SORATH – Uniformita nás nebaví! | R.U.M. zine\nSORATH – Uniformita nás nebaví!\nNevracejí se jen dobří holubi, vracejí se i černé vrány. Uznejte, kdo by si nepamatoval na SORATH, tuzemskou blackmetalovou formaci, která u nás v devadesátých letech patřila k základním kamenům tohoto žánru. I když tedy, kdo by si nepamatoval… čas neuvěřitelně letí a mladší posluchači mají samozřejmě jiné oblíbence, jiné vzory. Nicméně plzeňští se i beztak dokázali po dlouhých letech vrátit, přičemž jejich aktuální formu si můžete ověřit prostřednictvím comebackového alba „Orízontas gegonóton“. Na mé otázky odpovídal dlouholetý lídr Admirerforestae, kytarista a vokalista v jedné osobě.\nJe to opravdu neuvěřitelné, ale poslední rozhovor jsem s tebou podnikl cca před patnácti lety. Zkus nyní popsat, k jakým zásadním změnám došlo ve vašich životech?\nNěkteří z nás mají rodiny a už všechno nežerem tak vážně, jako když nám bylo 25. No a snad máme i větší nadhled. Ale více se toho, řekl bych, nezměnilo. Stále se věnujeme metalu, okultním vědám už méně a více každý své práci.\nJaká atmosféra panovala v kapele po vydání alba „Vivimos en perpetua guerra“, což bylo někdy v létě roku 2003? Jak tento počin s odstupem času hodnotíš?\nTohle album považuji za vydařené. Mám ho rád i s odstupem času. Už tehdy jsme neměli nerealistická očekávání. Co jsme od tohoto alba očekávali, to se splnilo. Jasně, mohlo se toho prodat víc, mohli jsme se víc snažit, ale my jsme na to vždycky i trochu kašlali.\nZa jakých okolností se za SORATH pozvolna zavřela voda? Šlo víceméně o „pauzu“, nebo jste se už tak nějak připravili na to, že tuhle kapitolu máte už za sebou?\nZačali jsme trávit více času v práci a nemohli najít basáka. Stále víc jsem se po tvůrčí stránce srovnával s tím, co a jak hrát. Bavil mě punk a rock ‚n‘ roll, což ale neznamená, že bych chtěl přestat hrát black metal. Chtěl jsem se realizovat i jinak. To se nakonec povedlo, začal jsem hrát s plzeňskými GAUNERY, a hraju s nimi dodnes. No a v tomhle období vznikla ta pauza sama od sebe. Nikdo z nás, myslím si, neuvažoval o tom, že bychom ukončili činnost. Jen jsme třeba neměli zkušebnu, tak jsme se s jejím hledáním nepřetrhli. Neměli jsme basáka a prostě jsme takřka pasivně čekali, až se někdo objeví. No a najednou to bylo patnáct let…\nByli SORATH vždy kapelou ambiciózní? Vede mě k tomu domněnka spojená hlavně s tím, že jste byli vlastně jednou z prvních kapel, která v tuzemsku předvedla black metal severského střihu. Čím vás tento žánr v začátcích nejvíce oslovil?\nAmbiciózní jsme byli asi jen na začátku. Zároveň jsme to ale neuměli uchopit tak, aby z toho skutečně něco bylo. Pro mě je black metal nejvíce emotivní a nejméně svazující. Když jsem si pořídil svoji první elektrickou kytaru, byl na vrcholu thrash a přicházel death. Ti kytaristé, které jsem znal, byli odkojeni heavy metalem a thrashem a furt mi říkali: „Musíš tlumit“ (tím je myšleno mít ruku na kobylce při rychlejších pasážích). Já jsem ale do toho vždycky chtěl řezat naplno. S tím právě přišel black. Je to jiná technika hraní na kytaru, řežete do toho naplno, bicí jedou na max. Black pro mě znamená více svobody se svým hudebním nástrojem.\nV dnešní době je blackmetalová scéna úplně jinde, také pojetí black metalu se v mnoha případech hodně vyvinulo, někdy vskutku pozoruhodně. Je pro tebe novodobé pojetí „černého kovu“ něčím zajímavé? Změnil se třeba i částečně tvůj hudební vkus?\nMůj vkus se nezměnil, měl jsem ho vždycky jiný. 🙂 V každém stylu mám rád jen pár kapel, tři nebo pět a ty jedu stále dokola. Sem tam objevím něco, co mě zaujme a pořídím si to, ale neomezuju se na black. U dnešních kapel mě překvapuje, jak jsou ortodoxní, vypadá to, že to berou hrozně vážně, ale to je asi v pořádku, taky jsou mladší. No a trochu mě dnes nebaví ta téměř uniformita – matematicky přesní bubeníci, přesný kytary, dokonalej zvuk. Já vím, jsou to profíci, opravdu umí hrát a technika to dovoluje, ale někdy je to všechno tak dokonalý, až mě to nudí. Kapely začínají znít příliš podobně a postrádám tam život.\nNyní bych se rád zastavil u vašeho restartu. Jakým způsobem probíhal? Měli jste od začátku v plánu vydání nového alba, nebo jste se začali scházet spíše bez hlubšího záměru?\nSehnali jsme basáka. Tím se to všechno znovu rozjelo. Byla to i jeho podmínka ve smyslu, že s námi bude hrát pouze v případě, že začneme pravidelně zkoušet a budeme pracovat na nových věcech. Už od samého začátku bylo jasné, že pokud to dodržíme, vyústí to albem. Materiálu se za tu pauzu nahromadilo dost.\nV létě jsem vás viděl na Symbolic festu, kde se sešla celá řada muzikantů i posluchačů, kteří se hodně potkávali v devadesátých letech. Byla pro vás tato akce něčím speciální? Pro mě to byl tu a tam opravdu nepopsatelný návrat do minulosti, takový „třídní sraz po letech“.\nJednak návrat do minulosti a taky příležitost si ověřit či zjistit, že na metalové scéně přece jenom nějaké místo máme a lidi na nás nezapomněli. Vlastně spíš naopak, teprve teď jsem měl pocit, že nás lidi znají víc, než v době, kdy jsme byli ještě ambiciózní.\nKdyž už album „Orízontas gegonóton“ skutečně vyšlo, dá se hovořit o tom, že jste jaksi „podruhé vstoupili do téže řeky“. Najednou jste součástí toho hudebního kolotoče, přestože asi ne už tak zaníceně. Ale i tak se zeptám… Jak se cítíte v době sociálních sítí, jiného způsobu propagace… atd.?\nV den, kdy album „Orízontas gegenóton“ vyšlo, ho vydavatel zveřejnil celé na YouTube a Bandcamp. To se mi líbí, vždycky jsem to tak chtěl. Během jednoho dvou dní, nejen že každý mohl vidět, že vyšel nový SORATH, ale mohl si jej i poslechnout. Jinak mě sociální sítě neoslovují. SORATH je na FB pouze díky novému basákovi Sirovi.\nJak bys popsal novinku s ohledem na vaše předchozí počiny? V čem je nahrávka nejvíce odlišná?\nSaháme teď více k syrovosti a jednoduchosti. Je tam méně severských vlivů a více black’n’rollu. Písničky mají čitelnější kompozice, sem tam se objeví refrén. Klademe i důraz na to, jak dobře se nám ta která věc dobře hraje. Aby se na živo člověk nemusel stále jen soustředit na to, jak to zahrát správně. Zkrátka aby si člověk to hraní hlavně užil jako zábavu.\nOsobně se domnívám, že se vám podařilo zachovat pravou tvář SORATH. Kytarové zabarvení, chytlavé riffy v součinnosti s ostrými brejky, to všechno jsou atributy, kterými jste byli proslulí. Zároveň však přibylo něco málo rock´n´rollu, jak sám říkáš, dokonce bych si dovolil tvrdit, že některé pasáže nejsou tolik krkolomné, jdou zkrátka na dřeň… Je v mých slovech něco, čeho jste se chtěli opravdu cíleně držet?\nTo ani nebyl záměr, že bychom se něčeho chtěli držet, to prostě vyplynulo z toho patnáctiletého odstupu. Stárnem, dospěli jsme. 🙂\nNatočili jste album, na kterém jste mohli využít všechny soudobé vymoženosti, nezbytný hardware i software, nehledě na celkovou podobu výsledku. Do jaké míry tyto nové faktory ovlivnily sound a feeling nahrávky?\nSoučasná technika nám dovolila nahrát si většinu v domácím prostředí, v mobilním studiu. Pak bylo možné díky technice vychytat mouchy a dotunit to kvalitním masteringem. Nikdo z nás nechtěl do studia. Zároveň jsem nechtěl, aby ty profesionální zásahy nevzaly nahrávce syrovost a živost. A to se myslím podařilo.\nPamatuji si, že jsi měl dříve hodně blízko k satanismu, něco z toho tě inspirovalo i ve vztahu k textům SORATH, ovšem jak je tomu v současnosti? Zůstala ti tato záliba stále, nebo byla přetavena v trochu jinou filozofii, případně v poněkud odlišný pohled na svět?\nZůstala stále, jen to nikomu netlačím. Dřív jsem měl potřebu furt s někým diskutovat, přesvědčovat, nebo naopak získávat cizí argumenty. Dnes to zůstalo ve mně a diskuzím se vyhýbám, nebaví mě to. Jak nakonec chcete filosoficky diskutovat ve světě, kde jsou lidé schopni nahlas říct, že je země placatá? Nebo že máme 36 druhů pohlaví? To pak vaše víra a filosofický názor jsou úplně podružnou věcí, když se nedokážeme shodnout ani na faktech, které vidíme nebo dokážeme měřit apod.\nU textů bych ještě zůstal. Bylo pro tebe těžké navázat v tomto ohledu na „přetrženou nit“, nebo bylo už jaksi zřejmé, že se tematicky musíte posunout někam trochu jinam?\nTo bylo vlastně to nejtěžší. Tentokrát mi texty skutečně došly a ve svém archivu jsem už nic nenašel. A tak jsem se asi po nějakých dvaceti letech pustil znovu do psaní. Ale bylo to podobně jako s muzikou. I když ty texty mají nějakou svoji hloubku a skrytý smysl jako vždy, už jsem to nebral tak vážně. Více jsem se věnoval tomu, jak to k hudbě sedí a jak dobře se mi to zpívá. A podnětem už zdaleka nebyly jen černé emoce nebo satanismus. Těch tam skutečně lze vysledovat víc. „Volcano“ je prostě o vulkánu a „Old Schull“ o tom, že jsme ze starý školy atd.\nJak se díváš na budoucnost metalové hudby? Stane se z ní podle tebe minoritní žánr pro fajnšmekry, jako je tomu např. u jazzu?\nVidím to asi takhle. Hudba je rozdělena na dvě poloviny. 50% tvoří hudba komerční, tj. to, co se hraje v rádiích a druhých 50% je hudba minoritní. Ta minoritní zahrnuje obrovskou škálu stylů a podstylů. Spousta lidí (ne-li všichni) si pustí rádio, ale ve skutečnosti poslouchají něco jiného, nějakou svoji minoritní hudbu. A tam patří i metal, patří prostě do té druhé poloviny, kde si každý vybírá to své. Považovat metal jako něco pro fajnšmekry, to mi přijde zbytečně nabubřelý. No a v tomto smyslu se jednou metal začal hrát a bude se hrát stále dál. Stejně jako rock, ten má svoji třeba sedmdesátkovou i moderní podobu, ale pořád je to klasickej ryzí rock a nic jinýho.\nNaskýtá se otázka spojená s budoucností SORATH. Jaká tedy bude? Máte ještě nějaký sen, který byste si chtěli jako hudebníci splnit?\nMám dost materiálu na další album. Budu rád, když dojde i na další počin.


Moravec, peníze uprchlíkům, Nový světový řád. Pavel Bělobrádek si s vámi popovídal | ParlamentniListy.cz – politika ze všech stran\nParlamentníListy.cz » Aréna » Monitor » Moravec, peníze uprchlíkům, Nový světový řád. Pavel Bělobrádek si s vámi popovídal\nMoravec, peníze uprchlíkům, Nový světový řád. Pavel Bělobrádek si s vámi popovídal\n12. 10. 2015 22:25\nVicepremiér a předseda vládní KDU-ČSL Pavel Bělobrádek odpovídal dnes čtenářům ParlamentníchListů.cz na jejich dotazy. Šéf lidovců dostal prostor vyjádřit se k Andreji Babišovi, kterého zkritizoval v nedělních Otázkách Václava Moravce, ale i k dalším problémům současné politické scény.\n„Pro změny, které jsou proti smyslu parlamentarismu, hlasovat nebudeme,“ odpověděl stručně Bělobrádek čtenářce na dotaz, co udělají lidovci s ministrem financí a jeho hnutím, které si podle ní chce udělat Poslaneckou sněmovnu k obrazu svému. „Moderátor to dělat musí, znám tedy daleko horší, než je Václav Moravec,“ dodal k dalšímu bodu otázky, ve kterém se žena ptala, zdali mu nevadí, že Moravec skáče účinkujícím do řeči.\n„Pomáhat jsme povinní potřebným, nejsme povinni pomoci každému. Na druhou stranu v evangeliích je jasný apel prodej majetek, rozdej ho chudým a následuj mě. Tudíž je to na výkladu,“ odepsal místopředseda vlády dalšímu čtenáři, kterému se nelíbí postoj některých duchovních na současnou migrační krizi, protože chtějí uprchlíky přijímat.\n„Jsme součástí společenství, kde jsou předpisy nadřazené národním, mezinárodní smlouvy a nařízení Evropské komise. Zatím jde o přerozdělení z Řecka a Itálie,“ odepsal pak Bělobrádek čtenáři, kterému se nelíbí odhlasování povinných kvót, protože tím de facto ztrácí podle něj naše země svou suverenitu. „Zavedení solidární daně v EU pro uprchlíky bylo dementováno,“ vysvětlil posléze předseda nejmenší vládní strany dalšímu čtenářovi.\n„Pěkný den, jak říká klasik, jisté jsou jen daně a smrt. Vyloučit nelze mnoho scénářů včetně dalšího ochlazení vztahů s Ruskem,“ napsal na závěr místopředseda vlády pro vědu, výzkum a inovace mladému čtenáři, který má velké obavy z chování ruského prezidenta Vladimira Putina.\nPo Moravcovi: Zabít, pobavilo Andreje Babiše\nZdeněk Zbořil: Evropští politici jsou jak z psychiatrické léčebny. Nevymáchaná ústa proti Rusku. A zase ten Moravec...\nBělobrádek (KDU-ČSL): Barva je zvláštní veličina. Nanotechnologií jsem fascinován\nBabiš , EU , imigranti , Moravec , Rusko , Bělobrádek


SK Prosek Praha – MČR dospělých v Praze přineslo dvojí bronzovou radost\nMČR dospělých v Praze přineslo dvojí bronzovou radost\nVe dnech 20.-22. května hostilo O2 Universum v Praze – Vysočanech vrcholný turnaj sezony dospělých: mistrovství ČR. Nechyběli ani prosečtí hráči, kteří za hlasité podpory z publika předvedli krásné výkony, trápili nasazené favority a mohli se nakonec radovat ze dvou bronzových medailí. Ty získali spolu Václav Palán a Adam Šulc ve čtyřhře mužů, Adam Šulc pak přidal ještě třetí místo v mixu společně s Klárou Šilhavou. Veliká gratulace oběma!\nHráči našeho klubu v soutěži: Michaela Zelinková, Vanda Sedláčková, Václav Palán, Adam Šulc, Jan Vorlík, Václav Podivín, Filip Stádník\nO koučink se dále postarali: Eliška Maixnerová, Tomáš Parkán, Václav Palán, Tomáš Krajča\nDíky patří také Anežce za zorganizování divácké podpory – zážitek pro zúčastněné děti a samozřejmě též cenná podpora hráčkám a hráčům na kurtu.\nVýsledkově, ale i herně vydařené MČR bylo skvělou zpětnou vazbou pro přípravu top oddílové skupiny a jejich společnou tréninkovou i turnajovou snahu během posledních měsíců. Na MČR se potkávají nejlepší kluboví hráči s těmi, kteří se připravují profesionálně, a jde vždy o zajímavé porovnání, o kolik je „mezinárodní vlak“ dál. Letos jsme v něm rozhodně nepropadli a medaile jsou jen třešničkou na dortu dobré hry a výkonnostního růstu.\nDo mixu zasáhly tři páry. Míša hrála s Petrem Beranem, po prvním vyhraném kole nestačili na loňské mistry Hubáčka a Fuchsovou, ačkoliv bez šance tento zápas určitě nebyl. Vašek P a Adam měli tradičně rozděleny sestry Šilhavé, Vašek hrál se starší Radkou, Adam s mladší Klárou. Po úspěšně zvládnutých prvních kolech (zejména je třeba vypíchnout výhru Adama a Kláry nad nasazenými Ehmem a Valentovou) došlo ve čtvrtfinále na vzájemný souboj, který lépe dopadl pro Adama a Kláru. Semifinále nabídlo tři rozdílné sety proti dvojici Hubáček/Kurzová, bohužel se špatným koncem. Bronz je i tak pro stále ještě juniorský pár velkým úspěchem.\nSingl mužů byl bez prosecké účasti. V singlu žen to bylo tak trochu „přes kopírák“. Zvládnuté první kolo a prohra s nasazenou hráčkou. Vanda přehrála Adélu Klapalovou, pak však podlehla Kateřině Tomalové, turnajové dvojce a nakonec stříbrné hráčce. Míša si poradila s Benediktovou, následně vyzvala turnajovou jedničku Terezu Švábíkovou. S mistryní ČR sehrála skvělý první set, bohužel v koncovce neúspěšný 21:23, druhý už si Terka více pohlídala. Míša ji však trápila nejvíce ze všech hráček v průběhu turnaje.\nVe čtyřhře žen prosecký pár chyběl, ale mezi muži jich bylo hned několik. Smůlu na los měli Venca s Honzou; po volném kole vyzvali hned nasazené jedničky Jaromíra Janáčka a Tomáše Švejdu. Prohra 5:21 a 14:21 byla vyjádřením rozdílu v kvalitě a také vstupní nervozity. Skvěle hrál Filip s Danem Skrčeným – v prvním kole přehráli juniorský pár Cirók/Hrazdíra a ve druhém neměli daleko k vyřazení nasazené dvojice Jiří Derka/Adam Ehm; prohra 16:21 ve třetím setu zamrzela, dlouho se dařilo hru úspěšně zpomalovat a hráčům nastaveným na agresivní styl i tak trochu „otrávit“… Skvělé výkony a medaile navrch, to je charakteristika výkonů dvojice Vašek / Adam. Po volném kole měli těžké soupeře v podobě dvojice Hubáček/Janoštík, zápas zvládli kvalitou rozehrávky prvních míčů, drajvových přestřelek i psychickou odolností v koncovkách 22:20 a 21:19. Perličkou je, že tento páteční výsledek svítil na „opuštěné“ tabuli v hale ještě celou sobotu jako hezká připomínka V sobotním programu opět vyrovnaná dvojice soupeřů – Petr Beran a Jindřich Kukač. Kluci dokázali aplikovat odlišný styl pokrytí prvních míčů a hrát dostatečně nátlakově i pestře, vyhráli 21:18 a 21:19 a dostali se tak do semifinále! V něm podlehli pozdějším vítězům Adamu Mendrekovi a Ondřeji Královi 4:21 a 13:21. Po zvyknutí si na rychlost a agresivitu pokrytí prvních tří míčů dokázali ve druhém setu s reprezentanty držet krok a uhrát i své body, rozdíl oproti předchozím však byl veliký.\nMČR bylo tak nakonec pro všechny zážitkem nejen pro prostředí moderní arény, ale zejména pro předvedenou hru a pěkné výsledky. Ještě jednou velká gratulace medailistům a všem díky za vzornou reprezentaci klubu.\nBiofarm Polish U17 + U15: stříbro Vandy s Ivčou, úspěchy našich žáků


Firma Cabasse existuje již od roku 1950 a její název je odvozen od zakladatele George Cabasse. Kromě názvu získala firma od svého zakladatele také dědictví v podobě zvukového génia, charakteristického pro francouzskou rodinu Cabasse. Již v roce 1740 nazval jeden místní řemeslník z oblasti Mirecourt v horách Vosges svoje první ručně vyrobené housle právě Cabasse. Od těch dob pokračovala výroba smyčcových nástrojú a po pět generací dodávali místní mistří housle, altovky a violoncella odběratelům po celé Evropě, jež se v současných orchestrech těší nemalé oblibě. Vášeň George Cabasse pro hudbu je nezjištná...se snahou zbavit reprodukci jeho oblíbených koncertů jakýchkoli nedokonalostí. Toto nadšení v něm podnítilo nekompromisní přístup k inovacím a také potřebu vštípení nových standardů kvality zvuku svým spolupracovníkům, výsledkem čehož je zvuk charakteristický svou čistotou, tak typický pro všechny produkty firmy. Všechny výrobky Cabasse přicházejí na svět v sídle firmy, situovaném na břehu Atlantického oceánu, v oblasti Bretaň v západní Francii.\nCabasse – dobře znějící název, ale odkud vlastně pochází? Firma byla založena roku 1950 Georgem Cabassem, od něhož zdědila nejen jméno, ale také génia. Georges Cabasse je trvale svázán se světem hudby, jelikož byl nadán nezvyklým talentem a neobvyklou pamětí pro zvuky. Tyto vlastnosti pochází pravděpodobně od jeho předka – tvůrce houslí, který signoval svůj nástroj značkou Cabasse již v roce 1740 v Mirecourt. Následujících pět generací řemeslníků vytvářelo dokonale znějící housle, altovky a violoncella, jenž jsou většinou stále využívány evropskými orchestry. Faktem zůstává, že zakladatel firmy Georges Cabasse pracoval celý život na systému přenosu zvuku bez jakýchkoli změn a zkreslen\nTHE CABASSE EXPERIENCE\nBaltic, Bora, Jersey ... Všechny produkty firmy Cabasse čerpají svou inspiraci z pohledu na Atlantický oceán v Bretani v západní Francii, v kraji námořníků, vědců a hudebníků. Firma je pionýrem v elektronické branží ve městě Brest. V roce 2003 zde bylo vybudováno nové Akustické centrum Cabasse, které je společnou investicí komerčních společností, prestižních technických škol a univerzit, které se specializují na telekomunikace, akustiku a elektrotechniku.\nAkustické centrum Cabasse je vybaveno nezbytnou technickou infrastrukturou k testování nových materiálů, vytváření nových membrán a přehrávačů, k projektování a produkci prototypů, poměrů v bezodrazových prostorech. Všechno mají na svědomí ti nejlěpší specialisté v oblasti akustiky\nV roce 2003 vzniklo za spolupráce několika firem a prestižních technických škol, specializujících se na telekomunikace a akustiku, Akustické centrum Cabasse. Oddělení výzkumu a vývoje Akustického centra disponuje technologií pro výzkum nových materiálů, tvorbu membrán a přehrávačů, projektování prototypů, měření poměrů ve speciálních bezodrazových komorách, uskutečňování testů nezávadnosti nebo zvukových měření, majících za cíl zdokonalení nejnovějších řešení v oblasti audio techniky. V roce 1986 byl vytvořen systém Géode, který i nadále zůstává jediným 12ti kanálovým systémem kina Omnimax na světě. Je vybaven 4pásmovým reproduktorovým klasterem s aktivními filtry, speciálně vyvinutými firmou Cabasse. Do těchto chvil převyšuje systém 12.1 současný standard 7.2 a to díky skutečnosti, že byl zvukovému prostoru dodán vertikální rozměr, kdy se zdroj zvuku nese pod, v respektive nad posluchačem. Je také podstatné zdůraznit, že všechny kanály mají identické pásmo přenosu v rozmezí 20 – 20.000 Hz. Za přenos nízkotónových speciálních efektů jsou zodpovědné 4 gigantické subwoofery, vybavené dvěmi membránami o průměru 55cm. Zvukové dojmy ze systému Géode se plně vyrovnávají očekáváním.


Pravdy i mýty o sebevraždách | veruce.cz\nPravdy i mýty o sebevraždách\nveruce 5. 9. 2009 17. 8. 2014 PSYCHOLOGIE 21 komentářů\nPRAVDA – V dubnu bývá nejvíc sebevražd.\nPodle dlouhodobých statistik je to tak. Vysvětlení je jednoduché – s jarem má přijít uvolnění, lepší nálada, zlepšení kvality života… alespoň s touto představou dokáží někteří lidé přežít zimu. S hezkým a usměvavým počasím ale problémy neodezní a může to být právě poslední kapka v rozhodování se o ukončení vlastního života.\nANO I NE – Většina sebevrahů o svém úmyslu hovořila s okolím.\nTěžko říct, jestli většina. Někteří se zmíní otevřeně – někomu, o kom si myslí, že to pochopí a pomůže. Další se zmíní třeba náznaky (že by to udělal takhle, že mu to příjde jako dobré řešení…), otázkami typu: „Co byste tu dělali kdybych tu nebyl/anebo humorným způsobem. Další ale neřeknou nikomu nic. Buď nikoho nemají, komu by se svěřili, stydí se nebo je to napadne jako řešení nějaké momentální situace (rozchod, hádka, vyhazov).\nSousta lidí neví, jak ve chvíli, kdy něco takového slyší, reagovat. Často to odbydou mávnutím ruky a slovy:“Nech těch hloupostí,“ a víc je to nezajímá. To je samozřejmě špatně. Ať už někdo myslí na sebevraždu opravdu vážně nebo jen přemýšlí nad možným řešením, rozhodně nepotřebuje slyšet další kritiku na svoji stranu nebo nezájem. Lepší je opatrně se ptát, co ho k takovým myšlenkám vede, proč to chce udělat a tak dále.\nANO I NE – Když se někdo po dlouhé depresi zdá veselejší, je to mnohdy špatné znamení.\nVelice sporné, jedni vám řeknou, že ano, jiní že ne. Jde o to, jestli se jeho stav lepší nebo jestli je to způsobené něčím jiným. Už se hodněkrát stalo, že člověk se zdál být veselejší a pár dnů na to jej našli mrtvého. Odborníci se schodují na tom, že se zdál být veselejší proto, že konečně pro sebe našel řešení, jak z toho ven a těšil na to. Přinášelo mu to úlevu. Pokud je ale člověk veselejší proto, že se uzdravuje, není na to nic špatného ani podezřelého.\nMÝTUS – Lidé, kteří o sebevraždě mluví, ji nikdy nespáchají\nToto je snad nejrozšířenější fáma. To, že někteří lidé o své potencionální sebevraždě mluví, znamená, že jim toto téma vrtá hlavou a něco je k tomu vede. Je klidně možné, že pouze hledají pomoc či pozornost, ale také, že to myslí vážně. Hodně lidí si ale myslí, že to říká jen tak a nepřikládá tomu velkou váhu.\nMÝTUS – Když mluvíte o sebevraždě s někým v depresi, můžete ho k tomu podnítit.\nNemyslím a pokud ano, jsou to vyjímky. Může o tom sice přemýšlet, ale nezabije se hned kvůli tomu, že mu o sebevraždě někdo řekl. Rozhodnutí vzít si život prostě není jako „Na tu máš paralen, ta bolest hlavy tě pak přejde“ a začít do sebe ládovat prášky…\n– Sebevražda je obvykle náhlé, impulzivní rozhodnutí.\nMůže být i nemusí. Sebevražda v afektu (náhlá a impulzivní) je většinou způsobená nějakým akutním zážitkem (rozchod, vyhazov…), kdy člověk dříve jedná, než myslí. Pokud se takovému člověku sebevražda nepovede popř. k pokusu ani nedojde (sezení na mostě…) je klidně možné, že po uklidnění se, se chová naprosto normálně a už by si nic neudělal. Takové případy se běžně pouští z nemocice po pár dnech domů.\nJinak ale sebevražda impulzivní čin není. Nemocný člověk se k ní odhodlává týdny, měsíce… a úplně se rozhodne po překročení hranice toho, co snese. U každého člověka je samozřejmě jeho hranice jinde a každý žije v jiných podmínkách, má okolo sebe jiné lidi a důvody, proč se chce zabít také nejsou stejné.\nMÝTUS – Lidé jsou náchylnější k sebevraždě za špatného počasí než za slunečného dne.\nŠpatné počasí působí na hodně lidí sklíčujícím dojmem a slunečné zase pozitivním. Člověk v depresi se ale nedokáže radovat ani za slunečného dne. Počasí nemá na sebevražednost vliv.\n– >Většina sebevrahů jsou blázni.\nAle no tak… Definujte blázna? A víte o tom, že zabít se může i někdo, kdo navenek vypadá naprosto vyrovnaně, zdravě, šťastně a normálně?\nMÝTUS – Když někdo přežije pokus o sebevraždu, už se o sebevraždu nepokusí.\nToto je taky neskutečný nemysl. To, že někdo přežije první pokus, užije si měsíc na psychiatrii a pak se vrátí do prostředí, kvůli kterému se vlastně chtěl zabít, neznamená, že si hned začne užívat života. Někomu na psychiatrii pomohou, začně se uzdravovat/mít se radši a stejně se po návratu do normálního života pokusí zabít znova. Někomu na psychiatrii ani nepomohou. Zaleží to na každé člověku, na jeho přístupu k léčbě, na jeho okolí a v neposlední řadě na tom, na jakou psychiatrii se dostane. Někam se lidé rádi vrací dobrovolně, z některých oddělení odchází ještě v horším stavu, než v jakém se tam dostali, ale to už je kapitola jiná. Dokud si ale člověk nezačně vážit sám sebe, může se zkoušet zabít i několikrát po sobě.\nMÝTUS – Děti se nedokážou zabít, je to věc až starších lidí.\nHodně lidí si myslí, že dítě nemůže mít deprese či jinou duševní poruchu. Ale i osmileté, desetileté dítě může chápat svět podle sebe a dokáže si vzít život. Hranice, do kdy je člověk považován za dítě jsou různé a podle mě je to individuální. Pravdou ale je, že sebevraždy se čím dál častěji objevují mezi lidmi ve věku 13-15, tedy v letech obecně pokládanými jako dětské. U dospívajících ve věku 16-20 to také není nic divného. Sebevraždu může člověk spáchat v jakémkoli věku.\nMÝTUS – Sebevražda se vyskytuje nejvíce mezi velmi bohatými či velmi chudými.\nKaždý má k pokusu o sebevraždu jiné důvody. Objevuje se ve všech společenských vrstvách.\nANO I NE – Skutečnému rozhodnutí spáchat sebevraždu se nedá zabránit.\nVětšinou se tomu zabránit dá, pokud se člověk se svými myšlenkami podělí a to správným lidem, kteří ho neodbydou. Pokud se ale nikomu nesvěří, tak mu v tom nejspíš kromě náhody opravdu nic nezabrání\nSebevražda je činem zoufalce nikoli zbabělce\n← To jsme dnes takhle jeli večer po dálnici…\n10 nejhůře přečtitelných log část I. →\n21 thoughts on “Pravdy i mýty o sebevraždách”\nSima Post author 5. 9. 2009 at 15:42\nZajímavé téma, nedávno se ve vesnici (v lese), kde bydlí babička (a já tam trávím prázdniny a víkendy), oběsil dvacetiletý mladík. Den poté, co se rozešel s přítelkyní… Prý vypadal “normálně” a nic nenasvědčovalo tomu, že spáchá sebevraždu… Chudák, třeba by si to rozmyslel… Ale, co my můžeme vědět, že? :(\nDarkForest Post author 5. 9. 2009 at 15:49\nZajímavý článek… Jenom bych trochu váhal u těch sebevražd za špatného počasí… myslím, že i to může mít na sebevraždu podstatný vliv… Samozřejmě ne asi vždy…\nveruce Post author 5. 9. 2009 at 16:27\nSima: takhle to bývá často… bohůmžel\nDarkForest: u toho jsem taky váhala, ale nakonec jsem dospěla k tomu, že jen kvůli počasí se člověk nezabije a zároveň, že mu hned se slunečnem nebude dobře… Počasí má velký vliv na náladu, přímo na sebevraždu si nemyslím.\nHuntmaster Post author 5. 9. 2009 at 20:45\nS veselejší náladou to znám. Ve škole se daří, lidé mě ani tak nevadí, vše půjde něják udělat, dokonce se odhodlám shlédnou nějáký film.To trvá pouze pár dní. Ale pak přijde “krize”. Nic se nedaří, škola nemá smysl, izoluji se od lidí, nic nemá smysl, život nemá smysl,… Tento stav trvá bohužel ten delší čas, ale na to jsem si už zvykl a přizpůsobuji tomu svůj denní program a tak to alspoň částečně kompenzuji.\nTuhle se u nás taky jeden mladík zabil a schodou náhod také kvůli nešťastné lásce. Zřejmě je to dost častý motiv.\nO sebvraždě hodně přemýšlím. Ne, že bych se učil vázat oprátku nebo tak něco. To ne. Ale přitahuje mě stav smrti. Chtěl bych se doopravdy dozvědět jaké “to je”, co to je. Nemyslím si, že je to jako spánek. A mám proto tento důvod: Každý jistě jednou použil budík. Ten se natáhne a ráno nás svým milým zvukem vzbudí. U mě (nejsem sám) to z 95% nefunguje. Vzbudím se totiž před budíkem a to řádově v minutách, takže mozek má nějáký “pojem o čase” i když jsem “mimo”, tedy ve spánku. Asi je to v podvědomí, nebo nevědomí???, opravdu nevím. Říká se, že umírající vidí světelný tunel. Vědci to vysvětlují jako “poslední zkraty mozku” (to je ale odbornost).\nJinak mě to taky občas na tomto světě už nebaví, tudíš mě hned napadne sebevražda, ale hned ustoupí ve prospěch logických zdůvodnění mých problémů a najití jejich řešení. K sebevraždě se tudíš snad nikdy neuchýlím.\n(komentář jsem psal na 2 krát, ten předchozí jsem si velmi zkušeně smazal)\nNikky Heards 11. 9. 2016 at 15:26\nU nás se nikdo nezabil… ale já uvažovala o sebevraždě. A nakonec si to rozmyslela. Podřezání žil je prostě… na nic. Stejně jako sebevražda. Ze všeho se dá dostat. A já to chtěla udělat kvůli lhaní kamarádovi. No nedoporučuju.\nJá sem dost slabá na to abych něco takovýho udělala. Ale chtěla bych vědět jaké to je „být na druhé straně“.\nveruce Post author 6. 9. 2009 at 07:39\nTo střídání období je bohůmžel normální, ale nemyslím, že by se na ně mělo zvykat…\nO tomhle jsem taky roky přemýšlela, už do 13, kdy jsem si přečetla Moodyho. Ať tomu věřím a věřila jsem jenom napůl, od té chvíle mě to zajímá hodně.\nPodobně s tím budíkem to mám, když vím, že se vzbudit musím, tak se vzbudím. Školu ale nějak neberu za nutnost, takže přes týden to funguje jen občas :D\nPoslední zkraty mozku… hm jak tomu věřím napůl, tak zatím věřím oběma teoriím. Je to zvláštní, ale ani jedna mi nepříjde zcestná.\nAspoň že ustoupí… Snad vždycky najdeš lepší řešení.\nDarkForest Post author 6. 9. 2009 at 09:02\nTak za poslední rok prožívám takovou hodně slabou depresi. I proto jsem začal poslouchat depresivní bm, funeral dm nebo objevovat a násladně milovat (depresivní) podzim a zimu. A to jen proto, že tyto činnosti mi neskutečně pomáhají a prakticky bez nich nemůžu být… Nad sebevraždou jsem přemýšlel, ale to asi občas každý že? Nicméně bych to nikdy neudělal a to nejen kvůli rodině… I u nás si hodil mašli jeden mládík kvůli nešťastné lásce… Já to snad nikdy neudělám…\nHuntmaster Post author 7. 9. 2009 at 16:06\nveruce: Možná máš pravdu, ale to co dělám je pro mě zatím jedinné rozumné řešení. Ty ostatní jsou hloupé nebo je zatím nemohu uskutečnit, ale čas běží, tak snad v příštích, řekněme 10 letech by to mohlo vyjít.\nElysia Post author 8. 9. 2009 at 14:09\n:) vidis, neni to vubec na skodu, k tobe stejne chodi jini lidi nez ke me, tak se to aspon dostane k vicero ctenarum:)\na s tim budikem to mam taky tak:D\nveruce Post author 8. 9. 2009 at 19:10\nDarkForest: k DSBM jsem se taky dostala přes jedno zajímavé období. Je to úžasná hudba, když jí člověk příjde na chuť. Málokdo nad sebevraždou nepřemýšlel nebo ho to aspoň jednou nenapadlo. Je dobře, když to zůstane jen u úvah.\nHuntmaster: nemohla bych plánovat nic 10 let dopředu, může se všechno zvrtnou i první měsíc, natož v průběhu let…\nElysia: jiní lidi jo, ale ten pocit je u mě, prostě se mi to teď stává furt :D\nHuntmaster Post author 10. 9. 2009 at 12:50\nJá plánuji pouze 1 věc. Nechci být závislý na rodině, a vůbec na ničem. Nyní nemůžu řešit jisté věci, ale v budoucnu určitě jo, pokud se mi nestane něco, co by to znemožnilo, pak bych opět uvažoval o sebevraždě.\nBastett 19. 11. 2010 at 18:44\nProč si lidi myslej že „děti“ nemůžou spáchat sebevraždu? já ve třinácti měla vybranou žiletku i prášky proti bolesti… no je to tak rok, ale žiletka je stejně v pohotovosti sice bez prášků ale ty vim kde sou… A ano možná mám v plánu se zabít ale pokaždý se najde někdo kvůli komu žít\nChloë Noir 3. 5. 2011 at 19:23\nSilený úsmev na tvári, predstieraná veselosť. Ale je to len klamstvo ukryté pod vysmiatou maskou.\nAch jo, na to si spomínam. Najhoršie…nikto iný to nepostrehol, nikto ma nebral vážne, jedine jedna nemá tvár so studeným čumáčikom. Zvláštna predstava, že mne môj život zachránil práve pes.\nAle som rada, že som tu, aj keď moderný svet je krutý a hnusný, ale stále tu sú krásy, pre ktoré sa žiť oplatí.\nÚspešne som sa vyhrabala z temnoty a vstala ako fénix z popola…\nEj, akosi mám poetickú náladu :D\nVeľmi dobrý článok, pravdivý a informujúci. Aj keď vyvoláva podivné spomienky.\nAle viem, že ja sa k tomuto spôsobu raz vrátim…nechcem totiž zomrieť v bolestiach pripútaná na lôžku, nechcem byť závislá od rodiny či cudzích ľudí. Ale to je ešte ďaleko…prítonosť je dôležitejšia :D\nXXX 2. 7. 2011 at 02:23\nzajimavý článek a ve své podstatě má pravdu ve všem. Můžu potvrzovat ze svých zkušenosti..Dneska jsem právě prožila svoji první nepovedenou sebevraždu, jediný co mě dneska drží na živu je, že si to neumím vysvětlit. Nezčetně krát jsem si ji plánovala a teď tohle. O tom zda to nechci už nikdy udělat nevím, stejně jako nevím co dál… Svoje deprese jsem podchytila asi zřejmě brzo a po léčbě se stav uklidnil.. nyní nastalo zase to období.. stejně jako je v článku, okolí vůbec nemá ponětí (xxx je veselá, vyrovnaná, klidná)a pak přijde do pokoje a všechno je jinak…\nveruce 4. 7. 2011 at 12:55\nXXX: ač za sebou žádný pokus nemám, lecjaké zkušenosti by taky byly… jestli chceš pokecat, klidně piš na mail (veruce.o@gmail.com), řekla bych, že to otevřeně řešit na blogu asi není to pravé\nProstěJá 11. 3. 2013 at 12:15\nČlánek se opravdu povedl, myslím že v klidu mohu ríct, že souhlasím se vším co je v něm uvedeno.\nJá se taky nedávno pokusila o sebevraždu. Vlastně ani nevim, jestli jsem ráda nebo ne, že jsem se to další ráno pobrala. Vůbec nevím co bude dál…\nnadia 18. 6. 2013 at 06:17\nMůj přítel se pokusil o sebevraždu, byl opilý a oběsil se na stromě, nejhorší je že jsme byli spolu hrozně šťastný a čekáme miminko, naštěstí mu zachránili život, ale on si vůbec na nic nepamatuje! a já si jen říkám PROČ!!!!\nal 6. 1. 2014 at 05:56\ndocela mě teda děsí že plánovaná sebevražda je záležitost nemocných lidí. takže sem nemocná? neřekla bych. už jsem se o to pokusila dvakrát. tentokrát to bude poslední pokud, aspon doufám.\nKul v plote 3. 5. 2015 at 10:37\nNa mé deprese má paradoxně vliv hezké počasí, resp jaro a léto. Jsem už dlouhou dobu sám a když vidím na každém rohu tucet zamilovaných párů, mám chuť si hned za dalším rohem vpravit kulku do hlavy. Měl jsem období, kdy jsem prakticky vůbec nevycházel z bytu.. jak se říká „co oči nevidí, to srdce nebolí“. Na podzim a v zimě jsem naopak více v pohodě, než v tyto „krásné slunné dny“.\npetja 3. 6. 2015 at 12:07\nŽivot dokáže byt krásný i když je krutý. ..neustále mne nepřestává překvapovat. ..bohužel je tady jedna chybicka, nad kterou jednou prohraji. ..klinicke deprese, na ktere se lecim od 16ti. Je mi 28. Myslím, že je jen otázka času, kdy to udělám nadobro. Mam za sebou 3 pokusy, ale to jsem byla v takove ambivalenci zda zit, či nikoliv. Nyní už nechci. Nevidím perspektivu. Nefungují. Bylo by nespravedliv trpět i po smrti. ..amen\nZdenda mb 2. 3. 2018 at 22:21\nAhjo jsem Zdenda .. beru drogy a jsem dost závislý na opiátech.. prisly dluhy a exekuce teď dlužím něco kolem 60 tis. Je fakt že mám kde bydlet mám mamku bráchu super psa mám babky strejca mám práci a prachy celkem fajn ale …. Nejsem schopnej na alkoholu a opiátech platit dluhy a řešit problémy takže jsem čím dál ve větší prdeli .. přemýšlím jak to skončit nejspíš oběšení nebo prášky .. poraďte mi prosím co dál


Koření PEPŘ černý celý 50g | Grilovací kámen - lávový kámen na grilování\nPepř černý je král mezi kořením a možná také nejpopulárnější koření světa. Pepř jsou zrnka rostliny, která může dosahovat výšky až 10 metrů. Má intenz... celý popis\nPepř černý je král mezi kořením a možná také nejpopulárnější koření světa. Pepř jsou zrnka rostliny, která může dosahovat výšky až 10 metrů. Má intenzivní aroma. Je široce využíván na vaření.


Vydat se na cestu – Immaculata\nÚmysl Rytířstva Neposkvrněné na květen 2017:\nAby Rytířstvo Neposkvrněné dokázalo jít cestou, kterou nám ukazuje Panna Maria.\nNedělní ráno. Muž odchází z bytu, do kterého se přistěhoval před dvěma měsíci. Ve výtahu se potkává – jako obvykle – s tímtéž sousedem, který ho stále zve na nákupy.\n„Jedu do hypermarketu. Nechtěl byste se přidat? Projdeme obchody, prohlídneme si zboží, možná bude nějaká zajímavá akce. Co vy nato?“\n„Říkám vám už přece poněkolikáté, že ne. V neděli mívám totiž jiné plány,“ vyhýbavě odpověděl.\n„A co vlastně v neděli děláváte?“ zvědavě vyzvídal soused.\n„Hmm… Jsem praktikující katolík a právě teď, jako každou neděli, jdu do kostela na mši svatou!“\n„Jaký vy jste praktikující katolík?“ diví se soused. „Já už vás posedmé potkávám v neděli ve výtahu a posedmé vás zvu do hypermarketu, ale vy jste mě ještě ani jednou neřekl, že jste věřící a nikdy jste mne nepozval, abych šel s vámi do kostela…?!“\nPraktikování víry jen a pouze pro sebe může být jinak zcela poctivým plněním všech náboženských praktik a povinností. Chybí zde však něco podstatného. Lidem nic neprospěje, když světlo, které jsme v Kristu dostali, úzkostně skrýváme uvnitř. Oni potřebují, abychom jim ukázali Krista.\nVzorem takového prožívání víry a zbožnosti je Neposkvrněná. Ihned po Zvěstování se spěšně vydává na cestu za Alžbětou, aby jí pomohla během jejího těhotenství. Ta, která si je už nyní vědoma, že Pán je s ní, neočekává privilegia, ale běží posloužit a takto vydat svědectví. Přináší do Alžbětina domu ještě skrytého pod svým srdcem Ježíše: Cestu, Pravdu a Život, a zůstává v něm jako svatostánek v chrámu.\nO co nám má jít v Rytířstvu Neposkvrněné? O uchování památky na sv. Maxmiliána? Provozování zbožných praktik? O úctu k Panně Marii? Samozřejmě, ale především o apoštolský zápal dělit se o Krista. Naším úkolem není jen péče o vlastní víru, která by se projevovala jen a pouze náboženskými praktikami, ale především přinášení Krista do života svého i bližních. Vydejme se tedy na cestu. Není na co čekat. Svět nepřijde k Rytířstvu Neposkvrněné s prosbou o pomoc. Je třeba, aby se každý z nás sám spěšně vydal na cestu získávat další duše.\nP. ThLic. Jacek Pędziwiatr 16.5.2017 18.5.2017 Aktuality, Články, Immculata-clanky\n← „Lenin věčně živý“ aneb kruh se uzavírá\nsto let mise – sto let historie →


Vitrína 1W s osvětlením ALABASTER AB-02 - Dětské jídelní židle | nabytek-bydleni.cz\nPřesunout se na popis produktu » Objednací číslo: NB031923\nTento produkt je součástí setu Sestava ALABASTER\nVitrína s osvětlením ALABASTER AB-02. Vitrína má částečně prosklené 1 dveře, na kterých je dekor vln a 5 poliček. Systém ALABASTER je exkluzivní kolekce navržena podle nejnovějších trendů. Celá řada se vyznačuje elegancí a jednoduchými tvary, které zaručují plné využití prostoru. Korpus je vyroben z LTD v barvě bílý mat a dvířka z kvalitní MDF v barvě bílý lesk, jsou vybaveny systémem pro snadné otvírání "push to open" - stačí zlehka zatlačit a systém otevře dveře, a systémem "soft close" pro tiché zavírání. Dodáváme v demontovaném stavu.\nVyužití nábytku: kancelář, ložnice, obývák\nDruh materiálu: LTD (lamino), MDF, sklo\nHodnocení produktu Vitrína 1W s osvětlením ALABASTER AB-02\nPomocí tohoto formuláře se nás můžete zeptat na bližší informace o Vitrína 1W s osvětlením ALABASTER AB-02. Na Váš dotaz se budeme snažit odpovědět co nejdříve, zpravidla do druhého pracovního dne od odeslání zprávy.


Delphi Prism 2011 rozšíří možnosti multiplatformního vývoje pro architekturu .Net | Computerworld.cz\nTagy: Delphi Prism 2011 · vývoj · aplikace · .net · nástroj · embarcadero · prostředí · multiplatformní\nDelphi Prism 2011 slučuje jazykovou skladbu založenou na jazyce Delphi s aspektově orientovaným programováním a vlastnostmi pro paralelní programování, které nejsou dostupné v jiných programovacích jazycích pro architekturu .Net. Poslední verze vývojářům nabízí nově navržené integrované vývojové prostředí (IDE) s vylepšenou použitelností a čitelností kódu, rozšířenými možnostmi editace kódu a zrychleným IDE. V produktu je plně podporována platforma .Net 4.0, takže Delphi Prism 2011 též nabízí vyšší výkon a rozšířené možnosti zabezpečení. Delphi Prism podporuje poslední verze Microsoft Visual Studio a architektury .Net a tím vývojáře udržuje v kontaktu s nejnovějšími technologiemi. Jazyk Delphi Prism je způsobem, jakým mohou vývojáři v Delphi pro Win32 vstoupit do světa vývoje pro .Net.\nDelphi Prism 2011 již k dispozici v distribuční síti Embarcadero, v České republice a Slovenské republice. Ještě po nějakou dobu získají Delphi Prism zdarma všichni ti, kteří si zakoupí RAD Studio 2010. Produkt Delphi Prism 2011 též bude dostupný jako součást Embarcadero All-Access XE, plánované heterogenní sady nástrojů obsahující veškeré nástroje Embarcadero v rámci jediné licence; navíc s možností spouštění jednotlivých nástrojů na vyžádání (bez předchozí instalace).


MĚSTEČKO PLEASANTVILLE – TV tip – svět uvnitř seriálu - Webmagazín.cz\nMĚSTEČKO PLEASANTVILLE – TV tip – svět uvnitř seriálu\n30.10.2013 Stanislav Polauf Film\nTaké patříte k těm, kdož nesnášejí televizní seriály s jejich schematickými hrdiny a zápletkami šustícími papírem scénáristů? Jaký je rozdíl mezi skutečným životem a příběhy postav seriálu?\nAť patříte k odpůrcům seriálů nebo k jejich příznivcům stejně vám doporučíme americkou fantastickou komedii MĚSTEČKO PLEASENTVILLE (v kinech se v roce 1999 film uváděl pod titulem PLEASANTVILLE: MĚSTEČKO ZÁZRAKŮ – proč to televize nezachová?). Její scénárista a debutující režisér Gary Ross vám představí dvě dospívající dvojčata devadesátých let – chlapce Davida (Tobey Maguire) a dívku Jennifer (Reese Witherspoonová). David je fanatickým nadšencem stařičkého seriálu (dnes bychom asi řekli sitcomu) ze života středostavovské americké rodiny s názvem městečka, kde se odehrává - PLEASENTVILLE. Každý den v půl sedmé mačká nedočkavě ovladač, aby se setkal se svými oblíbenými postavičkami. Děj se odehrává někdy v padesátých letech a obraz je černobílý stejně jako charaktery postav. I svět v takovémto seriálu je jednoduchý – hasiči neznají požáry a jen zachraňují kočky, nikdo neužívá toalety, každý má v sedm na stole večeři, milenecké vztahy končí držením se za ruce, lidé se nehádají ani na sebe nekřičí ,neužívají sprostá slova, nejsou nemocní a jejich oblíbený basketbalový tým nedozná porážky. Prostě idyla…\nA teď přijde ten fantastický motiv. Jakýsi podivný stařičký televizní opravář (jako děda z pohádky) nejprve vyzkouší Davida ze znalosti seriálu a pak mu dá do ruky fantastický ovladač, který prý umí „ještě něco navíc.“ Když jej sourozenci vyzkoušejí ocitnou se najednou uprostřed seriálového černobílého městečka mezi jeho šedivými postavičkami. David je zpočátku nadšen na rozdíl od Jennifer, která seriál nesnášela. Teď se na sebe podívá a zhrozí se toho, že ztratila barvy i děsného svetříku z padesátých let, který má na sobě. David, který všechny „místní“ zná, se ihned vžije, stane se z něho Bud, Jennifer – teď již Mary Sue – však proměně vzdoruje.\nS tímto poměrně jednoduchým motivem si scénárista a režisér Ross velice zkušeně pohrává a předvede celou škálu situací, co by se stalo, kdyby se nemožné stalo skutkem. Tak trochu připomene film Woody Allena PURPUROVÁ RŮŽE Z KÁHIRY (kde se protnou hrdinové z filmového plátna se skutečnými postavami) a hrou s barvami skvělý Jasného film AŽ PŘIJDE KOCOUR. Barva (za pomoci digitálních triků) totiž začíná do černobílého světa Pleasantvillu pronikat spolu se změnami, které sourozenci do seriálového světa vnášejí. S Jennifer/Mary Sue, která se ve svém světě devadesátých let právě těšila na první sexuální zkušenost, proniká erotickým motiv, David zase vnáší umělecké sklony (např. barevné akty). Ospalé a nevinné městečko se pomalu probouzí ze své idyličnosti…\nFilm velmi dobře kloubí fantastický děj s komickými situacemi, ale dostává se i k dramaticky stavěným situacím (odhalování pravé podstaty lidí, objevování skrytých potřeb a svobodné vůle). Nezaváhá ani před satirickými až parodickými prvky (samotná povrchnost seriálů či zobrazení fašistického potlačování svobody v městečku). Dějí se věci vskutku nevídané - např. v knihách s prázdnými stránkami, sloužícími jako rekvizity, se postupně objevují písmena podle toho, co sourozenci vypravují – i vážné – jako je strach černobílých zpátečníků před změnami zatuchlých bezkonfliktních poměrů nebo na straně opačné okamžik, když se sourozenci chtě nechtě položí otázku, zda vůbec mají právo měnit cizí životy.\nK dobrým hereckým výkonům ústřední dvojice nutno přičíst i Joan Allenovou, představitelku Betty, která se promění z nudné a věčně stejně usměvavé seriálové postavy na milující ženu. Allenová byla také za tuto roli nominována na Oscara.\nPři filmu se zaručeně dobře pobavíte. A nedej bože, aby vás napadlo třeba to, že by se některý milovník starých pořádků ocitl živě přímo uprostřed takového MUŽE NA RADNICI nebo ŽENY ZA PULTEM…\nFoto: modularbloggers.worldpress.com, filmchronicles.com\n(Pleasantville), režie Gary Ross,\nuvádí Smíchov ve středu 30. října od 20,50 hodin


Informace o podmínkách účasti a o hotelu\nHlavní a jedinou podmínkou účasti je patřit do jedné z níže uvedených KATEGORIÍ\nŘeditelé uměleckých škol a institucí\nUčitelé uměleckých oborů a inkluzivního vzdělávání\nOdborná veřejnost (umělci, speciální pedagogové, rodiče žáků uměleckých škol apod. …)\nUBYTOVÁNÍ - hotel avanti\nUbytování je plně hrazeno z rozpočtu projektu. Účastníci konference budou ubytováni v čtyřhvězdičkovém wellness hotelu, kde zároveň proběhne i konference a všechny ostatní společenské aktivity.\nAdresa hotelu: Střední 61, 602 00 Brno\nSledujte směr Svitavy. Jeďte podél parku Lužánky a pokračujte křižovatkou rovně. Na světelné križovatce (u hokejové haly) odbočte doleva, kde přijedete přímo k hotelu. Parkování je pro hosty zdarma.\nPro účastníky konference je v sobotu zajištěn coffee break a večerní raut. Ostatní stravování si zajišťuje účastník na své náklady\nV sobotu po skončení přednáškových bloků proběhne networking s rautem a večerní koncert. Společenské oblečení není podmínkou, je však žádoucí (semi formal dress code).\nPro účastníky konference je v sobotu zajištěn coffee break a večerní raut. Ostatní stravování si zajišťuje účastník na své náklady.\nRegistrujte se pomocí registračního formuláře ZDE!\nRegistrace neznamená automaticky potvrzení účasti a je možná pouze do naplnění kapacity konference. Vyčkejte prosím, než Vám účast potvrdíme sami. Z jedné instituce se můžou registrovat max. 4 zájemci.\nKONFERENCE SE KONÁ V BRNĚ V HOTELU AVANTI\nAvanti Hotel se nachází v Brně, 200 metrů od velkého nákupního centra Královo Pole se sportovním centrem včetně bazénů a fitness centra, a nabízí bowlingovou dráhu i vlastní wellness centrum.V restauraci se podávají chutná jídla české i mezinárodní kuchyně a ve všech prostorách hotelu Avanti je dostupné bezplatné připojení k internetu.Střešní wellness centrum zahrnující saunu, venkovní vířivku, fitness centrum a relaxační místnost s krbem mohou hosté hotelu využívat zdarma.


Najeto 1 763 km\nID vozu: 1455571 / AT\nbezklíčové odemykání, centrální zamykání, dálkově ovládané centrální zamykání, dešťový senzor, el. vyhřívané přední sklo, kola z lehkých slitin, kontrola tlaku v pneu, metalický lak, natáčecí světlomety, ostřikovače světlometů, přední mlhovky, senzor světel, střešní nosič, střešní okno, tažné zařízení, tónovaná skla, ukazatel vnější teploty, vyhřívaná zrcátka, vyhřívané trysky ostřikovače čel. okna, xenonové světlomety, zadní stěrač s ostřikovačem\nAdaptivní tempomat, airbag, airbag kolenní, airbag řidiče a spolujezdce, airbag střešní, airbagy boční, airbagy boční zadní, asistent rozjezdu do kopce, blind spot detect - kontrola mrtvého úhlu, crew protect assistant - proaktivní ochrana cestujících, driver activity assistant - rozpoznání únavy, imobilizér, lane assist - asistent kontroly jízdy v jízdním pruhu, nezávislé topení, parkovací asistent, parkovací kamera, startování tlačítkem, traveller assistant - rozpoznávání dopravních značek\nElektronická kontrola stability (ESP). Kožený multifunkční volant, vyhřívaný s Tiptronic. Elektricky nastavitelné obě přední sedadla, řidičova s pamětí. Vyhřívání předních a zadních sedadel s oddělenou regulací, přední s ventilací. Virtuální pedál-otevření/zavření 5.tých dveří. Centrální zamykání "Keyless-Entry". Vnitřní zpětné zrcátko automaticky odcloněné. Vnější zpětná zrcátka s pamětí, aut. stmíváním, elektricky nastavitelná, odděleně vyhřívaná. Čelní asistent včetně City ANB pro aktivní tempomat high. Asistent dálkových světel. Mlhové přední světlomety a světlo s natáčením do zatáčky. Multifunkční display/Palubní počítač "FPK" Entry. Sound paket "branded". Mirror Link plus Wireless RSE "App". Kamera pro couvání(typ 2). Kola z lehké slitiny "TRINITY" 8Jx19". Malý kožený paket (3 ramenný multifunkční kožený vyhřívaný volant pro rádio a telefon)s ovládáním DSG. Elektronický zesilovač hlasu s ICC (InCarCommunication). Chromový paket - provedení II. Externí, USB typu A, 2x USB zdířka\nOdběr vozu možný 8/2019.\nCena nového vozu: 1 247 400 Kč\nID vozu: 1455571\t/ AT\nVIN - TMBJJ9NP9K7053561\nPaket Comfort (L&K). Paket Multimédia. Paket Safety.


Na tomto problému bych především chtěl ilustrovat, jak může zcela selhat statické a diskrétní pojetí pojmu příčina (nejen) v tomismu. Problém formulován jazykem tomismu je následující: Slepice je příčinou vejce a vejce je příčinou slepice, co ale bylo dřív? (Přičemž příčina nemůže být až po svém účinku a posloupnost příčin nemůže jít do nekonečna, dle tomismu.) Jak tedy mohou tomisté odpovědět? Muselo nutně existovat nějaké prvotní vejce nebo nějaká prvotní slepice, kterou musel stvořit prvotní Hybatel.\nJak je to ale ve skutečnosti? Především pojem slepice nemá smysl jako pojem statický, označující nějaký konkrétní objekt, protože slepice se samozřejmě mění v čase. Pojem slepice má význam, pokud jej chápeme jako proces. Pojem, který v sobě obsahuje i trávení, dýchání, pohyb, rozmnožování apod. Přitom je nám nějak intuitivně jasné, že pokud se na stejnou slepici podíváme za pět vteřin, bude to tatáž slepice, i když v jiném čase. To by právě vůbec nevystihovalo statické chápání. Procesově chápaná slepicovost by možná odpovídala pojmu esence. V neposlední řadě též chápání pojmů jako procesů nám pomáhá chápat i takové jevy, jako že když je někde příliš mnoho slepic, tak je větší pravděpodobnost, že se mezi nimi rozšíří nějaká nemoc, že pomřou hladem, nebo že se v okolí přemnoží škodné lišky, protože mají dost potravy. Což by v tomismu znamenalo, že slepice je příčinou lišky?!\nPři "procesovém" chápání slepic se však problém slepice a vejce stává zcela nezajímavým, ba nesmyslným, protože vejce je jen jakési stádium procesu "slepice". Musíme si totiž uvědomit, jakou strukturu vlastně proces "slepice" má. Dospějeme k tomu, že každá jednotlivá slepice je jen jakousi větví obecnějšího procesu, který zahrnuje celé generace slepic. (Rozdíl mezi vývinem (jedince) a vývojem (druhu)) Jenže i tento obecnější proces, už z povahy tohoto slova se mění a je součástí obecnějších procesů (život na Zemi, vývoj vesmíru, ... ?). Mluvil-li jsem o větvení procesů, snad ještě pro jistotu dodám, že rozvětvení neznamená konec předchozího, ale jeho pokračování ve více větvích.\nAle abych se nevyhnul odpovědi: Otázka co bylo dříve přecejen nějaký smysl má, ale nelze zodpovědět jen pomocí filosofie nebo logiky. Musíme se ale jen domluvit, co nazývat vejce a co slepice, tedy určit moment, odkdy jsme ochotni běžící proces života nazvat "slepice". Pokud na tomto začátku bylo stádium dvounohé nebo stádium vejce je celkem věcí náhody. Osobně bych tipoval, že to bylo vejce, protože dvojnohé stádium slepic exituje déle a je tedy snáze mutovatelné, ale ruku do ohně bych za to nedával.\nSvoboda, nedeterminismus, determinismus, předvídatelnost, náhoda\nSvoboda > nedeterminismus > determinismus > předvídatelnost. Takto lze uspořádat možná chápání světa podle jakéhosi "stupně volnosti". Často se rozlišují jen dva stupně (determinismus a nedeterminismus), ale to pak vede k nedorozuměním.\nZačněme s tím nejjednodušším. Determinismus znamená, že všechno, co se děje, se děje podle pevných neměnných zákonů. Stav světa v jednom časovém okamžiku si vynucuje právě jeden stav v nějakém následujícím okamžiku. To platí i pro člověka. Za přesně (to se v praxi nedá uskutečnit) stejných okolností by se rozhodl stejně.V deterministickém světě neexistuje svobodná vůle.\nDeterminismus ovšem neznamená předvídatelnost. (Platí opačná implikace: z předvídatelnosti plyne determinističnost) Např. náš svět není předvídatelný, ale mnoho lidí jej považuje za deterministický. Nepředvídatelnost plyne především z (principiální) nemožnosti provést přesné měření (Heisenbergův princip neurčitosti). Případně z toho, že uskladnění (pro další zpracování) informace o celém našem světě by si vyžádalo nejspíš další celý svět.\nTento postřeh je důležitý pro deterministy, protože vyvrací mylnou představu, že determinismus v oblasti etiky vede k pasivitě a fatalismu. Tvrzení: "Nemá smysl se o něco snažit, stejně je všechno předurčené," nemá smysl. Všechno sice dle determinismu předurčené je, ale my nevíme jak, tudíž ani nevíme, jestli má smysl se o něco snažit tj. zda naše snaha přinese očekávaný výsledek. "Víra v osud" není důsledkem víry v determinismus, ale je to pověra, založená na tom, že předurčenost světa je vůči lidem nepřátelská nebo, že člověk je příliš slabý na to, aby něco ovlivnil - ať dělá člověk, co dělá, vždycky to dopadne stejně (špatně).\nPokud je svět deterministický, odkud se potom bere náhoda, kterou kolem sebe neustále pozorujeme a na které je třeba postavena evoluční teorie? Pokud je všechno přesně určeno přesnými zákony, odkud se berou ty neustálé odchylky od průměru? Konečně, je-li člověk jen pasivní loutkou v rukou přírodních zákonů, odkud se bere lidská tvořivost? A co morální odpovědnost? A vůbec, není to příliš depresivní představa?\nPokusím se odpovědět. Jak už to tak bývá, definic náhody si lidé vymysleli víc, ale nejsou schopni je rozlišovat, když pro všechny mají stejné slovo.\n1) Náhoda jako principiální nepředvídatelnost. Spočívá v představě (indeterministické), že přírodní zákony (ty skutečné, ne nutně ty, které existují ve vědeckých teoriích) neplatí přesně, ale jen přibližně.\n2) Náhoda jako praktická nepředvídatelnost. Taková náhoda existuje jak v deterministickém, tak v nedeterministckém světě. To je taky obvyklá interpretace náhody (pravděpodobnosti) v matematice. Ačkoli poznamenávám, že to není matematická definice náhody, matematika má svoji vlastní definici na filosofii nezávislou.\n3) Náhoda jako nezáměrnost. Tuto definici mají lidé na mysli asi nejčastěji. Mnohdy splývá s předchozí definicí.\n4) Náhoda jako míra chaotičnosti. Zatímco posloupnost 1,2,3,4,5,6 za "náhodnou" nepovažujeme, tak posloupnost 1,4,2,6,2,3 ano. S tím se pojí jedna pověra: Někteří lidé si myslí, že pokud budeme házet šestkrát po sobě klasickou šestistěnnou kostkou, tak pravděpodobnost, že padne 1,2,3,4,5,6 je menší, než pravděpodobnost, že padne 1,4,2,6,2,3. Není to pravda! Ta pravděpodobnost je úplně stejná (1/6 na šestou čili 1/46656). Přesto ale je možnost, jak takovouto chaotičnost definovat exaktněji: chaotičnost posloupnosti=délka nejkratšího programu (v pevně zvoleném programovacím jazyce), který je schopen generovat danou posloupnost. To má smysl jen pro dostatečně dlouhé posloupnosti. Jedním z programů, který generuje posloupnost x1,x2,... je totiž taky program: vypiš "x1,x2,...". Délka tohoto programu pak závisí na délce posloupnosti, kterou by měl generovat.\n5) Náhoda jako děj splňující nějaká statistická kritéria. Třeba, že mají data dostatečný rozptyl, že vzdálenost mezi opakujícími se stejnými data má dostatečný rozptyl atp.\nOdkud se ty odchylky a nepředvídatelnosti ale berou? Proč není celý svět tvořen jedním velkým pravidelným krystalem? Těžko říct. Částečné odpovědi dává fyzika. Obecně ale otázka, "proč je svět právě takový, jaký je?" filosofického či spíše náboženského rázu a nikdo na ní nebude seriózně odpovídat. Prozatím snad stačí říct, že determinismus není totéž, co jednoduchost. Nejenže determinismus nijak nepředepisuje složitost zákonů, ale hlavně připouští, že i jednoduché zákony mohou dát vznik velmi složitým strukturám. Matematik by se nedivil. Z několika schemat axiomů logiky a několika odvozovacích pravidel se přece dá dokázat tolik věcí!\nS lidskou tvořivostí by to mohlo být stejné, jako s evolucí. Sem tam se něco v mozku náhodně přeskupí, sem tam se něco změní...\nO morálce viz zde. Jestli je to depresivní? Inu, pravda bývá někdy krutá. Ale člověk přivykne všemu...\nCo se týče předvídatelného světa. Neexistuje a nejspíš neexistuje ani nějaký jeho bezrozporný myšlený model.\nPřejděme k indeterminismu. Přesvědčení, že daný stav světa nevynucuje nějaký jiný konkrétní stav světa v budoucnosti, nanejvýš omezuje určitou množinu možných stavů.\nIndeterministický přístup k našemu světu, může být třeba takový, že ve světě je přítomná "skutečná" náhoda. Ta ovšem platí jen na té nejelementárnější úrovni a proto se ve větších úrovních už dá mluvit o zákonech.\nPředpoklad svobodné vůle však chce mnohem víc. Z hlediska svobodné vůle je úplně jedno jestli je svět deterministický nebo indeterministický ve smyslu náhodný (viz odstavec výše). Neplatí tedy implikace indeterminismus => svobodná vůle, ale platí implikace svobodná vůle => indeterminismus.\nCo je svobodná vůle? Setkal jsem se s různými definicemi.\n0) Svoboda zaručená právním systémem. O takové svobodě zde nebude řeč, s tématem nesouvisí, jen se s ním občas plete.\n1) Nezávislost rozhodnutí na vnějších okolnostech. To je realizovatelné i v deterministickém světě.\n2) Nezávislost rozhodnutí na všech okolnostech - "bezpříčinnost". Trochu blbost. Pokud se rozhodujeme bez ohledu na cokoli, tak se nemůžeme rozhodovat inteligentně, jen nějak "náhodně", případně "zázračně".\nMálokdo, kdo věří ve svobodnou vůli, by si ale z této nabídky definic vybral. Pojem svobodné vůle se totiž snaží zachytit ty momenty z lidského života, kdy člověk váhá: ostýchavý chlapec, který sice hrozně chce, ale taky se bojí pozvat svou vyvolenou do kina, chycený disident, který nechce ani přes nátlak vyšetřovatelů jmenovat své kolegy, atp. Odtud plyne tedy další definice:\n3) Schopnost racionálně se rozhodovat. I to je možné v deterministickém světě.\nZávěr? Nepodařilo se mi najít definici svobodné vůle, která by nebyla možná v deterministickém světě.\nMožnost a nutnost jsou významné kategorie, které se hodí i v teologii (všemohoucnost, svobodná vůle). Pokusím se je zde trochu rozebrat. Je totiž několik rovin, kde se projevují. Často se to pak nerozlišuje a výsledkem je zmatek a paradoxy. Obecně budu chápat jako možné to, jehož negace není nutná. Z toho tedy plyne, že každá nutná věc je současně i možná. (Všimněte si, že jsem možnost ani nutnost nedefinoval, jen jsem je dal do vztahu. Myslím ale, že se bez definice obejdeme.)\nV první řadě je "logická možnost". Výrok budiž tvrzení, které má pravdivostní hodnotu. (Bez ohledu na to, zda ji známe.) Tvrzení, které není výrokem je třeba nějaký naprostý nesmysl - třeba (česká) věta z (v češtině) neexistujících slov. Otázkou je, zda sem patří tvrzení "Tato věta je nepravdivá", já myslím, že ano. Dalším problémem jsou "kočkopsi", "kulaté čtverce" a jiná havěť. Protože kočkopes by (ve smyslu "něco mezi kočkou a psem" - což je něco jiného než současně kočka a současně pes) existovat mohl (v biologii se takovým tvorům říká chiméry - a nejen, že se jim tak říká, ale různé chiméry také existují), kulatý čtverec v jistém smyslu existuje (to je takový matematický vtip - kružnice v maximové metrice je čtverec), tak zavedu raději ještě čtyřhranný trojúhelník - tam už snad pochyby nevzniknou. Tvrzení, že "čtyřhranný trojúhelník existuje", je podle mě výrok. (Není to tedy nesmysl, jak by se mohlo zdát.) Je to výrok s pravdivostní hodnotou "nepravda". Jinýmy slovy průnik množiny trojúhelníků s množinou čtyřhranných objektů je prázdný. Jiná logická nemožnost vzniká s "neprůstřelným pancířem" a "všeprobíjející střelou". Jak jedno tak druhé může existovat, nemohou však existovat současně.\nProblém je také v tom, jak "logickou nemožnost" interpretovat. Nemá smysl se bavit o nesmyslech. Tam totiž není možné se bavit o jeho existenci, nevíme totiž, co se tím nesmyslem míní. U čtyřhranných trojúhelníků je to trochu horší. Víme, co se jimi míní. Víme také, že jako matematický objekt neexistují. Znamená to ale automaticky, že neexistují ani ve skutečnosti? To je trochu nekorektní otázka. Nejdřív musíme matematické objekty a axiomy namapovat do reality, pokud se to podaří, lze prohlásit, že ve skutečnosti čtyřhranné trojúhelníky neexistují. Jenže právě proto, že je matematika abstrakcí skutečnosti, tak se mi zdá, že její dokonalé namapování do reality není možné. Přesto nám ale asi nezbývá, než věřit tomu, že je matematika vůči realitě korektní.\nMůže všemohoucí Bůh stvořit kámen tak těžký, že by jej neuzvedl? Všemohoucí Bůh a neuzvednutelný kámen je něco podobného jako pancíř a střela. Nemohou existovat současně (pokud věříme logice). Můžeme uvážit několik scénářů. Bůh by mohl být schopen porušit logické zákony, znamenalo by to, že logické zákony neplatí pro skutečnost. Bůh by mohl stvořit neuzvednutelný kámen a tím by přestal být všemohoucí. Pak by mohl třeba kámen zničit a znovu by se stal všemohoucím. To je trochu ve sporu s Boží věčnou neměnností, ale asi by se to dalo. Nebo to prostě můžeme brát tak, že všemohoucnost nezahrnuje možnost tvořit logicky nemožné věci. Pak je samozřejmě otázka, jestli je to ještě všemohoucnost.\nJe Ježíš pravý Bůh a pravý člověk? Podle teologie ano, nestačí jen "něco mezi Bohem a člověkem". Pravý Bůh a pravý člověk je ale podle mě něco jako čtyřhranný trojúhelník. Boží a lidské vlastnosti nejdou dohromady (potřebujeme však na to víc, než jen čistou logiku a matematiku). Např. Bůh je nesmrtelný, člověk je smrtelný apod. Někdy teisté poukazují na částicově-vlnovou dualitu v kvantové fyzice. Jenže to je nedorozumění. Částice má jednotný popis, ale ta aplikace tohoto popisu v některých případech může vést k tomu, že můžeme dále abstrahovat a dívat se na (kvantovou) částici jako na vlnu nebo jako na (klasickou) částici.\nKdyž píšu o logické možnosti, musím aspoň zmínit tzv. modální logiky. Jsou to různé logické systémy, obsahují různá rozšíření a různé interpretace toho rozšíření. Vypadá to třeba tak, že se zavede nový symbol pro "možnost". Přidají se nějaké axiomy, ve kterých se tento symbol objevuje. Třeba "Pokud je něco možné, tak je možné, že je to možné." Dodefinuje se nutnost jako nemožnost platnosti negace. Ale nechci to tady rozebírat.\nDalší rovinou je "ontologická možnost" tj. možnost v realitě. Pokud věříme logice, pak vše co je možné ontologicky, je možné i logicky. Naopak to ale neplatí. Mohlo by to platit, pokud bysme měli absolutní poznání skutečnosti (nějakou "finální teorii"), a to zachycené v nějakém formálním systému, a to bysme brali jako "logiku". Podle všeho ale něco takového není možné. Důležitý poznatek je, že pokud je svět deterministický, tak v něm možnost splývá s nutností. V takovém světě neexistuje opravdová náhoda, můžeme tam náhodu dostat jen různými oklikami a jiném smyslu. Ať je tomu, jak chce, čas lze brát jako přeměnu možnosti v nutnost - pokud minulost není možné měnit tj. není-li možné cestovat v čase nazpět. V determinismu ovšem čas přeměňuje nutnost na nutnost. To ale neznamená, že čas neexistuje.\nJinou trochu diskutabilní rovinou je "gnoseologická možnost". Za možné považujeme to, co o čem nejsme schopni dokázat, že je to nemožné. Na této rovině lze také zavádět náhodu, i kdyby svět byl deterministický. Vzhledem k tomu, že naše informace neumožňují odvodit výsledek experimentu, tak jej prohlásíme za náhodný. Je možná (spontánní tj. (neo)darwinovská) evoluce v deterministickém světě, ačkoli v něm neexistují (ontologicky) náhodné mutace? To je trochu zapeklitá otázka, ale podle mě je odpověď ano. Evoluce totiž nepotřebuje ani tak (ontologickou) náhodnost, jako spíš "různost". V determinismu sice každý tvor za stejné situace zmutuje (nebo nezmutuje) stejně, ale stačí aby se dva tvorové nacházeli na různých místech a už mohou mutovat (nebo nemutovat) různě - nejsou totiž ve stejné situaci.\nPoněkud mimoběžnou rovinou je rovina morální možnosti. Spíše by se zde mělo mluvit o zákazech a povoleních, ale to nevadí. Zatímco přírodní zákony nelze obejít, tedy věříme tomu, že umožňují nutné závěry (nebo aspoň značně omezují možnosti), tak morální zákony fungují jinak. O svobodné vůli jsem se rozepsal v předchozí kapitolce. Podle mě nejpíš neexistuje, nebo jí aspoň nerozumíme. Jak je to ale s Bohem? Ten by svobodný měl být. Pokud se ovšem svobodně rozhodne třeba dodržovat nějaké zákony, co s tím? Může ten zákon porušit nebo ne? Určitě jej nemůže porušit nějakým omylem, Bůh je neomylný. Nemůže jej porušit dobrovolně, protože jeho slovo je svaté. Přesto však má tu schopnost zákon porušit. Co s tím? Nevím.\nVšeobecná porada o nápravě věcí křesťanských\nVýznam mýtu (Bible) není odhalování nějakých pravd. Na tom už si vylámala zuby spousta vykladačů a nic to nepřineslo. Přínosnost mýtu je, že definuje jakýsi jazyk symbolů (přirovnání či podobenství), ke kterému se můžeme odkazovat (pokud chceme a pokud tomu naši posluchači budou nakloněni). Sám mýtus však v sobě žádnou pravdu neobsahuje. (Jazyk také není sám o sobě nějak "pravdivý", ale pravdu může sdělit.)\nJinou chybou je ztotožňování víry v cokoli (obecné víry) s vírou v Boha. Oblíbený (pseudo)argument věřících je má zhruba takovéto schéma: "Věříš, že zítra vyjde slunce? Ano? Tak v tom případě vítej do řad věřících. Teď už jen vem svou víru do důsledků a jsi křesťan." Nepopírám význam či dokonce nutnost víry pro růst lidkého poznání. Např. Darwinova víra ve správnost jeho evoluční teorie, která odstartovala hon na fosilie teorií předpovídaných mezičlánků k růstu poznání přispěla. Na druhou stranu víra v Boha za sebou takovéto zásluhy nemá.\nJinou věcí, která mi docela vadí na věřících je obviňování ateistů, že na místo Boha si jen dosazují jakousi modlu: tu zlaté tele, tu sami sebe, tu mamon atd. Dalším terčem kritiky věřících je z pro mě nepochopitelných důvodů rozum a věda. Někdy to dochází tak daleko, že komunismus je prý důkazem krize rozumu. Paradoxně pak ale věřící počítají teologii mezi vědy. Odnoží téhož je tvrzení, že rozumem nelze poznat všechno (srov. KKC §2727). S tím by se dalo celkem souhlasit, problém ovšem nastane, když si za to rozumem nepoznatelné něco konkrétního (třeba Boha) dosadíme. V KKC (§39) se např. tvrdí, že Bůh je rozumem poznatelný.\nNejhorší je asi nedostatek pokory. Místo toho, aby křesťané uvažovali nad neproniknutelnými tajemstvími své víry, tak neustále vyhlašují, jaká je Boží vůle, co jsou "pravé" hodnoty apod. Poznat, co vím a co mohu vědět, je mnohem přínosnější, než pokoušet se víru dokazovat (pomocí chybných argumentů) nebo z ní něco vyvozovat. Poctivá víra se jen těžko může stát ideologií, která odpovídá na všechny otázky. Poctivá víra pochopitelně není v konfliktu s vědou, není v konfliktu vůbec s ničím, nic totiž netvrdí. Všechno nechává v oblasti naděje nebo tajemství.\nKaždý přece v něco věří!\nAno to je jistě pravda. Ale také to nijak nepodporuje náboženskost. Ateisté totiž nejsou "nevěřící", ale bezbožníci. To je velký rozdíl, ačkoli v běžném hovoru to jsou synonyma. Je totiž rozdíl mezi vírou jako stavem lidské mysli (zdravým sebevědomím, optimismem, odhodlaností) a vírou v něco - v pravdivost nějakého tvrzení. K víře v prvním smyslu nepotřebuju víru v Boha. Ačkoli věřící budou tvrdit opak. A budou mít možná pravdu, ovšem jen pro jejich případ. K víře v prvním smyslu lze dojít různými způsoby, ale bohužel ne všechny tyto způsoby jsou každému dostupné. A rovněž ne všechny jsou také "pravdivé".\nJežíš je náročný.\nAteisté jsou prý lidé, kteří nejsou schopni, či ochotni dostát Božím (církevním) nárokům. V mém případě to rozhodně neplatí. Neměl bych problém třeba v pátek nejíst maso (jak nařizuje církev katolická (ačkoli je povoleno místo omezení v mase učinit dobrý skutek, což je nepochybně smysluplnejší)), ale proč bych to dělal?! Stejně tak bych mohl třeba každé sobotní ráno pět minut skákat na jedné noze.\nAno, Ježíš je náročný. Svatý Pavel taktéž. Skákat ráno pět minut na jedné noze také není tak jednoduché. Vše je ovšem třeba vidět ve správných souvislostech. Tak například skákání je pohyb a pohyb člověku svědčí. A vlastně není ani třeba skákat, stačí udělat pár dřepů nebo si jít zaplavat.\nVěřících v Evropě ubývá: co do počtu lidí hlásících se k nějaké z tradičních církví a nejspíš i co do hloubky prožívané víry. V křesťanské literatuře se často diskutuje o tom, co s tím. Nacházejí se nejrůznější důvody: církevní skandály, přílišná konzervativnost, prostě špatná "image" církví. (Já bych chtěl věřit tomu, že pravým důvodem je, že si lidé konečně uvědomili, že tu prostě a jednoduše žádný Bůh není, ale obávám se, že by tato víra byla mylná. Lidi totiž víc zajímá image, než argument.) Jednou z cest, jak to změnit je "nová evangelizace", pod heslem "Verba movent, exempla trahunt." (lat. Slova dojímají, příklady táhnou.) Věřící by měli dávat příklad svým životem.\nMyšlenka, že by křesťané měli žít příkladně je jistě dobrá. Problém ovšem je, že se tím opět zastírá hlavní problém: sama Boží existence. Konverze ke křesťanství tak může mít následující schéma: Ten člověk žije příkladně, jak to asi dělá? -Je křesťan. -Tak to na tom asi něco bude. Konvertita začne chodit do kostela, seznámí se s pár lidmi, kteří ho překvapí svou ochotou naslouchat jeho problémům a upřímností. Začne se připravovat na křest. Teprve tehdy pozná, že je to celé učení nějaké divné. Začne se ptát, ale ostatní ho odzbrojí přiznáním, že také nevědí, ale že to koneckonců není důležité. Důležité je hlavně Boha "hledat". Pak buď svoje pochybnosti odkáže do hříšných mezí nebo si vymyslí nějakou svou soukromou věrouku nebo k pochybnostem ani nedospěje. Nechá se pokřtít.\nNo, přiznám se, že věřícím ty jejich církve tak trochu závidím. Nějaké ateistické církve, či skupiny existují, ale je tu fundamentální problém: Zatímco křesťanské církve mají nějaký cíl a příslib odměny (jakkoli falešný), tak jaký smysl má církev ateistická? Vždyť být ateistou je tak banální. Není to nic, co by lidi nějak bylo schopno spojit. Ateistická církev je takový sice správný, ale víceméně zoufalý počin. Já třeba taky nemám v lásce odboráře, profesionální ekoteroristy a antiglobalisty a jiné demonstrátory (své vlastní neschopnosti) a s nechutí pozoruju, jak jejich vliv narůstá. Chápu taky, že se někdo podobně obává moci církví, ale zakládat kvůli tomu církev vlastní? Jenom kvůli tomu? A co se stane až tradiční církve vymizí?\nJe s podivem, kolik lidí se k církvi nehlásí jenom proto, že jim v minulosti nějaký kněz dal příliš depresivní představu o Bohu. Jakmile se setkají s knězem, který je jim sympatický, tak se jejich víra oživí. Čím víc je církev přijímá, tím víc věří v Boha. Do kostela se chodí "s přáteli" a "na kněze". Jakoby existence Boží závisela na knězových lidských kvalitách.\nŽidli vyrobí truhlář. Vystaví ji, aby ji potenciální zákazníci dobře viděli. Časem se nějaký zákazník najde a židli koupí. Pak si ji odnese domů a spokojeně se na ní posadí. Další den však jeho byt vyhoří a z židle zbydou jen ohořelé kusy. Židle putuje do kontejneru. V kontejneru si ji však všimne jakýsi potřeštěný umělec, ve kterém ta ohořelina vyvolává silné dojmy zkázy a rozhodne se židli nafotit a fotky vystavit. Výstava má ohromný úspěch a oběhne celý svět. Náhodou ji také shlédne divoch z pralesa, který židli v životě neviděl a ani nepotřeboval, protože každý slušný člověk přece sedává hezky na zemi, a velice se podiví, proč si ti podivní lidé s takovouhle věcí dali tolik práce.\n1) Truhlář židli vyrobil, protože ji chce prodat. Smyslem židle je tedy upoutat zákazníka a být prodána. Zákazník potřebuje doma víc míst na sezení, smysl koupené židle tedy je sloužit jako místo k sezení. Když však shoří, tak už se na ní sedět dobře nedá. Naopak překáží a je vyhozena. Znovu nabývá smyslu v očích umělce a pozbývá v očích divocha. Lidé jsou mírou smyslu židle.\n2) Smysl židle je, že se na ní sedí. Truhlář to dobře ví a proto ví, že je schopen židli prodat. O zákazníkovi netřeba mluvit. Po shoření ovšem židle ztrácí svoji židlovitost. Ukrývá v sobě však netušenou krásu. Stává se uměleckým předmětem. Hloupý divoch to však není schopen poznat. Smysl židle je neměnný a v židli samé.\nV osobního Boha sice nevěřím, ale myslím, že tu je něco vyššího.\nNedivím se nikomu, že nevěří v osobního Boha. Vždyť k Jeho potvrzení by stačil třeba jen krátký osobní rozhovor. (Ne monolog, případně dialog člověka se sebou.) Ale divím se, když někomu nestačí poznání, které má a potřebuje si vymýšlet poznání, které nemá. Věda prý nedává odpověď na všechny otázky. Pravda pravdoucí, jenže dává je snad někdo jiný? To raději dobře ohraničené nic, než vyspekulovaný nesmysl. V náboženství není moudrost, ale moudrost lze z náboženství vyrobit a nebo aspoň říci jeho jazykem.\nA v co věřím já? No to je teda otázka. V nic speciálního, samé takové obyčejné věci, vážně nevím, proč vás to tak zajímá. Je to dneska nějaká móda, že má každý nějaké náboženství. Já prý věřím v materialismus. Ha, ha. Tak ne, prý věřím v sebe sama. HA, HA. Ale v peníze určitě. Nebo aspoň v energii, vibrace, ufony, cokoli, prosíím.\nSymboly otevírají hlubší souvislosti.\nJedním z biblicko-apologetckých argumentů je tvrzení, že Bibli je třeba chápat převážně symbolicky. A že je to dobře, že to tak Bůh zařídil. Konečně, o tak složitých věcech, jako je Bůh se ani jinak než symbolicky hovořit nedá. K tomu se často přidá tvrzení, že lidský rozum je nedokonalý a že se slovy můžeme Bohu přiblížit, nikdy jej však obsáhnout.\nZdání složitosti se snaží věřící vytvořit, aby měli aspoň nějakou výmluvu. Dobře použité symboly skutečně mohou napomoci pochopení složitých věcí. Symbol sám však musí zůstat symbolem a nehrát si na něco víc, na samu skutečnost, kterou má odrážet. Co se dá řící symbolicky, dá se říci i přímo. Je to sice obtížnější, ale bez toho se jen utopíme v moři možných interpretací a "chápání".\nKlasický příklad je Boží všemohoucnost. stará logická hříčka se pak ptá, zda všemohoucí Bůh může stvořit kámen, který by nebyl s to zvednout. Z tohoto "paradoxu" plyne poučení, že všemohoucnost vzatá doslova a důsledně je nesmysl. To ovšem znamená, že stejně jako Bůh není kulatým čtvercem, nemůže být ani všemohoucí. Nebo jinak řečeno, musíme všemohoucnost nějak omezit, aby dávala nějaký smysl. Na tomto místě se ateista pobaveně usměje a vyzve teistu, aby se začal snažit. Jenže teista se také pobaveně usměje a odvětí, že náš rozum je nedokonalý a že náš pojem všemohoucnosti je pouze analogií skutečné Boží vlastnosti, které my nedokonale nazýváme všemohoucnost.\nPodle jeho "teorie" je "Ježíš" původně název halucinogenní houby.\nBůh v Acid House\nV první z filmových povídek filmu Acid House se hlavní hrdina setká s Bohem. Setká se s Ním poté, co jej vyhodili z fotbalového mužstva, z domova, opustila jej holka, pobyl na policejní stanici a vyhodili ho z práce. Bůh ovšem vypadá jinak, než si myslel. Bůh je sice všemohoucí, ale je to také zlomyslný a líný podivín. Hlavnímu hrdinovi nejprve vyčte jeho lenost a neschopnost postavit se osudu, potom se přizná, že je sám taky takový (koneckonců lidstvo stvořil ke svému obrazu) a že ho to štve. Že má sice na víc, ale není svobodný, není schopen to využít. Na světě "Bohu" ani tak nevadí padouši, ale spíše nuly, protože mu připomínají jeho samotného. Nenávidí Nietzscheho ne proto, že by o něm lhal, ale protože to chápe jako výsměch. "Bůh" není mrtvý, je to s ním mnohem horší. Svůj hněv proti sobě ale "Bůh" obrátí proti hlavnímu hrdinovi a promění ho v mouchu.


Jak vypnout dělení slov v aplikaci Word 2013\nPoslední aktualizace: 23. února 2017\nMožná zjistíte, že v aplikaci Word 2013 musíte vypnout dělení slov, pokud váš dokument automaticky zahrnuje spojovníky za slova, která se dělí mezi řádky. Existují dva různé způsoby, jak může Microsoft zpracovat slova, která se nehodí na jejich původní řádky. Program může buď přesunout celé slovo na další řádek, nebo může slovo dělit slovem tak, aby jeho část byla na původním řádku a zbytek slova na dalším řádku.\nRůzní lidé budou mít různé preference pro toto chování, takže je to něco, co si můžete sami nakonfigurovat. Pokud tedy Word v současné době používá spojovníky, kroky v našem průvodci níže vám ukážou změny, které je třeba provést, abyste vypnuli dělení slov v aplikaci Word 2013.\nZastavte aplikaci Word používat pomlčky v aplikaci Word 2013\nKroky v tomto článku vám ukážou, jak zabránit tomu, aby aplikace Microsoft Word 2013 nerozdělovala slova, pokud se nevejdou na jejich původní řádek. Jakmile vypnete dělení slov, Word automaticky přesune slovo na další řádek.\nKrok 1: Klikněte na kartu Rozvržení stránky v horní části okna.\nKrok 2: Klikněte na tlačítko Dělení slov v části Nastavení věku navigační pásky.\nKrok 3: Klikněte na možnost Žádná .\nWord potom automaticky aktualizuje celý dokument, aby odstranil všechny použité dělení slov. Pokud chcete raději upravit způsob, jakým aplikace Word zpracovává možnosti dělení slov, než je zcela vypnout, můžete místo toho vybrat možnost Automatická nebo Ruční. Pokud místo toho klepnete na tlačítko Možnosti dělení slov, zobrazí se vám nová nabídka, která vám umožní další kontrolu dělení slov v aplikaci Word 2013.\nShrnutí - jak vypnout dělení slov v aplikaci Word 2013\nKlikněte na tlačítko Dělení slov .\nKlikněte na možnost Žádná .\nMáte několik dokumentů, které chcete rychle zkombinovat do jednoho? Naučte se, jak kombinovat dokumenty v aplikaci Word 2013 a ušetřit si čas.\nCo je IconShock? (& Získejte zdarma sadu ikon!) 13 nejlepších způsobů, jak se naučit mřížku CSS Jak filtrovat neznámé odesílatele ve zprávách na iPhone 6 Týdenní freebies: 30 krásných textur Bokeh\nJak znovu stáhnout televizní epizodu do vašeho iPhone 5


Projekt PARAGRAF 11/55 – plakát A4 – A2, ročník 2005/2006\nProjekt PARAGRAF 11/55 – diplom A4, ročník 2005/2006\nProjekt PARAGRAF 11/55 – pohlednice a plakát – A2, ročník 2005/2006\nReklamní a PR komunikační agentura SILVER B.C. v Ostravě nabízí služby v oblasti komunikace, PR a …\nProjekt PARAGRAF 11/55 – odpovědní lístek, ročník 2005/2006\nNápojový lístek baru U Rudolfa\nBar u Rudolfa nacházející se v centru Havířova nabízí pestrou škálu nealkoholických a alkoholických nápojů, včetně nabíd …\nPlakát Philip Morris Ballet Flower Award 2004\nplakát do metra, formát 480×480 mm\nČasopis MISTR – měsíčník\nFirma INFO NAVIGATOR s.r.o. navrhuje, vyrábí a distribuuje značkové pracovní oděvy a ochranné pracov …\nLeták A6 na kuchyňské studio Impro\nFirma Impro nábytek je na českém trhu od roku 2001. Zaměřuje se převážně na výrobu kuchyňských linek …\nNabídková brožura motocyklů firmy INFO NAVIGATOR s.r.o.\nFirma INFO NAVIGATOR s.r.o. navrhuje, vyrábí a distribuuje značkové pracovní oděvy a ochranné pracovní pomůcky určené pro všechny profesní oblasti. Vý …\noriginální PF 2004 – KOMA-Ložiska s.r.o.\nKOMA – Ložiska s.r.o. – tradingová společnost dodávající široký sortiment komponentů pro strojírenské podniky. Zajištění …\nProjekt PARAGRAF 11/55 – plakát A4 – A2, ročník 2004/2005\nProjekt PARAGRAF 11/55 – složka A4, ročník 2004/2005\nProjekt PARAGRAF 11/55 – pohlednice a plakát – A2, ročník 2004/2005\nProjekt PARAGRAF 11/55 – odpovědní lístek, ročník 2004/2005\nInzertní noviny Pouto\nRegionální inzertní noviny pro Moravu a Slezsko.\nSložka s výsekem Kazuist\nLeták A4 – skládačka společnosti Fedák\nSpolečnost se zabývá výrobou nízkoenergetických domů. Firma nabízí všem zájemcům o nízkoenergetické domy účinnou pomoc při zajišťování projektové doku …\nVizitka Espinoza, s.r.o.\nFirma Espinoza s.r.o. vznikla v listopadu 2000 a v roce 2007 zahájila činnost v nové provozovně v Českém Těšíně pro zaji …\nLeták výroby armovaných hadic Espinoza, s.r.o.\ndesign, tisk produktového letáku, formát A4\nVýroční zpráva 2002 – ČKD VAGONKA, a.s.\nAkciová společnost ČKD VAGONKA, se sídlem v Ostravě je přímým pokračovatelem tradice výroby osobních kolejových vozidel s výrobním programem orientovaným na produkty v oblasti elektrických jednotek pro příměstskou dopravu, motorových souprav, lehkých regionálních vozidel a osobních přípojných vozů, včetně zajišťování kompletního servisu vozidel.\nProjekt PARAGRAF 11/55 – plakát A4 – A2, ročník 2003/2004\nProjekt PARAGRAF 11/55 – diplom A4, ročník 2003/2004


Srí Lanka hlásí vítězství nad povstalci - Tiscali.cz\nSrí Lanka hlásí vítězství nad povstalci\n19. 5. 2009 18:24 - Aktuality autor: red\nSrílanský prezident Mahinda Radžapakse v úterý v tamním parlamentu vyhlásil vítězství vládních sil nad tamilskými povstalci a definitivní "osvobození země od terorismu".\nPo rozporných zprávách z posledních dnů zároveň srílanská armáda potvrdila, že vůdce rebelů Vélupilláí Prabhákaran byl skutečně v bojích zabit. Zprávy, že Prabhákaran je mrtvý, se objevily už v neděli. V pondělí pak média s odvoláním na armádní zdroje přinesla "zaručené informace" o jeho smrti s popisem, jak byl zabit. Separatistická organizace Tygři osvobození tamilského Ílamu (LTTE) ale na svých webových stránkách tvrdila, že "milovaný vůdce je naživu, v bezpečí a daří se mu dobře". Slíbila zároveň, že bude pokračovat v boji "za důstojnost a svobodu pro tamilský lid". Žádné podrobnosti ani důkazy na podporu tvrzení, že vůdce žije, ovšem organizace neuvedla. Velení armády posléze oznámilo, že mezi stovkami zabitých povstalců bylo nalezeno Prabhákaranovo tělo. "Tělo jsme identifikovali," sdělil generál Sarath Fonseka v rozhlasovém vysílání. Záběry mrtvého vůdce LTTE už odvysílala i srílanská televize. Prabhákaran se svým typickým knírem na nich má otevřené oči, oteklý obličej a ustřelený vršek hlavy. Naprosté vítězství nad LTTE oznámila srílanská armáda po pondělní kataklyzmatické bitvě, která poprvé od roku 1983 vrátila celé území Srí Lanky pod vládu v Kolombu. Státní televize odvysílala záběry slavících a do vzduchu střílejících vojáků, z nichž někteří jsou na pohled tak mladí, že ještě nemohli být na světě, když LTTE zahájila v roce 1983 boj proti vládě. Prezident Radžapakse ve svém projevu prohlásil, že poprvé po třiceti letech je země opět jednotná. "Osvobodili jsme celou zemi od terorismu LTTE," řekl a zároveň na oslavu ozbrojených sil vyhlásil na středu státní svátek. Prezident ale zdůraznil, že válka nebyla vedena proti tamilským obyvatelům. "Naší snahou bylo zachránit tamilský lid od krutého panství LTTE. My všichni teď musíme žít v rovnocenném vztahu v této svobodné zemi," řekl a slíbil urychlené zajištění návratu do domovů pro 150.000 Tamilů, kteří jsou nyní v provizorních táborech. Vyzval zároveň mezinárodní investory, aby přišli na Srí Lanku a svými investicemi pomohli při obnově. "Toto je naše země, toto je naše vlast. Měli bychom v této zemi žít jako děti jedné matky, bez rozdílu rasy, kasty či náboženství," prohlásil v tamilštině Radžapakse, který je Sinhálec. Radžapakse v minulosti naznačil, že po válce bude s tamilskou komunitou jednat o nějaké formě společné vlády. V dnešním projevu pak upozornil na nutnost dohody. "Musíme najít řešení tohoto konfliktu na domácí půdě. Toto řešení by mělo být přijatelné pro všechny komunity. Musíme najít řešení založené na filosofii buddhismu." Prezident popřel, že by na Srí Lance panovalo etnické napětí. "V zemi nejsou žádné menšinové komunity. Jsou tu jen dvě komunity - jedna miluje tuto zemi a ta druhá nikoli." Příšlušníci LTTE bojovali tři desítky let za ustavení samostatného státu tamilské menšiny na severu a východě ostrova. Tvrdili, že vláda staví hinduistické Tamily na okraj společnosti, v níž převažují Sinhálci vyznávající buddhismus. Z nevýznamného gangu udělal Prabhákaran v 70. letech jednu z nejobávanějších povstaleckých organizací na světě. Na vrcholu moci měl pod kontrolou rozsáhlé území na severu ostrova a ovládal několikatisícovou armádu povstalců, která měla dělostřelectvo a námořní i leteckou jednotku. Jeho muži provedli stovky sebevražedných atentátů a mimo jiné v roce 1991 zavraždili někdejšího indického premiéra Radžíva Gándhího. Kromě toho mají na svědomí i násilné verbování dětských bojovníků. Prabhákaran nechal zavraždit řadu šéfů místních komunit, kteří představovali hrozbu pro jeho vládu. Mnoho dalších odešlo do zahraničí. S bojovou aktivitou tamilských povstalců je za čtvrt století spojována smrt více než 70.000 lidí. V posledních měsících kvůli bojům 265.000 etnických Tamilů opustilo své domovy a mnozí byli nuceni se uchýlit do přeplněných táborů na severu ostrova. Při vládní ofenzivě bylo v posledních dnech zabito několik vůdců LTTE, včetně Prabhákaranova nejstaršího syna Marka Anthonyho, a tuto neděli Tygři uznali svou porážku. Západní velmoci vyzvaly srílanskou vládu, aby zapojila tamilskou komunitu do budoucnosti země a dosáhla usmíření. "Toto je pro Srí Lanku příležitost jak otočit list za minulostí a vybudovat zemi ukotvenou v demokracii, toleranci a respektu k lidským právům," řekl mluvčí amerického ministerstva zahraničí Ian Kelly. Británie, EU a OSN ovšem nadále vyzývají k prošetření případných porušení zákonů na ochranu lidských práv během posledních bojů na ostrově.


Domů Ubytování Chalupy Jizerské hory Jizerská chalupa\nVelké Hamry 46845 www.jizerskachalupa.cz\nMob.: +420 608 370 390\nMob.: +420 731 484 710\n49.48399194 18.40608389 Zobrazit na mapě Ceník Služby v okolí\nBazén 9,0 km\nHodláteli sebou vzít i svého čtyřnohého mazlíčka, je nutné tuto skutečnost předem oznámit.\nSkutečnou chloubou domu je kuchyně navazující na prostornou světnici. Majitelé se snažili, aby tyto prostory navázaly na horskou atmosféru a tak se můžete posadit ke 120 let starému, kompletně zrestaurovanému stolu, kolem něhož stojí podobně zrestaurované židle. Vybavení kuchyně má ovšem všechno co moderní kuchyně vyžaduje, takže nemějte obavy, že budete vařit jak za starých časů. K dispozici je retro lednice, mikrovlnka,sporák se sklokeramickou deskou, el. trouba, rychlovarka a další vybavení včetně pánví, hrnců, talířů, příborů, sklenic... Mytí nádobí vám usnadní vestavěná myčka.\n- na zahradě malý bazén\nAlbrechtice v Jizerských horách Bedřichov Desná Jablonec nad Nisou Janov nad Nisou Josefův Důl Černousy Lučany nad Nisou Rádlo Smržovka Tanvald Nové Město pod Smrkem


4-6 let – 2. stránka – Blog Linky bezpečí\n3 VĚCI, NA KTERÉ SE NA LINCE MŮŽETE SPOLEHNOUT\n25. 2. 2022 5 minut čtení\n12-18 let 4-6 let 7-11 let Novinky od Linky\nLinka bezpečí, stejně jako mnoho jiných krizových linek, je tu proto, aby podpořila dítě či mladého člověka, který se ocitl v náročné životní situaci. Potřebuje něco probrat, je zaplavený těžkými pocity a zároveň je připraven nechat si pomoci. Někdy by téma vydrželo i do druhého dne, někdy ne. Nezapomínejme, že o těžkých věcech se těžko mluví. Odhodlání se svěřit může být za 10 minut pryč. Nehledě na vysoce akutní situace typu sebepoškozování nebo chuť se zabít. Proto jsou tu krizové linky, které jsou snadno dostupné právě tehdy a právě tam, kdy to volající potřebuje. A jak dostupná je Linka bezpečí a Pokračovat\nVěděli jste, že ponocování v dětství má vliv na tělesnou výšku v dospělosti?\n15. 2. 2022 5 minut čtení\n0-3 roky 4-6 let 7-11 let\nNejvětší množství růstového hormonu je totiž produkováno v noci. Nejde ale jen o spánek samotný, ale také o usínání v ten správný čas. Což je „včas“. Čím dříve chodí děti spát a čím déle spánek trvá, tím více růstového hormonu tělo vyrobí, zpracuje a dítě tak následně roste. Množství růstového hormonu v těle je dáno naší genetikou. Existují ale také přirozené způsoby, jak jeho produkci můžeme podpořit. Pokračovat\nMoje dítě je šikanováno – co mám dělat?\n10. 1. 2022 5 minut čtení\n12-18 let 4-6 let 7-11 let\nNikdo z nás rodičů nechce, aby bylo jeho dítě šikanováno. Přesto se to děje a téměř na každé škole se se šikanou setkáme. Pojďme se podívat na to, jak šikanu rozeznat od pošťuchování, čím je typická. Jak jako rodiče můžeme být svému dítěti nápomocní. A co můžeme požadovat po učitelích a vedení školy při systematickém řešení šikany. Pokračovat\nZuzana Karásková Ulbertová\nMami, tati, mám depku\n27. 10. 2021 5 minut čtení\nDeprese je závažné psychické onemocnění a zdaleka jím netrpí jen dospělí. Týká se i dětí a dospívajících. Odlišit ji od smutné nálady nebo vzteku není jednoduché. Ale možné. Neléčená deprese má významný dopad na kvalitu života dětí. Dochází ke ztrátě radosti ze života, nenávisti k sobě, zhoršení vztahů s blízkými, zažívání pocitu osamělosti, sebepoškozování nebo sebevražedným myšlenkám a opakovaným pokusům se zabít. Kdy být na pozoru a jak vyměnit bezmoc za pomoc? Pokračovat\nKyberšikana: nový rozměr ovládání\n7. 10. 2021 9 minut čtení\nDny, kdy slovo šikana patřilo fyzicky jen do školních tříd a skříněk, jsou již dávno pryč. S rozmachem technologií se do digitálního světa přesunulo to dobré a zajímavé, ale najdeme v něm i odvrácenou stranu anonymních radovánek a sociálních sítí. V čem je to jiné? Na co si dát pozor? A jak se bránit, když už jste uvízli? Pokračovat\nSyndrom zavrženého rodiče – vliv na dítěte v dospělosti (3. díl)\n1. 10. 2021 5 minut čtení\nSyndrom zavrženého rodiče (anglicky Parental Alienation Syndrome – PAS) – je jev, kterého si jako první všiml a popsal americký psychiatr R. A. Gardner na počátku 80. let a my jsme se s ním blíže seznámili v předchozích dvou článcích. Dnes se podíváme na to, jak se Syndrom zavrženého rodiče nejčastěji projevuje a také, jaké dopady má na děti v jejich dospělosti. Pokračovat\n9. 9. 2021 8 minut čtení\n0-3 roky 12-18 let 4-6 let 7-11 let\nŘešíte s bývalým manželem či partnerem, jak si co nejšetrněji a nejohleduplněji předávat děti po rozvodu při střídavé péči? Je předávání dětí ve Vašem případě situací plnou stresu, napětí, křiku a pláče či psychosomatických obtíží u všech zúčastněných? Nejste schopni se s partnerem v klidu dohodnout jak, kdy a kde si děti předávat? Rozstěhovali jste se s otcem či matkou svého dítěte těsně po jeho narození, do dnešního dne nemělo s druhým rodičem žádný kontakt a nyní je zájem ze strany druhého rodiče vztah s dítětem navázat? Případně Vás dítě delší dobu nevidělo z důvodu pracovního či zdravotního odloučení. Či dokonce i několik let z důvodu, že Vám Pokračovat\nŠkolní fobie aneb když dítě nechce do školy\n30. 8. 2021 4 minuty čtení\nŠkolní fobie je něco, s čím se řada dětí potýká. Jedná se o velký strach ze školy, školního prostředí, třídního kolektivu či nějaké části dění ve škole. Strach je zdravá a přirozená emoce. Když ale přeroste ve velkou úzkost, začíná omezovat a jako nebezpečné vnímáme i obvyklé situace, pravděpodobně se jedná o fobii. Fobie může mít různé projevy od úzkosti, pláče, strachu ze školy, přes odmítání, chození za školu až po agresivní chování ve škole. Pokračovat\n25. 8. 2021 6 minut čtení\nŽe si zvláštního jevu, který dostal název Syndrom zavrženého rodiče, jako první všiml, popsal a pojmenoval americký psychiatr Richard A. Gardner na počátku 80. let, víme z prvního dílu. Ten nás se zmíněným jevem seznámil, nastínil důvody, proč se jeden z rodičů uchýlí k této nekalé praktice a zejména naznačil, že se často zapomíná, že pomoci potřebuje nejen dítě, ale také rodič, který je „očerňován“. Pokračovat\n10. 8. 2021 6 minut čtení\nŽijeme ve společnosti, jejíž „akceptovatelnou“ součástí se stal sociální jev, který ještě poměrně nedávno byl zcela nepřijatelný a nešťastná manželství byla nucena dále fungovat. ROZVOD. Dnes má každý možnost z nefunkčního manželství odejít. Na druhé straně s sebou tento životní krok přináší zase jiná, zatím třeba i neznámá, úskalí a nepříjemnosti. Jedním z negativních jevů, který se objevil v souvislosti s rozvodem, ale i rozchodem partnerů, kde jsou již děti, je Syndrom zavrženého rodiče. Pokračovat\nBít, či nebít? Tři hlavní důvody, proč je vhodné a užitečné bít děti!\nKoronavirus: jak s dětmi doma situaci zvládnout?\n0-3 roky 12-18 let 4-6 let 7-11 let Tipy a rady\nZaujaly vás naše příspěvky?\nNenechte si ujít i další zajímavá témata, kterým se na Lince bezpečí věnujeme.


Kopecký: Na závodní dráze mě přitahuje adrenalin\nVelké Opatovice – /MLADÉ TALENTY BLANENSKA/ – Start. Závodní auto vyráží na dráhu jako blesk. Rovinka, zatáčky, průjezd cílem prvního kola a nájezd do dalšího. V kabině však nesedí žádný řidič. Na trati mezi sebou soupeří jen modely aut. Na kraji dráhy stojí muži s vysílačkami a řídí je. Pěkný fofr. Vždyť autíčka můžou svištět rychlostí přes sto kilometrů v hodině. „Je to pro mě obrovský adrenalin a zároveň zábava. Když chytnu na dálkovém ovládání volant, páčkou přidám plyn a závoďák vyrazí na dráhu, všechno kolem pro mě v tu chvíli přestává existovat," usmívá se Jaroslav Kopecký mladší z Velkých Opatovic.\nKarel Juřík je nadaným chemikem. Heyrovský by z něj měl radost\nMíchov /MLADÉ TALENTY BLANENSKA/ - Devatenáctiletého Karla Juříka z Míchova různé chemické pokusy bavily už v dětství. Jako žák základní školy sbíral ocenění v soutěžích zaměřených na chemii a pokračoval v tom i při gymnaziálních studiích. Nyní má před sebou jako student čtvrtého ročníku boskovického gymnázia maturitu a po ní jasný plán chce studovat Fakultu chemickou Vysokého učení technického v Brně. Blanenský deník Rovnost nadějnému chemikovi věnuje další díl seriálu Mladé talenty.\nVýroba náušnic a hrnků? Pro Ivu Horákovou ten nejlepší relax\nZávist /MLADÉ TALENTY BLANENSKA/ – Z drátků, korálků, kousků látky nebo třeba z plastu dokáže vykouzlit krásné náhrdelníky a náušnice. A hlína se v jejích rukou mění na tradiční venkovské výrobky, jaké měly na chalupě naše babičky. Vášní dvacetileté Ivy Horákové ze Závisti se stala výroba šperků a keramiky. Že se chce svému koníčku věnovat naplno, si uvědomila na tříměsíčním pracovním pobytu v Anglii, ze kterého se vrátila teprve nedávno. „S přítelem jsme odjeli do Birminghamu. Pracovala jsem tam pro jednu doručovatelskou společnost a zadávala zakázky do počítače. Zdokonalila jsem se tam v angličtině a poznala nový kus světa. Zároveň jsem ale pochopila, že stereotypní práce není pro mě. Potřebuji se plně věnovat něčemu tvůrčímu, za čím je vidět konkrétní výsledek. Jinak bych nebyla šťastná. Proto jsem si založila živnost," vysvětluje Horáková.\nBlanensko /PO STOPÁCH SMÍRČÍCH KŘÍŽŮ/ – V seriálu Blanenského deníku Rovnost Po stopách smírčích křížů přiblížíme putování Zdeňka Přibyla z Ráječka. Ten se cestám za nevšedními památkami věnuje posledních šest let a za tu dobu už dorazil, často na kole, téměř ke dvěma stovkám smírčích křížů a křížových kamenů. Doprovod mu na výpravách dělá manželka Lea a kamarádi. Po stopách těchto památek se vydáme nejen na Blanensku, ale také v dalších okresech. „V dnešním díle se podíváme do obce Polná na Chebsku a do Aše," přiblížil další zajímavé putování za kamennými památkami Zdeněk Přibyl z Ráječka.\nKoudelka: Živit se jako účetní? Doufám, že zůstanu u fotbalu\nSuchý /MLADÉ TALENTY/ – Skóroval na mistrovství světa i na mistrovství Evropy. Odtud si navíc přivezl bronzovou medaili. V malé kopané se fotbalista Jan Koudelka ze Suchého svou dravostí, rychlostí a čichem na góly prodral až do reprezentace. Společně s dalšími spoluhráči z Blanenska Ondřejem Paděrou a Davidem Bednářem. Ve velkém fotbalu to talentovaný hráč dotáhl mezi muži zatím do třetí ligy, kde střílí góly za Prostějov a ještě vypomáhá o několik soutěží níž mateřským Boskovicím. „Nabídka z vyšší soutěže zatím nepřišla. Uvidím, co bude po konci sezony v Prostějově. Zatím to neřeším," říká Koudelka.\nBlanensko /PO STOPÁCH SMÍRČÍCH KŘÍŽŮ/ - V seriálu Blanenského deníku Rovnost Po stopách smírčích křížů přiblížíme putování Zdeňka Přibyla z Ráječka. Ten se cestám za nevšedními památkami věnuje posledních šest let a za tu dobu už dorazil, většinou na kole, ke dvěma stovkám smírčích křížů a křížových kamenů. Doprovod mu dělá manželka Lea a kamarádi. Za kamennými památkami se turista z Ráječka vydává do různých koutů republiky. „V tomto díle se vypravíme do obcí Dudín a Jiřín na Jihlavsku," přiblížil nové putování Přibyl.\nZbilidy: kříž připomíná smrt pocestného\nBlanensko /SERIÁL PO STOPÁCH SMÍRČÍCH KŘÍŽŮ/ – V seriálu Blanenského deníku Rovnost Po stopách smírčích křížů přiblížíme putování Zdeňka Přibyla z Ráječka. Ten se cestám za nevšedními památkami věnuje posledních šest let a za tu dobu už dorazil, většinou na kole, ke dvěma stovkám smírčích křížů a křížových kamenů. Doprovod mu dělá manželka Lea a kamarádi. Za kamennými památkami se turista z Ráječka vydává do různých koutů republiky. „V dnešním díle se vypravíme do obcí Bílý Kámen a Zbilidy na Jihlavsku," přiblížil nové putování Přibyl.\nDvořák: Vyhovuje mi, že běžím jen sám za sebe\nBoskovice /SERIÁL MLADÉ TALENTY/ – Startovní výstřel. Z bloků vyrazí jako raketa a o chvíli později už protíná cílovou šachovnici. Tohoto chlapíka byste na tartanové dráze doháněli horko těžko. Vždyť stovku umí kolem jedenácti vteřin. Moc dobře to vědí i jeho protihráči na fotbalovém trávníku. Těm totiž Filip Dvořák taky často frnkne s míčem na noze a dá gól. „Atletika mě baví víc jak fotbal. Na dráze běžím sám, a když něco pokazím, tak se můžu zlobit jen na sebe," říká sedmnáctiletý sportovec z Boskovic. Nadějnému atletovi patří další díl seriálu Blanenského deníku Rovnost Mladé talenty.\nŠmídl: Volejbal je pro mě na prvním místě\nOstrava, Letovice /MLADÉ TALENTY BLANENSKA/ - Rána jako z děla a eso. Za chvíli další. Dvoumetrový čahoun s třináctkou na dresu otáčí tvrdým podáním téměř ztracený zápas. Osmnáctiletý volejbalista Matěj Šmídl odehrál první sezonu v extralize mužů. A vůbec ne špatně. V týmu Ostravy na sebe upozornil na postu univerzála. Nejen svou výškou, ale hlavně výkony. „Volejbal je pro mě na prvním místě. Chci, aby to bylo mé povolání, a udělám pro to maximum. Sen je samozřejmě zahraniční angažmá a také dostat se do nároďáku mezi muži," říká Šmídl, který už od mládežnických kategorií hraje v reprezentačních výběrech.\nBlanensko – /FOTOGALERIE/ – V seriálu Blanenského deníku Rovnost Po stopách smírčích křížů přiblížíme putování Zdeňka Přibyla z Ráječka. Ten se cestám za nevšedními památkami věnuje posledních pět let a za tu dobu už dorazil, většinou na kole, ke dvěma stovkám smírčích křížů a křížových kamenů. Doprovod mu dělá manželka Lea a kamarádi.\nKamila Hrnčířová z Boskovic skládá písničky a boduje i ve volejbalu\nBoskovice /MLADÉ TALENTY BLANENSKA/ – Hraje na kytaru, zpívá, skládá melodie i texty písniček, je členkou prvoligového volejbalového týmu, píše povídky, láká ji divadlo, zájemcům vytvoří na hlavě dredy. Studentka druhého ročníku boskovického gymnázia Kamila Hrnčířová toho v sedmnácti letech zvládá hodně. „Asi bych se měla rozhodnout, čemu se naplno věnovat. Mám pocit, že toho dělám dost, ale nic pořádně," říká dívka. Blanenský deník Rovnost jí věnuje další díl seriálu Mladé talenty.