svatý Augustin, judaismus a křesťanství - AUGUSTIN A APOŠTOL PAVEL - sv.Augustin a vliv sv.Pavla\nÚvod » AUGUSTIN A APOŠTOL PAVEL » sv.Augustin a vliv sv.Pavla\nsv.Augustin a vliv sv.Pavla\nMyšlenky a dedukce\nÚvodem dnešního zamyšlení je možná vhodné znovu připomenout, že hlavní smysl našeho zájmu a práce je hledat pravdu o životě a díle našeho velkého vzoru svatého Augustina, který byl rozsahem své práce a významem pro učení církve hned po apoštolovi Pavlovi jednoznačně největší osobností křesťanství prvních devíti století své existence. Zatímco svatý Pavel na svojí teologii, zrozenou na základě jedinečného mystického zážitku v syrské poušti založil a vystavěl základy veškerého křesťanství, Učitel a Otec církve Augustin nejvýznamnějším přínosem na apoštolovy základy navázal a pokračoval v práci na upevnění a další stavbě církve. Celých devět století až do doby filozofa svatého Tomáše Akvinského stálo církevní učení na apoštolově a Augustinově teologickém učení. Velký italský dominikán se mimo jiné inspiroval z jeho učení mnohými myšlenkami a konstrukcemi, a stejně jako on byl ovlivněn novoplatonismem (Plótínos), a dále aristotelismem - učením řeckého filozofa Aristotela, nejvýznamnějšího žáka Platóna, který zase významně ovlivnil filozofické myšlení Augustina. Vliv řecké filozofie na učení církve je tedy jednoznačný. V prvních stoletích církevní učení čerpalo především z Pavlových listů, a z na ně časově navazujících, radostných zvěstí čtyř vybraných evangelistů – nejprve to bylo Markovo kolem roku 70, tedy až po Pavlově úmrtí, dále na Marka navazující Matoušovo přibližně z roku 80, po něm evangelijní spis jeho známého, evangelisty Lukáše, a nakonec radostná zpráva Janova, pravděpodobného presbytera z Efezu asi z roku kolem 95 po Kristu. O více než tři sta let později na ně výrazným způsobem navázal Aurelius Augustinus.\nChceme-li získat nějaký možná novější pohled, nebo jen potvrdit svůj dosavadní názor na Augustinův život, nebo učení, a tím se zpět přes svatého Pavla dostat v podstatě až na samé základy křesťanství, nemůžeme pracovat se současností, ani se pokoušet nahlížet do budoucnosti, nýbrž je potřeba vrátit se zpět do minulosti, a tam si buď naše názory a přesvědčení jen potvrdit, nebo tam začít hledat pohled nový a vytvořit si tak nový vztah ke starému. Dánský filozof a teolog Sören Kierkegaard jednou uvedl: „ Máme-li se od velikánů opravdu něčemu přiučit, musíme si dát dobrý pozor na začátek “. Jelikož se chceme nejen přiučit, ale stále učit od velikána Augustina, který své vědomosti získal z církevního učení postaveného na základech svatého Pavla, měli bychom našeho Učitele církve začít poznávat ne až po jeho konverzi, ani ne po jeho narození, ale už na začátku křesťanství. Teprve až několik roků po ukřižování Krista Ježíše se především díky svatému Pavlovi začalo rodit hnutí vyznavačů Krista, ze kterého postupně vzniklo křesťanství. A jestliže učení naší církve nepochybně stojí na Pavlových základech, a toto učení bezezbytku převzal Augustin, aby na něm dál pracoval, jakkoli to může znít podivně, mnohé z jeho učení hledejme už v prvních dnech po apoštolově vidění v damašské poušti. Uveďme si namátkou malou ukázku: Kdyby se svatý Pavel například někdy zmínil o Ježíšovi také v tom smyslu, že v jeho učení a odpovědích na často záludné otázky chybí jakákoli teorie, neprojevila by se určitým způsobem tato skutečnost za třistapadesát let později i v některých dílech našeho velkého teoretika poznání, teoretika milosti, teoretika dvou států, a podobně?\nJe ovšem zároveň zapotřebí poznamenat, že v tomto případě nesmíme špatně chápat výzvy starých proroků, vyzývající naopak k odvrácení od minulosti, a ke směrování života čelem k budoucnosti. Života současného se zřetelem na budoucnost nepochybně, ovšem v našem případě s myšlením v jistých prvcích podstatně ovlivněným učením svatého Augustina, ale zároveň s vědomostmi a názory získanými ne z často mysl deformující současnosti, ale právě ještě z předaugustinské minulosti, ze základů křesťanství.\nOtce církve ve finální době hledání pravdy nepochybně ovlivnila osobnost velké postavy církve a jeho současníka, velmi významného milánského politika a miláčka tamních obyvatel, nečekaně a na nátlak věřících v jednom okamžiku pokřtěného a vzápětí na biskupa vysvěceného Ambrože. Zde je nutné podotknout, že šlo o ovlivnění nepřímé a neosobní, protože biskup Ambrož dlouho nenalezl a také neprojevil k Augustinovi nějaký vřelejší vztah, ačkoli Augustin o něj tolik usiloval. Ve své dosud jen těžko překonávané a uhasitelné pýše a velkého sebevědomí pociťoval za správné, kdyby ho zpočátku Ambrož přijal alespoň jako nadaného a vzdělaného afrického kolegu řečníka. Dokonce není vyloučené, že Augustin se svými nezpochybnitelnými filozofickými vědomostmi možná pociťoval v tomto bodu mít nad biskupem částečně navrch. Nejnovější výzkumy však ukazují, že svatý Ambrož měl, jak mnozí předpokládali, velmi dobré znalosti i z této oblasti, tato skutečnost však dlouho nebyla příliš známa. Dokonce ještě ani dnes u většiny lidí nepatří k jeho proslulé politické obratnosti a udivující teologické zdatnosti, automaticky připočítávat i jeho filozofický potenciál. Augustina ani přes pozdější, ne vždy naprosto ideální (třebaže jen občasnou) politickou angažovanost, nelze mimo další skutečnosti také v tomto smyslu charakterizovat jako jeho milánského kolegu, ovšem v jeho případě dokonce ani tak, jako je často uváděn – jako teologa a filozofa. Ani jeho opačná charakteristika filozofa a teologa by asi nebyla zcela správná, v jeho případě šlo o zjevnou a svým způsobem ideální a srozumitelně jen těžko pojmenovatelnou symbiózu obojího, přestože později renesanční doba mezi 14. a 17. stoletím, a později osvícenecká doba vlny ateismu mezi 17. a 18.stoletím této charakteristice v době velkého zeslabení církevního vlivu a učení příliš nepřála. Víc než jasně však tuto možnost koexistence ve svých dílech dokázal.\nPřeskočíme-li přibližně dva, tři roky dopředu od jeho konečného poznání, nalezneme už Augustina ve společnosti svého syna, několika přátel, kteří s nám žili už v Miláně, a také několika nových členů v domácí komunitě ve svém rodném městě v Thagaste. Mezi pohřbením své matky Moniky, která zemřela v Ostii u Říma, a mezi příznivými okolnostmi umožňujícími odplutí do vlasti uplynul téměř rok a o této době strávené celou skupinou v Římě, nevíme téměř nic. S pravděpodobností na hranici jistoty však můžeme o Augustinovi říci, že tuto dobu využil mimo jiné především převáděním svých dávných snů ve skutečnost. Už od svých dvaceti let snil a několikrát se z mnoha důvodů téměř vždy neúspěšně pokoušel založit určitou uzavřenou skupinu filozofujících přátel podle některého řeckého vzoru. Tehdy ještě u něho jakékoli náboženství nemělo téměř žádnou hodnotu a nebylo cílem jeho zájmů a snad ovlivněn filozofy už tušil, že každé náboženství je vlastně výhradně lidská záležitost a žádné není zjevené Bohem. Ovšem samotný Bůh v podání řecké filozofie, respektive v podání Sókrata, jeho žáka Platóna a poté Platónova žáka Aristotela, bylo téma nepřehlédnutelné a zároveň pevně a natrvalo uchvacující jeho velkého ducha. V Římě tedy jako čerstvý konvertita, výrazně ovlivněn řeckou filozofií, hledal v místních a okolních klášterech a dalších podobných komunitách inspiraci ke konečnému uskutečnění zmíněného snu z mládí, nyní však už v trochu jiné podobě. Pokud mu to bylo umožněno, různá společenství tohoto typu osobně navštěvoval, a někde snad i několik dní pobyl, takže za dobu římského pobytu získal tolik organizačních a dalších zkušeností, aby poměrně jasně „věděl o co jde“ při založení, vedení, a při běžném životě uzavřené komunity mnišského typu. Zdá se, že nabyté zkušenosti doma v Africe dokonale zužitkoval a není nám nic známo o nějakých případných větších problémech, které by musel řešit ve své první komunitě.\nJisté problémy však mohly Augustinovi jako všeobecně nejvzdělanějšímu členovi skupiny (pomineme-li jeho věrného přítele Alypia) nastat, pokud se na něho nějaký spolubatr obrátil otázkou týkající se například podrobností kolem osobního (ještě neveřejného) života, dětství, rodiny, vlivu okolí, rodičů, výchovy, židovské kultury a prostředí, a podobně u samotného Ježíše Krista. Tedy tématu, který u Augustina, ostatně tak jako u jeho vzoru apoštola Pavla celkem logicky nebyl nikdy nosným bodem jeho zájmu či studií, ani později hlavním tématem jeho prací. Ty byly, velmi široce pojato, v celku spíše konfrontačního rázu, jak je vnímal po jeho smrti jeho první životopisec a klášterní bratr Possidius. Ten si s roztříděním obrovského díla svého představeného dlouho nevěděl rady, až nakonec dílo roztřídil do kategorií podle odpůrců, proti kterým jeho učitel bojoval. (Proti pohanům, proti astrologům, proti Židům, proti Manichejcům, proti Prisciliánům, proti Donatistům, proti Pelagiánům, proti Ariánům a proti Apollinaristům. V těchto dílech, nebo souběžně s nimi tématicky najdeme i jeho nejvýznamnější tituly jako například De Trinitate – O nejsvětější trojici, De Civitate Dei – O Boží obci, Enarrationes in Psalmos – Výklad Žalmů a mnohé další.)\nV Thagaste Augustin sice oplýval výbornými znalostmi hlavně řecké filozofie a jejím vztahem k Bohu, konkrétně o Ježíši jako Bohočlověku měl však především spíše základní znalosti, kterých nejvíce získal pravděpodobně od své matky na půlročním soustředění před křtem v Cassiciacu, pomineme-li jisté představy, získané ještě z kázání biskupa Ambrože. (Ještě za další téměř tři roky je při svém zcela nečekaném kněžském vysvěcení nucen požádat svého světitele hipponského biskupa Valeria o půlroční volno před zahájením své kněžské dráhy k získání a doplnění svých velmi skromných znalostí teprve v minulém století kanonizovaného Písma.) V jeho domácí novokřesťanské komunitě tedy musely být nosným tématem komunity především důkladné filozofické rozpravy (Augustin se v žádném případě nezabýval ani myšlenkou na to, že by snad někdy mohl být knězem), a diskuze - právě hlavně z řecké filozofie vyplývajících poznatků - o světě a Bohu. Tato látka byla učitelovi dlouho nejblíže, mimo svůj předchozí zájem také proto, že i jeho první a největší vzor, a nejčastěji citovaný autor svatý Pavel do svojí teologie zcela zjevně vložil tak velké množství (ideologizujícího) řeckého myšlení. Téma Ježíš Kristus, jeho poslání a působení bylo teprve nyní pro všechny výzvou k usilovnému studiu, k poznání a vzájemnému sdílení.\nKdyby někdo z bratrů v komunitě tehdy položil Augustinovi otázku, týkající se okolností vzniku jejich nedávno přijatého křesťanství, bylo by velmi zajímavé jeho slyšet odpověď. Není bohužel známo, zda tato otázka nepadla třeba už v Cassiciacu, a pokud ano, jestli na ní někdo z přítomných dokázal alespoň částečně uspokojivě odpovědět, není to však příliš pravděpodobné. Matka Monika byla sice vroucí křesťanka, ovšem analfabet a její křesťanství bylo výsledkem především upřímné a nezlomné víry a lásky v Boha a Ježíše Krista, a víc ke svému skutečnému vnitřnímu štěstí už znát nepotřebovala. Vše podstatné pro svoji víru znala především z nejrůznějších náboženských rozhovorů a z kázání. Augustinův vzdělaný přítel Alypius svůj vzor vždy pouze následoval, a to včetně jeho manichejství, ani u něho bychom znalosti z církevní historie neočekávali. A už vůbec ne u zbylých členů komunity, sice věrných přátel, ale svým intelektem - mimo Augustinova syna Adeodata - a vzděláním stojících pravděpodobně zcela mimo tuto trojici. Pokud by ovšem otázka historie a vývoje prvokřesťanství padla skutečně až doma v komunitě, tedy alespoň více než rok po „ponoření do víry“ na venkovském soustředění před skutečným ponořením do baptisteria u milánského dómu, byla by to už pro všechny přítomné, a to včetně Augustina, naléhavá výzva k intenzivnímu studiu a sdílení.\nTehdy ještě samozřejmě ne, ale brzy po svém hořce oplakaném kněžském vysvěcení pozdější Otec církve zcela a dokonale „zasvětil svůj život práci pro Boha a jeho církev“, jak mnohokrát prohlásil a také víc než jasně dokázal. Obojí mu bylo vším a mezi oběma pojmy vždy neodmyslitelně vnímal rovnítko. Ovšem ani potom se ve svém učení nijak podstatněji nezabýval okolnostmi spojenými se vznikem svého křesťanství a své upřímně milované církve. Ta stála pevně na učení evangelistů a apoštola a Augustin stál pevně na učení jejich, takže snad ani neviděl důvod jít zpět až k úplným kořenům Ježíšova hnutí a učení, a na hlubší studium mu vzhledem k jeho jiným prioritám pravděpodobně nezbýval čas.\nTehdejší autorita církve a její učení už významně privilegované římským státem byly pro Augustina nezpochybnitelnými pojmy a pokud se církevní učení opírá vedle evangelijních spisů především o učení apoštola Pavla, bude se o jeho učení opírat i on, a bude pro něho i stejně zásadní, jak také svým dílem dokázal. Svatý Pavel byl stejně jako Ježíš i jeho rodina a učedníci pravověrným obřezaným Židem řádně vykonávajícím všechny předpisy, snažící se žít životem podle Božích slov zaznamenaných v nejzákladnějším, nejautoritativnějším a nejposvátnějším textu v dějinách světa - v Tóře. Byl přibližně stejně starý jako Ježíš a na rozdíl od něho měl vystudované nadstandardní rabínské vzdělání, jako výrazný talent dokonce u nejvýznamnějšího jeruzalémského mudrce Gamaliela. Ten se později nečekaně a velmi zásadně zastal před rabínskou soudní veleradou sanhedrinem Ježíšových původních učedníků při jistém blíže neurčeném a pro ně nebezpečném konfliktu. Byli to ti učedníci, kteří po smrti svého rabbiho zůstali v Jeruzalémě a se svými přáteli každý den působili stejně jako ostatní Židé v Chrámě, aby tam konali své povinnosti a modlili se tam v určený čas předepsané modlitby s ostatními věřícími. I po tomto konfliktu se jejich život nijak nezměnil, všichni i nadále zůstali členy synagogy a navzdory své uplynulé tříleté působnosti s Ježíšem Nazaretským mohli dokonce i denně v Chrámě vyučovat!\nProslulý učenec Gamaliel byl farizej. Také Pavlův otec byl farizej a podle židovské tradice byl tedy zákonitě farizejem i jeho syn Saul (později mezi pohany už pod jménem Pavel). Farizejové byli ve skutečnosti značně odlišní od místy zkreslených novozákonních charakteristik, na kterých se paradoxně svým způsobem podílel sám rabínsky vzdělaný apoštol, bývalý člen právě farizejského uskupení. Byli především velmi horlivými (vzpomeňme pozdější Pavlovu horlivou misijní činnost, stejně tak i pozdější neúnavnou horlivost Augustina) studujícími Tóru a nadšenými obnovovateli často upadajícího a nedůsledného dodržování mnoha židovských tradic a předpisů. Ježíš z Nazaretu, zřejmě sám bez bližší příslušnosti k některé ze židovských skupin, měl na rozdíl od pozdějšího pavlovsko-křesťanského líčení s největší pravděpodobností právě k farizejům nejblíže a měl mezi nimi také nejvíc přátel. Pokud s nimi polemizoval, pak právě proto, že mu byli blízcí a záleželo mu na nich. Ke společnému stolu zvláště o šabatu se zvali pochopitelně jen přátelé a právě Ježíš s farizeji velmi často stoloval. Farizejové ho například o Pesachu přátelsky odrazovali od osudového vstupu do Jeruzaléma, stejně tak bychom pak farizeje spatřili za mimořádným, nakonec ale úspěšným jednáním o povolení k urychlenému uložení Ježíšova těla do hrobu a dokonce i za obstaráním tohoto místa a podobně. Ježíš a jeho rodina také praktikovali mnohé principy farizejského učení, především zbožnost, milosrdenství, a další, navíc byl stejně jako ostatní farizejci zvyklý Boha nazývat důvěrným Abba.\nPo svém legendárním vidění, které jak víme, stálo samém na počátku vzniku křesťanství, a následném nikdy neobjasněném důvodu tři roky trvajícího života v Arábii, se Pavel vrátil do Jeruzaléma. (Vzhledem k tomu, že si k tříleté, a po tak fascinujícím zážitku obrácení i zdánlivě zcela nepochopitelné ilegalitě Pavel vybral právě nehostinnou nabatejskou říši se svým všeobecně „ nepříznivým krajem kolem města Petry“ (Josefus Flavius), je velmi pravděpodobné, že se tam uchýlil před možná dost intenzivními pokusy svých židovských souvěrců /citace z jistého historického dokumentu/ : „vrátit mu rozum“, stejně tak je možné, že tam zároveň odešel i před některými přímými svědky Ježíšova života, pro které byla některá jeho tvrzení a možná i požadavky nepřijatelné.) Tentokrát už ne jako horlivý a vysoce vzdělaný reprezentant Bohem vyvoleného národa, nýbrž jako nadšený a vrcholně zapálený obdivovatel učení toho, koho nikdy předtím nespatřil a dokonce po tom dříve nejspíše ani nijak netoužil. V opačném případě by totiž na osobní poznání Krista měl přibližně tři roky, aniž by k tomu vzhledem k velmi široké Ježíšově působnosti musel vyvinout nějaké mimořádné úsilí. Teprve několik let po jeho umučení a po svém vidění v damašské poušti se poprvé osobně setkal s některými Ježíšovými následovníky, předtím je však chápal jako rouhavou sektu a vynikal v jejich horlivém pronásledování, bičování a zavírání, a jak sám uvádí, ve snaze příslušníky této sekty vyhubit.\nDo Jeruzaléma později přijel oznámit, že ho před určitým časem náhle oslovil Vzkříšený Ježíš („Saule, Saule, proč mě pronásleduješ? A on řekl: Kdo jsi, Pane? A on pravil: Já jsem Ježíš, kterého pronásleduješ. Vstaň, jdi do města a tam se dovíš, co máš dělat“ (Sk 9, 4-6 ), a obdržel od něho zjevení a poslání, a je tedy Kristem zpětně doplněným třináctým apoštolem. (Jediná výjimka mezi všemi novozákonními autory, který byl nežidovského původu, evangelista svatý Lukáš ve svých Skutcích věnuje poselství a teologii apoštola téměř celé dvě třetiny celého spisu.) Pavel se tak v podstatě přišel uvést a představit tehdy právě jen několika přítomným Ježíšovým učedníkům a tedy přímým účastníkům jeho velkého hnutí. Uznává, že učedníci určitý čas osobně žili s Kristem a prožívali s ním dobré i zlé, nyní však přišel on, kterého jako jediného ze všech osobně oslovil, třebaže ve vidění, sám nanebevzatý Ježíš. Odpustil mu jeho silnou angažovanost a nevídanou horlivost při pronásledování a věznění jeho stoupenců ve snaze o včasnou likvidaci vznikající sekty, a vybral si právě jeho, svého pronásledovatele, aby i on hlásal jeho radostnou zvěst. Navíc mu zjevený Kristus předal nejen své představy a přání ohledně dalšího hlásání evangelia, ale dokonce ho exkluzivně pověřil realizací svých dalších plánů a se směrem, kterým se má nyní jen málo aktivní jádro zbylých učedníků vydat. V dopise Galaťanům dokonce píše, že „mu do toho, čím tito Ježíšovo učedníci byli kdysi, nyní nic není.“\nPřišel tedy především z toho důvodu, aby se pokusil s Kristovými učedníky domluvit budoucí strategii odkazu jejich Mistra a rozdělit si s nimi evangelizační úkoly, které si ovšem napřed musí ujasnit. On sám bude plnit vzkříšeným Ježíšem zjevenou vůli, bude apoštolem zatím mezi maloasijskými pohany, a bude tam hlásat dobrou zprávu o spáse skrze víru v Krista. Ježíš si se zřetelem na dávná proroctví a historii židovského národa sice vybral právě dvanáct učedníků (symbolizující dvanáct králů dvanácti kmenů tvořících znovu shromážděný Izrael) s budoucí pravomocí nad Izraelem, Pavel však dostal výsadní pravomoc nad pohany. Má je připravovat na druhý příchod Ježíše, tentokrát už jeho vítězného příchodu jako z nebe sestoupilého Mesiáše osvoboditele. Relativně nejbližší, a pro svůj záměr jistě nejslibnější pohanskou majoritu viděl právě v řeckých oblastech, kde vzhledem ke svým silným a mnohočetným vazbám viděl pro evangelizaci příznivou půdu. Jelikož Ježíš spolu s Janem Křtitelem lidem hlásali o blížícím se Božím království a o tom, že čas se naplnil, byli lidé většinou přesvědčeni, že se tohoto království na zemi ještě dožijí. I proto vyvinul Pavel tak obětavé a impozantní úsilí ve své práci\nJežíšovo radostné poselství o již blížícím se Božím království na zemi, a jeho naléhavý apel, aby lid Izraele začal obracet svá srdce a započal s důraznou a okamžitou vnitřní přeměnou svého života, (například: „Konec věcí je blízko, Soudce stojí přede dveřmi, sekera už je na kořeni stromů, někteří lidé neokusí smrti, dokud nespatří Boží království na zemi,“ a podobně) nebyl pro Pavla, jak se z jeho listů zdá, až tolik podstatný. Mnoho indicií nasvědčuje spíše tomu, že celý smysl a důraz Ježíšovo tříleté kazatelské a další angažovanosti možná nebyl jedním z hlavních témat poselství, které ve své vizi slyšel. Popřípadě byl, ale apoštol se začal možná už hned od začátku na Kristovo pozemskou činnost a poslání dívat pohledem jiným, než jaký měli Mistrovo věrní učedníci a jiní následovníci, kteří s ním putovali a naslouchali jeho kázání.. Nasvědčuje tomu i fakt, že o Ježíšových výrocích se ve všech svých listech zmiňuje pouze dvakrát (!) a to pouze v jednom z nich (1.Kor 7, 10-11 a 9, 14). Z toho, co se za pár let po Ježíšově smrti přímo od něho dozvěděl, se zcela jasně zaměřil především na budoucnost, na věčný život v nebeském světě. To se po pár stoletích stalo cílem i Augustinova myšlení a de facto i všech jeho velkých děl.\nVlastní obsah Ježíšových kázání, jejich smysl a naléhavost se zřetelem na obrácení mysli a změnu života na tomto světě pro Pavla nebyla, jak se zdá, tím nejdůležitějším, jak z jeho listů pohanům poměrně zřetelně vyplývá. Důraz je kladený jinam - k nebi, k věčnému životu, k Božímu království ne na zemi, nýbrž Božímu království nebeskému, kupříkladu: „Nehledíme k viditelnému, nýbrž k neviditelnému. Viditelné je dočasné, neviditelné však věčné“ (1. Kor 4, 18) (To znamená: Nehledím k věcem pozemským, nýbrž nebeským. Pozemské je dočasné, nebeské věčné.) Nyní skončila platnost Božích pouček k dobrému životu na zemi obsažených ve věčné Tóře, jak jí chápal Ježíšův izraelský národ, a ti, kteří uvěří v Krista, nahradí tento Izrael, žijící dosud nesvobodně „pod Zákonem“. To už ale byla osobní apoštolova interpretace, snad neznalostí, nebo možná neúmyslným opomenutím mnoha Ježíšových vyjádření toho typu, jako například při velmi významném Kázání na hoře (Mt 5, 17): „Nedomnívejte se, že jsem přišel zrušit Zákona nebo Proroky; nepřišel jsem zrušit, nýbrž naplnit." (Neobstojí už několikrát dříve vznesená poznámka, že svatý Pavel možná nemusel znát všechna Ježíšova slova a kázání. Pokud bychom takový argument připustili, mohli bychom se dopadem takové myšlenky ocitnout na „velmi tenkém ledě“.) Mimochodem, Otec církve Augustin na téma tohoto Ježíšova horského kázání napsal v roce 394 stejně jako později nesčetně dalších autorů spis De Sermone Domini in monte (O kázání Páně na hoře). V kraji převážné Ježíšovy působnosti existovalo velmi mnoho lidí, kteří z nejrůznějších důvodů buď judaismus odmítli, nebo ho někdy opustili. Především pro ně bylo kázání určeno, z dalšího textu evangelisty Matouše však vyplývá skutečnost, že Kristus svá slova adresoval i dalším skupinám přítomných. Toto kázání (podle některých názorů jde o soubor několika kázání v jednom celku) je z mnoha hledisek mimořádně přínosné především pro křesťanskou etiku.\nV této souvislosti je dobré podotknout, že téměř s naprostou jistotou lze říci, že slovo „Zákon“ ve skutečnosti Kristus v tomto, ale ani v dalších případech nikdy nepoužil, protože jeho národ takové označení Tóry neznal a ani jí tak nevnímal. (Nezapomeňme, že Ježíš mimo jiné i vyučoval v synagogách a použití jakéhokoli jiného výrazu pro posvátnou Tóru by tam bylo naprosto vyloučené.) Slovo „Zákon“, kterým jsme my křesťané nahradili slovo „Tóra“ bohužel není správné, ani vystihující, ani přesné. Praktikující Židé neuznávají pojmenování naší křesťanské Bible na tzv. Starý a Nový Zákon a v rozhovorech na toto téma nás na tuto skutečnost často důrazně upozorňují. Překládat Tóru slovem „Starý Zákon“ je v jejich chápání zavádějící pojem, který má původ v Pavlově době vzniku křesťanství. Ve starých židovských spisech se s tímto označením Tóry nesetkáme, a pokud v jiných textech ano, pak jde o nahrazující a nevystihující nežidovský termín, nebo překladatelovu nepřesnost, na které jsou Židé velmi citliví. Tóra je výhradně Tóra, adekvátní obdoba tohoto slova v žádném jiném jazyce nikdy neexistovala. Mišna, Talmud a navazující literaturu tvoří dohromady Ústní Tóru, a Chumas – Pět knih, tvoří Tóru psanou. Jak sami nyní vidíme, ve slově Tóra je obsažená a slovem Tóra se myslí veškerá židovská náboženská tradice, nikoli tedy zákon. Chceme-li přesto pro označení Tóra najít ne nahrazující, ale významově alespoň přibližující slovo, použijme nejlépe návod, učení, popřípadě vodítko, ne však slovo zákon, kterým bychom se od skutečného historického významu Tóry nejspíš nechtěně vzdálili. Zmíněná Mišna například říká, že bez Tóry není praktického života a naopak, a například instituce, kde se židovským dětem dostává základního židovského vzdělání, se nazývá Talmud Tóra. Jen z těchto dvou malých příkladů je patrný rozdíl mez slovem Zákon a židovská náboženská tradice, tedy Tóra. M.A.Fishbane dokonce uvádí, že: „Normální běh každodenního života dobrého věřícího Žida má formu jediné, jen chvílemi přerušované bohoslužby“. Tedy nic ve smyslu otrockého dodržování „zákonů“, jak život podle Tóry začal nejprve vnímat a později dál prezentovat apoštol Pavel po konverzi: „Zákon byl tedy naším dozorcem až do příchodu Kristova. Když však přišla víra, nemáme již nad sebou dozorce“. (Gal. 3, 24-25) Z některých prací Učitele církve, ve kterých je obsaženo i toto téma, je zřejmé, že i tuto apoštolovu interpretaci bezezbytku převzal. Jeho mysl a zaujetí směřovalo dál a vzhůru k nebi, přesto však při bližším zabýváním se například tohoto textu by za prvé nemohl nepoznamenat, že víra samozřejmě nepřišla teprve s Kristem, protože byl sám ve víře vychováván svými zbožnými rodiči a sám Ježíš se jako malý teprve víře učil u rabínů a dalších učitelů. A zároveň jsme si jisti, že by Augustin v této souvislosti poznamenal, že když Ježíš Kristus při svých cestách se svými učedníky také uzdravoval a ptal se nemocných zda věří, neptal se (podle evangelií) téměř nikdy na to, zda věří v Něho samého, ale ptal se na to, zda mají víru všeobecně, nebo zda mají víru v Boha. Vezměme si namátkou text třeba z Lukášova evangelia (Lk 18, 41-43): „Když se (slepec) přiblížil, Ježíš se ho otázal: „ Co chceš, abych pro tebe učinil?“ On odpověděl: „Pane, ať vidím.“ Ježíš mu řekl: „Prohlédni! Tvá víra tě uzdravila.“ Ihned prohlédl, šel za ním a oslavoval Boha. (!) A všechen lid, který to viděl, vzdal Bohu chválu“ K tomuto textu nám velmi chybí výklad našeho Učitele církve, především, proč všechen lid, který to viděl, vzdával chválu Bohu, a ne jak by bylo v tété chvíli logické, na místě, spontáně a nadšeně tomu, kdo právě v tu chvíli uzdravil. Týká se to i ostatních záznamů evangelistů o tom, jak Ježíš Kristus uzdravoval.\nBylo už zmíněno, že Augustinovy teologické vědomosti, se kterými dospěl až ke konverzi ke křesťanství, byly nejdříve převážně z řecké filozofie poznaný a platónsky zprostředkovaný Bůh a o pár let později z Písma pravděpodobně jen některé listy apoštola Pavla. Tím, že právě jeho list Římanům, konkrétně verš 13, 13 stál na počátku Augustinova nového života, stal se apoštol (vedle svatého Jana) jeho nejoblíbenějším a nejcitovanějším autorem. Existovaly ovšem i další důvody silné a celoživotní náklonnosti Augustina k Pavlovi, vedle pro něho nejdůležitějšího faktu, že Pavlova teologie tvoří základ naší křesťanské nauky. Svojí nesmírnou obětavostí a neúnavnou misijní aktivitou mezi pohany stál apoštol také na počátku vzniku množství jednotlivých hlavně maloasijských církevních obcí, postupně se slučujících a dále vytvářejících podmínky pro pozdější vznik jednotné církve křesťanů. A právě církev, kterou Augustin brzy po zahájení své kněžské služby začal chápat jako zástupce a jediného mluvčího Boha, tedy Boží církev, se mu spolu se Stvořitelem stala hlavními a trvalými cíly jeho zájmu, ochrany a nesmírné lásky.\nVedle samotného obsahu apoštolových dopisů svatého Augustina jistě zaujala i jejich rétorika, tak podobná jeho vlastní, a nejen to, z některých listů, a to hlavně Filipanům a především Galatským ho musela asi příjemně překvapit ukázka Pavlovy rozhodnosti a odhodlanosti, a pokud je zapotřebí, také ironizovat, být jízlivý až popudlivý, (např. „Ti, kteří mezi vás kvůli obřízce vnášejí neklid, ať se rovnou vyklestí“ (Gal. 5, 12) i schopnosti vyhrožovat a dokonce i proklínat. Jiná ukázka je z listu Timoteovi, u kterého se sice v poslední době prokázalo jiné autorství, než Pavla, přesto se neznámý autor listu snaží pečlivě kopírovat apoštolův někdy velmi osobitý, až podrážděný styl: „ ...Patří k nim Hymenaios a Alexandr, které jsem vydal satanu, aby se odnaučili rouhat“ (Tim 1, 20). Dodnes je tento list uváděn jako Pavlův. Jak mnoho kontrastují časté rozhořčené výrazy místy až v nekompromisním tónu v listu Galatským a v dalších, například se slavnostním, místy hymnickým slohem, který apoštol užil v listu Efezským : „Ať vím z úst nevychází žádná ošklivá řeč, ale mluvte jen taková slova, která mohou přispět k duchovnímu prospěchu tam, kde je toho potřeba. Tak vaše řeč přinese užitek těm, kdo vás budou poslouchat...Daleko ať je od Vás každá zahořklost, prchlivost, hněv, hádání, nactiutrhání a všechny druhy špatnosti...“ (Ef 4, 29-31) V listu do řeckého přístavního města Korintu zase s určitou hrdostí a v předem očekávaném souhlasu sděluje příslušníkům tamější obce, že jeho působení mezi různými skupinami je natolik náročné a složité, že k získání jednotlivců pro svojí věc se musí často nejen přetvařovat, ale i zapírat svoji víru i příslušnost: „Židům jsem byl židem, abych získal židy. Těm, kteří jsou pod zákonem, jsem byl pod zákonem, abych získal ty, kteří jsou pod zákonem...Těm, kteří jsou bez zákona, byl jsem bez zákona...“ (Kor 9, 20-21) Ovšem i ve zmiňovaném listu Galatským najdeme velmi mnoho náhlých změn rétoriky ve slova upřímné lásky a nepředstírané starostlivosti, například: „Snažte se mi porozumět, bratří, jako já mám porozumění pro vás; prosím vás o to. Nic jste mi neublížili“ (Gal 4, 12).\nU našeho Otce církve najdeme velké množství podobných projevů, často přímo žhnoucí láska se střídá s velmi chladnými vyjádřeními, nadšení střídá prokletí: “Kdo věří, že zákon daný Mojžíšem není daný od jediného a pravého Boha...Budiž proklet!“ (Commonitorium - Augustinova směrnice), jindy gejzíry emocí po chvíli nahradí chmury a pesimismus. Klid a pokoj vyjádřený například : „Rád bych tě přiměl k delšímu psaní, chtěl bych si něco tvého číst trochu déle. Ale nejsem schopen říci to tak toužebně, jak toužebná je má touha“ ( Z dopisu Nebridiovi), předchází láskyplnému a úpěnlivému volání k Bohu: „O, chci Tebe Pane milovat, vzdávat Ti díky a oslavovat Tvé jméno...Jakmile jsem Tě poznal, povznesl jsi mne k sobě, abych viděl, že mnoho lze vidět, že však dosud nejsem schopen to vidět...Protože jsem nebyl pokorný, nechápal jsem pokory Ježíše Krista...“ (Confessiones – Vyznání). A znovu prokletí: „ Já Augustin, biskup katolické církve, jsem již dříve proklel Manichejce, jeho učení i ducha...také teď proklínám tohoto Manichejce i ducha jeho bludu“ (Závěr veřejné disputace s manichejcem Felixem z roku 404). Pavlovské ironie najdeme u Augustina dokonce daleko víc, než u jeho vzoru, někdy je skutečně velmi sžíravá, z těch mírnějších uveďme kupříkladu: „Měl tedy popřít sluchu židovskému Bohu?..., Tedy hebrejský Bůh..., atd.“ (De civitate Dei, kniha XIX, 23.část)\nJe tedy víc než zřetelné, že konvertita Augustin a teologický tvůrce apoštol Pavel měli velmi mnoho společných vlastností; oba byli výrazně inteligentní a vzdělaní, vynikali stejným zápalem k Bohu, pracovitostí a důrazem, ale i širokým srdcem, nesmírnou láskou a citovostí. Veškerá mysl a práce obou měla naprosto stejný smysl a cíl. Bez svatého Pavla by nebyla církev, alespoň ne v té samé podobě, jak jí známe, snad by ani nebyla víra, v níž žijeme, a ve svých bytech bychom možná měli jako památku na prarodiče někde na polici vystaveného dřevěného bůžka slunce, úrody, plodnosti, nebo moderního bůžka konzumu. Bez existence velkého apoštola bychom nejspíše ani netušili, že někdy dávno, v pátém století po Kristu, žil v Africe jistý Aurelius Augustinus, snaživý řadový úředník ve službách římského státu.\n© 2019 eStránky.cz | Tvorba webových stránek | RSS | WebSlice sv.Augustin a vliv sv.Pavla | Tisk | Aktualizováno: 23. 4. 2019 | Nahoru ↑


Fotoreport: Jaký byl Pioneers Festival 2014? - CzechCrunch\nFotoreport: Jaký byl Pioneers Festival 2014?\nMatúš Pavliščák – 05. 11. 2014\nJiž třetí ročník Pioneers Festivalu se konal minulý týden ve vídeňském paláci Hofburg. A bylo opět vyprodáno – 2500 návštěvníků z řad startupů, investorů a zájemců o nejnovější technologie. Přinášíme vám fotoreport toho nejzajímavějšího, co jsme na Pioneers Festivalu viděli.\nNejvětší poprask se na Pioneers Festivalu udál hned na jeho samotném začátku, kdy bylo na pořadu dne představení funkčního létajícího auta – AeroMobil 3.0 z dílny Slováků Štefana Kleina a Juraje Vaculíka. Tato novinka během dne zaplnila všechna světová média a na festivalu si jejich prezentace vysloužila standing ovation.\nAndrew Sorensen dokázal celé publikum přesvědčit, že hudba se dá naprogramovat. Jakmile dvě robotické piána začala hrát live koncert, celý sál ztichl. Sám jsem zvědavý, jestli se takový přístup k tvorbě hudby v budoucnu mezi publikem uchytí.\nS rozvojem technologií v dalších jiných odvětvích, má BioTech šanci stát se novou érou inovací. Digitalizace biologie, 3D tisk nebo nebo open source, je jen několik faktorů, které silně ovlivňují biotechnologický průmysl, což vede ke vzniku nových startupů v této oblasti.\nPioneers Showcase: Hexo+\n3 roky po sobě Xavier De Le Rue vyhrál světový šampionát v snowboard free ride. Nicméně jedna věc ho stále trápila. Poslední roky věnoval všechnu svou energii do vývoje různých systémů pro zachycení jeho kaskadérských kousků, ale bylo to příliš složité. Tak se pustil do vývoje vlastního drone Hexo+, který dokáže zaznamenat video z výšky na základě GPS trackování člověka.\nNeil Patel, zakladatel společnosti KISSmetrics, je respektovanou osobností v oblasti growth hacking. Obsah jeho přednášky byl zaměřen na růst návštěvnosti, zákazníků či trakce. Neil byl ochoten i po skončení přednášky odpovídat na zvídavé dotazy diváků a pomoci jim s jejich konkrétními byznysem.\nPresenting Visual Stories\nDobrý produkt automaticky nezaručuje jeho úspěch. Ovšem záleží na tom, jak jste ho schopen prezentovat a prodat. Nancy Duarte s jejími 20 letými zkušenostmi předvedla různé techniky, které pomohou udržet pozornost publika během celé prezentace/pitche. Jako příklad použila známých řečníků jako Steve Jobs a Martin Luther King.\nThe Innovation Race to Space\nFestival letos hostil dva průkopníky v leteckém průmyslu. Pete Worden, který vede NASA Ames v Silicon Valley a Andy Aldrin, prezident společnosti MoonExpress, vedli zajímavou debatu o státních a soukromých organizacích, které více a více pronikají do vod zkoumání vesmíru.\nVybrané startupy měly skvělou příležitost vyzkoušet si pohovor v Y Combinatoru živě na pódiu před Justinem Kanem (Twitch, Justin.tv) a Qasarem Younisem (Y Combinator). Na pódiu se ukázaly startupy UberChord, Xmetrics a Keynto.\nPioneers 90” Pitch Star\nV menším sále festivalu proběhly 90 vteřinové pitche startupů a některé dostávaly nepříjemné otázky po prezentaci. Opět skvělá příležitost vyzkoušet si prezentování před velkým publikem a získat hodnotný feedback.\nPioneers Challenge Finals\nFestival již tradičně skončil závěrečnou soutěží startupů, kde z 8 finálových startupů investoři vybrali jeden, který je nejvíce zaujal. Letos se štěstí obrátilo na Oradian, ve kterém investoři vidí nejlepší potenciál a získali $50,000 investici. Samozřejmě nechybělo předání trofeje od loňského vítěze soutěže Bellabeat, který za poslední rok získal investice ve výši 4,5 mil. dolarů.\nNa závěr přišli organizátoři se zásadní změnou. Další ročník festivalu se bude konat v létě 28. a 29. května 2015. Jedním z důvodů proč taková změna nastane je počasí, které chtějí organizátoři využít a část festivalu přesunout do velké zahrady zámku Hofburg.\nÚčastníci budou rozděleni do tří skupin, a to mezi startupy, korporace a investory. Pioneers Festival tak bude platforma, jak propojit tyto tři subjekty mezi sebou a určitě se máme na co těšit.\nPioneers Festival rozhodně patří mezi konference na světové úrovni a už teď se těším na další ročník. Předprodej early bird vstupenek startuje 15. prosince a cena vstupenky začíná na 245 Euro.\nNa viděnou v květnu ve Vídni!\nMatúš se ve volném čase zajímá o dění na CZ/SK startupové scéně a pracuje v online marketingu.


E-kniha: Vánoce na povel – Jennifer Haywardová | Knihy.ABZ.cz\nE-kniha: Vánoce na povel – Jennifer Haywardová\n> Vánoce na povel\nElektronická kniha: Vánoce na povel\nVánoce na povel Kéž by její rodiče nezemřeli a Chloe se nemusela postavit do čela rodinné firmy a pokusit se ji zachránit před úpadkem! Ne že by to nezvládla? ale to by výkonným ředitelem nesměl být Nico Di Fiore. Muž, kterého ve svých ... (celý popis)\nSpolupracovali: z anglického originálu Christmas at the Tycoon´s Command přeložila Petra Tchořová\nVánoce na povel Kéž by její rodiče nezemřeli a Chloe se nemusela postavit do čela rodinné firmy a pokusit se ji zachránit před úpadkem! Ne že by to nezvládla? ale to by výkonným ředitelem nesměl být Nico Di Fiore. Muž, kterého ve svých osmnácti letech milovala a který ji nakonec podvedl a opustil. Muž, kterého teď považuje za nesnesitelného a arogantního. Nico to neměl v dětství zrovna jednoduché a jen svou cílevědomou pílí dosáhl úspěchu. Chloe vždycky miloval, avšak nemohl si dovolit nechat se odradit od svých cílů? Jenže Chloe je zpátky v jeho životě a on už dál nemůže popírat, že jeho srdce hoří jen pro ni!\nKatalog vybraných autorů > H > Haywardová – Jennifer Haywardová\nJennifer Haywardová - další tituly autora:\nK elektronické knize "Vánoce na povel" doporučujeme také:


Obézní kamarádi skutečně způsobují obezitu – Dáma.cz\n5. 10. 2014 Famous\nJinými slovy, když se člověk začne stravovat se svými obézními kamarády, většinou sám přibere. A to proto, že obézní lidé mívají horší stravovací návyky, které jsou nakažlivé a často svádějí k nezdravému životnímu stylu.\n„Lidé zapomínají na zdravé stravování ve chvíli, kdy jsou obklopeni kamarády s nadváhou či přímo obezitou,“ tvrdí lékaři z Illinois.\nTým vědců z Cornellovy univerzity a Univerzity v jižním Illinois provedli řadu experimentů, při nichž si lidé sami servírovali jídlo. Jednou v přítomnosti štíhlé figurantky, podruhé v přítomnosti obézní figurantky. S tou štíhlou volili salát, s obézní těstoviny.\n„Cílem této studie bylo zjistit, zda přítomnost obézního konzumenta ovlivňuje zdravé a nezdravé chování při stravování a zda je tento účinek ovlivňován tím, jak se společník u stolu sám chová. Výsledky dokazují, že bez ohledu na to, co si společník u stolu sám servíruje, lidé si servírují a konzumují větší porce těstovin, když jsou v přítomnosti obézního společníka,“ tvrdí autoři výzkumu.\nOsoby v přítomnosti obézní figurantky jedly více těstovin a naopak méně salátu – oba jevy vedou k horšímu zdravotnímu stavu a většímu přibývání na váze.\nDalší článek: Šumava. Tipy na podzimní výlety pro celou rodinu\nTémata článku: ZdravíKamarádKamarádiZpůsobFiguraIllinois


Kvapilova série skončila. Kdo další může zaútočit na rekord Vladimíra Růžičky? - O2 TV Sport\nKvapilova série skončila. Kdo další může zaútočit na rekord Vladimíra Růžičky?\nSérie útočníka Liberce Marka Kvapila skončila. Zkušený forvard bodoval ve třiadvaceti zápasech v řadě, čtyřiadvacátý ovšem v pátek nepřidal. Rekord české extraligy se třiceti zápasy s minimálně jedním bodem drží Vladimír Růžička a překonat jej nebude vůbec snadné. Kdo má nyní alespoň malou šanci?\nMartin Růžička – HC Oceláři Třinec\nTřiatřicetiletý útočník i kvůli zdravotním problémům odehrál jen 19 utkání, přesto už má v tabulce kanadského bodování 20 bodů. Třinec zatím vládne Tipsport extralize, vyhrál čtyřikrát v řadě a ve všech těchto zápasech Martin Růžička bodoval. Proti Chomutovu asistoval na první branku, proti Mladé Boleslavi si připsal taktéž asistenci (12 vteřin před koncem utkání) a se Zlínem zapsal hned dvě branky. V pátek jeho sérii nezastavila ani Olomouc, Růžička přihrál na dvě branky. Zatím tak bodoval ve čtyřech zápasech v řadě a k Marku Kvapilovi tak má pořádně daleko.\nFrantišek Lukeš – HC Verva Litvínov\nFormu si neustále drží i útočník Vervy František Lukeš. Ten ale dosud bodoval jen ve třech zápasech v řadě. Proti Vítkovicím zapsal branku v oslabení, Mladé Boleslavi a Zlínu vstřelil gól při trestném střílení. V pátek zapsal i asistenci a z této minisérie tak zatím vytěžil čtyři body. Další šanci bude mít po Vánocích na ledě posledních Pardubic.\nTomáš Vincour – HK Mountfield\nNejblíže k sérii Marka Kvapila má Tomáš Vincour z Hradce Králové. Osmadvacetiletý útočník má po svém příchodu z brněnské Komety vynikající střeleckou formu a se čtrnácti góly dělí první příčku mezi kanonýry. Vincour svou bodovou sérii táhne od 23. listopadu, kdy gólem pomohl Mountfieldu k výhře nad Litvínovem. Úspěšný zásah si připsal i proti Liberci, následné dva duely proti Plzni a Vítkovicím vynechal. V dalších čtyřech zápasech už ovšem znovu bodoval. Třinci vstřelil branku, proti Mladé Boleslavi zapsal asistenci a poté se opět radoval ze střeleckých úspěchů. Jedním gólem pomohl porazit Pardubice (gól vstřelil v předposlední minutě do prázdné branky) a dvakrát se do statistik zapsal v pátek proti Chomutovu. Z naší nabídky tak má ke Kvapilovi nejblíže, ovšem stále pořád velmi daleko.\nNepřehlédněte: Víkend zpestří dva přenosy ze švýcarské National League. Jak si povedou poslední finalisté?\nPeter Mueller – HC Kometa Brno\nPeter Mueller je v kanadském bodování na průběžné šesté pozici, na Kvapila ale ztrácí propastných sedmnáct bodů. Jeho bodová série navíc taktéž není úplně exkluzivní, americký útočník dosud bodoval ve třech zápasech po sobě. Třicetiletý světoběžník skóroval proti Zlínu, Chomutovu i Plzni a se čtrnácti góly dělí první pozici ve střelecké tabulce. Mueller navíc nastupuje v prvním útoku a pravidelně dostává kolem pětadvaceti minut na ledové ploše. Svou bodovou šňůru tak zcela jistě může natáhnout na nějaké zajímavé číslo. Připomeňme, že v dalším kole hraje úřadující mistr na ledě Olomouce.\n23. prosinec 2018 v 07:56


Skoncujte se zápachem nohou – SuprŽena.cz\nGabriela Kortova 11 Lis 2015 Móda a krása, Vlasy, pleť a tělo 3 Komentářů 762 Zhlédnutí\nZápach nohou zdaleka není jen problém mužské populace. Pokožka na nohou se potí i ženám, a to je důvod, proč mnoho žen s tímto nepříjemným faktem bojuje. Pocení a zápach, může být důsledkem nějakých zdravotních problémů, ale mnohdy jde o přirozenou součást určité životní etapy.\nJednat se může například o pubertu, menopauzu, ale i dlouhodobý stres. K dalším příčinám patří i nevhodný jídelníček, špatný výběr ponožek, obuvi nebo prostě jen velké teplo. Ať už jsou příčiny z jakéhokoliv důvodu, podíváme se na to, jak zápachu nohou předcházet. V dnešním článku přinášíme rady a tipy, jak se nepříjemného odéru zbavit.\nJak zatočit se zápachem nohou\nPři nákupu obuvi vybírejte takovou obuv, která větrá. Ideální je obuv z přírodních materiálů, která umožní pokožce vašich nohou dýchat.\nSvým nohám dopřejte častější hygienu. Sprchujete-li se každé ráno, umyjte si nohy i každý večer a naopak.\nVyhýbejte se uzavřeným botám, které byste musely nosit celý den. Vytváříte tak živnou půdu pro baktérie. Jestliže sportujete a musíte nosit tenisky, nezapomínejte na bavlněné ponožky.\nNenoste pokaždé stejné boty, střídejte je mezi sebou, aby měly dost času se vyvětrat.\nPoužívejte speciální prostředky do bot a deodoranty na nohy. Omezí jejich zápach a budete se cítit svěží.\nProvádějte pravidelně koupel nohou ve vodě, kde přidáte ocet. Ten pohlcuje pachy a neutralizuje. Stejně tak působí i prášek do pečiva. Co se týká koupele nohou, výtečný je kamenec nebo obyčejný černý čaj.\nZápach nohou je docela běžná potíž, kterou způsobuje nadměrné pocení nohou, kde se pak lehce množí bakterie. Často se takovému problému nevyhnout ani velmi čistotní lidé. Nedostatek hygieny by zápach ještě zintenzívnil. Každé chodidlo má přibližně 250 tisíc potních žláz a vyprodukuje během dne až půl litru potu. Pocení v kombinaci s vysokým počtem bakterií dohromady vytváří onen zápach. Proč někteří lidé vylučují potními žlázami více potu, se zatím neví.\nnohy obuv ponožky pot zápach 2015-11-11\nTagy nohy obuv ponožky pot zápach\nČvn 9, 201613.04 -\nSe zápachem nohou jsem skoncovala zároveň, když jsem skoncovala s pocením nohou. Dočetla jsem se o Antipe a její používání mi nesmírně pomohlo. Teď můžu v klidu nosit sukni, silonky a lodičky. Můžu vřele doporučit.\nČvn 22, 20168.46 -\nPocení nohou byl pro mě, jako pro ženu, nepříjemný problém Nepomáhaly koupele, spreje ani bylinky. Byla jsem se poradit s lékařkou. Ta mi řekla o iontoforéze Antipe. Doma jsem si o ní přečetla víc a hned ji objednala. Zafungovala skvěle.\nČvn 30, 201610.37 -\nDíky za článek. Já se nejdřív zbavila odporného pocení a zápach odezněl sám. Pomohla mi s tím Antipe. Jsme jako vyměněná.


Ukončíme Tlach? - Tlach\nPříspěvek od wan » 21.12.2020 6:23\nnadhazuji otázku, zda Tlach nenahradit něčím novým... Je tu s námi od roku 2004 a v poslední době to tu úplně nefrčí. Jednak se toho děje méně a jednak možná máme více po ruce jiné technologie. Zdá se, že bychom vystačili i s mailem anebo se možná dokážeme sejít na Facebooku nebo Whatsappu.\nJá strávím ročně několik hodin s moderováním a různými aktualizacemi + mi Tlach zabírá místo na serveru, který si platím. Pokud nám Tlach bude sloužit, rád to budu dělat dál, ale třeba je to šance zbavit se jedné drobnosti, která mi zabírá čas.\nPříspěvek od Radek » 2.1.2021 17:20\nJá jsem tu jen jako satelit bez hlasovacího práva.\nAle téma mne zajímá - whatsapp nebo messenger neumožňuje mít víc vláken, což vidím jako důležitou možnost, jinak se témata míchají a mizí v historii.\nV práci dělám s Basecampem, Teamworkem, Asanou, Slackem, většina má free verzi která by Tlach mohla suplovat a i verzi pro mobily - ale nic z toho mi nepřipadá tak přehledné...\nTuší někdo zda existuje něco úplně jednoduchého přehledného (...jako Tlach...), nevyžadujícího údržbu a fungujícího veřejně?\nPříspěvek od Kanyapi » 3.1.2021 0:23\nTaké jen satelit a za sebe mohu říci, že se klidně přesunu, kamkoli označíš/te\nPříspěvek od Awa » 4.1.2021 15:28\nAch jo, já bych se Tlachu zbavovala nerada. To, že to tady poslední dobou moc nefrčí, je dané mj. aktuálním stavem kmene. Jak se to bude vyvíjet do budoucna, kdo ví. Mám sice křišťálovou kouli, ale...\nKaždopádně chápu, že provoz Tlachu stojí nějaké prostředky (a díky Ti za ně, Wanigisko, po všechny ty roky).\nMožná bychom se mohli přesunout na nějakou jednodušší platformu (email? Já Whatsapp nemám a pokud to bude jen trochu možné, ani mít nechci) s tím, že něco podobného Tlachu můžeme obnovit, pokud po tom bude touha. Ta by patrně byla vyvolaná nějakou větší aktivitou, kdy by nám úsilí na post-Tlach přišlo jako smysluplně vynaložené.\nPříspěvek od Olowan » 5.1.2021 14:52\nJá mám tlach ráda, přijde mi přehledný a celkově sympatický. Za sebe bych ho ráda zachovala.\nPříspěvek od okeya » 8.1.2021 11:06\nAhoj, řekl bych, že je malý zájem o tlach prostě jen způsobený nemožností se potkávat. Až budem kočkovaný, tak se zase začnou všichni nadšeně potkávat a Tlach zažije nové nadšení ... ne?\nPříspěvek od Wicanhpi » 12.1.2021 20:03\njá jsem pro zachování tlachu:-)...\nProtože Ti, Wanigisko, nedovedu pomoct s provozováním, nabízíme aspoň třeba pomoc s tím financováním, abys byl aspoň toho ušetřen.\nPříspěvek od okeya » 24.1.2021 18:36\nHm, na tom něco je... kolik to tak je?