč\nCo potřebujete, když máte hlad? Kominíčka! Nosí štěstí v žemli a přidá k němu i hranolky!\nZajděte na poctivý hovězí, kuřecí nebo vegetariánský burger do restaurace Kominíček, která se nachází v srdci městské čtvrti Brno-Komín.\nPřipraví vám tu znamenitý burger, který si vyberete z této nabídky:\nGrilované hovězí maso se zeleným pepřem, rajče, cibule, pepřová majonéza, opečená slanina, variace salátů\nGrilované hovězí maso, čedar, majonéza, rajče, červená cibule, BBQ omáčka, variace salátů\nGrilované hovězí maso, čedar, grilovaná slanina, rajče, cibule, majonéza, variace salátů, BBQ omáčka\nGrilované hovězí maso, čedar, kukuřice se žampiony na sázeném vejci, variace salátů, majonéza\nSteak z marinovaného kuřecího masa, mozzarella, rajče, salátová okurka, majonézové pesto, variace salátů\nGrilovaný hermelín, brusinková majonéza, grilovaná zelenina, variace salátů\nBurger si můžete objednat menší (150 g) nebo pořádný (300 g). Dostanete k němu také hranolky s tatarkou a čepovaný půllitr piva: Poličku, Berana nebo Kance. Kdyby vám jedno pivo nestačilo, vyzkoušejte komínské svrchně kvašené polotmavé pivo Medard.\nTip: V restauraci umějí také výborná medová žebra nebo tatarák. A ještě něco: v létě si tu můžete dát točenou zmrzlinu z Opočna.\nOpravdu obrovský, výborný a sytý hamburger. Pivo též mňam. Jistě jsme v podniku nebyli naposledy! Paráda.\nBurger 149 Kč\nPivo 32 Kč\nPůvodní cena celkem 181 Kč\nVynikající burger, opravdu velká porce, šťavnaté masíčko, nebylo vůbec co vytknout. Pivečko také…\nPritel mel bacon burger, ten byl moc dobry. Ja jsem mela chicken burger-maso zvlast osolene a dresink taky-pak to bylo trosku slansi, ale jinak moc dobre\nVynikající burger i pivo, pohodová obsluha.\nBurgr byl fakt dobrý , nabídka zajímavá.\nV nabídce mělo byt uvedeno ze nelze nabídku využít od pátku do nedele. Provozovatel mi řekl ze pro nej není zajímavé takové akce na víkend dělat. Takže tohle bylo velké zklamání, když to do Brna máme 100 km a přes týden se tam nedostaneme. Mělo to proste byt rovnou uvedeno před koupi. Koupil bych jinde a nemusel se stresovat a nakonec darovat voucher někomu jinému.\nRychlost obsluhy, i servírovaní jídla.\nPaní servírka nenechala účtenku, po zaplacení, na stole, ihned ji vzala, bez možnosti naší kontroly, případného rozpočítání mezi sebou, a na náš vkus chtít 30kč za necelý litr kohoutkové vody je na takový podnik moc. Toalety nevábně voní. Koleno bylo spíše vařené, jak pečené.\nLuxusní burger, opravdu doporučujem


Médium CD: Semaforské hry Jonáš a tingl-tangl, Člověk z půdy - Jiří Suchý; Ferdinand Havlík | Knihy.ABZ.cz\nMédium CD: Semaforské hry Jonáš a tingl-tangl, Člověk z půdy - Jiří Suchý; Ferdinand Havlík\nKnihkupectví > Katalog vybraných autorů > S > Suchý - Jiří Suchý > Semaforské hry Jonáš a tingl-tangl, Člověk z půdy\nMédium CD: Semaforské hry Jonáš a tingl-tangl, Člověk z půdy\nAutor: Jiří Suchý; Ferdinand Havlík\nČlověk z půdy Jonáš a tingl-tangl Sladký život blázna Vincka Člověk z půdy. Tři hry divadla Semafor: jedna nejznámější, druhá nejslavnější a třetí nově objevená\nRozměr: 130,0x133,0x25,0 mm\nČlověk z půdy Jonáš a tingl-tangl Sladký život blázna Vincka Člověk z půdy.\nTři hry divadla Semafor: jedna nejznámější, druhá nejslavnější a třetí nově objevená\nKatalog vybraných autorů > H > Havlík - Ferdinand Havlík\nJiří Suchý; Ferdinand Havlík - další tituly autora:\n» Petr Papánek\n» Ferdinand Havlík\nVybrané knihy pro téma Autor - Suchý - Jiří Suchý


Jihlavě se nelíbí vládní návrh - iDNES.cz\nJihlavě se nelíbí vládní návrh\n26. září 2001 5:59, aktualizováno 5:59\nVysočina - Všechny zaměstnance okresních úřadů by po jejich zrušení k 31. prosinci 2002 měla podle vládního návrhu převzít města pověřená výkonem státní správy. Smyslem reformy přitom bylo počty úředníků snížit. "V návrhu dalšího kroku reformy veřejné správy se navíc nic neříká o zabezpečení prostor ani o financování," řekl tajemník jihlavského magistrátu Jiří Doležal. Magistrát podle něj obdržel materiál z Úřadu vlády o asi dvanácti stech stranách minulý týden. "Na připomínkování měl tři dny," poznamenal tajemník.\n"Vedení jihlavského magistrátu se domnívá, že by výkon státní správy dokázal pověřený úřad v dobré kvalitě zabezpečit s menším počtem lidí, kteří by měli projít výběrovým řízením," řekl Doležal. Připomněl, že asi dvacet procent výkonu státní správy přebírají z okresů kraje.\nPodle Doležala by se připravované kroky reformy měly promítnout do návrhu rozpočtu města, na kterém se už pracuje. "Nevíme, zda máme pro zhruba osmdesát až sto lidí budovat nové sídlo, či zda stát na magistrát převede budovu okresu," míní tajemník. "V příštím roce nebude příliš času na rozhodování, protože se budou připravovat parlamentní i komunální volby," podotkl.\nNa okresním úřadě v Jihlavě podle něj nyní pracuje asi 250 lidí. Někteří z nich odešli a za ně nastoupili noví, nezkušení zaměstnanci. "Pokud by je magistrát nepřijal, musel by jim nejspíše platit odstupné," poznamenal.\nVýkon státní správy III. stupně budou v jihlavském okrese vykonávat pouze Telč a Jihlava. Telčský obvod přitom zahrnuje asi patnáct tisíc obyvatel, jihlavský přes sto tisíc lidí. Stát by měl podle Doležala asi osmdesát procent současných nákladů na činnost okresního úřadu tedy přesunout z jedné čtvrtiny na telčskou radnici a zbytek na jihlavský magistrát. Dvacet procent peněz pak na kraj, kam přejdou další kompetence.\nV okrese Žďár nad Sazavou už podle zástupce hejtmana kraje Vysočina Miloše Vystrčila (ODS) představitelé referátů okresního úřadu objíždějí budoucí pověřená města a doporučují jim, kolik zaměstnanců z okresu mají převzít.\nTémata: Jihlava, Jiří Doležal, radnice, státní správa, Hejtman Vysočiny, Miloš Vystrčil, ODS, Odstupné, Telč, Úřad vlády, výběrové řízení, Vysočina


Udělejte si knihovnu na stěnu! Jak? Dozvíte v pořadu RECEPTÁŘ PRIMA NÁPADŮ – Receptář prima nápadů | Prima\nRECEPTÁŘ PRIMA NÁPADŮ: originální knihovna na stěnu\nV dalším dílu pořadu RECEPTÁŘ PRIMA NÁPADŮ se zaměříme na choroby česneku během růstu a skladování. Popustíme uzdu své fantazii a vyzdobíme dekorační předměty korálkovou mozaikou. Pomůžeme slepičkám z velkochovů najít nový domov a naplnit heslo „pět slepiček na dvoreček“ – odvděčí se nám za to snůškou čerstvých vajec.\nAutor: archiv FTV Prima RECEPTÁŘ PRIMA NÁPADŮ: malá městská zahrada\nPro inspiraci vyrazíme do Brna do zelené oázy neboli na malou městskou zahradu. Pustíme se do pěstování nádherných bahenních ibišků. V rubrice Prima NÁPADY vyrobíme s pomocí Pavla Zemana originální knihovnu na stěnu. Představíme možnosti pěstování fíkovníku ve volné půdě. A neochudíme se samozřejmě ani o pravidelnou Listárnu s Václavem Větvičkou.\nSledujte v neděli 7. října 2018 v 11.45 na Primě\npěstování fíkovníku na zahradě\nReceptář prima nápadů 2018 (23)\nReceptář prima nápadů 2018 (22)


Edice CZ.NIC: v EPUB a MOBI je již pět knih | Blog zaměstnanců CZ.NIC\nZatím všechny knihy, které jsme vydali, vyšly jak v elektronické podobě, tak v tištěné. S fyzickými formáty knih to bylo jednoduché – papír je papír, na tom se těžko něco změní. U těch elektronických jsme zvolili univerzální platformu, tedy PDF. Ta ale nemusí vyhovovat každému čtecímu zařízení. Čas od času jsme se tedy setkávali s dotazy, zda a případně kdy, vydáme knihy také v jiných formátech, a to především v těch, které jsou pro elektronické čtečky standardní, tedy EPUB a MOBI.\nPřevod do těchto formátů nebyl zprvu úplně jednoduchou záležitostí, ale postupem času ubývalo překážek, které nás od těchto formátů zrazovaly. A tak jsme se do toho nedávno pustili.\nNyní jsou tedy naše elektronické knihy nejen v PDF, ale i ve formátech EPUB a MOBI. Pozor, neplatí to ale pro všechny publikace; knihy o programování jsme zatím nepřevedli. Důvodem je mnoho ukázek kódu, které by převodem mohly utrpět. Stejné je to v případě knihy o LibreOffice, která obsahuje větší než malé množství obrázků. Ani není podle nás vhodným kandidátem pro konverzi.\nNa závěr už jen tedy vyjmenuji seznam knih, které jsou optimalizované pro elektronické čtečky. Jsou to Zodpovednosť na internete, Buď pánem svého prostoru a Internet jako objekt práva. Ty tak nyní doplňují Báječný svět elektronického podpisu a IPv6, které v EPUB či MOBI již byly.\n9. 6. 2015 v 12:37\nPředchozí: Jak bude v nejbližších letech podporova… Další: Více o honeypotu pro Telnet a botnetech