Povídka Kladenských listů: Doteky hrůzy, doteky štěstí - 2 - Kladenské listy\nPovídka Kladenských listů: Doteky hrůzy, doteky štěstí – 2\nČtvrtek, 13. září 2018 07:50\nV první části povídky Kateřiny Vágnerové jsme se seznámili s dívenkou Madlenkou a jejím docela idylickým dětstvím. Dnes se nám nad tou idylkou začnou stahovat mraky.\nDoteky hrůzy, doteky štěstí\nOd té doby, co umřel David v Londýně, se věci začaly kazit. Ony už se vlastně kazily dřív, jenom jsem si toho tolik nevšímala, protože jsem byla ještě malá. Takže když si děda s těma svýma známýma vykládal o tom, co se děje v Německu, tak mi to bylo jedno. Jenomže teď už mi je skoro osm a už z toho mám rozum, takže jsem začala na ty řeči dávat pozor. Hlavně po tom, co se o prázdninách začalo povídat, že by taky Němci mohli přijít tady k nám. Že by nás mohli obsadit. A že asi bude mobilizace.\nNa podzim ji opravdu vyhlásili. Mobilizace, to je taková věc, kdy jdou dělat vojáky i ti, co normálně vojáci nejsou; dostanou pušky a jdou bránit vlast. Děda ne. Ten už má na tohleto moc roků. Ale tatínek ano. Toho do té mobilizace taky pozvali, akorát pušku nedostal, protože je doktor, tak tam měl léčit ty ostatní vojáky. Zato pan Steiner, co je u dědečka účetní, ten pušku dostal. Říkal mi to jeho syn Viktor, co chodí do naší školy, jenom o třídu výš.\nTakže byla ta mobilizace a všichni pořád poslouchali rádio a tam povídali, jak máme pevné hranice, jak se přes ně Němci nedostanou. Představovala jsem si, že je na hranicích vysoká betonová zeď, i když jsem ji teda v Krkonoších, co tam hranice taky vedou, nikdy neviděla. Myslela jsem, že je kousek dál. Ale děda mi říkal, že tak to není, že na hranicích máme jen spoustu pevností, z jedné je vidět na druhou a mezi nima žádní Němci neprojdou.\nJenomže to všechno bylo stejně na nic. Protože se nakonec na nás domluvili Němci s Francouzema a Angličanama a my museli těm ošklivým Němčourům nechat celé hranice, a ještě kus místa kolem. Do Prahy začala jezdit spousta lidí, co tam v těch místech předtím bydleli a co je tam Němci nechtěli. Tady v Praze je taky někteří lidi moc nechtějí, protože nemají kde bydlet a neví se, co s nima. Ale děda jim dává nějaké peníze a tatínek říkal, že v jejich nemocnici je ošetří vždycky.\nNo ale jinak je zase všechno docela v pořádku. Já ty velké řeči raději moc neposlouchám, protože je slyším nerada. I když já slyším i to, co nemám, jak říká vždycky maminka. A to ještě neví, že já opravdu slyším, to co chci, pokud chci. To bude taky jedna z těch mých „schopností“. Protože jak mě to zajímá, slyším všechno, co si naši vykládají v pokoji, a klidně můžu být zavřená v našem pokojíčku a mezi náma troje silný dubový dveře. A když jsem byla menší, tak jsem vždycky dávala pozor, co si maminka povídá s tetou Malvínou nebo jak v kuchyni nařizuje naší kuchařce, co má vařit. Ale poslouchat o tom, co se děje ošklivého v Německu, to mě opravdu nebaví.\nTakže, jak říkám, jinak je všechno v pořádku. S Evičkou chodíme každou sobotu odpoledne do kina, moc se nám líbila Sněhurka a sedm trpaslíků, to bylo vážně krásně namalované. Byly jsme rády, že to dobře dopadlo, a říkaly si, jak to princovi slušelo. Taky máme rády Buriana, u něho se vždycky nasmějeme. A děda vytiskl novou krásnou knížku, kterou napsal pan Čapek, co k němu občas chodí na návštěvu. Jmenuje se Povídání o pejskovi a kočičce a myslím, že už jsem na ni trochu velká, ale stejně se mi líbí, zvlášť ty obrázky. Tak vždycky prohlásím, že ji budu číst Ríšovi, ale to jen tak, čtu ji hlavně kvůli sobě, jen to nechci říkat.\nA když to Ríšu přestane bavit, tak čtu Princovi – to je moje andulka a můj úplně nejlepší dárek, co jsem kdy dostala od tatínka. Umí i mluvit! Říká mi: „Dobrý den. Jak se máš?“ a „Mám tě rrrád.“ To je milé, ne?\nMá žluté bříško, bílé tvářičky a pruhovaná křídla. A když se nikdo nekouká, tak sedává na bidýlku a tiše si něco hudrá pod nos, vlastně pod zobáček. A přiletí, když ho zavolám, a zobe mi jabko z ruky. Mám ho o moc radši než Ríšu, ale ne zas tak moc jako dědu.\nNěkdy ale poslouchat prostě musím. Hlavně, když přijde děda a chce si vážně promluvit s tatínkem. A mě pošlou spát. Jako bych byla stejně malá jako Ríša. Tak poslouchám. A někdy v říjnu jsem slyšela, jak se tatínek zlobí, kvůli něčemu, co četl v novinách.\n„Tak si to poslechněte, tatínku, co tady píší.“ (Tatínek říká dědovi tatínku, i když ve skutečnosti je děda tatínek maminky, ale to se prý tak dělá. Děda mu říká Jiří, protože se tak jmenuje.)\n„Máme za to, že by bylo před celým světem spravedlivé, kdyby byl Židům povolen takový počet duševních pracovníků, který by byl ve stejném poměru k pracovníkům manuelním (dělnickým), jako je tomu u Čechoslováků. Není vůbec snesitelné, aby např. V hlavním městě Československa měli Židé dvě třetiny advokátních kanceláří, spoustu lékařských ordinací a komerčních míst, a aby na stavbách, kanalisacích, na polích a v dolech pracovali jenom Čechoslováci. Bylo věcí Židů, aby za dvacet let upravili své místo v Československu takovou činností a takovým způsobem, by neprovokovali… *)\nCo tím chtějí říct? Že mám odejít z nemocnice a jít kopat kanály? Že nemáme vzdělávat své děti? A kdy jsme přestali býti Čechoslováky? A to píší naši lidé. Kdyby to byli Němci, tak to pochopím, ale tohle je jako nůž vražený do zad.“\n„Máš v nemocnici nějaké problémy?“ To se ptal děda a zněl divně.\n„Zatím ne, přeci jen jsem přednostou oddělení. A moje zkušenosti mluví za mnohé. Jenže závist panuje všude a jsou tací, co by rádi převzali mé místo. A pokud se budou šířit takovéto řeči…“\nOzvalo se prásknutí novinama o stůl.\nVůbec jsem nechápala, o co jde, ale začala jsem se o tatínka bát. Soustředila jsem se na jejich povídání úplně celá.\n„Nějak jsme si příliš zvykli na to, že jsme Češi,“ ozval se dědův hlas. „Měli jsme vědět, že Žid zůstává pro své okolí Židem, děj se co děj. Když je dobře, může se na to pozapomenout, ale jak začne jít do tuhého, každý si rychle vzpomene, jak je dobré mít nějakého toho obětního beránka.“\n„Ale jací my jsme Židé? Jestlipak víte, tatínku, jak převelice mi rodiče vyčítají, že dosti nevychovávám své děti ve víře. Prý účast na velkých svátcích to nezachrání. Já se ale v těchto otázkách spíše shodnu s vámi. Nejde přeci o víru jako takovou, stejně si nejsem jist, že vůbec nějaký Bůh na nás shlíží, stačí, když děti vědí, kde jsou jejich kořeny.“\n„Proto jim o nich tak často vyprávíš, Jiří?“\nDědův hlas zněl najednou trochu posměšně. Tatínek nám totiž nikdy nic nevyprávěl. To děda byl ten, kdo nám povídal o Mojžíšovi, jak plaval v košíku a našla ho krásná egyptská princezna, jak potom vyvedl židovský národ přes Rudé moře a jak po dlouhém, předlouhém putování našli zemi zaslíbenou; o Šalamounovi, který byl strašně chytrý, nebo o královně ze Sáby, co byla taky moc chytrá, skoro stejně jako Šalamoun.\n„Vy to umíte líp.“ Zaslechla jsem ještě úsměv v tatínkově hlase, ale už jsem neposlouchala. Měla jsem toho moc k přemýšlení.\nNajednou jsem vůbec nevěděla, co já teda jsem. Protože jsem si vůbec nemyslela, že jsem taková ošklivá nosatá Židovka, jako se objevovaly na některých obrázkách v novinách. Ani děda nebo tatínek neměli takový velký nos. Jenom kantor, co vždycky čte z Tóry, když jdeme do synagogy slavit Pesach nebo Jom Kipur, ten teda velký nos má. Jenomže na velkém nose není nic špatného a mně se jeho čtení moc líbí, protože on jak čte, tak vlastně nečte, ale zpívá, a to je veliká krása. Takže nevím, co kdo proti nám má.\nNo a do toho všeho ještě to moje čarování. Děda trvá na tom, abych si procvičovala, co mě David naučil. Jenom to otáčení prostorem raději ne. Přece jen má asi starost, abych se mu někde neztratila. To by rodičům nevysvětlil. Vrtalo mi to všechno hlavou, už jsem vážně nevěděla, čí jsem. Tak jsem se na to nakonec dědy zeptala.\n„Dědo, jak je to v Anglii s takovýma lidma, jako jsme my?“\n„Koho tím myslíš – takovýma, jako jsme my? Židy, nebo ty, kdo jsou obdařeni magií?“\n„Myslela jsem ty, co umí kouzla.“\n„Podobně jako u nás, jen jich tam je o něco více. Ale i oni žijí jako normální lidé a nikdo o nich neví. Jen se sami mezi sebou schází, to je logické, jsou si podobní a mohou sdílet podobné zkušenosti, vzájemně se učit. Pozval jsem Davida, aby ti pomáhal, protože tady nikoho vhodného neznám.“\n„To je nás tak málo?“\n„Ano, schopnost magie je poměrně ojedinělá vlastnost.“\n„A jinde než u nás nebo v Anglii jsou taky takoví?“\n„Jistěže, není důvod, proč by neměli být. Jen, jak říkám, nikde jich není mnoho.“\n„A jsou i v Německu?“\n„Nějak mám pocit, že některé myšlenky, které podsouvá německému národu náš všemi milovaný pan Hitler, nejsou samy sebou. Jsou to pokroucené střípky pravdy, kterou zneužívá. Někdo mu řekl, že magie existuje, jenže on to pochopil naprosto nesprávně. To jeho vykřikování o nadřazenosti rasy… Víš, myslím si, že kdysi bylo mágů mnohem více a měli mnohem rozvinutější schopnosti. Nevím, co je pravdy na pověstech o Atlantidě, ale možná že byla. A mágové byli prostě považováni za – v jistém ohledu – vyšší rasu. Nebyla to pravda tehdy a není to pravda ani dneska. Neexistují vyšší rasy, ať si ten německý tlučhuba říká, co chce. Vždycky bude záležet jen na tom, jaký je ten jeden konkrétní jedinec. To si pamatuj. Nejsi nic lepšího pro své magické schopnosti, ani horšího pro své židovské kořeny. Jsi Marie Kernbachová a jaký budeš člověk, to záleží jen na tobě.“\nTak se snažím být pořádný člověk, ve škole se pilně učím, doma pomáhám mamince a nedávám Ríšovi tak často záhlavce. Ve třídě a vlastně nikde nikdo neví, že kromě toho, že jsem teď Židovka, jsem taky ještě kouzelnice. Byla bych jim to ráda řekla, protože mám pocit, že by se to tak nějak vyrovnalo – to že jsme my Židi nižší rasa, jak tvrdí ten strašný Hitler, a to, že jako čarodějka umím něco víc. Ale děda mi pořád klade na srdce, že o tom nesmím mluvit, a kromě toho mě pořád ještě trochu zneklidňuje ta pohádka, jak tu čarodějnici ukamenovali. Proto jsem radši zticha, aby nebylo ještě hůř.\nOno ve škole zase není tak špatně, protože mě většina dětí má ráda, jenom se prostě někdy ptají na opravdové hlouposti, jako třeba, jestli my Židi fakticky otravujeme studny. To je vážně úplný nesmysl, přece všichni mají vodovod.\nNaštěstí Evička taková není. Ta nikdy nic podobného neříká a pořád je moje kamarádka. A to je dobře, protože Němci si opravdu nedají pokoj. Jako by jim nestačilo, že nám sebrali pohraničí, teď nás obsadili doopravdy. I když se tváří jako že ne, že si tady pořád ještě vládneme sami. Říkají tomu Protektorát Čechy a Morava. Slovensko už taky nemáme, z toho je samostatný stát.\n*) Úryvek z článku otištěného v deníku Národní politika v polovině října 1938


Canicross - maloCHOV.cz\nNový příspěvek od Marion108 » 11 říj 2018 15:19\nKdo behate, jak jste sveho psa ucil/a?\nDelalo vam zauceni v tahu pak problem na beznem obojku, zacal na nem tahat nebo pes zmenu rychle pochopil?\nNový příspěvek od oreb1 » 11 říj 2018 15:28\nUž je to dost dlouho, ale běhávala jsem s husky v postroji. To šlo, ale na obojku by se byla uškrtila. Ale nejspíš záleží i na rase, husky se zahledí do dáli a nic ho nezastaví.\nNový příspěvek od Marion108 » 11 říj 2018 15:42\nSamozrejme by tahal na postroji. Jde mi o to, zda pak pejsek netahal i na obojku na kterem tahat nema.\nNový příspěvek od Marion108 » 11 říj 2018 15:43\nOreb, jak jste ho ridila? Doprava, doleva, zpomal...\nNový příspěvek od oreb1 » 11 říj 2018 15:52\nMarion, už si to moc nepamatuju, je to dávno a byl to pes mých rodičů, já a mé děti jsem s ní běhaly jen občas. Tatínek s ní jezdil na kole, na běh nestačil. Uměla zpomalit, když začala táhnout, na povel pomalu, ale víc nic. nějaké doprava doleva ani náhodou. Tehdy taky ještě nebyly takové ty pružné úvazy nebo jak to nazvat, aby člověk mohl mít volné ruce. Takže to je spíš vzpomínka. Asi se canicross ani nedá nazvat .\nNový příspěvek od Marion108 » 15 dub 2019 10:40\nNas prvni "tah" to teprv zkousela a klickovala, pri behu leti dopredu a neni problem, ale pri behu natocim kulovy.\nPostroj od zero dc short a sedak taky typ speedy, k tomu voditko, je to stabilni, prijemne a bavi ji to. Jen to oblikani do postroje, ona se tak tesi, ze nepostoji, vrti se a postakuje, je nadlidsky ukol to zapnout. Ale jinak je to velmi snadne.\nNový příspěvek od Tedysek » 15 dub 2019 10:46\nCo ji naucit, aby se oblikala do postroje "sama"? Jako kdyz se uci nahubek nebo kdyz se pes boji postroje a tak? U nas treba mame nauceno ze obojky se davaji jen kdyz kluci sedi. A to musi v presnem poradi. Jinak nikam nejdou.\nNový příspěvek od Marion108 » 15 dub 2019 10:58\nOna uz umi prostrcit hlavu, leze do nej sama, ale v tu chvili ji svihne a uz mam problem to na zadech zapnout...\nNový příspěvek od Tedysek » 15 dub 2019 10:59\nAha. Tak jedine zmrazovaci povel stuj.\nNový příspěvek od Marion108 » 15 dub 2019 11:02\nJo tak to neumime... to muzu zkusit, je schopna se naucit hodne... ale vic ji jdou dynamicke veci, kdy chci vytvaret aktivitu, ty klidne moc ne... je podes...\nNový příspěvek od Tedysek » 15 dub 2019 11:06\nJa to ucila Scoo na vystavu. To byl masakr. Ale naucil se taky. Navic Scoo byl taaaak hloupej co se tyce novych povelu. Slysela jsem ze lidi delaj pasty z bananu rozmixovanych. Natahnou to do strikacky a tim krmi psa kdyz stoji.\nNový příspěvek od Marion108 » 15 dub 2019 11:07\nNový příspěvek od Tedysek » 15 dub 2019 11:18\nzalezi co psum chutna. tohle jsem slysela od biglaru. a mladi biglove jsou proste popelnice.\nNový příspěvek od Marion108 » 15 dub 2019 11:30\nOna je taky popelnice... sezere vse i to co nema...\nNový příspěvek od oreb1 » 15 dub 2019 22:41\nDocela bezpečně vím, že mí psi by utekli, kdybych jim chtěla dávat rozmixované banány .\nNový příspěvek od PavelIV » 16 dub 2019 06:06\nKdyž jsem byl v nerozvážném mládí na misi v bývalé Jugoslávii, měli jsme psa Bóďu, kterej zkousnul takovou rozbušku, co se dává na ten žiletkovej plot, když s ním někdo hodně zahejbe, tak to práskne, jako aby to stráž upozornilo, že se někdo dobývá dovnitř. Tak měl asi dva týdny oteklou hubu, skoro jen pil mlíko, nic pevnýho si nevzal. A od tý doby byl vegetarián - oloupanej pomeranč, banány, rajčata, okurku, papriku, pečivo. Jak mu někdo dával salám nebo odřezky z masa, odvrátil hlavu. Zbytky nějakýho guláše snědl a kousky masa tam nechal\nNový příspěvek od Janina » 16 dub 2019 07:24\nPavle ty se nezdáš.\nNový příspěvek od Marion108 » 16 dub 2019 08:46\nTuhle jsem mame hledala veterinarni dietu pro psa a narazila jsem na vegetarianske granule. A v knize o BARF, co mam taky pisou, ze je pes schopny prezit na rostlinne strave, vzdyt nejake mnozstvi bilkovin je ve vsem, ja sama fene obcas odlehcim a dam ji pouze vejce, domaci, nekdy varena, jindy syrova a k tomu zeleninu, zere to, ale to ona vse. Ale ze by si pes sam tohle zvolil? Tak to je husty Pavle


Čerpací stanice u pětatřicítky v Moravské Třebové nebude - Svitavský deník\nČerpací stanice u pětatřicítky v Moravské Třebové nebude\nMORAVSKÁ TŘEBOVÁ - Další benzínová čerpací stanice na obchvatu města stát nebude. Majitel pozemku, firma OMV, ji tam nepostaví.\n„Firma má jiné investiční záměry a od výstavby benzinky včetně restaurace a sociálního zázemí upustila,“ vysvětluje starosta města Josef Ošťádal. „Obrátili se na nás se žádostí o případnou pomoc při prodeji pozemků,“ dodává. „Rozhodně bychom tam nechtěli vidět výrobní prostory, spíše služby nebo obchody,“ netají se starosta.


Tenisový bag Wilson Roland Garros Tour 12 Pk - Tenis4You\nDomů / Tenisové potřeby / Tenisové tašky / 2 komorové bagy / Tenisový bag Wilson Roland Garros Tour 12 Pk\nBag Roland Garros Tour 12 Pack, vhodný pro největší scénu na antuce, doplňuje svůj elegantní styl řadou pozoruhodných funkcí. Tato taška je vybavena dvěma hlavními přihrádkami, které pojmou až 12 raket, dvěma velkými vnějšími bočními kapsami na osobní věci, dvěma malými fleecovými bočními kapsami na příslušenství a skrytou vnitřní kapsou na zip pro bezpečnou přepravu menších cenností.\nRoland Garros Tour Backpack, vhodný pro největší pódium na antuce, doplňuje svůj elegantní styl řadou pozoruhodných funkcí. Kromě 2-raketového prostoru se zamykatelnými zipy je...\nBag Roland Garros Tour 12 Pack, vhodný pro největší scénu na antuce, doplňuje svůj elegantní styl řadou pozoruhodných funkcí. Tato taška je vybavena dvěma hlavními přihrádkami, které pojmou až 12 raket, dvěma velkými vnějšími bočními kapsami na osobní věci, dvěma malými fleecovými bočními kapsami na příslušenství a skrytou vnitřní kapsou na zip pro bezpečnou přepravu menších cenností. Tato taška je potažena měkkým matným PU materiálem s texturovanými akcenty pro ostrý vzhled a zachycuje ducha Rolanda Garrosa ve velmi uživatelsky příjemném designu.\n2 Hlavní přihrádky drží prostor pro oděv, obuv, doplňky a až 12 raket\n2 malé boční kapsy na příslušenství\nOdnímatelný vnitřní dělič, který pomáhá udržovat zboží v pořádku\nOzdobené oficiálním logem Roland Garros


Hra Abandon 2 (pro Windows) | MilujemeHry.cz\nHra Abandon 2 (pro Windows)\nO hře Abandon 2\nProhlížíte si herní profil Abandon 2 pro platformu Windows.\nPodrobný popis hry Abandon 2\nNa této stránce najdete přehledně základní informace o hře Abandon 2. Přihlášení uživatelé si mohou hru navíc přidat do své herní knihovny a označit, zda hru hrají nebo zda ji dokončili.\nTo však není vše, co tady pro hru Abandon 2 najdete. Pokud ji ještě nemáte a chcete si ujasnit, zda je to něco pro vás, mohou vám pomoci v rozhodování obrázky ke hře, videa ke hře a především taky hodnocení a recenze Abandon 2. Pokud si nejste jistí, zda se vám podaří tuto hru spustit, podívejte se na hardwarové nároky a systémové požadavky hry.\nJestli už titul Abandon 2 máte, možná se vám budou hodit tipy a návody pro hraní. A pokud byste byli už úplně v úzkých, můžete si pomoct podvůdkem v podobě cheatů. A nebo možná bude stačit, když se hru naučíte perfektně ovládat, v tom vám pomůže sekce klávesové zkratky a ovládání.\nMožná jste sem přišli něco stáhnout? Pak se vám budou hodit downloady pro hru Abandon 2.\nNebo snad chcete vědět každičký detail o hře Abandon 2? V tom případě se podívejte do rubriky zajímavosti, kam se dostanou informace ze zákulisí i věci, kterých si třeba ve hře na první pohled vůbec nevšimnete.\nV každém případě si tuhle herní stránku o Abandon 2 vychutnejte! A když budete chtít, nezapomeňte, že můžete jako přihlášení uživatelé sami přidat své poznatky, komentáře, obrázky, videa nebo cokoliv jiného z toho, co tady najdete.


Nacházíte se v kategorii Dekorace. Produkty Vám doručíme na adresu i na výdejní místa po celé České republice. Aktuálně Vám v sekci Dekorace nabízíme celkem 289 produktů. Hledáte ty nejlepší produkty ze sekce Dekorace? Prohlédněte si Nejprodávanější Dekorace. Pokud hledáte z pohledu ceny, můžete si zobrazit produkty seřazené podle ceny.\n2. Stírací plakát - 100 věcí co musíte zažít SKLADEM\n3. Drť STANDARD dekorační přírodní 2-3mm 600g SKLADEM\nDekorační drť je možné využít nejen v interiéru ale i v exteriéru. Na zahradě slouží k výplni květináčů, v interiéru jako výplň ozdobných nádob a vitrín, k výrobě originálních svícnů. Zrnitost kamínku...\nKuchyně Vybavení domácnosti Jídelna Úklid Koupelna WC Předsíň a šatna Ochranné pomůcky Chlazení a vytápění Obývací pokoj Dekorace Aranžování Plakáty Fotorámečky Hodiny Samolepky na zeď Samolepky na podlahu Umělé květiny Ochrana nábytku Svícny Dekorační pásky Jutové plachetky Obrazy Sáčky Ostatní\nVýprodej Hobby a zahrada Dárky Domácnost Kuchyně Vybavení domácnosti Jídelna Úklid Koupelna WC Předsíň a šatna Ochranné pomůcky Chlazení a vytápění Obývací pokoj Dekorace Aranžování Plakáty Fotorámečky Hodiny Samolepky na zeď Samolepky na podlahu Umělé květiny Ochrana nábytku Svícny Dekorační pásky Jutové plachetky Obrazy Sáčky Ostatní Bytový textil Pro děti Drogerie Kosmetika Zverimex Móda Sport Oslavy a párty Potraviny Kancelář Elektro


Úvod / TV, video, audio>Reproduktory>Voděodolný mini bluetooth reproduktor Apachie - zelená\nKód skladu BS15-apachie-rep\nZboží spadá do kategorie B - PŘEDVÁDĚCÍ Z VÝSTAV A VELETRHŮ. Produkty z předváděcích akcí, výstav. Může nést oděrky a stopy použití. Záruka 12 měsíců. V originálním poškozeném obalu.\nVoděodolný reproduktor je kompatibilní s téměř libovolným zařízením Bluetooth. Připojte svůj iPod, smartphone, nebo jakékoli jiné zařízení podporující technologii Bluetooth. Reproduktor si může zapamatovat několik párových zařízení, takže můžete snadno sdílet reproduktor s kamarády nebo rodinou. Pomocí integrovaného ovládacího panelu můžete přehrávat dopředu nebo dozadu skladby, měnit hlasitost a dokonce i přijímat příchozí hovory. Vestavěný mikrofon vám umožňuje mluvit přes reproduktor, aniž byste museli opustit sprchu, abyste se dostali k mobilnímu zařízení.


Pospischil, Karl (1869-1933) - Městská knihovna Znojmo\n/Pospischil, Karl (1869-1933)\nPospischil, Karl (1869-1933)\nZveřejněno: 12. 11. 2008 7:50\t Zobrazení: 2185\nUlička pod znojemským hradem\nNarodil se 4. listopadu 1869 v Dolenicích jako nejstarší z deseti dětí v rodině chudáka. Ze sociálních důvodů do školy moc nechodil, pomáhal rodičům v obživě, dělal pasáčka koz a husí.\nV malé venkovské škole učil ještě vojenský vysloužilec, který poznal Pospischilův talent a podle možností jej podporoval. Při pasení domácího zvířectva si malý Karl všímal tvarů a barevnosti okolní přírody. Jeho obrazotvornost podněcovaly a rozvíjely také lidové zvyky v Dolenicích a vyprávění jeho babičky a sousedů za dlouhých zimních večerů.\nPo základní školní docházce ho rodiče dali na řemeslo, naučil se vyrábět knoflíky z perleťových lastur v Hostěradicích (asi v r. 1884). Práce se mladému Pospischilovi nelíbila, proto utekl s komedianty do světa. Jeho putování skončilo r. 1888 ve Vídni. Tam si našel nejdříve práci v továrně na výrobu vějířů. Na vějíře a dekorace maloval figuríny a květiny.\nV r. 1892 se oženil s Marií Fröhlichovou z Vídně, se kterou měl dvě dcery. Až do roku 1898 si doplňoval mezery ve všeobecném vzdělávání.\nPo doplnění těchto vědomostí a po dobrém řemeslném zvládnutí práce v továrně na vějíře se odhodlal dosáhnout vyššího uměleckého vzdělání studiem na vyšším stupni uměleckoprůmyslové školy ve Vídni. Zdokonaloval se ve figurální malbě u profesora K. Mosera a studium úspěšně ukončil výstavou v roce 1902 v Domě umělců. Za pomoci stipendia získaného od mecenášů umění začal ve Vídni studovat Akademii výtvarných umění. Zde byl žákem profesora R. Rybarze, který mu dával podněty k zjemněné malbě krajiny a květin. Akademii ukončil r. 1904. Usadil se v samotářské krajině v Podyjí u Devíti mlýnů.\nZa první světové války byl jako důstojník na ruské frontě. V letech 1921-1924 učil na německých středních školách ve Znojmě kreslení. Jeho příjem však nepokryl výdaje jeho rodiny a tak začal portrétovat zámožné lidi ze Znojma, např. továrníka Aloise Buchbergra, knihkupce a vydavatele Felixe Bormanna, ředitele banky Michala Oplesche.\nV roce 1925 se přestěhoval do německého Emmerichu. Jeho posledním velkých obrazem v Emmerichu byl "Západ slunce", který vlastnila jeho dcera Ludvika. Za pobytu v Emmerichu (1925-1933) navštívil K. Pospischil i nizozemská městečka. Celkem měl v Německu a Nizozemí namalovat 900 obrazů, které zdokumentoval fotograf Massing.\nZemřel 8.listopadu 1933 v Emmerichu.\nSpecializoval se na krajinářství v terénu. V Podyjí nejraději maloval vřesoviště a oblohu. Je autorem stovky skic a obrazů. Jde např. o obrazy "Dyjská krajina u Karlslustu", "Večerní klid", "Zlaté hrozny", "Hnánický domek na sněhu", "Zasněžená krajina u Devíti mlýnů" apod. Při pobytu v Hnánicích maloval Pospischil i portréty.\nDodnes se v Šatově zachoval portrét preláta Josefa Knoppa z roku 1907. Maloval též portréty dalších zámožných lidí ze Šatova, např. majitele velkého statku a cihelny Otmara Grieblera a dceru nájemce parního mlýny J. Tima. V roce 1911 vystavoval své obrazy v Šatově a rok poté i ve Znojmě. Tato výstava se konala v pronajatém ateliéru fotografa u kavárny Corso.\nJeště před první světovou válkou navštívil malíř svou rodnou ves. Pro dolenickou kapli namaloval Boží trůn s anděly stojícími kolem. Za tohoto pobytu pravděpodobně byla načrtnuta i skica "Pohled na Pavlovské vrchy z Dolenic".\nV r. 1912 obdržel pozvání od knížete Lichtenštejna na jeho sídlo v Lednici. Zde pro knížete namaloval na 50 obrazů lednické krajiny. V letech 1923 až 1925 vystavoval opět ve Znojmě, většinou s ostatními německými malíři Znojemska. V r. 1925 vystavoval i velkou olejomalbu "Celkový pohled na Znojmo a vřesoviště". V r. 1929 proběhla za jeho nepřítomnosti výstava k jeho šedesátinám, kdy bylo vystaveno na 100 obrazů.\nZnojemsko, 8.9.1998, s.4, "Malíř a ilustrátor Karl Pospischil"\nŠÍPEK,Zdeněk. 130 let od narození malíře Karl Pospischila. In Jižní Morava. Brno : Musejní a vlastivědná společnost, 1999, s.233-238.


Marod Jiránek hlásí návrat - Deník.cz\nMarod Jiránek hlásí návrat\nPRAHA - Zatímco bájného Achillea postihlo zranění pouze na jedné dolní končetině, fotbalového obránce Martina Jiránka trápily problémy na obou nohou. V létě se proto rozhodl k razantnímu zákroku a nechal si obě bolavé Achillovy šlachy operovat.\nMartin JiránekFoto: www.spartak.com\nPo půlroční pauze bez fotbalu chystá obránce Spartaku Moskva návrat na trávník. „Snad už to bude v pořádku,“ doufá český reprezentant, který přijel se svým ruským týmem na zápas Poháru UEFA proti pražské Spartě. Do hry ale nenaskočí. Už v minulé sezoně si Jiránek často stěžoval na „zlobivé“ achilovky.\nTy měl na svědomí zřejmě umělý trávník, jenž má na svém domovském stánku Spartak položen.\nHřiště v Lužnikách je tak nejen postrachem soupeřů ale i domácích hráčů.\n„Jak to probíhalo? Operace obou nohou, potom komplikace se záněty, následovala rehabilitace,“ prozrazuje český bek.\nAle zlé časy hráče, jenž kvůli zdravotním potížím vypadl z národního týmu, jsou snad pryč. Jiránek už začal s tréninkem.\n„Najednou je všechno nadějnější, jen si přeju, abych bez komplikací vydržel vplném nasazení co nejdéle,“ říká vyhlášený univerzál.\nV době temna se musel zabývat i nepříjemnými myšlenkami.\nStihne se dostat do optimální formy před letním mistrovstvím Evropy vRakousku a Švýcarsku? Nezřekne se ruský vicemistr jeho služeb?\n„EURO je pro mě v tuto chvíli daleko, snažím se na to ještě nemyslet. Nejdříve se musím dostat do bývalé pohody a pravidelně hrát. Pak bude čas myslet i na reprezentaci,“ prohlašuje fotbalista Spartaku, se kterým jeho tým i nadále počítá.\n„Martin u nás rozhodně zůstane. Každý trenér by chtěl mít v týmu hráče jako je on,“ odmítá spekulace ruských médií Stanislav Čerčesov, trenér moskevského týmu.\nVelký návrat by si mohl bývalý obránce Liberce a italské Regginy připsat devatenáctého prosince v důležitém duelu PoháruUEFAv Toulouse.


Karlovarský kraj opět podpoří obce v rámci Programu obnovy venkova - OKO24\nHomeZprávyKarlovarskoKarlovarský kraj opět podpoří obce v rámci Programu obnovy venkova\n15.5.2020 MC Karlovarsko, Zprávy\nKarlovarský kraj obdržel celkem 173 žádostí o poskytnutí dotace v celkové výši přesahující 50 milionů korun. Část z nich ale musela být kvůli převisu pokrácena. Jedna byla navíc na základě žádosti žadatele stornována a další dvě pak nesplnily podmínky programu, a proto nebyly zařazeny do hodnocení. „Karlovarský kraj prostřednictvím vyhlášeného dotačního titulu podporuje zejména menší obce, které nedosáhnou na dotace z národních a evropských programů, ale výraznou měrou přispívají k rozvoji venkova. A právě nyní, kdy se potýkáme s nastupující hospodářskou krizí v souvislosti s koronavirovou pandemií, patří tyto skupiny žadatelů mezi nejvíce ohrožené. Abychom udrželi stávající život na venkově a přispěli k realizaci potřebných projektů, doporučujeme krajskému zastupitelstvu schválení dotací v celkové výši 29 888 651 korun,“ uvedl radní pro oblast regionálního rozvoje, projektového řízení a informatiky Josef Janů.


Lady Nectarine: Pokušené pokušení X pokušené nekopušení\nPokušené pokušení X pokušené nekopušení\nKdyž se snažíme držet zdravou životosprávu, okolo nás se nachází pokušení ve formě sladkostí a podobných mňamek, když se snažíme učit, na scestí pokušení nás táhne cokoli, co je "zakázané ovoce",... a když někdo nejí maso, je pro něj možná těžké odolat masovým náložím na talířích ostatních masožravců...\nOdstaveček na úvod mé sondy do veg života. Pro někoho je to až "vegvoprus" bavit se s člověkem, co nejí maso. Nedokáže pochopit, a ani nechce, podstatu toho, že někdo se svobodně rozhodne nejíst maso. Ale o tom jindy. Teď je tady článek o tom, na co se mě lidé často ptají: "A to ti maso nechybí?"\nNe. Nechybí. Nemám žádné nutkání ho jíst, nemám potřebu. Pokušení ve formě masa se mě netýká. Ovšem, vysvětlete to např. mamce. Spousta mladých vegetariánů se potýká s nepochopením, hlavně doma.\nMá mamča je super, i přes naše bitevní podmínky, díky mé absenci masa v jídle, se mi snaží teď vstříc a debatujeme spolu někdy o alternativách masa v mém jídelníčku. Začátky ovšem byly děsivé.\nČlověk, co nejí maso cítí jiné chutě, má velké spektrum možností pestrého stravování, jí barevně - tedy hodně zeleniny, luštěnin, spoustu "alternativ" masitých pokrmů a není mu jedno, co jí. Není to pro mne trend. Jím tak, protože chci. Spousta lidí pokrytecky zvolí vegetariánskou cestu stravování jen proto, aby "šli s dobou", protože to prostě "frčí" -_- ... ať si tací sáhnou do svědomí a jdou do hloubky věci ;)\nMožná by někdo bral jako mé selhání, když jsem snědla před pár měsíci v sladkokyselé čínské polévce kousky kuřecího masa. Já ne. Selhání ne, mé svědomí mě ničilo. Chtěla jsem ulehčit mamčiny nervy a neignorovat její zásadu, že v restauracích se prostě nesmí!!! nic vracet, protože to stojí nehorázné peníze (a vyhnout se scéně). Za cca tři čtvrtě roku jsem dala vědomě do pusy tyto miligramy masa a musím říci, že mi přišlo nedobré. Jsem stále přesvědčená o svém správném jednání nejedení masa. Bylo by ode mne velmi sprosté nazývat se striktním vegetariánem, díky tomuto. Svět nevybouchl, jede se dál. Pokračuji dále ve svém stravování veg-typu, na posměváčky stále nehledím a je mi fajne.\nMé důvody vegetariánství chtějí samostatný článek, pro koho by to bylo utrpení číst mé řádky na toto téma, pochopím to :)\nMějte se překrásně***\nŠtítky: moje maličkost, pocit, veglife\nTaychi 29. července 2015 11:51\nKdyž mám možnost dát si někde veganské jídlo, většinou tak činím. Chutná a cítím se pak najedená, ale ne přejedená, což se mi stává v masitými jídly. A po týdnu veganské stravy si cítím jak na obláčku. Jenže mě pak vytrhne domácí realita, protože veganství je pro moji maminku nepochopitelné. :-D Nikdo nenutí člověka stát se hned veganem, ale je dobré třeba nebýt tak netečný vůči zelenině. Jíst víc pestře + kvalitní maso.\nPeťuŁA Konopíková 1. srpna 2015 21:21\nJá bych mohla být skoro vegan. Nebudu tomu tak říkat, protože maso jím, ale jen dva druhy. Většinou si dávám jídla bez masa, ale takovému kuřízku prostě neodolám. Zeleninu sice jím, ale třeba vařená papriky apod mi prostě nechutná. :D Držím ti palce a děláš správně, že na nechápavce a posměváčky kašleš. Jez co chutná tobě a na ostatní se víš co.. :))


Ubytování Auberge de la Paix | Hotely a dovolená ve Francii\n3 rue Porte Méane, 05100 Briançon, Francie - Zobrazit na mapě Francie\nUbytování (Hotel) Auberge de la Paix. Auberge de la Paix je kouzelný francouzský penzion v samém srdci krásného starého města Briançon. Ubytování Auberge de la Paix se nachází ve městě (Francie - Provence-Alpes-Côte d'Azur). V následujících dnech se ceny pohybují od 2 001 Kč za noc (Rozdíl v ceně vyrovnáme)\nPopis ubytování Auberge de la Paix\nPo dni stráveném venku si hosté mohou dát tradiční jídla v dobře známé restauraci, která je otevřena každý den kromě středy. Auberge de la Paix je kouzelný francouzský penzion v samém srdci krásného starého města Briançon. Briançon je krásné malé město na kopci v centru turistické regionu, obklopené nádhernou hornatou krajinou. V průběhu roku se zde můžete věnovat lyžování a mnoha letním rekreačním aktivitám. Individuálně zařízené pokoje jsou vybaveny satelitní TV a ve společných prostorách je dostupné Wi-Fi zdarma. Jedno z našich nej ubytování v destinaci Briançon.\nVybavení ubytování Auberge de la Paix


HORŇÁK-ADITIS Úspěšný víkend v Brně\nZkrácená sezóna 2020 se chýlí ke konci.\nVíkend v Brně na Masaryk Racing Days náš tým konečně neřešil technické problémy a soustředil se jen na nastavení vozu. Nastavení vozu nebylo jednoduché díky povrchu na okruhu, kterému chyběla přilnavost a degradace pneumatik byla vysoká.\nRadim Adámek skvěle odstartoval v prvním závodě TCR Eastern Europen Europe, ale sedmou pozici neudržel. V posledním kole byl účastníkem souboje o 8.příčku, ale cílem projel na 10.místě. V druhém závodě po naopak špatném startu se Radim probojoval na pěkné 8.místo. Během obou závodů se Radim za volantem určitě nenudil a absolvoval řadu soubojů. Nejčastěji se v soubojích setkal s polským pilotem Stolarczykem a vždy vítězně. V této sérii, kde startují zkušení piloti, juniorští talenti i piloti ze světové série WTCR je každý obdržený bod úspěchem.\nVelké ambice měl náš tým ve vytrvalosti FIA CEZ a posádka Adámek - Horňák očekávání potvrdila 2.místem. Konec závodu zdramatizoval výjezd safety caru a kolize posádky na prvním místě, ale pořadí se již neměnilo. V celkovém pořadí ESET V4 Cupu v rámci FIA CEZ - endurance je naše posádka na 4.místě a na bednu ztrácí pouze 1bod.\nCelý víkend byl opět vysílán živě na YouTube a zde je náš sestřih a foto.\nPřed námi je poslední díl letošní sezóny na maďarském Hungaroringu 24.-25.10.2020. Doufejme, že Covid-19 nebude proti a náš tým bude bojovat o stupně vítězů.


Hledáte pronájem bytu 2+1 Jablunkov\nZajímá Vás rychlé a dostupné bydlení? Nechcete vynakládat vysoké částky na pořízení nemovitosti a přece kvalitně bydlet? Víte, kde máte po ruce vše podle čeho se můžete v klidu rozhodnout? Při získávání informací použijte Váš oblíbený realitní portál Origo reality. Vybírejte s pečlivostí sobě vlastní, kontaktujte inzerenta, zajistěte si prohlídku a při troše štěstí se můžete ihned stěhovat do bytu na pronájem 2+1 Jablunkov. Při prohlídce se neváhejte fundovaně ptát na všechny otázky, které Vás zajímají. Nechte si ukázat rozpis nákladů na jednu osobu. Vyptejte se na sousedy a na fungování bytového domu. Trvejte na předložení veškerých dokumentů k nemovitosti, ať víte, kdo Vám poskytuje pronájem bytu 2+1 Jablunkov.\nObjevte byty 2+1 Jablunkov k pronájmu\nPřed podpisem smlouvy si ujistěte, zda Vám nabízí nájemní vztah majitel. Mnohdy se stává, že byt pronajímá nájemník. Je nutné zjistit, zda má povolení majitele objektu přenechat byt do užívání jiné osobě. A za jakých podmínek je k tomu oprávněn. V takovém případě se totiž jedná o podnájem bytu 2+1 Jablunkov. Hlavní nevýhodou tohoto vztahu je, že podnájemní smlouva může zaniknou v případě ukončení nájmu bytu mezi majitelem a nájemníkem a to ihned bez výpovědní lhůty.\nNajít pronájem bytu 2+1 Jablunkov bez realitky a bez kauce?\nDnes již nereálné. Pro nájemníky nese pronájem nemovitosti určitá úskalí. Jednou z nich je složení vratné jistoty. Dříve známé jako kauce. Tuto podmínku stanovují majitelé objektů pro ochranu svého majetku. Je dobré připomenout, že podle NOZ se jistota úročí. O této problematice se více dozvíte v článku Jistota (kauce) se úročí. Preferujete bydlení od přímého majitele? Tak buďte ostražití. Dobře si rozmyslete jakou smlouvu podepíšete. Nechte si ji zkontrolovat právníkem nebo zkušeným odborníkem z oblasti realit. Ušetří Vám mnoho starostí a komplikací. Proto není moc moudré hledat podnájem bytu 2+1 Jablunkov bez realitky a provize.\nPronájem bytu 2+1 Jablunkov bez provize?\nČím dál tím více nemovitostí pronajímají majitele ve spolupráci s realitním agentem. Při získání této nabídky musí zájemce uhradit i provizi realitce. Někdo vidí tuto platbu jako naprosto zbytečnou. A za co vlastně realitce platíme? V prvé řadě je potřeba říci, že podmínky nájmu stanovuje pronajímatel. Stejně tak kdo platí realitce provizi. Její součástí jsou náklady spojené se zprostředkováním pronájmu bytu 2+1 Jablunkov. Jako jsou smlouvy, inzerce, prohlídky a asistence při stěhování. Výše provize je stanovena převážně jako jeden měsíční nájem bez poplatků. Mnoho zájemců hledá pronájem bytu bez realitky 2+1 Jablunkov.\nLevné byty na pronájem 2+1 Jablunkov a jejich dispozice


Kompostovat můžete i v bytě. Návod, jak používat vermikompostér | Prima Living\nDomácí kompostéry jsou novou výzvou pro lidi, kteří chtějí minimalizovat množství svého odpadu.\nTřídit plasty, sklo a papír by dnes mělo být už normální, vždyť kontejnery na tříděný odpad jsou doslova za každým rohem. Pokud je využíváte, možná už jste přemýšleli také nad tím, jak se zbavovat bioodpadu, který tvoří i 40 procent odpadu v domácnostech. Lidé s vlastní zahradou to mají jednodušší, ti si můžou založit kompost, ale co obyvatelé činžovních domů a paneláků? Jistě, existují hnědé popelnice, za které si můžete připlatit, ale hlavně se zbavujete možnosti vytvořit si vlastní kvalitní hnojivo.\nSvůj bioodpad raději svěřte vermikompostéru. To je kompostér, který obývají kalifornské žížaly, jež jsou na rozdíl od svých českých příbuzných žravější a rychleji se množí. „Říkáme jim parádní domácí mazlíčci, kteří navíc slouží,“ říká Lucie Matoušková Lankašová z projektu Kokoza.cz, který se zabývá propagací kompostování a pěstování ve městě. Podle ní se žížalám bude dobře dařit všude tam, kde se teplota pohybuje mezi 15–20 ºC. Kompostér se vejde do chodby, sklepa i bytu. Žížaly v kompostéru můžete mít přes léto třeba i na balkoně, ale jakmile teplota klesne na 5 °C, je třeba žížaly přemístit, protože by jim byla zima, nejedly by a nemnožily by se. Ztratily by tak vlastně svoji schopnost kompostovat.\nJak kompostování probíhá?\nŽížaly jedí rostlinné zbytky, které procházejí trávicí soustavou žížal, stanou se z nich výměšky, jež tvoří vlastní hmotu hnojiva. Přeměna bioodpadu na humus je velmi rychlá. Vzniklé hnojivo lze využít nejen na zahrádku, ale i pro pokojové rostliny nebo do truhlíků za okna.\nVermikompostér má tři hlavní části. Spodní nádobu, ve které se sbírá tekutina, jež vzniká při kompostování, takzvaný warm tea. Ten můžete skladovat a následně využít k hnojení. Je to hnojivo, o kterém přesně víte, jak a z čeho vzniklo. Druhá nádoba je na bioodpad, a když se naplní, tak přidáte další. Nádoby jsou děrované, takže si žížaly prolézají do nádob, jak potřebují.\nKolik vermikompostér stojí?\nVýroba domácího vermikomposteru, Foto: Kokoza.cz\nŽížalové kompostéry seženete již od patnácti set korun. Mohou stát i daleko více, záleží totiž na tom, z jakého jsou materiálu či kolik mají „pater“. Všechny vermikompostéry mají jedno společné – jsou stohovací, takže podle množství bioodpadu můžete přidávat nádoby. Vermikompostér si však můžete vyrobit i sami, například na workshopech, které pořádá Kokoza.\n„Je to takové klišé, které o kompostování panuje, ale dobře zavedený kompostér nesmrdí. Je to dané tím, že bioodpad přidáváte postupně a žížaly ho také postupně zpracovávají. Když dodržujete základní zásady kompostování, tak se vám nemůže stát, že toho odpadu bude v kompostéru tolik, že vše najednou začne intenzivně hnít nebo plesnivět,“ vysvětluje Matoušková. Samozřejmě se může stát, že vám v nádobě něco málo zplesniví nebo shnije, ale to během několika málo dnů žížaly zlikvidují. Dřív, než to začne zapáchat a obtěžovat.\nJe nutné kompost zalévat?\nNěkteří prodejci vermikompostérů dodají zároveň i žížaly. „Také je možné požádat o násadu v některé z blízkých komunitních zahrad nebo na jiných kompostovacích místech. Jejich mapu najdete na webu kokoza.cz. Násada většinou obsahuje nějaké organické zbytky, takže žížaly mají na začátku co jíst. Bioodpad si tak nemusíte chystat do zásoby,“ směje se Lucie Matoušková.\nJak uvést vermikompostér do provozu?\nHlavně postupně, nejdřív se s ním musíte naučit pracovat. „Vždycky všem říkáme, že nemohou očekávat, že si pořídí vermikompostér a okamžitě začnou kompostovat všechen bioodpad z domácnosti. Je důležité začít od malého množství a až si žížaly zvyknou na nové prostředí, začít přidávat. Žížaly se potom množí podle množství biodpadu, které v tom kompostéru je,“ vysvětluje propagátorka kompostování.\nŽížalám přichystáte podestýlku, například kokosová vlákna nebo natrhaný papír. Do toho umístíte násadu a zhruba hrstičku odpadu denně. V okamžiku, kdy se kompostér rozjede, můžete dávat neomezené množství zbytků.\nČlánek je zařazen v: vermikompostér, žížaly, ekologická domácnost, kompostování, Kokoza, bioodpad


Elis Dance Sport - specialista na taneční obuv a oblečení pro tanec - Bloch AMALGAM LEATHER bílá-černá vel-8,5 - ElisDanceSport.cz\nBloch AMALGAM LEATHER bílá-černá vel-8,5\nŽádné hodnocení. Kód: 9BL570/ULMWHT/85\nBloch AMALGAM LEATHER bílá-černá vel-8,5Taneční obuv AMALGAM LEATHER je vyrobena z kůže a prodyšné síťoviny. Tyto tancem inspirované boty v moderním designu umožňují tanečníkům svobodný pohyb při tanci a zároveň cítit sepětí s tanečním parketem. Použítí látky a prodyšné podšívky Dri-lex zajišťuje těmto botám odolnost proti plísni a zápachu. Vše doplňuje anatomicky tvarovaná pata a pohodlný systém šněrování. Tyto boty se, díky speciálně dělené podrážce, hodí pro méně klouzavé povrchy.


Bankovní rada ČNB bude hlasovat o sazbách, zúčastní se všech sedm členů rady\nInvestice | 26.10.2012 12:55:06\nPRAHA (MEDIAFAX) - Všech sedm členů bankovní rady České národní banky (ČNB) se zúčastní měnově-politického jednání, v rámci něhož se 1. listopadu uskuteční hlasování o úrokových sazbách. V současnosti je základní dvoutýdenní repo sazba na své historicky nejnižší úrovni 0,25 procenta, informovala v pátek ČNB.\n"Odhaduji, že sazby zůstanou na stejné úrovni, kterou nastavila ČNB na svém minulém jednání, tedy na 0,25 procenta. Pokud jde o možné změny, pak budou diskuse asi spíše o tom, zda sazby dále snižovat, nebo je ponechat na aktuální hodnotě," uvedl pro agenturu Mediafax hlavní ekonom společnosti Cyrrus Marek Hatlapatka.\n"Na příštím zasedání České národní banky jsou ve hře dva scénáře. Sazby zůstanou buď na současné úrovni, nebo je ČNB ještě sníží. V tomto případě by podle komentářů centrální banky mohlo dvoutýdenní repo klesnout až na nulu. Podle našeho je pravděpodobnější první varianta, tedy stagnace sazeb na 0,25 procenta," uvedl analytik GE Money Bank Petr Gapko, podle kterého ČNB pravděpodobně prozatím vyčká na další data z české ekonomiky.\nGuvernér ČNB Miroslav Singer se nechal již dříve slyšet, že případné snížení sazeb na nulu by neměl být technický ani právní problém.\nRepo sazba je základní měnově-politická úroková sazba ČNB, kterou se úročí nadbytečná likvidita komerčních bank stahovaná ČNB prostřednictvím takzvaných dvoutýdenních repo tendrů. O jejím snížení na 0,25 procenta rozhodli členové bankovní rady ČNB na svém zasedání 27. září.\nČeská národní banka je ústřední bankou České republiky a orgánem vykonávajícím dohled nad finančním trhem. Hlavním cílem ČNB je péče o cenovou stabilitu. ČNB mimo jiné určuje měnovou politiku, vydává bankovky a mince a řídí peněžní oběh.\nDiskuze a názory uživatelů na téma: Bankovní rada ČNB bude hlasovat o sazbách, zúčastní se všech sedm členů rady\n27.07.2018CNB: Jednání se zúčastní 6 členů Bankovní rady Research (Česká spořitelna)\n29.07.2012Rada ČNB bude hlasovat o měnové politice, jednání se zúčastní šest ze sedmi jejích členů TNBiz (TNBiz)\n04.02.2011ČNB: Pro růst sazeb hlasovali již 3 členové bankovní rady Vladimír Urbánek (Kurzy.cz)\n06.08.2009Pro snížení úrokových sazeb hlasovala bankovní rada ČNB jednomyslně TNBiz (TNBiz)\n03.06.2005Bankovní rada ČNB hlasovala 7:0 pro zachování sazeb Vladimír Urbánek (Kurzy.cz)\nBankovní rada ČNB hlasovala 7:0 pro zachování sazeb\nBankovní rada hlasovala 6:1 ve prospěch zachování sazeb\nČNB: Pro snížení sazeb hlasoval viceguvernér Tomšík\nČNB bude hlasovat o sazbách\nČNB: Pro zvýšení sazeb hlasovala na posledním měnovém jednání Eva Zamrazilová\nsobota 24.8.2019 13:59:42


Nejprodávanější Křídlovky - Srovname.cz\nSrovnání cen nejprodávanějších křídlovek\nMísto toho, abyste dlouze brouzdali internetem a hledali nejoblíbenější křídlovky, zkuste tuhle práci hodit na krk nám. Všechny nejprodávanější produkty najdeme během několika vteřin. Zjistíme vám i, kde jsou skladem. A na vás už pak jen bude, jestli je vám sympatičtější ROY BENSON, nebo třeba YAMAHA. A vybrat si svého šampiona. U nás to momentálně vyhrává ROY BENSON FH-302G za 13 590 Kč.\nNejprodávanější Křídlovky (4 produkty)


Teiko AURIGA Asymetrická rohová vana\npůvodně 16 360,- Kč\nElegantní jednoduchý tvar vany zaručuje příjemnou koupel i prostorovou variabilitu jejího umístění.\nPilířem série ELEGANCE je akrylátová vana AURIGA. Z hlediska propracování do nejmenšího detailu si vany AURIGA našly své obdivovatele mezi všemi vrstvami zákazníků. Náročnými i těmi méně náročnými. Zkrátka AURIGA se zavděčí každému.\nAURIGU je možné dovybavit podhlavníky, madly a kterýmkoliv hydromasážním systémem určeným výhradně pro modelovou řadu ELEGANCE. Společně s ostatními doplňky poskytuje opravdový komfort spojený s příjemným pocitem z koupele v akrylátových vanách značky TEIKO.\nČeská společnost Teiko se od roku 1992 řadí k nejúspěšnějším výrobcům sanitární techniky v regionálním i evropském kontextu. Svědčí o tom nejen široké spektrum nabízených produktů (akrylátové vany, hydromasážní vany, sprchové vaničky, sprchové a vanové zástěny, sprchové boxy, masážní boxy, parní masážní boxy, umyvadla, bazény SPA a další výrobkové linie), ale také popularita značky Teiko u zákazníků. O standardu kvality, dokladované mimo jiné prestižním certifikátem ISO 9001:2000, mnohé vypovídá zejména používání špičkových akrylátových desek exkluzivní značky Lucite, bezpečnostních kalených skel, jakostních hliníkových profilů a dalších osvědčených sanitárních komponentů. Ještě před koupí tak víte, že se na Vámi vybraný výrobek z dílny Teiko budete moci plně spolehnout, což ještě podtrhuje výrobcem garantovaná záruka až 10 let od data prodeje. Na klidném spaní pak přidá vědomí, že vznikl s nejvyšší ohleduplností k životnímu prostředí (dle přísné normy ISO 14001).


Jan Verfl / 3.04.2007\nHlavním výhodou je jistě bezpečnost. Zatímco jih poloostrova je v tomto ohledu asi na stejné úrovni jako běžná západní Evropa (tzn. obvykle se obezřetnému stopaři nic nestane, ale riziko, že narazíte na někoho, kdo vás bude chtít okrást či jinak zneužít tady je), na severu je kriminalita mizivá. Extrémem v tomto ohledu je asi Island. Sice se tam nedá stopem dojet, ale stopování může být dobrou volbou po pohyb po více než 1000 km dlouhé okružní silnici kolem ostrova.\nÚskalí stopování na severu\nNa odlehlejších místech severu je problémem malý provoz na silnicích, ale zase zastaví skoro každý řidič. Naopak na rušném jihu jsou lidé výrazně uspěchanější a neradi staví. Dohromady tyto faktory mohou vyústit v poměrně dlouhá čekání. Cestující dvojice asi brzy zjistí jeden z nejnepříjemnějších rysů skandinávských zemí - patrně vzhledem k velmi přísným postihům zde řidiči velmi úzkostlivě dodržují předpisy, takže se najde jen velmi málo kamionů, jejichž šoféři by se odvážili vzít si do kabiny více než jednoho povoleného spolucestujícího. I obecně se dá řicí, že se zde o dost snadněji stopuje jednotlivcům.\nPříjemné je, že v Norsku i Švédsku je povoleno tábořit prakticky kdekoliv, kde to nenarušuje přírodu a soukromý majetek. Švédové mají dokonce zákon nepsaný, ale hrdě dodržovaný, o svobodném přístupu k přírodě, který povoluje se na jednu noc usadit se stanem i na soukromém pozemku, pokud tím nebrání užívání jeho majetku. Stopař, který se zrovna nedostal k vytouženému cíli, se tak většinou nemusí bát o to, kde stráví noc. Samozřejmě je krajně neslušné této výsady zneužívat a vždy by mělo být naší dobrou zásadou najít si skryté místo, kde nikomu nevadíme. V případě krajní nutnosti ale většinou není problém přespat i v parku uprostřed města.\nNezanedbatelnou výhodou pro individuálního cestovatele je všeobecně rozšířená znalost angličtiny a vysoká úroveň veškerých služeb, včetně funkčního systému turistických informací, kde vám často pomohou i s netradičním problémem. A koneckonců i místní lidé jsou, ač to na první pohled nemusí být zřejmé, často velmi ochotní a pohostinní.\nPraktickým problémem se často ukazuje počasí. Ačkoliv až na extrémní oblasti kolem atlantického pobřeží není Norsko (natož Švédsko) o tolik deštivější než Čechy, je třeba se připravit na dlouhá období vytrvalého jemného deště, nebo naopak krátké prudké bouřky. Narozdíl od běžného stopování po dálnicích v západní Evropě, kde většina této aktivity probíhá stejně po dálničních benzínkách, kde je střecha, ve Skandinávii má (kromě jižního pobřeží) slovo "highway" trochu odlišné pojetí a slavná E6 se severně od Trondheimu často mění v lesní silničku, chvílemi bez středové čáry! A tak ani vhodná odpočívadla nejsou příliš častá (a navíc na nich není nejrušněji) - před přejezdem Salftjelletu (tam, kde E6 překračuje polární kruh) stojí nádherná značka varující, že příští čerpací stanice je 90 km daleko! Nechcete-li tedy skončit promočení na kost uprostřed pustiny, vybavte se nepromokavým oblečením či alespoň dobrou pláštěnkou. Slabší povahy (jako já) také mohou mít v některých oblastech především Švédska, ale prý i Norského Finnmarku problémy s útoky mračen krvežíznivých komárů, proti nimž pomáhá jen dlouhé oblečení a případně speciální síťka na hlavu. Kdo nikdy nebyl za 60. rovnoběžkou, může toto varování podceňovat, ti ostatní již ale dobře vědí, že se to nevyplácí!\nStopování na islandu Dire, Reagovat\nRe: Stopování na islandu Honza Verfl, Reagovat


Chceme ji dostat do Česka, ale bude to složité: Splní se Tereze sen o návratu domů? – eXtra.cz\nTereza Hlůšková (22) byla za pašování heroinu odsouzena na 8 let a 8 měsíců ve vězení, soudce jí napařil i pokutu ve výši zhruba 18 tisíc korun. Soudního stání s pašeračkou se zúčastnila i zástupkyně Velvyslanectví ČR v Islámábádu a ministerstvo zahraničí vydalo prohlášení, které napovídá tomu, že by se Tereza v případě zájmu mohla vrátit do Česka a trest si odsedět ve vlasti. 20. 3. 2019 14.25 | Autor Eliška Reiglová\nTereza Hlůšková byla na letišti v Láhauru zadržena poté, co bylo v jejím kufru nalezeno téměř 10 kilogramů heroinu. Už od té doby je v kontaktu s velvyslanectvím. „České velvyslanectví je s obviněnou Češkou v kontaktu od počátku případu a poskytuje jí konzulární pomoc v podobě kontaktů s rodinou či nabídkou zprostředkování právní pomoci,“ píše se v prohlášení.\nHeroinová Tereza byla odsouzena na 8 let a 8 měsíců ve vězení a byla jí vyměřena pokuta ve výši 113 337 pákistánských rupií, v přepočtu tedy něco okolo 18 tisíc korun. „Proti rozsudku je možné podat odvolání k Vrchnímu soudu v Láhauru,“ říká Dr. Robert Řehák, zástupce ředitele tiskového odboru. Je téměř stoprocentně jisté, že Tereza odvolání skutečně podá.\nPašeračka v Pákistánu velmi často mluvila o tom, jak moc se touží vrátit domů. Až do poslední chvíle věřila, že bude zproštěna viny a dělala si plány, jak začne v Česku shazovat ve fitness centru kila, která z vězeňské stravy nabrala. Tyto fantazie se jí nesplní, pokud však bude mít zájem, zřejmě si alespoň bude moct odsedět trest ve vlasti. „Pokud si odsouzená Češka požádá u pákistánských úřadů o předání k výkonu trestu do ČR, pak ČR podnikne všechny nezbytné kroky to tomu, aby mohla být k výkonu trestu do ČR předána,“ sdělil Řehák.\nI snahy o přesun Terezy Hlůškové do Česka však mohou být marné. Česká republika totiž nemá s Pákistánem podepsanou smlouvu o předávání k výkonu trestu, kterou Pákistán pro předávání dle svého právního řádu potřebuje. Podle Roberta Řeháka je však tato dohoda v jednání.\nTereza H. Heroin Láhaur Tereza Hlůšková pašeračka Pákistán ministerstvo zahraničí rozsudek News


Jája a Pája – Jak pěstovali okurky : Pohádky – online pohádky ke shlédnutí zdarma – NejPohádky.cz\nNastal den kdy se měli zasadit okurky. A tak si kluci u Krkovičky koupili semínka a zasadili je. Jenže Krkovička jim dal do kornoutku jen prach a bordel, aby si sám mohl poslední semínka zasadit a pak se jen klukům posmíval. Jenže děda Lebeda měl schované semena z cest a tak je tajně zasadil na záhonku Jáji a Páji. A protože byl Krkovička škrt, ukradl jim vypěstovanou okurku. Bude zloděj po zásluze potrestán?\nŠtítky: Jája a Pája, online pohádky, pohádky


Nápověda | Aukce obrazů\nChcete dražit své obrazy v naší online aukci?\nPokud máte doma nějaké obrazy, které byste rádi vydražili v naší online aukci, stačí nás kontaktovat na tel. čísle 222 873 218. Svůj obraz můžete přinést do kamenné galerii v Rytířské ulici, kde Vám obraz zdarma ohodnotíme a domluvíme se s Vámi na podmínkách dražby v naší online aukci. Více informací Vám radi sdělíme na tel. čísle 222 873 218.\nDo aukčního systému galerie Marold se během chvilky zaregistrujete zde. Po odeslání řádně vyplněného formuláře Vám do několika dní zašleme unikátní klíč, který bude sloužit k Vašemu přihlášení do aukce. Následně můžete začít dražit v aukci galerie Marold.\nJak se přihlásit do aukce Marold?\nDo aukčního systému Marold se přihlašujete pomocí přiděleného uživatelského čísla a pomocí univerzálního dražebního klíče (hesla), které Vám přijde na Vaši adresu v dopisu na Vámi uvedenou adresu při registraci.\nVeškerá pravidla aukce galerie Marold naleznete v aukčním řádu.\na) 50,- Kč, činí-li okamžitá aukční cena méně než 1.000,- Kč\nb) 100,- Kč, činí-li okamžitá aukční cena alespoň 1.000,-, ale méně než 10.000,- Kč\nc) 500,- Kč, činí-li okamžitá aukční cena alespoň 10.000,-, ale méně než 30.000,- Kč\nd) 1.000,- Kč, činí-li okamžitá aukční cena alespoň 30.000,-, ale méně než 100.000,- Kč\ne) 5.000,- Kč, činí-li okamžitá aukční cena alespoň 100.000,-, ale méně než 500.000,- Kč\nf) 10.000,- Kč, činí-li okamžitá aukční cena alespoň 500.000,- Kč a více


Stín ve dveřích - Mystery Press\nČTYŘI PŘÍBĚHY. ČTYŘI PŘÍPADY. JEDEN KLÍČ. TIM WEAVER JE ZPĚT A DAVID RAKER TAKÉ...\nDatum vydání: 11. 05. 2022\nByl to skromný, dvoupodlažní domek ve slepé ulici asi pět set metrů od Wimbledon Common, ukrytý za cihlovou zdí, přes niž by viděl jen dvoumetrový obr. Na jednom konci zdi byly dřevěné dveře se zabudovanou poštovní schránkou, na druhém dvoukřídlá brána s interkomem po straně. Věděl jsem, že je to prostý domek, protože byl před čtyřmi lety na prodej a mně se podařilo na internetu najít fotky interiéru z té doby, ale zpoza zdi, odkud jsem viděl jen krásnou sedlovou střechu, vypadal větší a honosnější, jako stvořený pro rodinu mnohem zámožnější, než byli Conisterovi.\nZaparkoval jsem na ulici, sebral ze sedadla poznámkový blok a vystoupil. Při zamykání auta jsem se na chvíli zarazil a znovu si vybavil svůj poslední rozhovor s tátou u kuchyňského stolu v chatě v jižním Devonu. Jeho poslední slova. Duchové nestraší ve tvém domě, chlapče. Straší ve tvé mysli. Těžko říct, jestli ve mně tu vzpomínku vyvolalo to, co se mi zatím podařilo vypátrat o Conisterových, nebo jestli šlo o pozůstatek bolesti a stresu z případu, který jsem řešil před třemi lety a který mi už navždy uvízl v paměti. Ať tak či onak, cestou k bráně mi před očima vytanul naprosto zřetelný obrázek tátovy ztrhané, vyčerpané tváře, na niž dopadalo světlo z okna.\nStiskl jsem zvonek na interkomu.\nPo chvíli se ozval ženský hlas. „Ano?“\n„Paní Conisterová? Tady David Raker.“\nNásledovalo zabzučení a pak se jedno z křídel brány pomaličku zhouplo dovnitř a odhalilo krátkou kruhovou příjezdovou cestu. Prošel jsem a zlehka bránu zatlačil zpět. Před sebou jsem uviděl pět let starou astru parkující vedle stojanu se dvěma koly. Za nimi byly přední dveře domu, trochu skryté ve stínu předsunutého prvního patra podepřeného dvěma bílými sloupy.\nMargaret Conisterová na mě čekala ve dveřích. Měla na sobě legíny a sportovní tílko a byla trochu zadýchaná, což mi vzhledem k horkému červencovému dni nepřipadalo nijak zvláštní, ona se ale přesto začala za tenounkou vrstvičku potu na tváři a pažích hned omlouvat. „Šla jsem si zaběhat,“ vysvětlila, „a úplně jsem zapomněla na čas. Bála jsem se, že to nestihnu.“ Potřásli jsme si rukama a já ji ujistil, že to vůbec nevadí. „To je od vás milé,“ usmála se. „Ale není to zrovna nejlepší první dojem.“\n„Nehodnotím lidi na základě jejich dochvilnosti.“\nZnovu se usmála. Byla to přitažlivá žena. Čtyřicet sedm let, drobná a štíhlá, s tmavými vlasy staženými do culíku, zarudlými tvářemi a tmavě čokoládovýma očima. „Pojďte dál,“ pozvala mě a ukázala do chodby. Z horního schodu před dveřmi jsem viděl, že se chodba na konci otevírá do velikého obývacího pokoje se zimní zahradou. Nalevo byla kuchyně s dubovým stolem, napravo jakási pracovna – stísněná, tmavá, plná věcí.\n„Běháte už dlouho?“ prohodil jsem konverzačně, abych ji trochu uklidnil. Všechny rodiny byly na začátku nervózní. Každý se bál, že by mohl říct něco nevhodného a ovlivnit tak můj postoj nebo to, jak tvrdě pro ně budu pracovat.\n„Ano, už od puberty,“ odpověděla.\n„Já se na běh dal teprve před pár lety,“ svěřil jsem se jí. „Dobře se mi při něm přemýšlí.“ Všiml jsem si, že na pohovce v obýváku někdo sedí, ale dveřmi jsem viděl jen překřížené nohy. Patřily ženě. „Proto jsem říkal, ať si s tím neděláte hlavu. Ani nevím, kolikrát jsem se sám vyrazil proběhnout jen na hodinku a vrátil jsem se za dvě.“ Znovu se usmála a konečně se trochu uvolnila.\n„Dáte si něco k pití, pane Rakere?“\n„Říkejte mi Davide,“ nabídl jsem. „A čajem bych určitě nepohrdl.“\nNásledoval jsem ji do kuchyně, kde jsme chvíli nezávazně tlachali, zatímco se vařila voda na čaj. Jednu ze zdí zdobila koláž fotek. Na snímku uprostřed byla Margaret Conisterová s manželem a dvěma dětmi. Nejspíš to byla fotka z nějaké dovolené. Nebe nad jejich hlavami bylo blankytně modré, v levé části záběru se rýsovala bílá zídka a z pravé vykukovala palma. Její děti – Seb, kterému teď bylo patnáct, jak mi Margaret prozradila po telefonu, a Katie, která nedávno oslavila dvacátiny – byly na snímku obě o pět nebo šest let mladší. Paul, Margaretin manžel, byl stejně starý jako ona a téměř neskutečně vysoký. Ruce měl dlouhé jako větve stromu a na snímku měl jednu z nich zlehka položenou na Sebově rameni, třebaže mezi ním a synem stály Margaret i Katie. Zbytek koláže se nesl v podobném duchu. Všechno to byly fotky z rodinného života a dovolených. Svatební fotka Paula a Margaret, snímek jednoho z dětí ve školní uniformě, Paul v zahradě. Ukázal jsem na obrázek uprostřed.\n„Kde je to focené?“ zeptal jsem se.\n„Ehm,“ zamyslela se. „Ve Španělsku. V Marbelle.“ Na chvíli se na fotku zadívala. „Strávili jsme dva týdny ve vile, kterou tam vlastnil Paulův tehdejší šéf.“ Odmlčela se a v očích se jí mihla vzpomínka. „Krásné místo. Na čtrnáct dní jsme se cítili jako královská rodina.“\nJeště chvíli si fotku prohlížela a teprve pak od ní odtrhla zrak.\n„Po našem včerejším rozhovoru jsem trochu zabrouzdal po internetu,“ řekl jsem. „Překvapilo mě, že jsem toho v médiích o Paulovi moc nenašel. Respektive nic podrobnějšího k jeho zmizení. Přišlo mi to trochu… zvláštní.“\nMargaret přikývla. „Zvláštní vzhledem k tomu, co se mu stalo?“\nTentokrát jen pokrčila rameny. „Lidem nejspíš připadala naše verze neuvěřitelná. A po čase usoudili, že si zkrátka vymýšlíme.“\nPřesně tímhle dojmem na mě příspěvky na internetu působily – a nejen oficiální články v médiích, ale také diskuse na fórech a sociálních sítích. To, k čemu v tomhle domě před třemi měsíci došlo, se jednoduše nemohlo odehrát tak, jak to Margaret a její děti popisovaly.\nMargaret se znovu otočila k fotografii.\n„Vlastně se jim nedivím,“ přiznala tiše, jako by částečně mluvila se mnou, částečně se sebou a částečně s manželovým duchem, který se na ni obracel z fotky. „I mně to zní šíleně. Ale přísahám, že přesně tak se to stalo.“ Podívala se na mě se slzami v očích. „Té noci, kdy Paul zmizel, si šel kolem osmé nahoru vzít prášky na tlak, jako každý večer.“\nPřikývl jsem, aby pokračovala. Zbytek mi už řekla po telefonu, ale chtěl jsem to slyšet znovu.\n„V ložnici zavrzala podlaha,“ vzpomínala roztřeseným hlasem, „a zaskřípěl šuplík u jeho nočního stolku. Tam měl prášky. To skřípění bych si s ničím nespletla. Paul chtěl ten šuplík opravit už několik let.“ Zarazila se a otřela si oči. „A pak… nic.“\n„Dolů se už nevrátil?“\n„Ne.“ Zavrtěla hlavou. „Odešel do ložnice nahoře – a jednoduše zmizel.“\nNohy, které jsem zahlédl vedle v místnosti, patřily Katie, Margaretině dceři. Margaret nás představila, když jsme se spolu přesunuli z kuchyně do obývacího pokoje. Katie byla po otci – vysoká, trošku neohrabaná a vedle matky o něco všednější – a taky tichá a milá. Jako všichni v jejím věku měla mobil přilepený k ruce, ale jakmile jsme se dali do řeči, působila mnohem vyspěleji. Dětem pohřešovaných rodičů se to občas stávalo, protože je okolnosti přinutily předčasně dospět a naučily je, že skutečně šťastné konce jsou k vidění jen ve filmu.\n„Četly jsme o vašich případech,“ prohodila Katie a poskládala si nohy pod sebe. Na sobě měla černé tričko s obličejem Roberta De Nira a hláškou z filmu Taxikář. „Ten z Yorkshiru zněl dost děsivě.“\nNic dalšího dodávat nemusela.\nŠlo o případ, na kterém jsem pracoval před třemi lety. Zmizení tří rodin z jedné osady. Já a detektiv Joline Kaderová jsme tehdy málem oba zemřeli rukou zákeřného vraha. Já vyvázl s lehčími zraněními, zatímco Jo strávila v nemocnici celé týdny. Odnesl jsem si z toho však trvalé trauma. Ještě dnes jsem se v noci budil ze spaní, zmáčený potem, s otřesnými obrazy před očima.\n„Muselo to být hrozné,“ řekla Margaret.\n„Bylo,“ odpověděl jsem a zadíval se kamsi mezi ně.\nCo jiného jsem k tomu asi tak mohl říct?\nA pak jsem si znovu vzpomněl na tátu. Duchové jsou strach, zármutek a výčitky. Otevřel jsem poznámkový blok na čisté stránce. „Takže, paní Conisterová –“\n„Maggie,“ opravila mě.\n„Maggie. Paul zmizel osmého dubna, je to tak?“\n„Ano. Těsně po Velikonocích.“\n„A říkala jste, že si pro ty prášky šel kolem osmé večer?“\nPřikývla. „Ano, asi tak.“\n„A co jste dělali předtím?“\n„Dívali jsme se na televizi.“\n„A kde jste byla vy, Katie?“\nZeptal jsem se na jméno a adresu, abych si to mohl ověřit a odškrtnout. Už jsem se spojil s jedním ze svých kontaktů a vyprosil si u něj kopii hlášení o pohřešované osobě, ale většina z těch informací byla beztak veřejně dostupná. Paul šel do ložnice, Maggie zůstala v obýváku. Katie byla u kamarádky a Seb ve svém pokoji, kde se sluchátky na hlavě hrál se spolužáky Call of Duty. Prý vůbec nic neslyšel. Dokonce ani nevěděl, že je otec nahoře. A záznamy hry a chatu s přáteli jeho verzi potvrzovaly.\n„A Seb hrál na počítači, ano?“\n„Ano,“ kývla Katie.\nZnovu jsem se otočil k Maggie. „Takže Paul vyšel po schodech nahoru. Slyšela jste vrznutí podlahy a skřípnutí šuplíku. Co bylo dál?“\n„Pak všechno ztichlo.“\n„Jako poslední zvuk si vybavuji ten šuplík.“\n„A ten jste slyšela i přes hrající televizi?“\n„Pozastavila jsem ji. Ale i kdyby hrála, slyšela bych to. Ten šuplík skřípe až hrůza. Jak říkám, Paul ho chtěl dávno opravit.“\n„Takže ho otevřel a zavřel a pak už nic?“\n„Nic, co by mi uvízlo v paměti,“ odpověděla.\n„Policii jste řekla, že byla okna zavřená, souhlasí?“\n„Ano. Sice byl už duben, ale zrovna té noci bylo dost chladno.“\n„A byla zamčená?“\n„Myslíte na klíč? Ne. Říkal jste, že byste se nahoru chtěl podívat,“ pokračovala a mávla rukou ke schodům. „Pochopitelně to není problém, ale hlavně, až tam budete, pochopíte, proč nemohl vylézt a zavřít ta okna zvenčí.“\nUž jsem si všiml, že mají v domě okna nová – PVC s pochromovanými klikami. Taková okna se dala zavřít jen zevnitř. Kdyby Paul vylezl ven, mohl by maximálně zatlačit okno do rámu, ale klikou by neotočil. A v tu chvíli by bylo jasné, co udělal.\nJenže žádné z oken otevřené nebylo.\n„Možná to bude znít divně, ale zkontrolovala jste plato těch prášků?“\n„Ano. Večerní si vzal.“\n„A co bral?“\n„Pět miligramů amlodipinu.“\nPoznamenal jsem si to. „Mohl by s těmi léky někdo manipulovat?“\nPodívala se na mě, jako by nechápala, na co se ptám. Sice by to nevysvětlovalo, jak nebo proč zmizel, ale byl by to základní kámen, na kterém by se dalo stavět.\n„Ne,“ odpověděla. „Proč?“\n„Jen chci prověřit všechny stopy,“ přiznal jsem.\n„Ty prášky byly v původním platu. Kdyby s nimi někdo něco dělal, poškodil by obal. Ale nevím… Ani mě nenapadlo to kontrolovat. Ale policisté říkali, že si Paul prášky ten večer vzal, takže byste se na to možná mohl zeptat jich.“\nMohl bych, nicméně jsem to neplánoval. S Metropolitní policií jsem měl dlouhý a komplikovaný vztah, a i kdybych náhodou narazil na někoho, kdo by mi byl zpočátku ochotný pomoct, daleko bych se nedostal. Paul Conister zmizel před třemi měsíci a vyšetřování uvízlo ve slepé uličce. I toho nejochotnějšího poldu by velmi rychle znechutilo, že se vrtám v případu, který se jemu nepodařilo vyřešit. A po pravdě bylo nejspíš jedno, jestli si Paul toho večera prášky vzal, nebo ne. Protože pokud by někdo s jeho prášky manipuloval, pak by mu s největší pravděpodobností šlo o to, Paula omámit, nebo hůř, rovnou otrávit. A v tom případě by Paul zůstal ležet na podlaze v ložnici.\n„Jsou v prvním patře i jiné východy?“ zeptal jsem se.\nMaggie zavrtěla hlavou.\n„Žádná úniková cesta přes podkroví?“\n„Ne, nic takového. A navíc kdyby šel na půdu, věděla bych o tom. Máme tam starý žebřík, který při vysouvání rachotí.“\n„A co hlavní dveře?“ zeptal jsem se. „Bylo zamčeno?“\n„Ano. Po setmění vždycky zamykáme.“\n„I dveře do zimní zahrady?“\n„Takže dovnitř se nikdo dostat nemohl?“\nA mohl se někdo dostat ven?\n„Chyběly nějaké klíče?“\nMaggie nakrčila čelo. „Jako od dveří?“\n„Jen si říkám, jestli nemohl Paul sundat z kroužku klíč od vstupních dveří, odejít z domu a zvenku za sebou zamknout.“\nMaggie už vrtěla hlavou.\n„Ne,“ řekla. „Žádné klíče nechybí.“\nI tak si ale mohl Paul nechat předem vyrobit rezervní. „Takže podle vás nemohl jen tak odejít?“ zeptal jsem se.\n„Nevím. Jen přemýšlím nahlas.“\n„Dveře ze zimní zahrady bych určitě slyšela, a pokud jde o ty přední…“ Zarazila se. „Těmi by se možná ven dostal, ale jsem si naprosto jistá, že bych něco zaslechla. Ty dveře jsou staré a při otevírání a zavírání lehce skřípou.“\nMaggie mě odvedla ke vchodu. Dveře se v rámu zhouply jen o pár centimetrů, a už začaly táhle tlumeně sténat.\nVšechno to zařízení a vybavení, všechny zvuky, co dům vydával, a přesto Maggie poté, co si Paul vzal prášky, neslyšela vůbec nic.\n„Za jak dlouho jste vyrazila za ním?“\nMaggie se zamyslela, jako by se to v pokoušela v duchu spočítat co nejpřesněji. „Nevím. Policii jsem řekla, že mezitím uběhlo nanejvýš deset minut, ale možná to bylo déle. Zrovna jsme se dívali na pořad o zdravé stravě na čtvrtém kanálu. Byla reklama, a tak jsem přehrávání pozastavila, že na Paula počkám, a začala jsem procházet e-maily na mobilu.“ Znovu se odmlčela a zadívala se do země. Z tváří jí vyprchala barva. Co kdyby se tehdy s e-maily nezdržovala? Co kdyby nečekala deset, patnáct nebo dvacet minut a šla za ním hned?\nZměnilo by to něco?\n„A když jste pak byla nahoře?“ pobídl jsem ji.\n„Nejprve jsem šla do ložnice. Byla tam tma. Potom jsem nakoukla do naší koupelny, co máme u ložnice, ale nebyl ani tam. A tak jsem se podívala do Katiina pokoje a pak jsem zaklepala na Seba. Paula neviděl, jak už jsme říkaly, ani si neuvědomoval, že je Paul nahoře. Jako poslední jsem zkontrolovala druhou koupelnu na patře a pak jsem šla zpátky dolů. Hledala jsem ho v kuchyni, pak v pracovně…“\nAle nikde ho nenašla.\n„Vrátila jsem se nahoru.“ Zhluboka se nadechla. „Nevím, jestli jsem už přímo panikařila, ale rozhodně jsem byla zmatená. Paul byl skvělý chlap, úžasný táta a na kanadské žertíky si opravdu nepotrpěl. Věděla jsem, že by se neschoval pod postel. I tak jsem se ale podívala – dívala jsem se všude. A tehdy jsem začala kontrolovat i okna, jestli není některé otevřené. Sama jsem nevěděla, proč to dělám, proč by vůbec lezl ven oknem, ale každopádně jsem je prověřila, a jak říkám, všechna byla zavřená. A neviděla jsem ani žádné známky…“ Odmlčela se.\nZvedl jsem hlavu od poznámek. Maggie se dívala na Katie. Katie jí pohled opětovala. Obě měly na krajíčku a v očích se jim leskl výraz, který jsem viděl už mnohokrát: mocná směsice zmatku a nevíry.\n„Po tátovi nebyla nikde ani stopa,“ dokončila Katie za matku a obě se rozplakaly. „Jako by se jednoduše vypařil.“


VulcÅn Web - LOP - KODEX ZÁKLADNÍ MORÁLKY - Kniha druhá - H Boj\nÚvod » LOP » KODEX ZÁKLADNÍ MORÁLKY - Kniha druhá » H Boj\nČlánek sedmý, boj\nSpravedliví se učí boji. Dělají to, protože ví, co přijde po smrti. Boj a další boj. Ale nejen proto.\nMyšlenky kodexu jsou proti myšlenkám davů, zamořeným chaosem. Spravedliví se dostávají do nezáviděníhodné pozice někoho, kdo stojí takřka proti všem. Aniž by někomu své postoje a názory vnucovali, jsou napadáni a pronásledováni, a to již po celá staletí. A proto a jen proto se spravedliví\nučí umění boje.\nPrvní zásadní věcí je, že spravedlivý umění boje nikdy nepoužívá bezúčelné. Nenapadá bez důvodu a hlavním, primárním důvodem studia boje je schopnost obrany a sekundárně potírání těch, kteří se hrubě protiví řádu a jsou potenciálně nebezpeční. Skutečně útočit budeme až po smrti. Na našem světě pro to není objektivní důvod.\nBojem je míněno velice široké umění užití násilí. Boj lze rozdělit na fyzický a psychický, na dálku či kontaktní, zákeřný či boj tváří v tvář. Probereme si je.\nPsychický boj je například diskuze, manipulace. Asertivita je psychickou obranou. Jde o to, že našeho protivníka zaženeme argumenty. Jen slabí a hloupí používají proti psychickému souboji boj fyzický.\nDokazují tím pouze vlastní omezenost, neboť nebyli schopni v psychickém souboji obstát. Takové není třeba nijak šetřit, neboť bojovník bez čisté mysli stejně nikdy nebude dobrým bojovníkem.\nBoj fyzický se pak dále dělí, jak bylo naznačeno výše. Bojem na dálku lze považovat střelbu ze zbraní, ať již na chemické či mechanické bázi, vrhání zbraní, výroba a používání výbušnin či jiných projektilů, stejně tak používání pastí a jedů. Toto umění je zároveň zákeřné, neboť utočíte, aniž byste\ndali možnost protivníkovi, aby sám zaútočil. Je to špatně? Nikoli. Účelem je v první řadě zvítězit.\nProstředky jsou irelevantní. Souboj kontaktní lze dělit na tváří v tvář a zákeřný, který používá praktiky plížení, překvapení, maskování a další techniky, které dostávají všechny výhody na vaši stranu a umožní vám, abyste v boji obstáli. Nicméně zde musíme dodat, že i v boji tváří v tvář existuje celá řada zákeřností, které vám pomohou vyhrát. Nicméně o konkrétních technikách zde nechci mluvit.\nNení toho zapotřebí.\nJeště je třeba se zmínit o třech typech boje. Jde o typ silový, technický a zákeřný. Svého soupeře můžete udolat prostě tím, že vaše tělo je silné, odolné, rychlé a pružné. Jste silnější a rychlejší a možná zvítězíte. Nicméně technická zdatnost vám dává větší moc, protože tam, kde jiný musí dát sílu, vám stačí velmi přesně zasáhnout jediný bod, aby se váš nepřítel skácel v bolestech. A konečně zákeřný bojovník nemusí být ani silný, ani technicky zdatný, neboť pomoci triků oba tyto své protivníky odpraví tak, že nebudou mít možnost ani svou sílu, ani techniku použít.\nOpakem technického souboje je souboj instinktivní. Nicméně ten není moc rozšířený. Lidé si zvykli nepoužívat instinkt, protože i když se náš svět stává ze dne na den nebezpečnějším, lidé jsou paradoxně více a více ukonejšení svým okolím a přestali se o vlastní přežití starat. Dali tím s bohem jednomu z nejůčinějších typů boje. Instinktivní boj byl totiž původně bojem o holý život. Lidské tělo je neuvěřitelný nástroj a umíte-li ho použít, nepotřebujete jinou zbraň. Pravda, instinktivní boj má několik nevýhod. Za prvé, souboj si nezapamatujete. Za druhé, váš soupeř ho s vysokou pravděpodobností nepřežije, a pokud ano, je obvykle těžce raněný nebo zmrzačený. Za třetí, můžete snadno poškodit vlastní tělo. Proč? Instinktivní boj je reakce mozku na nebezpečí. Tepny vám zalije adrenalin, srdce a plíce zrychlí, váš mozek se přestane soustředit na cokoli, kromě boje. Zrychlený metabolismus vám dodá energii, přestane vás zajímat bolest, strach a zůstane jen zuřivost. Zvýší se srážlivost krve, mnohonásobně se zrychlí a posílí vnímání. V takovém stavu je pak poměrně jedno, kdo proti vám stojí. Vyhraje pouze, pokud je skutečně velice zdatný bojovník, nebo má zbraň. Tím, že\non cítí strach a bolest, zatímco vy se na něj z řevem vrhnete s úmyslem zabít ho jasně vepsaným v očích, mu seberete jistotu a pokud se mu nepovede utéct, ve stavu, v jakém jste ho jednoduše a doslova roztrháte na kusy.\nJak se dívat na bojovníka? To, jak je bojovník schopný, je dáno jakýmsi součinem tří základních aspektů. Každý sám o sobě, je-li vybičován do maxima, dělá bojovníka silným, ale pouze jejich kombinací je bojovník neporazitelný. Aspekty jsou síla těla bojovníka, síla ducha bojovníka a\ntechnická vyspělost. Silné tělo neobstojí proti chytrému protivníkovi, který navíc zná techniku boje.\nIdeální je pak samozřejmě získat vysokou úroveň ve všech třech aspektech, neboť pak nás nikdo neporazí, není-li ovšem chytřejší.


Je to rychlejší než psát do vyhledávače přes obrazovku. Moje 5-ti letá dcera s tím v pohodě vyhledává pohádky nebo písničky pro děti.\n27. 3. 2020 10:58\nJak píšeš české hlasové vyhledávání je super, taky nemám rád další krabičky. Ale v tomhle mě Android 9 docela zklamal.\nV Kodi neustále problémy se zvukem DTS. True HD a HD master nepřehraje. Pro mě bohužel nepoužitelné.\nV ostatních aplikacích časté výpadky audia.\nVypadá to že má android nějaký zásad...\n27. 3. 2020 09:48\nNemám přímé srovnání ale Sony Netflix 4k HDR nebo Dolby Vision taky bomba\n27. 3. 2020 09:26\nMám pár měsíců 65XG9505. Obraz je dle mě výborný. Dívám se zpříma. Z úhlu už je patrné zhoršení kvality.\nU této řady jsou problémy se zvukem při přehrávání z Netflixu, Plex, Kodi... Během dne při přepínání těchto zdrojů dochází k úplnému výpadku zvuku. Pomůže jen restart TV. Nevím jestli se to děje...\n27. 3. 2020 09:18\nSony KD-65XG9505 Reklamace/Vracení\nu Sony KD-65XG9505 zřejmě nejsem schopen vyřešit problémy s vypadávajícím zvukem viz. téma Sony KD-65XG9505 První dojmy. Zvuk stále vypadává a TV se musí min 1x denně tvrdě restartovat. Tyto problémy se na fórech vyskytují častěji.\nNa podpoře Sony poradili jen reset do továrního nastavení, ...\n11. 3. 2020 19:52\nTéma: Sony KD-65XG9505 Reklamace/Vracení\nTak jsem prošel fóra např. https://www.reddit.com/r/bravia/comments/f7omhw/x950g_audio_issues/\nZdaleka nejsem sám kdo má problémy se zvukem a restartováním TV po přechodu na Android 9.0.\nTak asi nezbývá než doufat v aktualizaci ...\n23. 2. 2020 09:53\nDnes, při sledovaní TV docházelo ke krátkodobým výpadkům zvuku cca po 5 minutách. Po SW restartu TV zatuhla a bylo nutno vytáhnout ze zásuvky. Pak zas vše OK. Tohle jsem absolvoval už několikrát. Jak se dá tohle reklamovat...\n22. 2. 2020 20:23\nNo třeba teď, pustím film v DTS přes PLEX, zvuk jede jen ve stereo DTS z toho nejde dostat... zkusím to samé pustit z PC přes HDMI - zvuk jede v DTS, pak zkusím to samé spustit zase z PLEX v TV a najednou je zvuk DTS.. Moje nervy\n21. 2. 2020 22:55\nPokud je možnost, klidně bych se Plexu vyhnul a transkodování taky. Nejlépe přímo přehrát video a audio Passthrough poslat do receiveru. Receiver ale nemá eARC takže audio potřebuju převést z z HD do DTS nebo DD+. Nebo existuje nějaká možnost jak dostat HD audio z TV do Receiveru? (ARC an...\n21. 2. 2020 17:33\nMůžes mi tedy popsat jak máš nastavené KODI, aby přes síť přehrálo 4k HDR, 5.1 DTS - HD MA nebo True HD s titulkama bez sekání ?\nNějaké FHD s DD to celkem přehraje, ale ve vyšší kvalitě mám celkem značné problémy.\nTranskodování potřebuju jen kvůli HD audio - neprojde přes ARC..\n21. 2. 2020 17:19\nStarší KODI na tom bylo trochu líp, ale taky byly problémy se zvukem.\nDalší problém: po aktualizaci přestal fungovat PLEX server, při transkodovaní hodí chybu - ffmpeg - cannot load nvcuda.dll i když nvidia GPU nemám, původně transkodovaní fungovalo dobře na Ryzen 3400G. Nevím proč se najednou snaž...\n21. 2. 2020 14:49\nOpět nešel zvuk u TV programu. Pomohlo přepnutí na zvuk z TV a pak na Audio systém - HDMI. Děje se to dost často.\n15. 2. 2020 17:19\nNejsem přiznivec mnoha apek, mam tam jennom PLEX, ostatni jsem odinstaloval. Teď mi zas pro změnu nešel zvuk z PLEX... zkusim optiku ale až se mi podaří sundat TV ze zdi. Každopádně se zvukem přes HDMI a receiver je to tragedie.\n15. 2. 2020 00:46\nDneska přijdu domů, pustím TV, u TV programu zvuk normální, zapnu PLEX a ticho zvuk ani u hudby ani u filmu. Vyp/zap na ovladači nepomáhá. Po restartu TV z menu jede zvuk OK. Začínám z toho být rozladěný.\nOptiku zkusit můžu, chtěl jsem se tomu vyhnout, ARC mi příjde elegantnější.\n14. 2. 2020 17:10\nŘekl bych že to souvisí se zvukem, asi tomu úplně nesvědčí přepínání formátu zvuku. Zkoušel jsem různé filmy True HD, HD Master pak někdy přestane hrát zvuk. Možná je to tím že receiver sice tyto formáty podporuje, ale ne přes ARC který používám.\neARC mám v TV vypnuto, asi je to lepší volba když r...\n13. 2. 2020 20:11


Sáčky do vysavače ROWENTA RS 700...RS 799\nSáčky do vysavačů Rowenta RS 700 - RS 799 zajišťují vysokou míru filtrace aniž by snižovaly výkon Vašeho vysavače. Tyto sáčky jsou plnohodnotnou alternativou k originálnímu výrobku. Sáčky s takto jemnou filtrací nejsou vhodné pro vysávání popela a brusného prachu.\nNetkaná textilie, ze které je sáček vzor ROWENTA RS 700...RS 799 vyrobený, je efektivní filtr, který chrání vaši domácnost před prachem a je vyvinuta pro vysávání domácího směsného prachu. Není vhodná pro vysávání popela a brusného jednozrnného prachu, který zaplní filtrační póry sáčku. Nepoužívejte sáčky pro vysávání těchto materiálů, hrozí prasknutí stěny sáčku.


✔ Kam létá Air Tanzania?\nJízdní řád Air Tanzania zahrnuje trasy z mnoha populárních měst. Chcete-li zkontrolovat dostupnost připojení, použijte vyhledávač eSky.\n✔ Kdy si můžete koupit nejlevnější letenky na let Air Tanzania?\nNejlepší je koupit si letenky na let Air Tanzania s dostatečným předstihem.\nDo měst, do kterých provozují lety Air Tanzania, provozují i další letecké společnosti a najdete je ve vyhledávači eSky.\n✔ Mohu si rezervovat hotel spolu s letem Air Tanzania?


ZIMNÍ PŘÁTELSKÁ PROCHÁZKA\nTURNAJ V MALÉ KOPANÉ O POHÁR STAROSTY OBCE\nDne 26. 6. 2015 uspořádala TJ Sokol ve spolupráci s obcí Česká Rybná turnaj základních škol v malé kopané o pohár starosty obce. Turnaje se zúčastnily čtyři ZŠ a to z Rybné nad Zdobnicí, Sopotnice, ze Slatiny nad Zdobnicí a z České Rybné. Hrálo se za velmi pěkného počasí a jednotlivé zápasy řídil delegovaný rozhodčí p. Diblík ze Sopotnice, který udělil celkem tři žluté karty. Pro děti bylo připraveno občerstvení „langoše, párek v rohlíku atd.“ Dále malým fotbalistům, ale i početnému zástupu malých fanoušků, byla rozlévána limonáda zdarma.Po urputném boji se na 1. místě zaslouženě umístila ZŠ ze Sopotnice; další pořadí 2. místo Slatina nad Zdobnicí, 3. místo Rybná nad Zdobnicí a na 4. místě Česká Rybná. ZŠ Českou Rybnou reprezentovaly : Dytrt Tomáš, Valach Petr, Pfeifer Radek a Petr, Martinec David a Michal, Barvínek Jakub a Adam, Janečková Natálie, Dastych Pavel, Dvořák Dominik a Makalouš Martin. Děkujeme všem, kteří se podíleli na uskutečnění této akce.\nZa TJ Sokol Josef Vencl\nLetošní dětský den se konal 30.5 2015. Hlavním tématem byli klauni, proto i pomocníci u disciplín byli převlečeni za klauny. Účastnilo se přibližně 34 dětí. Soutěžily v různorodých disciplínách u sklenic trénovaly svou odvahu, na hlavolamech svou mysl, vzduchovka prověřila trpělivost a přesnost, sirky trénovaly rychlost, hod do klauna, skok v pytlích, překážková dráha sloužila k pohybovým dovednostem. Za každou disciplínu děti dostávaly žetony, které si proměnily za hodnotné ceny. Dále děti měly na výběr z doprovodných akci : projížďka na koníkovi, malování na obličej. Krásným odpolednem nás doprovázely Kytarystky z Lanškoruna pod vedením paní Košťálové a vystoupení pejsků z České Rybné.I za nepříznivého počasí jsme si to užili jak my tak děti. Mé velké poděkování patří všem, kteří pomáhali tuto akci pro děti z organizovat. Dále děkuji sponzorům a obci Česká Rybná za krásné ceny.\nZa TJ Sokol Jiřka Vymetálková\nPochod kolem BOSNY 2015\n18. ročníku Vánočního turnaje ve stolním tenise se na sále OÚ zúčastnilo 8 hráčů neregistrovaných a 11 hráčů registrovaných. Účast sice byla menší než v minulých letech, ale to neubralo na soutěživosti jednotlivců a dvojic.\nUmístění neregistrovaných :\nDonát Václav (Hylváty)\nVencl Lukáš (Česká Rybná)\nŠulcek Vojtěch (Česká Rybná)\nHaletár Tomáš (Dubenec)\nKrejčí Vojta (Velký Vřešťov)\nValachová Monika (Záchlumí)\nBelko Ján (Česká Rybná)\nJavůrek Tomáš (Česká Rybná)\nŠulcek , Vencl (Česká Rybná)\nMyšák , Myšák (Česká Rybná)\nUhlíř, Adamcová (Letohrad)\nVágner , Skalický (Letohrad)\nKrejčí, Halenár (Velký Vřešťov, Dubenec)\nBelko, Javůrek (Česká Rybná)\nUmístění registrovaných hráčů:\nDvořák Martin (Vysoké Mýto) 7. Donát Tomáš (Hylváty)\nVrabec Jan (Jablonec nad Nisou) 8. Kladivo Josef (Žamberk)\nSchreiber Michal (Líšnice) 9. Žák Jakub (Žamberk)\nHavel Břetislav (Žamberk) 10. Bartoš Jiří (Němčany)\nHerel Miroslav (Vysoké Mýto) 11. Vencl Josef st. (Česká Rybná)\nHorníček Luboš (Letohrad Orlice)\nČtyřhra negistrovaných :\nSchreiber, Vrabec (Líšnice, Jablonec nad Nisou)\nDonát, Donát (Hylváty)\nDvořák, Herel (Vysoké Mýto)\nHavel, Žák (Žamberk)\nBartoš, Kladivo (Němčany, Žamberk)\nZa TJ Sokol Josef Vencl st.\nSLAVNOSTNÍ OTEVŘENÍ HŘIŠTĚ U PŘÍLEŽITOSTI 90 LET TJ SOKOLA ČESKÁ RYBNÁ\nDne 6. 9. 2014 bylo u příležitosti 90 let založení TJ Sokol slavnostně otevřeno hřiště, na kterém byly v minulém roce provedeny některé úpravy. Oslavy zahájil starosta Sokola Vencl Josef st., který všem přítomným řekl, co se nakoupilo a vybudovalo za peníze získané z dotace. Pásku při znovuotevření areálu přestřihl Krčmář Jaroslav. S historií TJ Sokol seznámil přítomné Vencl Josef ml.- místostarosta Sokola. Místopředseda obce ing. Petr Krčmář popřál TJ Sokol mnoho sportovních úspěchů do dalších let. Potom následovalo fotografování členů – každý člen obdržel nové sokolské tričko. Za toto fotografování velmi děkujeme panu ing. Romanu Košťálovi. Dalším bodem oslav bylo utkání Ženatí- Svobodní. Svobodní zvítězili 4:2 a na penalty vyhráli Ženatí 5:4. Po ukončení fotbalového utkání vystoupily břišní tanečnice Babilenky z Letohradu a aerobik předvedla skupina děvčat ze Záchlumí. A pak již následovala volná zábava a vzplál táborový oheň. Celá akce byla pojata také jako loučení s létem. TJ Sokol se postarala i o bohaté občerstvení. Rád bych ještě zmínil, že těchto oslav se zúčastnila i bývalá ředitelka zdejší školy paní Eva Novotná, která přijela i se synem Milošem a snachou. A nesmím zapomenout poděkovat všem, kteří se na přípravě a organizaci oslav podíleli.\nZa TJ Sokol Josef Vencl ml.\nPochod kolem BOSNY 2014\nPochod kolem BOSNY 2013


CSK - VIT 3:2 PP: Dramatické čtvrtfinále rozhodlo ve prospěch CSKA až prodloužení - HC VÍTKOVICE RIDERA\nCSK – VIT 3:2 PP: Dramatické čtvrtfinále rozhodlo ve prospěch CSKA až prodloužení\nA tým: Spengler Cup Komentáře\nPouť Vítkovic na Spengler Cupu 2013 skončila ve čtvrtfinále. Otravský celek v zápase s CSKA Moskva vedl 2:0 a byl hodně nebezpečným. Rusové ale dokázali vyrovnat a v prodloužení i díky přesilové hře získat pro sebe postup do semifinále. Český zástupce na nejprestižnějším turnaji tak končí.\nČtvrtfinále mezi Vítkovicemi a CSKA slibovalo velkou bitvu už před zápasem. Šatny obou týmů dělila ve Vaillant Areně v Davosu jen uzounká chodbička, možná právě proto atmosféra boje o vše ještě zhoustla. Vítkovičtí vrátili do sestavy Jiřího Burgera a Jana Káňu, do brány se postavil Filip Šindelář. Pro CSKA to byl třetí zápas v řadě a čtvrtý v pěti dnech, možná právě proto dostaly v tomto klíčovém duelu volno hvězdy Sergej Fjodorov a Alexandr Radulov, americký trenér John Torchetti navíc vinou zranění dvou hráčů postavil šest obránců a jen tři kompletní útoky. Přestože v první třetině byli fandové v zaplněné hale spíše tišší, dění na ledě bylo hodně atraktivní, a to hlavně pro fanoušky českého týmu, protože Vítkovice se CSKA v první dvacetiminutovce vyrovnaly, ne-li je chvílemi přehrávali. Velice brzy si Ostravané vypracovali velmi slibné šance, v přesilové hře střílel od modré čáry Hruška a kotouč tečoval Peter Húževka. Také slepené střely Valčáka a Kucsery dost potrápily slovenského brankáře v dresu Moskvy Rastislava Staňu. I Filip Šindelář si na kotouč sáhl, jako při střele Denisova, ale vesměs šlo jen o krátké výpady, zatímco většina hry se odbývala na polovině ruského celku. Slibný byl tandem Petra Koloucha s Lukášem Kucserou. CSKA poprvé opravdu vážněji zahrozil nejprve v 7. minutě po akci dvou na jednoho, kdy puk zůstal v brankovišti Vítkovic a strhla se o něj šermovačka skoro všech hráčů na ledě, naštěstí odpal jednoho z ostravských bránících smazal nebezpečí. Také vyloučení na straně modro-bílých přineslo šanci Rusů, pálil Jegoršev, ale Šindelář byl na místě a co více, z tohoto oslabení Vítkovičtí vytěžili brejkovou situaci a i následnou dorážku Romana Szturce. Ve 14. minutě našel Jiří Burger zpoza brány na kruhu skvěle Karola Slobodu, ale puk Staňa vyrazil a jeho spoluhráči pokryli možné dorážky. Krátce na to se stadion zvedl ze sedaček. Petr Strapáč napadal Olega Saprykina, čistým bodyčkem jej poslal na mantinel, jenže vrátka střídačky CSKA nebyla dovřena a ruský zadák vpadl pod lavice a dlouho se nemohl zvednout. Konec třetiny přinesl i náznak pěstní konfrontace, to když Denis Denisov nejprve vyzval Michaela Vandase a pak se jal vysvětlovat si něco s Milanem Hruškou. První části chyběly jen góly, přitom Vítkovice CSKA jasně přestřílely v poměru 14:6.\nDruhá třetina začala pro Ostravany velmi dobře, modro-bílí do poloviny zápasu svého soupeře přehrávali a konečně se to projevilo i na stavu zápasu. Filip Šindelář nejprve zlikvidoval pokusy Gimajeva, Rylova v přesilové hře a když za ním krátce na to zazvonila tyč, jeho spoluhráči se jakoby rozhodli pojistit si vše gólově. Ve 25. minutě nabil Jiří Burger Richardu Stehlíkovi a vítkovický obr čistě prostřelil vše před sebou – 0:1. Půlminutku poté se na zteč vydali „romanovci“, přečíslení dvou proti jednomu rozjel z levé strany Rudolf Huna. Ten také posunul doprava na Ondřeje Romana, kterému se sice podařilo prostřelit Staňu, ale kotouč zůstal před čarou, a tak gólové zakončení zbylo na Vladimíra Svačinu – 0:2. Třetí branku měl na holi Jiří Burger, ale Staňa vytáhnul puk mimo bránu ramenem. Rusové se ale nevzdali. V polovině utkání vrhli síly směrem k vyrovnání. Pomohl tomu únik po křídle Ruslana Zajnullina, který ze strany prostřelil Filipa Šindeláře mezi betony – 1:2. Pak začalo být před ostravskou bránou hodně horko, vinu na tom měla i vyloučení na vítkovické straně. A jedno z nich mělo být potrestáno. Osm sekund před druhou sirénou nastřeloval Prochorkin křížně z pravé strany na levou tyč, u které už číhal Žarkov a kotouč usměrnil do sítě – 2:2.\nZa vyrovnaného stavu začal zápas ve třetí třetině znovu. V jejím úvodu měli Ostravané početní výhodu, ve které byli i střelecky dost aktivní, jenže chyběl důraz v brankovišti, který by dotlačil vyražené kotouče za čáru. Ve 46. minutě byli Vítkovičtí blízko vedoucímu gólu, Randegger nahodil puk bekhendem před bránu a Jiří Burger tečí nastřelil tyč svatyně CSKA. Pak se snažila první formace Moskvanů uspět důrazně před brankovištěm a následně také z dálky tvrdou střelou. Skvělý zákrok předvedl Filip Šindelář, když lapačkou zneškodnil velmi nebezpečnou a rychlou střelu Frolova. A stejně nekompromisní byl vítkovický gólman i proti pokusu Němirovského. CSKA znovu začalo získávat převahu. V 50. minutě zůstal po nenápadném ataku jednoho z protihráčů ležet na ledě Patrik Valčák a hodně těžce a s velmi bolestivou grimasou se z něj po dlouhé době zvedal. Vítkovičtí začali bojovat proti převaze soupeře aktivní hrou, více napadali, sevření v pásmu CSKA zásluhou Burgerovy lajny vypadalo nadějně. Ještě nadějnější byla Hunova dorážka střílené přihrávky Vladimíra Svačiny, jenže ta jen těsně prolétla kolem tyče a prázdného prostoru v bráně. Přečíslení dvou proti jednomu mohl po přihrávce Vandase zužitkovat Roman Szturc, ale tváří v tvář Staňovi přestřelil bránu. A najednou to byli znovu Vítkovičtí, kdo určoval tempo. Moskva se soustředila jen na protiútoky. Atmosféra houstla. Poslední minutky třetí třetiny odtikávaly. CSKA jakoby chtělo počkat na prodloužení. Jenže necelou minutu před koncem museli Vítkovičtí do čtyř a bránit se přesilovce Moskvy. Tu ale Rusové sehráli spíše na jistotu. Vyčkávali. A čas vypršel.\nV prodloužení pokračovala přesilovka CSKA. Hra čtyř proti třem Rusům už vyhovovala, usadili se v pásmu a po protečované přihrávce Mišarina poslal Moskvu do semifinále Rylov – 3:2. Vítkovice se tak se Spengler Cupem 2013 rozloučily, po dvou bronzových letech nedosáhli na medaili, i když měli k postupu mezi nejlepší čtyři celky blízko. Nejlepšími hráči Vítkovic na 87. ročníku Spenglerova poháru byli vyhlášeni Rudolf Huna, Ondřej Roman a Richard Stehlík.\nRoman Šimíček: "Velké zklamání, tato prohra nás mrzí, měli jsme parádně rozehraný zápas, vedli jsme dva nula. Bohužel ve druhé třetině jsme udělali nějaké chyby, které CSKA potrestalo. Já myslím, že jsme hráli s nimi vyrovnanou partii, že jsme mohli ten zápas vyhrát. Bohužel, opět nám chyběl kousek, opakovalo se to, co s Kanadou. Spengler Cup pro nás skončil, a to znamená, že se musíme připravovat na třetího ledna, na zápas extraligy s Hradcem. Soustředit se na ligu a udělat maximum pro to, abychom vyhráli zápas doma a aby se nám začalo dařit. Na tři porážky ze Spengler Cupu musíme zapomenout a pracovat hlavně na extralize."\nSpengler Cup 2013 – čtvrtfinále\nCSKA Moskva – HC VÍTKOVICE STEEL 3:2 PP (0:0, 2:2, 0:0 – 1:0)\nBranky: 30. Zajnullin (Mišarin, Ljubimov), 40. Žarkov (Prochorkin, Rylov), 61. Rylov (Mišarin) – 25. Stehlík (Burger), 26. Svačina (Roman, Huna). Rozhodčí: Massy (Švýc.), Patafie (USA) – Kaderli, Kohler (oba Švýc.). Vyloučení: 5:5. Využití: 2:0. Diváci: 6303 (vyprodáno)\nCSKA Moskva: Staňa – Mišarin, Rylov, Denisov, Jegoršev, Gimajev, Ogurcov – Němirovsky, Filippula, Saprykin – Žarkov, Prochorkin, Frolov – Něprjajev, Ljubimov, F. Fjodorov – Fjefelov, Zajnullin.\nHC VÍTKOVICE STEEL: Šindelář – Randegger, Stehlík, L. Kovář, Sloboda, Bail, M. Hruška, Dudáš, Pastor – J. Káňa, Burger, Strapáč – Svačina, Roman, Huna – Szturc, Húževka, Vandas – Valčák, Kolouch, Kucsera.\n← V zápase o bytí a nebytí se Vítkovice postaví hvězdnému CSKA Moskva\nRudolf Huna: Prohra nás mrzí o to víc, že jsme vedli o dva góly nad ruským celkem →


Francouzské údolí želv se chlubí vzácným albínem | Týden.cz\nFrancouzské údolí želv se chlubí vzácným albínem\nZnámý francouzský přírodní park Vallée des tortues (Údolí želv) na jihozápadě země se už tři týdny chlubí vzácným exponátem albína želvy zelenavé, známé pod odborným názvem Testudo hermanni boettgeri. Informovali o tom zástupci rezervace.\nAlbinotická forma u želvy zelenavé, pro kterou je přirozenou oblastí Středomoří, je ještě vzácnější než u lidí. Rodí se jich jedna ku milionu, zatímco frekvence u člověka se pohybuje kolem jednoho případu ku 20 ti tisíc.\nAlbín, který ve zralém věku bude měřit asi 15 centimetrů a vážit 1,5 kilogramu, se vylíhl před třemi týdny a podle všeho se těší dobrému zdraví. Ošetřovatelé dali želvě jméno Hope (Naděje). Zatím vylézá v teráriu ven k potěše návštěvníků jen na dvě hodiny denně. Vzhledem k nedostatku pigmentů je citlivá na denní světlo.\nV Údolí želv se vyskytuje na 540 želvích jedinců rozčleněných do 32 druhů. Jsou tam k vidění i dvě obří želvy z Galapág a Seychel.


Hlavně vydržet a nevzdat to! - Magazín módy pro muže a ženy - Magazin-Moda.cz\nÚnor se pomalu rozbíhá a někteří z nás už začali zpytovat své svědomí …. Dali jste si novoroční předsevzetí? Byli jste odhodlaní, že letos to určitě vyjde ? Podle statistik si předsevzetí na Nový rok dává až devadesát procent lidí, ale pouze osm procent vydrží až do samého konce a dosáhne kýženého cíle. Dokonce více než polovina z těch, co si předsevzetí dají, skončí už po prvním měsíci. Jak to vypadá u Vás?\nČas od času máme potřebu udělat ve svém životě nějakou změnu. Přelom starého a nového roku k tomu přímo vybízí … dáme si předsevzetí – jedno, dvě, tři někdo klidně víc. Skoro polovina novoročních rozhodnutí souvisí s osobním růstem a rozvojem, v závěsu je zlepšení finanční situace, změna zaměstnání či nalezení životní lásky. Statisticky podobně jako osobní růst, tedy zhruba polovina všech předsevzetí, je na tom boj s nadváhou.\nNadváha a případně následná obezita patří mezi největší hrozby našeho zdraví. Možná za to mohou uplynulé „covidové roky“, kdy část populace v důsledku karantény a omezení pohybu nabrala i více než nějaké to kilo navíc. Odhodlání ke změně je jistě žádoucí a rozhodně podpory hodné. Kromě úpravy stravy, je nejlepším způsobem shazování nabraných kil určitě pohyb. Po uvolnění restrikcí a vládních nařízení se už pohybu meze více méně nekladou. Za sportem máme možnost směle vyrazit nejen ven, ale i do bazénu, posilovny nebo fitka. Ať už zvolíme jakoukoli variantu aktivity, je nutné vybrat vhodné obutí a oblečení pro daný pohyb. Samozřejmě jiné oblečení oblékneme na lyže, jiné a jiné třeba na jógu.\nU žen jsou čím dál více oblíbené legíny. Avšak ne neprodyšné „elasťáky“ z devadesátých let, leč kvalitní kousek oblečení – krátké, dlouhé, tříčtvrteční. Rozhlédneme-li se kolem, zjistíme, že se nosí v nejrůznějších obměnách a na nejrůznější akce. Nicméně sportovní oblast zatím převládá.\nAle i ve sportovní hale anebo v lese můžeme šik. V dnešní době už, naštěstí, nejsme odkázáni jen na jednu barvu či střih. Ne trhu existuje nepřeberné množství materiálů, střihů i originálních designových vzorů. Záleží na individuálních preferencích, postavě i pocitech. A výběr rovněž závisí i na druhu sportu. Ono totiž nejsou sportovní legíny jako sportovní legíny. Je logické, že legíny na cvičení jógy budou mít rozdílné materiálové složení než termo běžecké legíny na aktuální běhání v mrazu.\nNa první pohled se to může zdát jako nějaký rozmar. Proč řešit, co mám na sobě, když jdu běhat do lesa anebo se potit do posilovny? Opak je však pravdou. Na tom, co máme na sobě záleží. A to dost! Představa hodinového mučení v nepohodlném oděvu není zcela příjemná. Nevhodná velikost i materiál mohou navíc způsobit též zdravotní problémy, což je příjemné ještě méně. Potřeba důkladného výběru je zkrátka nevyhnutelná, neboť přispívá k dobrému pocitu ze sebe sama. A nutno dodat, takový pocit je k nezaplacení. Zvláště, je-li součástí snahy o naše „nové já“. Je motorem pro další kroky k dosažení stanovaného cíle.\nMimochodem, uvádí se, že právě dané předsevzetí až desetkrát zvyšuje šanci na dobytí osobního pólu. Neméně důležitý je jejich počet. Více předsevzetí si dávají ženy, v průměru osm. Muži jsou asi realističtější, stanovují si průměrně čtyři. Dodržení rozhodnutí klesá s věkem. To se asi dá očekávat – jak je to s tím starým psem a novým kouskům?\nTak konec pesimismu a hlavu vzhůru. Podstatou je zaměřit se zejména na první měsíc, ten rozhoduje. Zkusme překonat případnou momentální demotivaci a vydržme. Nezahazujme své vize do koše. Byla by to velká škoda. Až se za rok ohlédneme zpět, budeme na sebe právem pyšní.\nDámské legínySportovní dámské legínyLegíny na cvičeníUTOPY


AD24USB - přesný až 26bit A/D modul s USB | Automatizace v potravinářství\nExterní A/D modul od společnosti Papouch s rozlišením až 26 bitů připojený a napájený přímo z USB sběrnice. S nízkým šumem. Diferenciální verze se střídavou modulací vstupu, což ještě snižuje šum vstupního zesilovače. Šum modulu je při použití modulace 15 nVšš a je\nExterní A/D modul od společnosti Papouch s rozlišením až 26 bitů připojený a napájený přímo z USB sběrnice. S nízkým šumem. Diferenciální verze se střídavou modulací vstupu, což ještě snižuje šum vstupního zesilovače. Šum modulu je při použití modulace 15 nVšš a je tak použitelný i pro nejnáročnější měření.\nVysoká přesnost AD24USB je dána využitím metody autokalibrace, modul je možno použít všude tam, kde jsou kladeny vysoké nároky na přesnost, linearitu a rozlišovací schopnost. modul svými parametry může nahradit až 6-ti dekádové multimetry při podstatně nižší ceně. AD24USB umí měřit termočlánky, odporové můstky a odporová teplotní čidla jako např. Pt100.