Madonna na kříži: Praho, už jedu! | Ahaonline.cz\nAhaonline.cz >Musíte vědět! >Madonna na kříži: Praho, už jedu!\nMadonna na kříži: Praho, už jedu!\nMadonna se během koncertů nechává »ukřižovat« s trnovou korunou na hlavě. Tím vzbudila nenávist u věřících. (: Profimedia.cz)\n2. září 2006 • 02:00\nPRAHA – Prahou otřásá popové šílenství. Tyhle dva koncerty v Praze by předčila snad jen jediná věc: pokud by vstal z hrobu král rokenrolu Elvis Presley a ihned si to namířil do Česka. Jinak ale nemají dvě nadcházející vystoupení zpěvačky Madonny v Sazka Areně konkurenci.\nA deník Aha! ví o velkolepé show, při níž se královna popu už příští středu a čtvrtek snese na pódium v obří diskotékové kouli a nechá se ukřižovat na gigantickém kříži s trnovou korunou na hlavě, úplně všechno…\nMadonnino světové turné s názvem „Confessions“ (Zpovědi) je jedním z nejbombastičtějších, jaké se kdy uskutečnilo. „Proměním svět v taneční parket,“ prohlásila zpěvačka, která se na vrcholu drží už dvě desítky let a za kariéru prodala na 200 milionů alb. Měsíce dřela, cvičila a držela diety, aby světu dokázala, že je i ve svých 48 letech stále v kondici. Se svými tanečníky trénovala vystoupení tisíc hodin a výsledek stojí za to. Pódiová show je rozdělena do čtyř částí s názvy Equestrian (Krasojízda), Urban Bedouin (Městský kočovník), 70´s Glam Rock (Kouzelný rock 70. let) a Disco.\nKoule za 44 milionů\nÚvod koncertu je ohromující. Madonna se snáší na pódium v obří diskotékové kouli, posázené křišťálem od firmy Swarovski za 44 milionů korun! Blyštivá koule se otevírá jako slupka nakrojeného pomeranče a bouřící dav vítá královnu popu. V první písni „Future Lovers“ (Budoucí milenci) se Madonna předvede v jezdeckém kostýmu s bičíkem a rozpálí dav temperamentní jízdou v mechanickém sedle.\nNa plátnech se míhají záběry koní, a dokonce i rentgenové snímky osmi zlomených kostí – Madonnina památka na nedávný těžký pád z koně. Nechybí legendární hit „Like A Virgin“ (Jako panna), při kterém tančí Madonna kolem tyče, a píseň „Jump“ (Skok), při níž tanečníci na rampách předvádějí doslova cirkusovou akrobacii!\nDruhou část, laděnou mysticky v narážce na učení kabaly, zahajuje hit „Live To Tell“ (Žij, abys mohl vyprávět), při němž se Madonna nechá ukřižovat na šestimetrovém blyštivém kříži s napodobeninou trnové koruny na hlavě a na projekčních plátnech běží záběry trpících dětí. Právě tahle část rozhořčila věřící, kteří to považují za urážku náboženství. „Nemyslím, že by se na mě Ježíš zlobil za to, jaké poselství se snažím předat. On učil milovat bližního svého,“ reaguje Madonna. A během koncertu poprvé zazpívá i nové písně „Isaac“ (Izák), „Sorry“ (Promiň) a „Like It or Not“ (Můžeš to mít rád nebo nemusíš).\nBush a orální sex\nVe třetí části zpěvačka nevybíravě útočí na amerického prezidenta George Bushe. Během písně „I love New York“ (Miluji New York) mu uštědří nadávku z oblasti orálního sexu a na plátnech se míhají záběry amerického prezidenta, Adolfa Hitlera, Usámy bin Ládina či Roberta Mugabeho (diktátorský prezident Zimbabwe). Zazpívá i novou verzi melancholické písně „Paradise – Not For Me“ (Ráj – ne pro mě).\nV diskotékové části koncertu Madonna dostojí slibu a pódium promění v taneční klub. Střihne si zrychlenou „La Isla Bonita“, přepracovanou skladbu „Erotica“ a nezapomene ani na prastarý hit „Lucky Star“, s nímž prorazila do světa popmusic. Bombastickou show pak uzavírá megahit „Hung Up“, který dlouhé týdny okupoval první příčky snad všech světových hitparád.\nMadonna ze sebe vydává to nejlepší. Během vystoupení vystřídá dvě paruky, dvoje umělé řasy, osm párů bot a sedm kostýmů, mezi nimiž nechybí ani rockerský obleček, v němž si zpěvačka zařádí s kytarou. Její účes drží 34 sponek a při některých písních zdobí zpěvačku pět kilogramů vážící pásek, v němž je zasazeno 4000 křišťálů značky Swarovski, a jediný šperk – diamantový a ametystový náhrdelník značky Chopard.\nPředchozí, už šesté turné „ReInvention“ (Nová invence), bylo nejúspěšnějším turné roku 2004, přilákalo skoro milion fanoušků a vydělalo 3,5 miliardy korun. Letošní šňůra by ale měla vydělat rekordních 4,3 miliardy korun a překoná tak v kategorii sólových zpěvaček dosavadní rekordmanku Cher, která při svém rozlučkovém turné utržila 3,8 miliardy Kč. Madonna za to vděčí především vysoké ceně vstupenek, která se v přepočtu pohybuje od 1100 do 25 000 korun. Ani to však fanoušky neodradilo. Třeba v Česku fanoušci vykoupili lístky během pár minut!\nV Praze se Madonna zdrží pět dnů a chce vidět hlavně tři místa: Karlův most, Pražský hrad a Staroměstské náměstí. Po Praze čekají Madonnu už jen tři koncerty. Jeden v Rusku a dva v Japonsku. V Moskvě má jít na soukromý oběd s prezidentem Vladimírem Putinem a jeho rodinou – Putinovy dcery Marija a Katerina jsou totiž Madonninými velkými fanynkami.\nTurné v číslech\n4 pódia o ploše 5000 čtverečních stop\n24 kamionů převáží 200 tun materiálu\ndiskokoule váží 1,5 tuny\n106 lidí v doprovodu, 4 z nich na převlékání\n22 tanečníků✔ 4 členové doprovodné skupiny\n2 osobní letadla\n400 kostýmů od JeanaPaula Gaultiera\n8 párů bot pro Madonnu ze salonu Yvese St. Laurenta\n1000 hodin nacvičování\nCo si také objednala?\nNěkolik desítek lahví finské vodky (nechává si v ní prát oblečení)\nV hotelu několik originálně zabalených prkýnek na záchod (bojí se infekce)\nStovky bílých růží (chce je mít v hotelu i v šatně)\nStovky lahví s vodou, vysvěcenou v chrámu kabaly (jinou nepije)\nNa tři stovky masáží pro ni a její tanečníky\nV šatně 25 stojanů na její kostýmy\nNěkolik kyslíkových bomb (kyslíkovou masku používá i během koncertů)\n1. část EQUESTRIAN: Future Lovers (Budoucí milenci) / Get Together (Dejme to dohromady) / Like A Virgin (Jako panna) / Jump (Skok)\n2. část URBAN BEDOUIN: Live To Tell (Žij, abys mohl vyprávět) / Forbidden Love (Zakázaná láska) / Isaac (Izák) / Sorry (Promiň) / Like It Or Not (Můžeš to mít rád nebo nemusíš)\n3. část 70´s GLAM ROCK: I Love New York (Miluju New York) / Let It Will Be (Nechme to být) / Ray Of Light (Paprsek světla) / Drowned World (Substitute For Love) – (Nedokonalý svět) / Paradise (Not For Me) (Ráj – ne pro mě)\n4. část DISCO: Music (Muzika) / La Isla Bonita (Krásný ostrov) / Erotica (Erotika) / Lucky Star (Šťastná hvězda) / Hung Up (Otrávená)\nMADONNA – ŽIVOT: Šokující sexbomba\nJak bydlí královna popu?\nS Madonnou v posteli\nMadonna: Dělám to, co dělal Ježíš!\nAutor: Leni KABELÁČOVÁ\nAukčí rekord padl: Kokoschkův obraz vyšel nového majitele na…\nElektrické SUV inspirované Fordem Mustang začíná odhalovat…\nONLINE + VIDEO: Plzeň - Baník 0:0. Domácí ostřelují branku…\nFOTO: Abbey Clancy – nejkrásnější fotbalová manželka na…\nDej si pozor, Deniso! Ostrý útok Agáty na Prachařovu novou milenku\nPády, nahota, vypadané zuby: 10 častých nočních můr a jejich výklad\nDvojčata s křehkými kostmi. Narodila se se zlomeninami, ublíží jim i mazlení\nRECENZE: Samsung Galaxy Note10+ – Na práci i zábavu. S maximálním nasazením\nValve chce udělat z Linuxu systém vhodný pro hry, navrhuje změny v linuxovém…\nMass commemorates victims of Heydrich assassination aftermath Zeman opustil nemocnici a zamával. Po „rekondici“ míří hned do Lán Za prací do ciziny snadněji: Slovní „vízum“ pomůže vysvětlit kvalifika...\nONLINE + VIDEO: Plzeň - Baník 0:0. Domácí ostřelují branku Budinského ONLINE + VIDEO: Slovácko vede v Karviné, Bohemians hostí Opavu Sexy Paulina exslávisty Stocha to umí rozjet. Co utratila na výletě v ...\nŽofinka, Amálka a Viki (2): Narodily se moc brzy, s léčbou jim pomáhaj... Je to i můj konec! Modelka Pořízková je po smrti manžela v depresi Dvojnice pašeračky Terezy promluvila o děsivých vzpomínkách na vězení:...\nElektrické SUV inspirované Fordem Mustang začíná odhalovat parametry S méně zkušeným týmovým kolegou je vývoj vozu obtížnější, přiznává Ver... Fantom Nürburgringu půjde do výroby. Elon Musk potvrdil produkci sport...\nOlympus E-M5 Mark III – malé tělo s výkonem vlajkové lodi E-M1 II Týden Živě: Novinky Googlu, problémy Intelu a klávesnice od Microsoftu Corsair začal prodávat 5000MHz paměti DDR4. Za 16 GB chce přes 30 tisí...\nSRE Delta s.r.o. - 27293742 B2B Gastro s.r.o. "v likvidaci" - 27662292 A.T.D. Glass, s.r.o. - 48291234\nPlzeň - Baník: Brabec zkoušel usměrnit Limberského střelu do brány, pá... Bohemians - Opava: Šulc na přední tyči Le Gianga nenachytal Plzeň - Baník: Kalvach chytře vytvořil přečíslení tři na jednoho, ale ...


V Černé Hoře postřelili investigativní novinářku Lakičovou – Novinky.cz\nČernohorskou investigativní novinářku Oliveru Lakičovou v úterý večer v hlavním městě Podgorici postřelil neznámý útočník. Redaktorka nezávislého listu Vijesti, která už v minulosti jednomu útoku čelila, byla zasažena do nohy a její život není ohrožen. Informoval o tom ve středu deník na webu s odvoláním na ředitele centra první pomoci Nermina Abdiče. Útok, jenž odsoudila Rada Evropy, vyvolal ve středu protest stovek Černohorců.\nNovinářka Olivera Lakičová\nstředa 9. května 2018, 16:45 - Podgorica\n„Podle všeho si na ni počkali před vchodem, kde byla zbita před šesti roky. Přistoupil k ní nějaký člověk a střelil ji do nohy. Ona říká, že tam byli ještě dva lidé, kteří utekli,” řekl šéfredaktor listu Vijesti Mihailo Jovović.\n„Jak dlouho se tohle bude v Černé Hoře dít? Ani jeden útok na ni (Lakičovou) nebyl vyřešen. Mnohé případy, o nichž psala a které ukazují na trestnou činnost, nebyly vůbec vyšetřovány,” dodal Jovović.\nZajímala se o pašování cigaret\nZa šest let starý útok na Lakičovou byl nakonec pachatel pravomocně odsouzen. Motiv tohoto trestného činu nicméně nikdy nebyl zjištěn, stejně jako zůstal neznámý ten, kdo si přepadení novinářky objednal.\nNěkolik stovek lidí se ve středu shromáždilo před sídlem vlády v Podgorici. Protestující obvinili úřady, že dělají málo pro vyřešení útoků na novináře. Někteří měli transparenty s nápisy „Stop násilí” a „Za život bez strachu”.


Oficiálně je karta určená pro osoby od 15 let věku, mladší děti by ji tak používat neměly\nKarta není zdarma, musíte si ji koupit za 125 Kč\nKaždá karta musí být spárována s mobilním telefonním číslem\nS používáním karty jsou spojené limity, pro vyšší limit je třeba provést jeho aktivaci\nZákladní informace Za projektem předplacené karty Blesk peněženky stojí nejen známý deník Blesk, který zastupuje společnost Czech News Center, ale také firma Mopet CZ, která kartu provozuje. Mopet CZ je dceřinnou společností České spořitelny a… Více informací o společnosti MOPET CZ a.s.\nKarta není zdarma, musíte si ji koupit a navíc pouze ve vybraných prodejnách\nPak je nutné provést registraci (pomocí SMS zprávy)\nAktivaci mohou provést pouze ti, kterým už bylo alespoň 18 let\nTak jako u jiných předplacených karet, i zde jsou různé limity a omezení\nZákladní informace Jak už z názvu vyplývá, za projektem Dobrá karta COOP stojí mimo jiné právě řetězec prodejen COOP. Kromě něj je s kartou spojená také ČSOB, jež vydává i několik dalších partnerských předplacených karet (mimo jiné MyUnicard) a… Více informací o společnosti COOP Dvůr Králové nad Labem, družstvo\nBezúročné období 346 dnů\nNapka je oficiálně pro osoby starší 18 let, se souhlasem rodičů už od 15 let\nK plnému využití je třeba si stáhnout stejnojmennou mobilní aplikaci (pro Android a iOS)\nAbyste mohli Napku naplno využívat, je třeba provést registraci nebo plnou autorizaci\nVýběry z bankomatů jsou placené, u ČSOB 20 Kč, u ostatních bank 30 Kč\nZákladní informace Platební karta je debetní a vydává ji společnost MasterCard – platit s ní tak lze všude na světě, kde karty MasterCard berou. Poskytovatelem všech služeb je ČSOB, která je jednou z největších bank na území ČR. Za projektem pak… Více informací o společnosti Rock Finance\nZískejte kreditku s limitem až 600 000 Kč s úrokem od 0% Kontaktní formulář\nAbyste si mohli objednat Cool kartu, musíte mít nejdříve účet u ČSOB nebo u Ery\nZároveň vám musí být alespoň 18 let a musíte mít od zmíněných bank platební kartu a elektronické bankovnictví\nKartu si pak objednáte na webových stránkách www.coolkarta.cz\nCena karty je pouhých 99 Kč, karta vám přijde poštou a můžete si ji hned aktivovat a dobít\nZákladní informace Provozovatelem Cool karty je ČSOB – jedna z největších bank v Česku, která nabízí kompletní finanční služby pro fyzické osoby, podnikatele i velké firmy. ČSOB tuto kartu vydává ve spolupráci s Era bankou a objednat si ji mohou… Více informací o společnosti Československá obchodní banka, a.s.\nCelkem jsme pro vás k dnešnímu dni srovnali 33 kreditních karet. Poslední aktualizace provedena dne 2.07.2022 v 10 hodin 51 minut.\nBěhem posledních dvou let se ale postupně začínají prosazovat a čím dál více lidí objevuje jejich přednosti.\nJak předplacené karty fungují?\nPředplacená platební karty funguje na podobném principu, jako když si např. nabíjíte kredit na mobilním telefonu. Jednoduše si na kartu nabijete libovolnou částku (ať už převodem z účtu, na poště nebo u terminálu Sazky) a s kartou pak můžete platit např. v obchodech, restauracích nebo na internetu. Utratit ale můžete jen částku, kterou máte nabitou, jakmile ji utratíte, musíte si kartu znovu nabít. Oproti běžným bankovním kartám jsou nevýhodou poplatky – ať už za každé vložení peněz na kartu, za každý výběr z bankomatu atd., naopak zásadní výhodou je anonymita, která je pro mnoho lidí velmi důležitá.\nKde všude lze s těmito kartami platit?\nPředplacenou kartu můžete využívat prakticky úplně stejně jako normální kartu od banky – můžete s ní tak platit v obchodech, restauracích a všude, kde lze platit kartou. Stejně tak ji můžete použít i pro placení na internetu a to nejen v Česku – s předplacenou kartou si můžete bez problémů objednávat zboží ze zahraničí, které z pochopitelných důvodů nelze poslat na dobírku.\nKdo nejlépe využije výhody předplacených karet?\nCílových skupin, pro něž jsou tyto platební karty určené, je hned několik. Jednak jsou to lidé, kteří mají exekuci na účet a předplacená karta je tak pro ně vlastně jedinou možností, jak bez problémů nakupovat přes internet, aniž by jim hrozilo, že jim exekutor peníze vezme (samozřejmě ale nesmějí provozovateli karty uvést osobní údaje). Další významnou cílovou skupinou jsou děti a mládež do 18 let, kteří se tak naučí lépe zacházet s penězi a rodiče jim mohou kapesné posílat přímo na kartu. V neposlední řadě je předplacená karta vhodná i pro ty, kteří mají strach ze zneužití osobních údajů, bojí se platit bankovní kartou na internetu a preferují toto alternativní řešení.\n© CoolPujcky.cz - Předplacené karty


Tisíce bytů na Ostravsku mohou skončit na burze, RPG hledá kupce - iDNES.cz\n11. dubna 2014 7:49, aktualizováno 7:49\nRPG vlastní i mnoho bytů v Ostravě-Porubě. Ilustrační snímek | foto: Alexandr Satinský, MAFRA\n"Jsem majitelem šestačtyřiceti procent akcií společnosti RPG. Zbytek vlastní mí obchodní partneři. A ti se rozhodli své podíly prodat," vysvětlil Zdeněk Bakala v rozhovoru pro MF DNES a dodal: "Protože máme dohodu, že pokud se jedna ze stran rozhodne k prodeji, prodá svůj podíl i druhá strana, nezbývá mi nic jiného než se přidat."\nAkcie společnosti RPG by se měly obchodovat na amsterodamské burze prostřednictvím akcií společnosti Domus. Na tu už společnost RPG převedla svá vlastnická práva i závazky.\nCo jsou byty OKD?\nVíce než čtyřicet tisíc bytů na území Ostravy, Havířova, Orlové, Frýdku-Místku či Karviné bylo přičleněno ke společnosti OKD v roce 1993 a spolu s ní byly také prodány při privatizaci.\nOd té doby doutná spor mezi nájemníky a vedením společnosti RPG, do níž byly byty OKD transformovány, o následný přeprodej bytů za 40 tisíc korun. Majitelé OKD a později také RPG tento závazek neuznávají. Na prodej navíc platila časová klauzule pěti let, která již vypršela.\n"Firma se rozhodla nabídnout své kmenové akcie prostřednictvím veřejné nabídky na amsterodamské burze Euronext," sdělila tisková mluvčí společnosti Dorothy Burwellová. "K nabídce by mělo dojít v průběhu druhého čtvrtletí letošního roku. Její součástí budou jak stávající kmenové akcie, tak nově vydané akcie," dodala mluvčí s tím, že na nájemníky by prodej akcií neměl mít žádný vliv.\nByt za čtyřicet tisíc? Zapomeňte\nByty, jimiž společnost RPG disponuje, byly na počátku devadesátých let začleněny do společnosti OKD. Právě ony jsou jedním z problémů vzniklých při privatizaci, protože stát jejich hodnotu nezapočítal do ceny akcií, které v roce 2004 prodal společnosti Karboninvest.\nTu posléze koupila společnost NWR, v níž má Zdeněk Bakala podíl, veškeré byty ze struktury OKD následně vyčlenil a vložil do RPG. Proti tomuto kroku se před několika lety ohradili členové sdružení BytyOKD.cz, tvořeného částí nájemníků původních bytů OKD.\nTěm vadilo hlavně nesplnění slibu prodat jednotlivé byty nájemníkům za čtyřicet tisíc korun. Zdeněk Bakala ovšem tento slib popírá, firma tak za dobu své existence prodala jen několik stovek bytů v lokalitách, které se jí nehodily do koncepce, či v místech, kde nevlastnila celé domy.\nSdružení o možném prodeji nevědělo\n"Pro nás to je nová informace, o možném prodeji společnosti RPG jsme doposud nevěděli," komentoval rozhodnutí o prodeji akcií předseda sdružení BytyOKD.cz Roman Macháček.\n"Může jít o docela nebezpečnou věc, prodej akcií by totiž mohl ovlivnit závazky firmy plynoucí z privatizační smlouvy. Nový majitel by prostě mohl přijít a říct, že se jej žádné závazky netýkají. Právě v době, kdy se opět otevírá možnost přehodnotit celou privatizaci OKD, to není z našeho úhlu pohledu nejlepší zpráva," řekl Macháček.\nSnadnější zrušení nájemní smlouvy\nObavy má i kvůli nové podobě občanského zákoníku. "Zatímco dříve nebylo tak jednoduché zrušit stávající nájemní smlouvu, s platností nového občanského zákoníku se to výrazně zjednodušilo," přiblížil.\n"Nemusel by tak být problém dát například výpovědi, navýšit nájemné a podobně. Navíc mi celá situace připomíná dlouhodobou snahu pana Bakaly zbavit se jakýchkoliv závazků a mít na konci čistou realitku bez jakýchkoliv omezení," vysvětlil předseda sdružení.\nProdej akcií by si měl podle něj ohlídat i stát, který by po případném úpisu akcií mohl snadno přijít o peníze. "Pokud by se prokázalo, že při prodeji státem vlastněných akcií společnosti OKD šlo o nedovolenou podporu, vznikl by velký prostor pro jednání, jak situaci změnit. A tady by šlo jednat také o budoucnosti bytů," dokončil Roman Macháček.\nAutoři: Darek Štalmach, Tomáš Syrovátka\nTémata: Karviná, Moravskoslezský kraj, Ostrava-město, Frýdek-Místek, Havířov, iPad, New World Resources (NWR), OKD, Orlová, Ostrava, Ostravsko, RPG, Výpověď, Zdeněk Bakala\nO pochybnostech při prodeji OKD, při kterém stát přišel podle policie o miliardy, vědělo v roce 2006 na ministerstvu... celý článek


UČEBNÍ TEXTY RODIČ A DÍTĚ/ŽÁK SE VZÁCNÝM ONEMOCNĚNÍM. Speciální vzdělávací potřeby dětí a žáků se vzácnými onemocněními - PDF\nUČEBNÍ TEXTY RODIČ A DÍTĚ/ŽÁK SE VZÁCNÝM ONEMOCNĚNÍM. Speciální vzdělávací potřeby dětí a žáků se vzácnými onemocněními\nDownload "UČEBNÍ TEXTY RODIČ A DÍTĚ/ŽÁK SE VZÁCNÝM ONEMOCNĚNÍM. Speciální vzdělávací potřeby dětí a žáků se vzácnými onemocněními"\n1 Speciální vzdělávací potřeby dětí a žáků se vzácnými onemocněními CZ.1.07/1.2.00/ UČEBNÍ TEXTY pro účastníky vzdělávacího kurzu RODIČ A DÍTĚ/ŽÁK SE VZÁCNÝM ONEMOCNĚNÍM Společnost pro mukopolysacharidosu, 2011 Kolektiv autorů Vydání této publikace je podpořeno Evropským sociálním fondem a státním rozpočetem České republiky.\n2 Vydala: Společnost pro mukopolysacharidosu Chaloupky 35, Olomouc Olomouc, Autorský kolektiv Společnosti pro mukopolysacharidosu Doc. Mgr. PaedDr. Jan Michalík, vedoucí autorského kolektivu Prof. MUDr. Jiří Zeman, Dr.Sc. vedoucí lékařské části autorského kolektivu MUDr. Pavel Ješina,Ph.D. MUDr. Tomáš Honzík,Ph.D. MUDr. Lenka Vitnerová, Ph.D MUDr. Martin Magner, Prof. PaedDr.Milan Valenta,Ph.D. vedoucí části zdravotní postižení a terepeutické techniky Mgr. Adéla Hanáková, Ph.D. Mgr. Kateřina Stejskalová, Ph.D. Mgr. Martin D. Polínek, Ph.D. PaedDr. Pavlína Baslerová Mgr. Martin Škurek\n3 Předkládaný učební text je zpracován jako průvodní ke vzdělávacímu kurzu Rodič a dítě/ žák se vzácným onemocněním, který v letech 2010 až 2012 pořádá Společnost pro mukopolysacharidosu jako součást aktivit projektu operačního programu Vzdělávání pro konkurenceschopnost spravovaného Ministerstvem školství, mládeže a tělovýchovy České republiky. Projekt Speciální vzdělávací potřeby dětí a žáků se vzácnými onemocněními CZ.1.07/1.2.00/ Text si klade za cíl poskytnout frekventantům základní informace o fenoménu zdravotního postižení, o postavení osob se zdravotním postižením ve společnosti, o sociálně-právní podpoře rodin s dětmi s postižením, o sociálních službách, o systému vzdělávání dětí, žáků a studentů se zdravotním postižením vždy aplikováno na situaci dětí a žáků se vzácnými onemocněními. Dále se učební text zabývá i problematikou medicínských aspektů vzácných onemocnění, problematikou komunikace s dětmi, žáky a studenty se zdravotním postižením a otázkami možných terapií. V tomto učebním textu je tedy pojednáno jak o ryze právních a tak i odborných medicínských otázkách a samotný učební text má ambici usnadnit pedagogům práci s dětmi, žáky a studenty se vzácným onemocněním. Tento učební text je sice poměrně podrobný a může proto sloužit jako hlavní studijní pomůcka, nezahrnuje však celý rozsah a obsah nastíněných otázek, a proto byste měli při studiu využít také právní předpisy a ostatní odbornou literaturu, na kterou tato opora odkazuje. Předpokládáme rovněž, že řadu problémových okruhů a otázek budeme dále společně řešit v seminářích vzdělávacího kurzu. Jeho lektoři jsou připraveni Vám jakékoliv otázky zodpovědět. Při studiu tohoto učebního textu, který je rozdělen do jednotlivých kapitol, Vám přejeme mnoho úspěchu. Za autorský kolektiv Jan Michalík - 3 -\n4 Obsah: ZDRAVOTNÍ POSTIŽENÍ, VZÁCNÉ ONEMOCNĚNÍ A SPOLEČNOST RODINA A DÍTĚ SE ZDRAVOTNÍM POSTIŽENÍM Reprodukční funkce Ekonomicko-zabezpečovací funkce Emocionální funkce Výchovná a socializační funkce Fáze vyrovnávání se skutečností nemoci Fáze přijetí zdravotního postižení dítěte ZDRAVOTNÍ POSTIŽENÍ A SPOLEČNOST Postižení, člověk s postižením Hrátky se slovy aneb s čím vším se můžeme setkat (terminologie) Lidé s postižením jako minorita (menšina) Integrace SYSTÉM STÁTNÍ SOCIÁLNÍ PODPORY, SOCIÁLNÍ POMOCI A SOCIÁLNÍ PÉČE, INVALIDNÍ DŮCHODY, OSTATNÍ NÁSTROJE PODPORY RODIN S DÍTĚTEM SE ZDRAVOTNÍM POSTIŽENÍM, KOMPENZAČNÍ POMŮCKY Státní sociální podpora Ostatní dávky a podpora SOCIÁLNÍ SLUŽBY, DOMÁCÍ PÉČE SOCIÁLNÍ SLUŽBY A DOMÁCÍ PÉČE Smluvní princip v sociálních službách Informace k jednotlivým ustanovením smlouvy Domácí péče Osoba pečující a důchod Osoba pečující a daně z příjmu Zdravotní péče v domácí péči VZDĚLÁVACÍ SYSTÉM ČR A DÍTĚ SE VZÁCNÝM ONEMOCNĚNÍM VZDĚLÁVÁNÍ DĚTÍ, ŽÁKŮ A STUDENTŮ SE SPECIÁLNÍMI VZDĚLÁVACÍMI POTŘEBAMI Pojem dítěte, žáka a studenta se speciálními vzdělávacími potřebami Obecná východiska vzdělávání dětí, žáků a studentů se speciálními vzdělávacími potřebami Vzdělávání žáků s hlubokým mentálním postižením Typy speciálních škol Zařazování dětí, žáků a studentů do speciálního vzdělávacího programu SPECIÁLNĚ PEDAGOGICKÉ CENTRUM Historie vzniku SPC Typy center Legislativní zakotvení center Standardní činnosti center Činnosti jednotlivých pracovníků SPC Informace pro uživatele služeb SPC Typy vyšetření ve speciálněpedagogickém centru Ambulantní formy péče Následná podpora poskytovaná SPC MEDICINSKÉ ASPEKTY VZÁCNÝCH ONEMOCNĚNÍ MUKOPOLYSACHARIDOSY (LYSOSOMÁLNÍ STŘÁDAVÁ ONEMOCNĚNÍ) Mukopolysacharidóza typ I (MPS I) Mukopolysacharidóza typ II (MPS II) Mukopolysacharidóza III typu (MPS III, Sanfilippo syndrom) Mukopolysacharidóza typ IV (MPS V) Mukopolysacharidóza typ VI\n5 Kapitola 1 Zdravotní postižení, vzácné onemocnění a společnost 1 Úvod První kapitola učebního textu se zaobírá tím, jak přijmout skutečnost zdravotního postižení dítěte, charakteristikou zdravotního postižení, postavením osob se zdravotním postižením ve společnosti, s procesem integrace osob se zdravotním postižením, systémem sociálně-právní podpory rodin s dítětem nemocným vzácným onemocněním a to zejména systémem dávek sociální péče pro osoby se zdravotním postižením, dávek státní sociální podpory a dávek sociální pomoci a konečně i systémem mimořádných výhod pro osoby se zdravotním postižením 1.1 Rodina a dítě se zdravotním postižením Rodinu charakterizujeme jako skupinu osob spjatých příbuzenskými vztahy. (Giddens, 2003). Obvykle je chápána jako svazek muže a ženy, zpravidla doplněný o děti (ať již jde o pokrevní či právní příbuzenský vztah). Všechny další definice se již liší v tom, koho, kdy a za jakých okolností do rodiny řadí. Hovoříme tak o rozšířené rodině, doplněné o další příbuzné (prarodiče, strýcové, tety, bratranci a sestřenice ad.), nebo o rodině tzv. nukleární, tvořené rodiči a jejich dětmi. Dlouhá léta a desetiletí se hovoří o proměnách funkcí rodiny. Částečně je to jistě pravda. Řada změn však není vyvolána rodinou samotnou, nýbrž proměnou společenského okolí, sociálních a ekonomických vazeb ve společnosti, včetně vazeb rodiny a okolí a členů rodiny navzájem. Obecně můžeme konstatovat, že vztahy v rodině jsou z dlouhodobého hlediska významně ovlivněny odstupem od kdysi obvyklého modelu rodiny postaveného na křesťanství, které nahlíželo na manželství jako na celoživotní nezrušitelný svazek. Trvalost rodiny byla garantována transcendentním imperativem: Co Bůh spojil, člověk nerozlučuj. (Možný, 2002). K tomu srovnejte návrh političky bavorské Křesťanskosociální unie (CSU) Gabriele Pauliové na obligatorní uzavírání manželství na dobu určitou konkrétně sedmi let. Po uplynutí této lhůty by manželé znovu museli projevit vůli spolu setrvat v manželském svazku. Bez ohledu na pojetí rodiny, a proměnu jejích forem a způsobu koexistence v čase, zůstávají v popředí existence rodiny úkoly uspokojit či naplnit potřeby a požadavky každého jejího člena. Míra tohoto uspokojování má samozřejmě vliv na kvalitu vztahů v rodině šířeji na plnění funkcí rodiny. Obvykle jsou uváděny tyto funkce rodiny: Reprodukční funkce Tato funkce reaguje či je odpovědí na naplnění jednoho ze základních lidských pudů. V prostředí dané společnosti (nyní v anglosaském světě postindustriální společnost hojnosti a volného času) stále ještě je rodina považována za nejobvyklejší místo reprodukčního chování, svou pozici však v některých společnostech ztrácí a reprodukce je zajišťována mimo institut tradiční rodiny. Otázkou je další vývoj, kdy existují signály hovořící o tom, že role klasické rodiny (byť modifikována) bude opět převažovat. Součástí reprodukční funkce není jen přivedení dítěte na svět, ale také jeho zajištění pro život a další vývoj\n6 Jestliže narození dítěte představuje jeden z vrcholů (důvodů) lidské existence, potom narození dítěte se zdravotním postižením (zejména těžším) je výrazným činitelem, který modifikuje běžné pocity štěstí a naplnění, které tento moment v lidském životě znamená Ekonomicko-zabezpečovací funkce V této podobě jde již o funkci vztaženou nejen na děti, ale na všechny členy rodiny. I zde pozorujeme rozpad původní širší rodiny viz (ne) zajištění prarodičů ve stáří a převzetí této funkce veřejnoprávním pojišťovacím systémem. V každém případě tato funkce výrazně vystupuje do popředí v případě, že některý člen rodiny získá trvalé zdravotní postižení! Emocionální funkce Jedná se o součást života rodiny, v jejímž rámci je poskytováno citové zázemí, saturace psychických potřeb členů rodiny, zajištění pocitu bezpečí a jistoty členům rodiny. Zvláště jsou tyto prvky nutné při výchově dětí v rodině. Opět jako všechny funkce rodiny i tato doznává modifikací a specifik v případě, že je v rodině dítě (další člen) s těžkým zdravotním postižením. Zjednodušeně řečeno můžeme konstatovat, že vztahy mezi členy rodiny bývají vždy nutně nastalou situací ovlivněny, stejně tak může být ovlivněno vnímání vlastní role v rodině ať již dítěte s postižením či zdravého sourozence. A hovoříme-li o změnách, je důležité nevnímat je již dopředu jen v hodnotách tzv. pozitivních či tzv. negativních Výchovná a socializační funkce Rozdělit bychom ji mohli na vědomou a nevědomou. Každá rodina (každá sociální jednotka) neformálním způsobem působí či přímo rozvíjí sociální prvky chování člověka. U rodiny tak hovoříme o výchově, která je nezáměrná (nápodoba) i záměrná. Ve vztahu k rodinám se zdravotně postiženým členem je důležité naplnění této funkce, pokud je člověkem s postižením dítě Fáze vyrovnávání se skutečností nemoci Je nesporné, že narození dítěte s těžkým postižením, získání těžkého postižení v průběhu vývoje (např. manifestace skrytého onemocnění) je závažným zásahem do života každého jedince, jehož se tato událost týká. Stranou nyní ponecháme otázky prožívání (přijetí) faktu zdravotního postižení samotným jedincem, který samozřejmě připadá v úvahu až u získaných onemocnění od určitého věku. Proces přijetí informace o závažném postižení člena rodiny se nepochybně liší podle následujícího hlediska: zdravotní postižení má dítě, zdravotně postiženým se stane rodič, zdravotně postiženým se stane prarodič. Uvedené je dále modifikováno: závažností (hloubkou) zdravotního postižení, očekávanou či skutečnou délkou péče, očekávanou či skutečnou náročností péče. Obecně můžeme potvrdit, že narození dítěte s postižením (či následná manifestace postižení v dětském věku) představuje nejzávažnější zásah do života rodiny. Právem bývá označováno za - 6 -\n7 jednu z nejtěžších životních zkoušek, které může být člověk v současné době v našem civilizačním okruhu vystaven. Až dosud se tímto fenoménem zabývali povýtce psychologové. Na jedné straně se jedná o logický výraz zájmu této profese o vnitřní život (psychiku) člověka, na druhé straně nejsou jejich modely způsobilé pokrýt celé spektrum problémů a situací, které postupné přijetí faktu zdravotního postižení člena rodiny provází. Ze zmíněných psychologů jmenujme Matějčka, Blažka, Olmrovou, Vágnerovou a jejich práce (více viz seznam literatury). Dále uvedený text vychází z poznatků uvedených autorů a je významným způsobem modifikován autorem této kapitoly Fáze přijetí zdravotního postižení dítěte Šok Jedná se o obvyklou, povýtce fyziologickou reakci organismu. Ten zpomalí obvyklé fyziologické funkce, sníží se reaktivnost. Tato forma reakce organismu může mít dvě základní podoby (typy). Typ A forma útočné obrany, při které dojde ke zrychlení všech fyziologických funkcí, zrychlí se tep, dech, aktivita, člověk působí velmi rozčileně. Druhý typ je považován za vývojově starší - typ B. Charakteristické pro tuto formu reakce je naopak zpomalení funkcí organismu, snížení reaktivnosti. Navenek vše může vypadat, že dotyčný člověk, je silný, statečný, neboť nereaguje hystericky, je spíše klidný, bez teatrálních gest reaktivních projevů. Možný a častý je i přechod z jedné formy šoku do druhé. Obecně můžeme říci, že záleží jak na míře (závažnosti) sdělované informace, tak na vnitřní psychické konstelaci jedince, to vše opět doprovázeno objektivními okolnostmi a podmínkami. První fáze postupného přijetí a zpracování dané informace může trvat několik minut, ale i hodin. Stavy, které přetrvávají týdny a měsíce hodnotíme již jako další fáze nikoliv jako první a aktuální reakci organismu člověka na sdělení mimořádně zátěžové zprávy. V této fázi je obvykle snížena schopnost rodiče přijímat odborná sdělení, zprávy a doporučení. Obvyklým terapeutickým přístupem je naslouchání, pochopení, účast. Zpracování informace a reakce Přichází jako druhá fáze fáze reaktivní. Jestliže jsme u šoku charakterizovali tento proces jako záležitost v řádu minut a hodin. Fáze reaktivní trvá nepoměrně déle a svým způsobem ji můžeme považovat za nikdy neukončený proces přijímání a zpracování informace o existenci zdravotního postižení dítěte (případně člena rodiny). Zvláště u zdravotních postižení, které se v průběhu života dítěte proměňují, tj. vyvolávají stále a znovu potřebu nové odpovídající reakce je proces průběžný a nepřetržitý. V případě velmi silných traumat může mít reakce projevy zaměřené na destrukci až sebedestrukci jedince. V ojedinělých a výjimečných formách až podoby suicidiálního chování. Obvyklejší jsou silné psychosomatické projevy (označované jako zhroucení, provázené depresemi, neurotických chováním, záchvaty pláče, vzteku apod.). Jako součást útočných reakcí bývá uváděno tzv. hledání viníka. Skutečně se objevuje relativně často, ne vždy se však jedná o hledání domnělého viníka. V dnešní době, s rozvojem právního vědomí osob se můžeme setkat i s oprávněnou domněnkou rodičů (členů rodiny), která svědčí proti určité osobě (nejčastěji lékař), která může mít na vzniku postižení podíl. Častější však jsou reakce osočování i blízkých osob (např. v rodině) což bývá sice v dané fázi obvykle přijato a překonáno, v případě, že následuje dlouhodobá péče (deset a více let) může se vztahový problém z počátku zvládání nového faktu negativně projevit později. Ve vztahu - 7 -\n8 k ženám bývá uváděna i krize ženské identity ( neschopnost porodit zdravé dítě). Tyto stavy mohou a nemusí nastat. Další z tohoto druhu reakcí je zvýšená péče projevující se hledáním podpory, konzultacemi u odborníků, dalších osob znalých daného problému. Zejména v počátcích péče o dítě není vyloučena ani návštěva a využívání služeb odborníků stojících na okraji odborné veřejnosti (léčitelé) či dokonce vyslovených šarlatánů slibujících neuskutečnitelné. Příklad Rodina s nevyléčitelně nemocným dítětem ze Slovenské republiky cestovala za téměř všechny své úspory do Itálie, kde měl žít člověk (byl to údajně kněz), který je schopen modlitbami dítě uzdravit. Rodina skutečně odcestovala a téměř půl roku v Itálii bydlela. Dívka nakonec nemoci podlehla. Z únikových reakcí je nejvíce radikální odložení dítěte. K tomu dochází častěji tehdy, pokud se rodiče dozvědí diagnózu již v porodnici a nebyli nikterak na novou skutečnost připraveni. Stále ještě se setkáváme s názory rodičů, kteří potvrzují, že jim je tato možnost lékaři nabízena s odůvodněním nezvratnosti osudu dítěte, případně nevyléčitelnosti nemoci, náročnosti atd. Samozřejmě, že se i v tomto případě setkáme s případy, kdy rodina dítě po určité době přijme zpět. Příklad Výjimkou nejsou ani situace odložení dítěte v pozdějším věku. Zpravidla z důvodu rozpadu rodiny, velmi náročné péče, kterou členové rodiny nezvládají apod. V jedné rodině umístili dceru ve 14 letech do klasického ústavu sociální péče. Přestože vyžadovala náročnou, téměř dvacetihodinovou péči denně, a po jejím odchodu se rodině zcela změnil životní režim a možnosti jejích členů, nedokázali se tito rodiče smířit s podmínkami péče, kterou poskytovatel služeb nabízel, a po půl roce vzali dceru zpět do rodiny. Shodou okolností se jednalo o romskou rodinu. Jen rámcově uveďme další formy reaktivního chování rodičů, jako jsou izolace, popírání diagnózy, únik do fantazie, substituce. Izolace může být vnímána jako nepochopitelná (pro okolí) nicméně přijatelná forma reakce. Rodina se stáhne ze svých společenských aktivit. Uzavře se do sebe a svého problému. Tento postoj nemusí přinášet, zejména zpočátku negativní dopady na členy rodiny. Naopak, v některých prvcích může být takové zvládání problému pro rodinu šetrnější a přijatelnější. Problémy působí izolace u dlouhodobých stavů, kdy péče trvá deset, patnáct i více let. Dochází pak zpravidla k proměnám psychiky pečujících osob, ale i možným obavám z vnějšího světa. Častěji však může jít o pouhé neporozumění jevům běžným v majoritní (nepečující) společnosti. Popírání diagnózy se objevuje relativně velmi často, někdy souvisí s následujícím únikem do fantazie, často však jde jen o obranou reakci organizmu, který chrání sám sebe před poškozením neunesením zraňující zprávy. V některých případech je fakt diagnózy postižení dítěte přijat, ale rodiče se k dítěti chovají jakoby bylo zdravé. Tady se někdy může jednat o nesprávné zpracování doporučení odborníků, kteří dávají takové rady, neznající pravý stav věcí v rodině pečující o dítě s (těžkým) zdravotním postižením. Tento přístup může znamenat, trvá-li dlouho, a je li provázeno zvýšenými nároky na dítě až jeho přetěžování či poškození. Zmíněný únik do fantazie mívá mnoho podob. Je také obvyklejší, pokud se jedná o zprávu o onemocnění dítěte než jiného člena rodiny. Rodič ve svých snech popírá realitu, nechá svou mysl vést pomyslnými budoucími úspěchy dítěte, v ojedinělých případech může - 8 -\n9 až ztrácet vnímání reality a vlastních představ. V přiměřené míře je nutno tento jev hodnotit jako přirozený a obvyklý. Ze zkušeností lze dovodit, že poměrně častým způsobem reakce na novou situaci bývá substituční chování. Kdy rodič (rodina) zaměří své úsilí náhradním směrem, aby nahradili chybějící zdroj uspokojení. Velmi často však substituční chování bývá přesto směrováno do oblasti, která s původním postižením souvisí. Příklad Řada maminek dítěte s těžkým postižením koncentruje své aktivity směrem k pomoci i ostatním dětem, zakládají internetová fóra, občanská sdružení, zakládají stacionáře apod. Někteří otcové výrazným způsobem zvyšují svou pracovní aktivitu, zajišťují rodinu ekonomicky. Pokud se jedná o jednání přiměřené, může v obou variantách přinášet rodině a dítěti s postižením prospěch. V krajních případech může naopak přispět až k rozpadu rodiny. Všechny podoby a varianty zde pospané reaktivní fáze prožívání jsou více méně podvědomé a člověk si jich vůbec nemusí být vědom. Pro pracovníky pomáhajících profesí je velmi důležité znát časové hledisko při hodnocení jakéhokoliv jevu, který se rodiny pečující o svého člena se zdravotním postižením týká. V této fázi již je možno s rodiči dítěte (členy rodiny) pracovat, ve smyslu sdělování doporučení, informací a poradenství. I v této fázi je však nutno počítat s odezvou, která může laikům i odborníkům připadat jako nepatřičná a neodpovídající. Adaptace V širším smyslu je adaptací již i předchozí fáze. A skutečně pro všechny zde uvedené etapy je nutno konstatovat, že se nejedná o neměnné časové souvislosti. Naopak leckdy dochází k přeskočení dané fáze, k jejich mísení apod. Obecně můžeme uvést, že v této fázi si již rodiče a další členové rodiny více či méně reálně uvědomují fakt, kterému byli vystaveni. Vyhledávají pomoc, podporu, informace, které jsou již schopni vnímat a hodnotit. Samozřejmě záleží na sociální úrovni rodiny, která se zejména v této fázi již významně projevuje. Existují rodiny, které díky internetu komunikují s obdobně postiženými rodiči z druhé poloviny zeměkoule, existují i rodiče, kterým je i velmi přístupná obrázková brožura o onemocnění dítěte příliš složitá. Těmto aspektům musí věnovat pracovníci pomáhajících profesí zvýšenou pozornost. Každá intervence, poradenství, musí respektovat možnosti a schopnosti rodičů. Pokud se jedná o podávání informací o budoucím vývoji a stavu dítěte s postižením, měly by být informace přiměřené a pravdivé. Zejména by se však do této formy intervence neměl pouštět nikdo, kdo budoucnost opravdu nezná, tj. nemá adekvátní odborné, životní a lidské zkušenosti. Přijetí a pochopení Nejedná se samozřejmě o přijetí ve smyslu smíření. To nemusí plně nastat nikdy. V této etapě můžeme pozorovat úpravu života rodiny, např. i úpravu bydliště, práce rodičů, hledání vzdělávacích možností či podpory formou sociálních služeb. Jednodušší je situace, pokud je zdravotní stav dítěte (člena rodiny) relativně stabilizovaný bez silných progredujících změn. Tehdy je naopak přijetí, ve smyslu vytvoření adekvátních či vhodných podmínek pro domácí péči velmi složité. Obvyklé je, že se jedná o změny nejen organizační, ale i změny ve vnitřním životě (vztazích) rodiny. Často diskutovaný rozpad rodin s dítětem s postižením je skutečností, ovšem nakolik statisticky významnou nelze z hodnověrných zdrojů potvrdit\n10 Pro zájemce Výše popsaný pohled na proces vyrovnávání se s traumatem postižení dítěte není jediný. Např. známá dětská psycholožka Jiřina Prekopová spolu se svou kolegyní Erikou Schuchardt popisují osm stupňů procházení emoční krizí, kterou zpráva o postižení dítěte vyvolá. Prvním stupněm je stav po zjištění tragické skutečnosti, kdy rodič prochází obrovskou nejistotou, ambivalentními pocity, rozmanitými únikovými nebo útočnými reakcemi. Ve druhém stupni získá jistotu, ta v něm ovšem probouzí zoufalství, hrůzu a zničující hněv. Pro třetí stupeň je typická agresivita, obviňování Boha, světa, sebe, objevuje se zlost, která nutí ke konání. Tím se dostává do čtvrtého stupně, pro který je typické zoufalé a většinou marné hledání pomoci. To vede k depresi, která je znamením pátého stupně. Tato úroveň je dle Prekopové rozhodující, přirovnává ji k dolní straně koberce. Většinou se nepodaří zpod něj dostat, zoufalý rodič se stále točí v kruhu boje, hledání, zklamávání, koberec ho dusí, každý uzlík osnovy ho rozdírá. Jen části trpících se prý podaří přejít díky vědomému rozhodnutí Já to přijmu úzkým průchodem nad koberec, odkud může ocenit krásu jeho vzorů a uvědomit si i význam všech zraňujících uzlíků. Následnými třemi stupni jsou potom tedy přijetí, smysluplná aktivita a nakonec solidarita. (Schuchardt, 2003) Počty rodin pečujících o svého člena se zdravotním postižením V České republice není znám přesný počet rodin, které pečují o svého člena se zdravotním postižením. Částečný přehled o tom, kolika rodin se tato situace týká, můžeme získat analýzou nejběžnějšího příspěvku, který je v těchto situacích vyplácen. Jde o příspěvek na péči. Literatura FITZNEROVÁ, I. Máme dítě s handicapem. 1. vyd. Praha: Portál, s. ISBN MAKOVCOVÁ, J. Maminko nezpívej. 1. vyd. Praha: Albi, s. ISBN MATĚJČEK, Z. - DYTRYCH, Z. Děti rodina a stres. 1. vyd. Praha: Galén, s. ISBN X. MICHALÍK, J. et al. Přehled statistických údajů ukazujících vývoj jednotlivých institutů státní podpory zdravotně postižených a zdravotního postižení. Olomouc: VCIZP, MOŽNÝ, I. Sociologie rodiny. 2. vyd. Praha: Sociologické nakladatelství, s. ISBN NOVOSAD, L. Poradenství pro osoby se zdravotním a sociálním znevýhodněním. 1. vyd. Praha: Portál, s. ISBN VAGNEROVÁ, M. - STRNADOVÁ, I. - KREJČOVÁ, L. Náročné mateřství, být matkou postiženého dítěte. 1. vyd. Praha: Nakladatelství Karolinum, s. ISBN Výsledky výběrového šetření zdravotně postižených osob za rok 2007 [online]. Praha: Český statistický úřad, 2008 [cit ]. Dostupné z <http://notes2.czso.cz/csu/2008edicniplan.nsf/publ/ za_rok_2007>. Další právní normy uvedené v textu\n11 1.2 Zdravotní postižení a společnost Zdeněk je pohledný a inteligentní patnáctiletý mladík. Studuje druhým rokem rakouské gymnázium v Praze, kam denně dojíždí ze svého bydliště. Je vášnivý sportovec pěstuje lehkou atletiku, lyžuje. Věnuje se počítačům. Prostě plně vytížený zajímavý mladý muž dnešních dní. Prima, řeknete si možná. A co je na tom zvláštního? Nic. Snad jen to, že Zdeněk je od narození nevidomý. Většina z vás zajisté slyšela či četla o lidech s postižením (v televizi, v rádiu, na internetu, v knížkách, ) nebo jste se s nimi osobně setkali na ulici, v sousedství, v rodině nebo ve škole. Stále častěji totiž děti s nějakým postižením, chodí do tzv. běžných škol. Běžná škola je opakem tzv. speciální školy školy, která je určená pro děti s nějakým postižením. Ještě před 20 lety nebyly v běžných základních školách vzdělávány děti s postižením. Některé děti byly zbaveny povinné školní docházky vůbec nesměly chodit do školy nedostaly žádné vzdělání. Není nad čím jásat, takové děti nic nevěděly neuměly psát, číst a počítat a neměly přehled o světě okolo nich. Skoro vše okolo nic pro ně bylo velkou neznámou. Další děti s postižením mohly chodit jen do speciálních škol, v některých z nich se však také nedověděly vše, co pro život potřebovaly. Každý člověk tedy určitou představu o lidech s postižením má. Odpovídá však tato představa skutečnosti? Víte, jací opravdu jsou? Víte, jak se k nim chovat, jak si s nimi povídat, když je potkáte na ulici nebo někde jinde? Víte, s čím se takový člověk každodenně setkává? Jak se cítí? Co prožívá? Mnoho z lidí, kteří nejsou sami postiženi a nemají přímou zkušenost s lidmi s postižením, se při kontaktu a komunikaci s nimi necítí příliš jistě. Cítí spíše rozpaky. Hlavou jim běží otázky jako: Co bych měl(a) asi teď udělat? Neměl(a) bych mu (jí) pomoci? Potřebuje moji pomoc? Jak bych mu (jí) mohl(a) pomoci? Co mohu říct a co nemohu? Můžu člověku s postižením ublížit, když něco udělám nebo řeknu? Text, který máte před sebou, by vás měl podpořit v kontaktu a v komunikaci s lidmi s postižením. Měl by vám odpovědět na většinu otázek, které vás doposud napadaly. Po přečtení a zamyšlení se nad otázkami a náměty v textu byste měli získat větší jistotu pro další setkání s lidmi s postižením tak, aby vzájemné soužití s těmito lidmi bylo pro vás i pro ně příjemné a vlastně normální. Z textu zjistíte, že lidé s postižením jsou především lidé, kteří jsou v podstatě stejní jako všichni ostatní. Na jedné straně zažívají podobné radosti i starosti jako kdokoli jiný. Na straně druhé se ale setkávají s věcmi, které si člověk nepostižený často ani nedokáže představit Postižení, člověk s postižením Kdo je člověk s postižením? Co znamená termín (zdravotní) postižení? Ne každý člověk, který špatně vidí, slyší, chodí nebo mu moc nejde učení ve škole je zdravotně postižený. Zeptejte se například člověka, který používá brýle ke čtení, jestli se cítí být zdravotně postižený. Za člověka s postižením tedy nepovažujeme každého člověka, který má nějaký zdravotní problém nějakou vadu či nemoc (krátkozrakost, skoliózu, astma, amputovaný malíček, apod.). Člověk s postižením je ten, u kterého jeho zdravotní problém i po léčbě či přes použití různých pomůcek, stále negativně ovlivňuje jeho každodenní život. Tento člověk kvůli\n12 svému postižení nemůže vykonávat každodenní činnosti obvyklým způsobem. Neznamená to ale, že je nemůže vykonávat vůbec. Takový člověk může při vykonávání každodenních aktivit buď potřebovat podporu od další osoby, nebo se je naučí vykonávat jiným (méně obvyklým) způsobem třeba za pomoci nějakým speciálních pomůcek. Příklady: člověk nevidomý nemůže číst zrakem čte hmatem (tzv. Braillovo písmo); člověk ochrnutý nemůže chodit používá k přesunu z místa na místo ortopedický vozík; člověk neslyšící komunikuje mluveným slovem s velkými problémy používá tedy znakový jazyk; člověk s mentální retardací nespočítá z hlavy, kolik peněz ho bude stát 5 rohlíků, půlka chleba a 1 litr mléka použije kalkulův počítací stroj; Z uvedených příkladů je již patrné, že pod termínem postižení se schovává mnoho různých skupin problémů. Podle těchto problémů tedy rozlišujeme následující skupiny lidí s postižením: lidé se zrakovým postižením; lidé se sluchovým postižením; lidé s tělesným postižením; lidé s mentálním postižením; lidé s řečovým postižením; lidé s kombinovaným postižením (některá z předchozích postižení se vyskytnou najednou). Ale jak už to v životě bývá, nic není tak jednoduché, jak se to na první pohled zdá. Skoro bychom mohli říci, že co ministerstvo, to vlastní charakteristika toho, koho považují za zdravotně postiženého. Jen například Ministerstvo práce a sociálních věcí má asi pět předpisů, kdy každý za člověka s postižením počítá někoho jiného. Tak např. někdo má vadu nosného a pohybového ústrojí, jiný je závislý na péči a ještě další je těžce zdravotně postižený. A k tomu všemu existují desítky a stovky nemocí, z nichž některé jsou za postižení považována, a jiná nikoliv. Tak se můžeme setkat i s těmito onemocněními jako jsou diabetes - cukrovka, psoriáza- lupénka, epilepsie, ). Někdo z lidí touto nemocí stižených si bude připadat jako člověk se zdravotním postižením a jiný nikoliv. Hodně neznámého panuje v oblasti duševních poruch a lidi stižení duševní poruchou (psychózy, neurózy, deprese, schizofrenie, ). Nebo ve školách. Ministerstvo školství, mládeže a tělovýchovy přidává ke zdravotně postižným i děti, žáky a studenty se specifickou vývojovou poruchou učení či chování (dyslexie, dysgrafie, dyskalkulie, ADHD, ADD,...). Autoři této knížky si však u těchto dětí nemyslí, že jsou zdravotně postižené Hrátky se slovy aneb s čím vším se můžeme setkat (terminologie) Slov, kterými označujeme lidi s postižením, je obrovské množství. Existují oficiální termíny (dané zákony a vyhláškami), pojmy používané odborníky (lékaři, učiteli, sociálními pracovníky, ) a výrazy lidové. Vhodnost použití těchto slov se neustále mění. Brainstorming: Zkuste se zamyslet a vzpomenout si na co nejvíc slov spojených s postižením, která znáte z médií, internetu, běžné mluvy atp. Jsme přesvědčeni, že jste si vzpomněli na velké množství výrazů. Možná vás při jejich jmenování napadlo, že některé z nich nejsou zcela korektní tedy že není úplně v pořádku je používat. Nejvíce takových termínů je spojených s mentální retardací (např. debil, imbecil,\n13 idiot, mongol, menťák, dement, ) nebo s tělesným postižením (kripl, mrzák, ležák, chromý ). Běžně se totiž používají jako nadávky či urážky. Víte ale, co ve skutečnosti tyto výrazy znamenají? U některých z těchto slov jsme svědky jevu, kdy původně úplně neutrální výrazy, získaly v průběhu několika málo let či desetiletí negativní hanlivý význam. Takový význam jim dala veřejnost, která je na základě mylných představ, co tato slova znamenají, začala používat v běžné komunikaci pro vyjádření něčeho pro lidi podivného. Postupně lidé zapomněli původní význam těchto slov a teď je vnímají pouze jako slova hanlivá jako nadávku. Takovým proměněným výrazem je třeba termín úchylná mládež. Dnes si pod tímto pojmem lze představit opravdu cokoliv. A přitom před sedmdesáti lety se jednalo o název odborného časopisu o výchově a vzdělávání postižených. Mnohým z vás již běží fantazie na plné obrátky a přemýšlíte, co se za tímto slovem skrývá. Málokoho z vás by však napadlo, že původní význam tohoto slova byl ve smyslu dětí a mládeže odlišující se (tzv. odchylující se) od většiny vrstevníků. Je tedy v pořádku nadále používat takto negativní výrazy pro oslovení lidí s postižením? Určitě to není v pořádku. Na jedné straně si i lidé s postižením si uvědomují, jak jsou tyto výrazy v běžné mluvě používány. Jejich užitím při komunikaci s člověkem s postižením byste jej mohli urazit. Mohli byste mu ublížit. Možná by to bylo neúmyslné, z pouhé nevědomosti, ale to neznamená, že by to pro člověka s postižením bylo méně urážlivé nebo bolestné. Na straně druhé bychom si měli uvědomit, že lidé s postižením jsou především lidské bytosti, které cítí a vnímají, co se okolo nich děje. A jako takové je přece nemůžeme oslovovat pohrdavým, zesměšňujícím či hanlivým výrazem. Dneska se pro tento postup vžil i nový termín (a jak jinak opět převzatý z angličtiny). Říká se mu politická korektnost, ale nemyslíme, že je to jediný a správný důvod, proč špatné termíny nepoužívat. Na první místo bychom postavili obyčejnou lidskou slušnost a empatii - schopnost vcítit se do druhého člověka. Třeba jen na chvíli a zdánlivě vzít si na sebe jeho kůži a představit si, že by se k nám někdo choval podobně. Výrazy, které nejsou tzv. politicky korektní se nesmějí na veřejnosti používat, protože mohou znamenat něco hanlivého nebo něco, o čem se radši nemluví. Tato myšlenka zažívá svůj boom především na západě. V USA si s politickou korektností užívají dnes a denně. Dokonce se dá říci, že to až přehánějí například orientovat se v tom, jak správně korektně říkat lidem s černou barvou pleti není úplně jednoduché. Doporučujeme pobavit se na toto téma v hodině angličtiny. Vzpomínáte si třeba na film Smrtonosná past 3? Bruce Willis musí jít do Harlemu s cedulí: I hate niggers (Nesnáším negry.) Politickou korektnost ovšem najdeme i u nás. Napadne Vás, co vlastně znamená název Ministerstvo obrany? Jde vlastně o Ministerstvo války, ale slovo válka nezní moc dobře. Co myslíte? V každé z následujících pěti podkapitol o lidech s různými druhy postižení, se dozvíte, jak bychom měli lidem s těmito druhy postižení správně říkat, aby nedošlo k podobným faux pas. V našich hrátkách se slovy bychom se chtěli pozastavit u výrazu handicap. Jedná se o moderní, velmi často používaný termín, ale málokdo ví, co přesně znamená. Překlad tohoto\n14 slova je znevýhodnění. Toto slovo má mnohem širší význam než slovo postižení. Je zde několik věcí, které bychom si měli uvědomit: znevýhodněný (handicapovaný) může být člověk jen v porovnání s nějakým dalším člověkem nebo skupinou lidí hovoří se zde o tom, že handicap je sociální (společenský) jev, znevýhodněný (handicapovaný) může být i člověk, který není postižený, - např. ženy mohou být znevýhodněny na trhu práce oproti mužům (bohužel tomu tak stále bývá); - člověk, který nezná žádný cizí jazyk je znevýhodněný oproti každému člověku, který zná alespoň jeden cizí jazyk; apod. člověk s postižením nemusí být vždy znevýhodněný (handicapovaný). - nevidomý člověk pracující na speciálně vybaveném počítači (např. různými programy pro nevidomé uživatele) může být zaměstnán jako programátor stejně jako kterýkoli jiný člověk s odpovídajícím vzděláním; - člověk na vozíčku není znevýhodněný oproti ostatním lidem ve výuce cizího jazyka jeho postižení mu nebrání naučit se cizí jazyk; - člověk s lehkou mentální retardací pracující manuálně (např. jako řemeslník) nemusí být znevýhodněn oproti svým spolupracovníkům; atp Lidé s postižením jako minorita (menšina) V České republice je trendem posledních let považovat skupinu lidí s postižením na menšinu, kterou od většiny odlišuje právě přítomnost postižení. Jde o trend, který k nám přišel ze západních a severských zemí. Dlouholetou tradici u nás mají minority vymezené národností či rasou. Minority odlišující se na základě jiných faktorů musí o to, být vnímány jako menšina, stále ještě bojovat. Přestože objektivně existují mnohé okolnosti, které spojují lidi s postižením (jsou pro ně společné) a naopak je odlišují od lidí nepostižených, najdou se lidé, kteří nesouhlasí s tím, že lidé s postižením jsou menšinou. Zamyslete se (vzpomeňte si), na základě kterých dalších faktorů mohou být v naší společnosti vymezeny jiné minority. Mezi okolnosti, které navzájem spojují lidi s postižením a současně je odlišují od majority nepostižených patří například postoj majoritní společnosti k nim, tendence k jejich sociální exkluzi (vyloučení), diskriminace existující v mnoha oblastech jejich života, potřeba rovnoprávnosti a rovných příležitostí, Sociální exkluze znamená sociální vyloučení. Je to nový termín. A dosti odborný. Ovšem, skrývá naprosto běžné životní situace. Běžné výhody, které společnost dává svým členům (např. služby doprava, kina, divadla, restaurace, sportovní aktivity,...) nejsou některým lidem přístupné není jim umožněno se jich zúčastnit. Většinou nejde o záměrné neumožnění účasti, jen nikdo nikdy s těmito lidmi jaksi nepočítal. Nepočítal s potřebami, které tito lidé mají. Říká se tedy, že sociálně vyloučený člověk žije na okraji společnosti. Postoj většinové společnosti k lidem s postižením má své kořeny v minulosti. Hovoří se o několika různých obdobích, kterými tento vztah procházel od naprostého vyloučení těchto lidí ze společnosti (jejich zabíjení či nechávání na pospas vlastnímu osudu, jejich ignoraci), přes charitativní postoje (pomoc těmto lidem na základě lítosti a soucitu) až po inkluzi (vnímání lidí s postižením jako přirozené nedílné součásti naší společnosti). Ve skutečnosti nejde ale tato období časově vymezit, neboť se všemi zmíněnými postoji se můžeme setkat v každé historické etapě vývoje naší společnosti. To znamená, že v naší\n15 současné společnosti se setkáme s lidmi, kteří si myslí, že lidé s postižením byl měli být zavřeni ve speciálních zařízeních a neměli bychom se s nimi běžně setkávat na ulici, ve škole, v zaměstnání apod. Setkáváme s přesvědčením, že člověk s postižením se může cítit dobře pouze ve společnosti lidí s postižením podle hesla vrána k vráně sedá. Uvedený názor spadá do kategorie předsudků, které někteří o lidech s postižením mají. Víte, co to je předsudek? Zkuste se zamyslet, co to znamená a proč vzniká. Na základě této a jí podobných mylných představ se stává, že jsou lidé s postižením vytlačováni na okraj společnosti dochází k tzv. sociálnímu vyloučení (exkluzi). Někteří lidé s postižením či rodiny, ve kterých žijí lidé s postižením, mají navíc tendenci k izolování se, uzavírání se sami do sebe. Mohou mít obavy ze setkání s nepostiženými lidmi, protože mohou mít negativní zkušenosti z předchozích setkání. Mohlo se jim stát, že jim nepostižení lidé svým postojem (tím, co řekli nebo udělali) ublížili a nechtějí být znova zraňováni. A nemusí to být vždy jen laici. Příběh: Lékaři nás zpočátku ujišťovali, že je u Martina postižena motorika; psychicky, snad díky svým krásným velkým a jasným očím, se zdál být v normě. Při návštěvách rehabilitačních jeslí vidělo Martina v delším časovém úseku více odborníků. Začali mít pochybnosti o jeho psychickém vývoji. Pro mě byl nejstrašnější jejich verdikt, že je Martin pravděpodobně citově deprivovaný, že se mu nevěnuji což sdělili i mému manželovi. Celé dny jsem nosila Martina v náručí, houpala ho a zpívala mu, jen aby nečinně neležel a nekroutil hlavičkou ze strany na stranu.když na to zpětně vzpomínám, myslím si, že největší zátěží pro mne nebylo zjištění, že Martin není v pořádku, ale ty falešné domněnky odborníků, které umocňovaly výčitky, pomáhaly vytvářet pocity viny u mne i v rodině. Pochybovala jsem o sobě, o svém mateřství, a tak jsem vyhledala psycholožku a požádala ji o radu, jak mám syna motivovat, aby si ke mně vytvořil citovou vazbu, jak si s ním hrát, jak ho probudit. Výsledkem vyšetření sice bylo sejmutí mé viny, řekla mi, že to není moje chyba. Do smrti nezapomenu, jak mi řekla, že Martin je jak auto bez karburátoru a že ho mám dát do ústavu. Byl to pro mě strašný šok! Vzpomínám, jak se mě krutě dotklo, že mé krásné dvouleté dítě srovnává s neživou věcí. Navíc tohle hrozné sdělení řekla jen mě, v šatně, kde jsme převlékali a předávali své děti, neposkytla mi žádnou psychologickou podporu, a když se k ní potom vydal manžel, řekla mu, že bych se měla jít léčit, protože neunáším realitu. Když mi to tenkrát řekla, vzpomínám, že jsem se snažila být statečná, je mi tekla slza z pravého oka, to si pamatuji dodnes. Snažila jsem se ty slzy držet a tak se mě strašně dotklo, že někdo řekne, že bych se měla jít léčit a vzápětí ještě, že si máme pořídit další dítě, že tohle dítě nebude k ničemu. Bohužel takových zranění ze strany profesionálů bylo ještě mnoho a zažívám je i dnes. Jiní nepostižení lidé se domnívají, že lidé s postižením potřebují pouze sociální podporu a péči. Myslí si, že stát by se měl o tyto lidi postarat zajistit je materiálně. Nicméně nedokáží si stejně jako předchozí skupina představit, že by tito lidé chtěli zasahovat do svých vlastních osudů že by chtěli být nezávislými platnými členy naší společnosti. Opět se zde jedná o předsudek\n16 Dokázali byste přeložit slovo invalidní? Validní = platný, předpona in = zápor, ne. Slovo invalidní tedy ve skutečnosti znamená NEPLATNÝ. Používáním tohoto výrazu o lidech s postižením říkáme, že jsou pro naši společnost neplatní, že jí nic nepřináší. S předsudky a sociálním vyloučením se pojí i dnes velmi moderní výraz diskriminace. U lidí s postižením se s diskriminací setkáváme v mnoha oblastech života např. ve vzdělávání, v zaměstnávání, v přístupu k informacím, v přístupu ke službám, Mezi lidmi s postižením je například ve věkové kategorii let více než 27% lidí bez vzdělání a přes 43% pouze se základním vzděláním. Ve stejné věkové kategorii je v majoritní společnosti bez vzdělání pouze 0,5% a se základním vzděláním 28% lidí. Záměrně jsme pro příklad vybrali vám věkově nejbližší skupinu. Před rokem 1990 se děti a žáci s postižením mohli vzdělávat pouze ve speciálních školách. Například pro žáky se sluchovým postižením v té době existovalo pouze několik učebních oborů, ve kterých se mohli vyučit (čalouník, košíkář, malíř pokojů, zahradník, švadlena, ). Žák se sluchovým postižením nemohl jít na běžné učiliště. Pokud se chtěl vyučit, musel jít na některý z uvedených oborů, i když jej třeba vůbec nezajímal. V oblasti zaměstnávání také existuje diskriminace lidí s postižením. Zaměstnavatelé upřednostňují před přijetím člověka s postižením přijetí člověka zdravého. A to i přesto, že zákon o zaměstnanosti ukládá zaměstnavatelům, kteří mají více než 25 zaměstnanců povinnost, aby 4% z nich (tj. jedna osoba z 25) byli lidé s postižením. Tito zaměstnavatelé raději než by přijali zaměstnance s postižením využívají další možnost, kterou jim dává tento zákon, a to odvést do státního rozpočtu určitou finanční částku. Diskriminace je běžná i v oblasti veřejných služeb např. cestování MHD, ČD nebo dálkovými autobusy není pro mnohé z lidí s postižením běžně dostupné. Abychom nevzpomínali na často proklínané České dráhy, tak se zmíníme o MHD. V mnohých městech začíná být pro lidi s postižením používající vozík zaváděna služba nízkopodlažních autobusů, trolejbusů a tramvají. S tím souvisí i uveřejnění jízdních řádů, kde jsou takové spoje označeny. Nikdo a nic však není dokonalé. Pokud se člověk používající vozík rozhodne, že pojede MHD, tak si na internetu najde speciálně označený nízkopodlažní spoj a v určitém časovém předstihu se na něj vypraví aby mu neujel, když jede třeba jeden za půl hodiny. Nemá však vyhráno. Mnohé z vás napadne, že nebude moci jet, protože nízkopodlažní spoj nepřijede. Ale nástrahy číhají i jinde. Člověk na vozíku nemusí odjet ani když nízkopodlažní spoj přijede. Takovým prozaickým důvodem bývá, že se díky vysokým obrubníkům nedostane na nástupní ostrůvek. Lze konstatovat, že lidé s postižením moc nejezdí na dovolené. Ve známém prostředí (v místě bydliště) vědí, co je čeká, ale nástrahy cizích míst je od cestování odradí. Například výlet na starobylý hrad. Člověk s tělesným postižením se tam díky fyzickým bariérám často ani nedostane. Pro člověka se sluchovým postižením nebudou mít připraveného tlumočníka, a to ani v případě, že by nahlásil návštěvu dopředu. Člověk se zrakovým postižením si nemůže nic na takovém hradě prohlédnout, neboť se zde na nic nesmí sahat nebo se k tomu přiblížit na menší vzdálenost než tu, která je striktně daná zábranami. Naopak se můžeme setkat i s nepostiženými lidmi, kteří o lidech s postižením uvažují jako o naprosto přirozené součásti naší společnosti. Vnímají společenství lidí jako velmi různorodou skupinu, ve které nejsme všichni stejní. Různorodost chápou jako pozitivní, neboť díky ní je naše společnost zajímavá a bohatá. Každý člen společnosti je podle nich důležitý a přináší společnosti a lidem v ní mnoho pozitivního a inspirujícího. Věří, že všichni lidé (jakékoli menšiny nevyjímaje) mají stejná práva že všichni lidé by měli být rovnoprávní\n17 Na celou věc se můžeme dívat z různých úhlů. Jednak jako na zajištění "rovných práv a příležitostí" pro osoby se zdravotním postižením. Ale určitě nejen pro ně - i pro ostatní menšiny ve společnosti. Nástrojem prosazení těchto rovných práv jsou např. politika, právo, soudnictví, neziskové společnosti a další. Jak takové prosazování práv vypadá? Např. v rámci širšího ujednání politických stran (a také pod vlivem zákonodárství Evropské Unie) byl v naší republice přijat antidiskriminační zákon. Podle tohoto zákona blíže vymezuje právo na rovné zacházení a zákaz diskriminace všech občanů v těchto oblastech: a) práva na zaměstnání a přístupu k zaměstnání, b) přístupu k povolání, podnikání a jiné samostatné výdělečné činnosti, c) pracovních, služebních poměrů a jiné závislé činnosti, včetně odměňování, d) členství a činnosti v odborových organizacích, radách zaměstnanců nebo organizacích zaměstnavatelů, včetně výhod, které tyto organizace svým členům poskytují, e) členství a činnosti v profesních komorách, včetně výhod, které tyto veřejnoprávní korporace svým členům poskytují, f) sociálního zabezpečení, g) přiznání a poskytování sociálních výhod, h) přístupu ke zdravotní péči a jejího poskytování, i) přístupu ke vzdělání a jeho poskytování, j) přístupu ke zboží a službám, včetně bydlení, pokud jsou nabízeny veřejnosti nebo při jejich poskytování. Oblastí, v nichž právo zakazuje jakoukoliv diskriminaci, mj. i osob se zdravotním postižením, je opravdu hodně. Ovšem samotný zákon nestačí. O jeho úspěchu se bude rozhodovat v dalších řízeních. Tak např. neziskové organizace získaly právo zastupovat své členy ve sporech, v nichž jde o diskriminaci. Vychytávka: Zákon rozlišuje diskriminaci přímou a nepřímou. Přímá je svým způsobem velmi jednoduchá. Slovy zákona: "Přímou diskriminací se rozumí takové jednání, včetně opomenutí, kdy se s jednou osobou zachází méně příznivě, než se zachází nebo zacházelo nebo by se zacházelo s jinou osobou ve srovnatelné situaci, a to z důvodu rasy, etnického původu, národnosti, pohlaví, sexuální orientace, věku, zdravotního postižení, náboženského vyznání, víry či světového názoru." Příkladem může být tato situace: Člověk se zdravotním postižením zavolá do firmy, která inzeruje volné pracovní místo. Řeknou mu, že je volné, a poté, kdy je navštíví osobně mu řeknou: "bohužel, už jsme to obsadili". Ve skutečnosti dál hledají pracovníka na tuto pozici. S diskriminací nepřímou je to složitější. Opět slovy zákona: "Nepřímou diskriminací se rozumí takové jednání nebo opomenutí, kdy na základě zdánlivě neutrálního ustanovení, kritéria nebo praxe je z některého z důvodů uvedených výše tučným písmem osoba znevýhodněna oproti ostatním. " Nepřímou diskriminací není, pokud toto ustanovení, kritérium nebo praxe je objektivně odůvodněno legitimním cílem a prostředky k jeho dosažení jsou přiměřené a nezbytné. U osob se zdravotním postižením zákon ještě říká toto: "Nepřímou diskriminací z důvodu zdravotního postižení se rozumí také odmítnutí nebo opomenutí přijmout přiměřená opatření, aby měla osoba se zdravotním postižením přístup k určitému zaměstnání, k výkonu pracovní činnosti nebo funkčnímu nebo jinému postupu v zaměstnání, aby mohla využít pracovního poradenství, nebo se zúčastnit jiného odborného\n18 vzdělávání, nebo aby mohla využít služeb určených veřejnosti, ledaže by takové opatření představovalo nepřiměřené zatížení." Uznáváme. Je to hodně složité! Možná, že budoucí právníci si přímo v textu zákona najdou další informace. Pro ostatní by bylo dobré, kdyby se zamysleli, co vlastně chtěl básník zákonodárce těmi slovy říci. Jako vodítko může posloužit posouzení následujících situací, zda by se na některou z nich dalo použít ustanovení zákona o nepřímé diskriminaci. (A vlastně si tak trochu zahrát na právníky, ať už soudce nebo advokáty) a) žák s těžkým tělesným postižením není přijat do běžné základní školy v místě jeho bydliště. Ředitel rodičům řekne, aby jej vozili do města, které je vzdáleno 26 km, s tím, že "tam jsou školy pro takové děti". b) osoba s těžkým zrakovým postižením, kterou doprovází vodící pes je personálem vykázána z restaurace - tam prý psi nesmí. d) osoba s mentálním postižením hodlá uzavřít sňatek, protože je však zbavena způsobilosti k právním úkonům (je nesvéprávná) tento uzavřít nesmí. Jestliže se u nás kdokoliv domnívá, že se vůči němu společnost a její instituce dopouštějí diskriminace (přímé i nepřímé) může se obrátit na soud a žádat žalobou nápravu dané situace. Takto vypadá právní cesta prosazování rovných práv a příležitostí. A nejen pro osoby se zdravotním postižením. Ne vždy je však nutno rovná práva a příležitosti prosazovat právní cestou. Naštěstí existuje i řada lidí, kteří chápou, že lidé s postižením nepotřebují opravdu nepotřebují jenom charitu a sociální péči, ale právě rovné příležitosti. Můžeme se však na "odlišnosti" ve společnosti podívat i jinak. Už před časem si v některých firmách (ale nejen tam) ve vyspělých zemích uvědomili, že společnost (jakákoliv, ať již celostátní nebo naopak jeden průmyslový podnik, škola) nebude nikdy sestávat pouze z lidí, kteří by byli absolutně stejní. Upřímně, co by to bylo za svět, v němž by nebyl prostor pro žádnou odlišnost. Všichni by měli stejné potřeby, možnosti, očekávání... Celý lidský svět by byl stejný. A určitě taky absolutně nezáživný, studený a neosobní. Právě různorodost světa a mezilidských kontaktů je tím, co činí svět a náš život barevným, zajímavým, překvapujícím. Tomuto hnutí či názoru se začalo říkat diverzita. Z anglického termínu diversity, což v češtině překládáme ve významech jako různorodost, rozmanitost, rozdílnost nebo odlišnost. Původně měl své místo zejména v jednotlivých firmách. A sloužil jako příklad kvalitního řízení a dobré práce se zaměstnanci Důležitým aspektem je, že termín diverzita nahlíží na rozmanitost, odlišnost a individualitu pozitivně. Uplatňování principů diverzity ve společnosti znamená, že se společnost (stejně tak její jednotlivé části) snaží přijmout, udržet, podporovat a dále rozvíjet rozvoj jedinců z různých menšin. Ne kvůli tomu, že to nařizuje zákon, ani ne kvůli tomu, že to odpovídá jejich zájmu, a už vůbec ne proto, že je dobré chovat se soucitně. Pravým cílem diverzitního chování je následující přesvědčení. Rozmanitost ve společnosti přispívá k obohacování většinové společnosti. Co si můžeme pod obohacením představit? Každý může vidět něco jiného. Ale skutečností je, že řada vyspělých systémů řízení (např. podniků) již dávno prokázala, že je-li skupina pracovníků (kolektiv) různorodý, sestávající z členů zastupujících nejrůznější skupiny obyvatel, dochází k vzájemnému obohacování, což má vliv na úroveň dané společnosti. Můžeme říci na její kvalitu, odolnost, schopnost odolat různým společenským změnám\n19 A přestože jsme výše uvedli, že diverzita jako rozmanitost stojí vedle pojmu rovnoprávnost, nakonec, jako leccos jiného v životě spolu oba pojmy souvisí. Připomene nám to definice diverzity a snaha vyjádřit její vztah k životu osob se zdravotním postižením: Diverzita označuje princip, který umožňuje všem lidem, bez ohledu na jejich individuální odlišnosti, plně rozvinout jejich osobní potenciál. Diverzita jako princip uplatnění vůči osobám se zdravotním postižením se může stát nástrojem pro dosažení plné rovnoprávnosti menšiny osob se zdravotním postižením s většinovou společností. I autor tohoto textu musí přiznat: učení se definicím nepatřilo mezi jeho koníčky, a na základní škole už vůbec ne. Na druhé straně jak jinak přesně popsat co daný termín vlastně znamená? A hlavním důvodem pro uvedení těchto slov do speciální tabulky je jejich význam pro naši společnost. Koho tou společností rozumíme? Řekněme, že všechny lidi na daném území. Tím územím může být třeba stát. Na závěr této, poněkud složitější části, položíme otázku zdánlivě jednoduchou, ovšem to jen z prvního pohledu. Ve skutečnosti je nesmírně závažná, složitá, a odpověď na ni přeci jen vyžaduje dosti jistou míru životních zkušeností a rozhledu. Je nám jasné, že žák základní školy má zkušenosti takové, jaké odpovídají jeho znalostem a třeba i věku. Přesto tuto otázku položíme. Jaký je podle Vás skutečný přínos lidí s postižením pro většinovou společnost? (a malý tahák vzápětí: něco málo o tom píšeme v dalších částech textu věnovaných jednotlivým skupinám lidí a žáků se zdravotním postižením). Počet lidí s postižením aneb statistika nuda je, má však cenné údaje Běžně se udává, že zdravotně postižení představují největší minoritu v naší společnosti. O jak velkou menšinu se tedy jedná? Kolik je lidí s postižením v České republice? Odborné odhady a statistické výpočty udávají, že lidé s postižením tvoří přibližně 10% naší populace. Výsledné procento je ovlivněné tím, koho do této skupiny lidí zařadíme. Tab. 1 Počet občanů s jednotlivými druhy zdravotního postižení Věková Zdravotní postižení skupina tělesné zrakové sluchové mentální duševní vnitřní celkem Celkem Zdroj: ČSÚ: Výsledky výběrového šetření zdravotně postižených osob za rok 2007, dostupné na: V rámci celé Evropské Unie proběhl velký výzkum, ve kterém se pokusili spočítat, kolik je lidi s postižením v EU. A došli k podobnému procentu\n20 1.2.4 Integrace Slovo integrace slýcháme dnes a denně v televizi či v rádiu, čteme o něm na internetu či v novinách. Nacházíme ho v mnoha různých oblastech v ekonomice například slýcháme o integrovaném hospodářském trhu, ve zprávách z Evropské Unie čteme o tom, že musíme usilovat o integrovanou Evropu, v autobuse se dozvídáme, že zrovna využíváme integrovaný dopravní systém, A samozřejmě, že jsme také nejednou narazili na integraci školskou. Co ale slovo integrace vlastně znamená? Původní význam latinského slova integer znamená nenarušený, úplný, ve slovnících však najdeme významy jako: scelení, ucelení, sjednocení. Integrovaný hospodářský trh je sjednocený trh tedy trh několika států. Integrovaná Evropa je sjednocená Evropa fungující jako celek. Integrovaným dopravní systémem jsou sjednocené všechny spoje na určitém území řídí se jednotně a vzájemně spolupracují. Integrace lidí s postižením Ze všech možných integrací co jich jenom je, se teď zaměříme na to, čemu se říká integrace lidí s postižením. A stejně jako integrace evropská nebo integrace hospodářská, má i tato naše hodně podob. Možná bychom si ji mohli představit jako dům, kde každé patro představuje její pomyslný stupínek nebo variantu. Nejvyšším patrem je sociální integrace tedy stav, kdy jedinec (jakýkoliv) se cítí být plnoprávným a respektovaným členem společnosti. A nejen, že se tak on cítí, ale také je většinovou společností a jejími příslušníky takto přijímán. Ne vždy se to podaří. V některých případech jako bychom procházeli několika nižšími patry. Náš člověk se zdravotním postižením tak nejprve musí navštívit patro, které je charakteristické tím, že umožňuje nacházet se mezi ostatními lidmi. Žít s nimi bydlet ve městě či vesnici pobývat ve své rodině a být součástí přirozené komunity daného místa (fyzická integrace). Po většinu obyčejných lidí zcela samozřejmá věc, ale pro lidi s postižením ne úplně. Mnoho z nich totiž stále žije v ústavních zařízeních za vysokou zdí, mimo vlastní rodinu, mezi lidmi s podobným postižením. Náš člověk pokračuje v cestě patrovým domem. Zpravidla dlouhou dobu pobude v podlaží, na kterém se bude vzdělávat. Otázka je, zda to bude v tzv. běžné škole. Ve škole, která je blízko jeho domova, kam chodí kamarádi, které zná ze sousedství, kde se učí stejné věci jako jeho vrstevníci, kde obě strany (postižení i nepostižení žáci) pochopí, že jsme sice v něčem trochu odlišní, ale ve spoustě věcí úplně stejní, kde si člověk s postižením zvykne, jak na podporu ostatních lidí, tak na některé jejich odlišné názory a předsudky a učí se s nimi vyrovnat a žít (školní, školská, pedagogická integrace). Ne všude však školská integrace funguje. Otázkou také je, co to je úspěšná či fungující školská integrace. Úspěchem není to, že je dítě s postižením přítomno v běžné škole. K úspěchu je potřeba mnohem více. Jak podle vás vypadá úspěšná školská integrace? Úspěch můžeme hledat například v tom, že dítě s postižením je ve škole spokojené a šťastné má ve třídě kamarády, chodí s nimi ven i po škole, mají stejné zájmy a je vnímáno svým okolím (spolužáky, učiteli školy, rodiči,...) jako každé jiné dítě; nebo v tom, že se dítě s postižením učí stejné věci jako jeho spolužáci možná trochu jiným způsobem, ale ve stejnou dobu a ve stejném množství; nebo v tom, že rodiče jeho spolužáků nemají obavy, že se kvůli němu jejich děti nenaučí vše, co by ve škole měly, že na ně paní učitelka nebude mít kvůli práci s ním dostatek času, atd. Napadá vás, co všechno má vliv na to, jestli bude školská integrace úspěšná?


Cena Egona Ervína Kische pro Mirka Graclíka a Vaška Nekvapila\nKniha Jiřina Švorcová osobně se dočkala prestižního ocenění. Její autoři Miroslav Graclík a Václav Nekvapil jsou držiteli jedné z cen Egona Ervína Kische, které se udělovaly v Letohradě 23. září 2011. Pánové Graclík a Nekvapil získali cenu za významné dílo literatury faktu v podobě knihy Jiřina Švorcová osobně, nakladatelství XYZ Praha. Pánové, gratulujeme!\nVíc než dlouhé dvě dekády trvalo, než se mohlo jméno herečky Jiřiny Švorcové opět spojit s oceněním. Porota Klubu autorů literatury faktu (KALF) ocenila její biografii. Kniha Jiřina Švorcová osobně autorů Miroslava Graclíka a Václava Nekvapila se podle členů této odborné poroty stala významným literáním dílem a právem jí tak byla udělena mezinárodní literární cena Egona Erwina Kische pro rok 2010.\nPrestižní ocenění se předávalo v zámku Letohrad, který stojí ve stejnojmenném městě jemuž se říká město literatury faktu. Hlavní cenu dostal Stanislav Motl za svou knihu Svědek z cely smrti, pojednávající o soudnictví ve třetí říši. Mezi dalšími oceněnými byl i jindy přísně beletristický Ivan Klíma za své dílo pamětí Moje šílené století. V této prestižní společnosti se ocitla i knížka o Jiřině Švorcové, u které odborná porota ocenila (stějně jako u ostatních knih) její historický přínos. „Je mi líto, že se Jiřina Švorcová nedožila předávání této ceny. Když jsme se rozhodovali o ocenění díla, nevěděli jsme zda bude moci přijet, ale to nehraje roli. Důležité bylo ocenit knihu,“ řekl tajemník klubu Miroslav Kučera. Zároveň dodal, že klub neodradila ani možná kontroverze ocenění. „Byli jsme na to připraveni a i jsme počítali s tím, že by se mohl někdo ozvat. Na našem rozhodnutí by to ale nezměnilo. Nakonec se nikdo neozval a to je dobře, podtrhuje to správnost našeho rozhodnutí,“ dodal Kučera.\n„Měli jsme spoustu s paní Švorcovou ještě spoustu plánů. Druhou knížku, natočení a vydání několika cédéček, na které by načetla vybrané knihy, ale nemá smysl o tom mluvit, protože nic z toho se už neuskuteční. Už se ani nedozvěděla, že naše kniha získala mezinárodní literární cenu Egona Ervína Kische, které se předávají v září,“ řekl krátce po smrti Jiřiny Švorcové dvorní životopisec herečky a spisovatel Miroslav Graclík.\nPrestižní Mezinárodní literární cena Egona Erwina Kische je autorům literatury faktu udělována již od roku 1992. V minulých letech ji získali například Václav Klaus, cestovatelé Zikmund a Hanzelka, astronom Jiří Grygar, publicista Josef Klíma, Luboš Xaver Veselý či Vojtěch Zamarovský.\nEgon Erwin Kisch (29. dubna 1885, Praha – 31. března 1948, Praha) byl pražský německy píšící autor fejetonů, reportáží, povídek, divadelních her, románů a zakladatelská osobnost moderní literární reportáže 20. století jako samostatného literárního žánru. Velmi známý byl také svojí přezdívkou Zuřivý reportér (der rasende Reporter). Byla to právě jeho touha být u všeho, pokaždé »při tom«, a vše vyzkoušet, která mu tuto přezdívku přinesla.\nS použitím materiálů ze serveru www.topvip.cz\nFoto: scan ocenění nám zaslal Mirek Graclík, děkujeme.


Vzpomínky na táboření – Občanský Týdeník\nVzpomínky na táboření\nTak dnes se zaměřím na vzpomínky z táboření o pár let zpátky\nDnešní článek bude o zážitcích z indiánských táborů o cca 13 let zpět . Můj první tábor začal v Chýlicích . Jezdívala jsem tam s kamarády ,co mě brávali sebou a ubytovali mne v teepee. Byla to moc skvělá rodinka a dodnes jsem jim za vše moc vděčná . Díky nim , jsem našla sama sebe a přibyli mi vlkopsí průvodci.\nByly to moc krásné chvíle , chodívali jsme na loveckou výpravu , chodívali jsme po lese a nacházely dary přírody . Hráli jsme lakros ,shiny , celý tábor byl jedna rodina . Ale běhání po lese s lukem mne bavilo více ,než smažení placek :-D . Nejkrásnější byly večery ,kdy obloha byla plná hvězd ,člověk se jen tak plácnul na lenošku a relaxoval pod krásnou oblohou .Za zmínku stojí , návštěva jedné indiánské babičky ,kterou mám dodnes v srdci . Když nás pozvala k sobě do teepee , nemohla jsem si nevšimnout malby na lainingu .Zeptala jsem se ,zda to má nějaký význam.Každá malba vyprávěla o jejím životním příběhu a to na mne udělalo hluboký dojem. Nebyly to jen tak okopírované obrázky. Mělo to sílu příběhu. Zeptala jsem se jí na její indiánskou přezdívku a význam. Tenkrát jsem netušila ,že se budeme potkávat častěji na akcích ,na které dodnes ráda jezdívám .\nHorší po takovém táboře ,byl pak návrat do reality :-) To se nikomu nechtělo domu. Běhala jsem pak venku s lukem a šípy i mezi panelákama :-)\nDalší tábor pokračoval v Hamiltonech s mým tehdejším přítelem .A musím říct ,že to byl jeden z nejpovedenějších táborů co jsem zažila . Já jsem toho moc nenajezdila ,ale jsem ráda za to málo :-) .\nTedy ,když jsme vyráželi na náš první tábor ,cestovali jsme vlakem s krosnami a travoisem cca 200km :-). Pro představu vkládám foto,bývalý přítel jistě odpustí :-) :\nZa povšimnutí stojí nestylová kolečka na konci travoisu :-D . Náš první tábor byl poněkud skromný v šeltru a pár potřebných věcí . Nic víc jsme nepotřebovali . Když jsme dorazili na místo , dýchla na mě atmosféra doby dávno minulé .\nBylo to jako z jiného světa , indiáni se proháněli po louce na koních. Někteří koně byli uvázáni po staru ,jiní mohly být na volno , opodál se hrály šíny, v táboře u společného ohně vládla harmonie a lidé spolu komunikovali o indiánském tématu … Prostě časy nezapomenutelné.\nVzpomínám si ,že jednoho večera se mi zdál sen o povodni ,jak se celý tábor zatápí vodou .A jelikož stále pršelo ,přišlo mi to reálné.Hned u tábora tekl malý potůček a měla jsem nejistý pocit.Ráno jsme si vše pobalili a jeli domů . Druhý den ,bylo ve zprávách o evakuaci indiánského tábora ,vše vzala voda .Kdybych toto tušila ,že ten sen na to poukazoval ,všechny jsem mohla varovat. No pro příště.\nTak to byly mé začátky ,příště budu pokračovat dál ,až se dostaneme k akcím ,které se budou konat v dalším roce a možná bude i nějaká ta pozvánka :-)\nPrevious Post: Tak jsem vám sám ze sebe (zase jednou) na rozpacích.\nNext Post: The Bangles – Walk Like an Egyptian


Hospicová péče | Medicína, nemoci, studium na 1. LF UK\nKomu je hospicová péče určena?\nHospicová péče se nejčastěji týká pacientů s generalizovaným nádorovým onemocněním, u kterých již není indikována onkologická péče, využívá se jí však i u jiných neléčitelných nemocí, kdy očekáváme blížící se smrt pacienta. Obvykle se využívá u pacientů, jejichž prognóza přežití je kratší než 3 měsíce.\nJaké máme formy hospicové péče?\nExistují dvě základní formy hospicové péče – ústavní péče v hospicu či domácí hospicová péče. Hospiců v ČR není moc a jejich lůžková kapacita je omezená. Domácí hospicová péče začala u nás na Vysočině fungovat relativně nedávno, máme s ní dobré zkušenosti, a proto budu pojednávat zejména o ní. Je zajišťována odbornými pracovníky přímo v domově nemocného, což má řadu výhod.\nCo nabízí domácí hospicová péče?\nFilozofie hospicové péče se zaměřuje na péči o umírajícího – nesnaží se pacienta vyléčit, ale zajistit mu co nejkvalitnější a nejdůstojnější prožití času, který mu zbývá.\nMezi nabídky domácí hospicové péče může patřit toto:\n1. Pomoc s péčí o pacienta – Pracovníci hospicové služby dojíždějí do domova nemocného a starají se o něj.\n2. Podávání léků včetně nitrožilních, nitrosvalových či podkožních injekcí – To platí i pro opiáty, jsou-li předepsány lékařem.\n3. Zapůjčení pomůcek nutných pro zkvalitnění života pacienta – Pro potřebné pacienta lze zajistit i domácí oxygenoterapii (přístroje s kyslíkem)\n4. Psychologická podpora rodině\nDomácí hospicová péče funguje na principu spolupráce mezi lékařem, hospicovými pracovníky a rodinou pacienta. Tato péče je placená, nicméně náklady nejsou příliš velké. Setkal jsem se i s případem, kdy byl rodinou hospicová péče odmítnuta kvůli nákladům, ale myslím, si že kvalitní dožití pacienta v jeho posledních týdnech až měsících života za trochu vynaložených financí stojí.\nPro zajímavost odkaz na\nKazuistika: Pacient s rozsáhlým a generalizovaným tumorem plicním byl přijat na interní oddělení pro celkové zhoršení stavu a pro dušnost. Po zaléčení se stav zlepšil. Stav pacienta se nedal považovat za terminální (tj. těsně před smrtí), ale prognóza se počítala v týdnech či měsících. Rodina by uvítala péči doma, ale nebyla si jistá schopností se o tohoto pacienta postarat. Byla kontaktována domácí hospicová péče, členové rodiny se s jejími pracovníky posléze dohodli na konkrétních podrobnostech. Při propuštění bylo v propouštěcí zprávě doporučeno zajištění domácí oxygenoterapie a při objevení se bolestí podávání opiátů. Pacient byl propuštěn, další péče již byla zajištěna hospicovými pracovníky. Případné změny medikace měl od té chvíle zajišťovat obvodní lékař. Další informace o tomto pacientovi již nemám, ale ve chvíli psaní tohoto textu již zcela jistě nežije.\nZávěr: Hospicová péče si získává stále větší pozornost. Jedná se o nezbytnou součást našeho zdravotnického systému, která umožňuje těžce nemocným pacientům důstojné dožití. Slibný je zejména rozmach domácí hospicové péče, která umožní nemocnému zemřít v domácím prostředí. To má na jednu stranu pozitivní vliv na jeho psychiku a navíc to ušetří finance běžných zdravotnických zařízení, kde takoví pacienti dosud umírali.


Autor milionového gólu Jan Bořil: Na náplavce se mu líbilo | auto.cz\nredakce AUTO.CZ 1. 9. 2019 • 18:43\nJan Bořil, to je asi aktuálně nejslavnější a nejpopulárnější slávista. Vždyť svým gólem posunul pražský klub do Ligy mistrů.\nSlávistický fotbalista si úžasně pamatuje svoje první auto. Na tom by asi nebylo nic až tak zvláštního, svoje první auto si pamatujeme všichni, stejně jako první holku. Honza Bořil si však dokonce pamatuje, za kolik svůj Renault Laguna koupil. Úplně dobře na něj ale nevzpomíná…\nMy jsme zase rádi slyšeli, že se Honzovi na náplavce líbilo. A že i když tady byl letos prvně, sledoval nás i v předcházejících ročních.


Rusko dokončilo testování první vakcíny proti koronaviru na světě - 12.07.2020, Sputnik Česká republika\nRusko dokončilo testování první vakcíny proti koronaviru na světě\nPrvní moskevská státní lékařská univerzita I. M. Sečenova úspěšně dokončila testování první vakcíny proti koronaviru na světě. Testování probíhalo na... 12.07.2020, Sputnik Česká republika\nrusko, ruská vakcína proti covidu-19, první na světě\n10:32 12.07.2020 (aktualizováno: 10:41 12.07.2020)\n© Sputnik / Maksim Bogodvid / Přejít do fotobankyPracovník laboratoře připravuje preparát. Ilustrační foto\nPrvní moskevská státní lékařská univerzita I. M. Sečenova úspěšně dokončila testování první vakcíny proti koronaviru na světě. Testování probíhalo na dobrovolnících. V rozhovoru pro Sputnik to uvedl Vadim Tarasov, ředitel Institutu translační medicíny a biotechnologie na dané univerzitě.\nKlinické testování bylo prováděno od 18. června. Samotná vakcína byla vyvinuta specialisty Národního výzkumného centra pro epidemiologii a mikrobiologii N. F. Gamaleiho.\nV sobotu přibylo 53 nových případů koronaviru. Nákazu si nově Češi vozí i z letních dovolených v cizině\n12. července 2020, 09:46\nPrvní skupina dobrovolníků bude propuštěna z nemocnice ve středu, druhá pak 20. července.\nPřed klinickými studiemi byli všichni dobrovolníci podrobně vyšetřeni, včetně absolvování testu na přítomnost protilátek proti koronaviru. Poté byli po dobu dvou týdnů izolováni, aby se zabránilo infekci. Následně je vědci naočkovali.\nUvádí se, že dobrovolníci byli rozděleni do dvou skupin – účastníci té první dostali jednu dávku vakcíny, účastníci druhé – dvě.\nVšichni zúčastnění si vedou dobře, jak poznamenává odborník. Vakcína nezpůsobila negativní reakci těla, s výjimkou zvýšené tělesné teploty v prvních dnech po očkování.\nBrzy se tak účastníci testování vrátí do běžného života – budou moci sportovat, studovat, chodit do práce, řekl Tarasov. Po propuštění budou lékaři i nadále sledovat, jak se chová jejich imunita.\nDalší plán vývoje vakcíny je určen strategií vývojáře, včetně složitosti epidemiologické situace a schopnosti škálovat výrobu.\n„Státní lékařská univerzita I. M. Sečenova během pandemie jednala nejen jako vzdělávací instituce, jak je obvyklé, ale také jako vědecké a technologické centrum, které je schopné podílet se na tvorbě tak důležitých a složitých produktů, jako jsou léky. Pracujeme s touto vakcínou od předklinických studií a vývoje protokolu a klinické studie jsou nyní v plném proudu,“ řekl Tarasov.\nVědec potvrzuje bezpečnost vakcíny proti covidu-19\nAlexander Lukašev, ředitel Ústavu lékařské parazitologie, tropických a vektorových nemocí na Státní lékařské univerzitě I. M. Sečenova Sputniku řekl, že v této fázi studie je důležité, aby vědci prokázali bezpečnost vakcíny pro lidské zdraví.\n„V této fázi byla prokázána bezpečnost vakcíny… Bezpečnost vakcíny byla potvrzena. Odpovídá bezpečnosti těch vakcín, které jsou nyní přítomné na trhu,“ řekl Lukašev.\nDobrovolníci byli pod neustálým dohledem lékařů, kteří hodnotili hlavní ukazatele. K dnešnímu dni nemají žádné zdravotní problémy, vysvětlil Lukašev.


Co dělat, když firma přestane růst od 0 Kč | HLEDEJCENY.cz\nCena produktu Co dělat, když firma přestane růst není známa.\nPopis produktu Co dělat, když firma přestane růst: Kniha: Steve McKee: Co dělat, když firma přestane růstJednou z největších výzev každého manažera a podnikatele je dosahování stálého a ziskového růstu. Není však žádnou výjimkou, když se růst zast... > více informací\nCo dělat, když firma přestane růst - popis\nKniha: Steve McKee: Co dělat, když firma přestane růstJednou z největších výzev každého manažera a podnikatele je dosahování stálého a ziskového růstu. Není však žádnou výjimkou, když se růst zastaví, a to ani u nejlépe řízených firem. V dnešním obtížném ekonomickém prostředí to platí dvojnásob. Tato knížka je praktickou příručkou pro ředitele, manažery a podnikatele, kteří čelí zastavení růstu, i pro ty, kteří se tomu chtějí vyhnout. Zjistíte, že za stagnující růst většinou nemůže špatný management ani chybná strategie, ale přirozené tržní síly a dynamika řízení firem, které zůstávají dlouho bez povšimnutí a jsou velice destruktivní. Přičemž ať se v okolí firmy děje cokoliv, to důležité je uvnitř. Interní faktory rozhodují o úspěchu či neúspěchu zdolání výzvy, jakou je stagnující růst. Autor předkládá ověřené a praktické rady, jak rozhodující věci změnit a růst znovu nastartovat. Vychází přitom z reálných dat a uvádí mnoho příkladů z praxe.\nCo dělat, když firma přestane růst najdete také na Sleviste.cz a také Co dělat, když firma přestane růst na Nejrychlejsi.cz\nBylo pro vás vyhledání nejlevnějších cen u produktu Co dělat, když firma přestane růst užitečné? Najdeme vám nejlevnější ceny jakéhokoliv zboží. Například nejlevnější Audioknihy nebo Ostatní knihy, Literatura - umění, Dětská literatura.\nNejlevnější Co dělat, když firma přestane růst akční ceny - Levné Co dělat, když firma přestane růst\nVýsledky porovnání cen v internetových obchodech: Nejlevnější Co dělat, když firma přestane růst stojí 0 Kč.\nPortál HLEDEJCENY.cz vyhledává a porovnává produkty dle mnoha parametrů. Nejlevnější Co dělat, když firma přestane růst najdete u nás.\nPříbuzné fráze k Co dělat, když firma přestane růst\nNejlevnejsi co delat kdyz kolja vitezi\nNejlevnejsi co delat kdyz se nedari\nTriada co delat kdyz kolja vitezi\nCo ne delat kdyz jste neviditelni\nCo delat kdyz dite e book\nCo delat kdyz prsi marissa stapley\nGRADA Psychologie 2. díl • GRADA DPH 2013 - zákon s přehledy • GRADA Turismus a veřejná správa • GRADA DPH 2014 Zákon s přehledy • GRADA Velká kniha o prodeji • GRADA Matematika pro studenty ekonomie • GRADA Člověk, jeho mozek a svět • GRADA Soudně lékařská a medicínsko-právní problematika v praxi • GRADA Dětská řeč a komunikace • GRADA Psychologie v učitelské praxi\nCo dělat, když firma přestane růst na HLEDEJCENY.cz\nPřesvědčte se, že u nás najdete Co dělat, když firma přestane růst opravdu levně. Nejlevnější Co dělat, když firma přestane růst na HLEDEJCENY.cz už od 0 Kč.


Desky se vrátí do školy po šedesáti letech - Blanenský deník\nDesky se vrátí do školy po šedesáti letech\nLysice - aktualizováno - Šest desítek let ležely dvě mramorové desky vyrobené pro lysickou základní školu ukryté v kůlně pod uhlím. Za pár dní budou konečně zdobit vchod do školy.\nDo základní školy v Lysicích se vrátí mramorové desky, které před téměř šedesáti lety byly vytvořeny k otevření nové školní budovy. Podle nich se škola měla jmenovat po Edvardu Benešovi, ale tehdejší politické poměry to utnuly. | Foto: Deník/Leona Paroulková\nUmístění desek ve škole, která byla otevřena v roce 1951, znemožnil nástup komunistického režimu. Desky totiž informují o rozhodnutí zastupitelů, že nová škola ponese jméno Edvarda Beneše.\nDesky do kůlny ukryl tehdejší starosta Lysic Rudolf Vaněk, protože se obával jejich zničení. Škole je nyní věnoval jeho vnuk Zdeněk Vaněk. „Já jsem desky poprvé viděl v polovině devadesátých let. S otcem jsme už dříve uvažovali, že je věnujeme škole. Kvůli otcově smrti k tomu pak nedošlo. Nyní je vhodná příležitost, když letos slavíme sedm set let od první písemné zmínky o Lysicích,“ uvedl Zdeněk Vaněk.\nŘeditel školy Zdeněk Burýšek má z nálezu radost. „Tím, že ve škole desky umístíme, prokážeme úctu lidem, kteří se zasloužili o stavbu školy,“ řekl. Chce také, aby škola nesla jméno Edvarda Beneše, jak bylo dříve plánované. „Požádali jsme už všechny patřičné instituce. Pokud vše dopadne dobře, bude škola mít nový název od začátku příštího školního roku,“ dodal ředitel.\nRenault Fluence Renault Megane Renault Megane Renault Megane Renault Megane Renault Talisman Renault Modus Renault Thalia


Modelka Veronika Kašáková porodila krásného chlapečka. “Miss z děcáku” radostnou novinu oznámila na Instagramu | JenŽeny.cz\nModelka Veronika Kašáková porodila krásného chlapečka. “Miss z děcáku” radostnou novinu oznámila na Instagramu\nZdroj: Instagram.com @veronikakasakova\nFinalistka České Miss 2014 a úspěšná modelka Veronika Kašáková na svém Instagramu zveřejnila krásnou novinku. 16. února porodila zdravého chlapečka Matyáše, který vážil více než 4 kilogramy. I když jí porod dal vzhledem k váze miminka zabrat, může se nyní spolu s partnerem Milanem Sovadinou těšit z krásné rodiny.\nS modelkou Veronikou Kašákovou, která je mimo jiné členkou prestižního žebříčku Mimořádné ženy časopisu Forbes, se život rozhodně nepáral. Rodiče ji odložili, a tak spolu s bratrem Karlem Kašákem vyrůstala v dětském domově ve Vysoké Peci u Chomutova.\nZ Veroniky Kašákové se stala úspěšná žena. V roce 2014 se dostala do finále České miss a posléze se vypracovala mezi nejúspěšnější tváře českého modelingu. O svém životě v roce 2014 vydala knihu Zpověď holky z děcáku, v roce 2016 založila Nadační fond Veroniky Kašákové, který pomáhá dětem z dětských domovů, aby se v dospělosti mohly postavit na vlastní nohy.\nVeronika Kašáková, které se přezdívá “miss z děcáku”, vždy toužila po vlastní velké rodině. A nyní se jí to podařilo. 16. února 2021 přivedla na svět své první dítě, krásného chlapečka Matyáše. Novopečená maminka jej má s partnerem Milanem Sovadinou.\n“Konečně jsem tu mezi vámi, narodil jsem se 16. 2. 2021. Jmenuji se Matyáš a těšil jsem se na vás, dával jsem si malinko na čas, pekl jsem se do krásy, abych se mamince a tatínkovi líbil. Maminka vytlačila 4,210 kg a 53 cm obrovské lásky. Je statečná a táta se mi taky moc líbí. Tak já jdu chrnět, byla to fuška,” oznámila Veronika Kašáková radostnou zprávu na svém Instagramu.\nNovorozený chlapeček Matyáš je pěkný cvalda a vzhledem ke své váze přes čtyři kilogramy musel dát své mamince Veronice Kašákové pořádně zabrat. V každém případě se modelce a finalistce České Miss úsilí během porodu vyplatilo. Spolu s partnerem Milanem Sovadinou se může těšit z krásné rodiny.\nPublikováno: 19. 2. 2021 09:57 Nahlásit obsah JenŽeny.cz 2021-02-19T09:57:05+01:00 2021-02-19T09:57:05+01:00\nTémata: Celebrity Veronika Kašáková Porod Instagram Prvorozené dítě Miss z děcáku Milan Sovadina Modeling rss-seznam


Diskuse: ROZCESTNÍK: Jindřichův Hradec a okolí (podruhé) - Neviditelný pes\nROZCESTNÍK: Jindřichův Hradec a okolí (podruhé)\nTrocha historie a Muzeum Jindřichohradecka\nZ. Matylda 19.7.2018 22:08\nTak tohle muzeum\nnwznám, ale sháním informace, kde se dají vidět kroje- a nejenom jeden čepec a fěrtoch :)\nZ. Jitur 20.7.2018 9:21\nRe: Tak tohle muzeum\ntak, co do krojů, opravdu jedna místnost věnovaná lidové kultuře, spíše jen pro představu, jak tehdy lidé bydleli\nZ. Tora 19.7.2018 20:34\nŽila jsem tam přes dvacet let. Hezké město pro život.\nDíky za pěkný článek, připomněl mi doby bývalé.\nZ. Jitur 20.7.2018 9:23\ni mně tam bylo fajn, nejen krásné historické domy, milí lidé, dobré ňamky, spousta zeleně, prostě pěkné město se spoustou zajímavostí\nM. Crossette 19.7.2018 18:34\nJitur, hezký článek\nprvní díl jsem dočítala se zpožděním. V JH jsme byli jednou, jenže cestou jinam. Takže jsme na náměstí přespali v jednom hotelu, ráno se prošli po náměstí a kousku okolí a jeli dál. Pamatuji si, že vchod do zámeckého nádvoří byl zavřený (myslím, že opravovali), takže jsme jen nakoukli. Ale i kdyby byl otevřený čas na prohlídku bychom stejně neměli. Tak jsem si teď ráda prohlédla alespoň fotky a přečetla si zajímavosti z historie. Ty krásné jesličky bych jednou také chtěla vidět, když se tolik figurek rozpohybuje tak to musí být kouzelná podívaná. Vy dvě jste si tedy jasně výlet užily a děkuji, že ses s námi podělila.\nZ. Jitur 19.7.2018 18:58\nRe: Jitur, hezký článek\nopravdu to byl pěkný výlet, a jesličky jsou jedinečné, těch pohyblivých figurek je kolem 130, nebo tak nějak. Jednotlivé motivy jsou spouštěny postupně, až nakonec se pohybují najednou...\nZ. Jenny 19.7.2018 17:41\ndíky za pokračování reportáže z výletu. Musel to být pěkné a zajímavé. Nikdy jsem tam nebyla, třeba to někdy ještě vyjde, aspoň jsem si užila s vámi! :-)\nZ. Jitur 19.7.2018 18:56\nopravdu mohu doporučit, je tam příjemně a spousta krásných věcí ke koukání\nT. Zana 19.7.2018 13:24\nKrýzovy jesličky měly zavřeno, když jsme byli v Jindřichově Hradci my.\nZ. Jitur 19.7.2018 18:55\nRe: Díky, Jitur\nTak to je opravdu škoda, že nebylo otevřeno, protože je to opravdu moc hezké\nZ. Yga 19.7.2018 11:15\nJindřichův Hradec jsme párkrát navštívili, ale na muzeum nějak nedošlo. No jo - vždycky jsme měli s sebou psa a Jeník navíc kolo (:o))) - takže on jezdil okolo Hradce Jindřichova a my zase chodily (tenkrát ještě s Toyou). Ale už dlouho jsme v Jižních Čechách nebyli, měli bychom to napravit ... děkuju za popíchnutí\nZ. Jitur 19.7.2018 11:32\npřeji, ať se výlet vydaří!\nD. Ruščáková 19.7.2018 10:41\ndíky za moc pěkný článek! V Jindřichově Hradci jsem byla několikrát, ale vždy jsme jen projížděli a stavili se na chvilku - na muzeum nedošlo. Jednak si to zaznamenávám pro sebe a druhak pro syna - vnukovi by se to mohlo moc líbit a oni tam mají z Prahy přece jen podstatně blíž než my:))\nZ. Jitur 19.7.2018 10:49\nDíky, mám vždycky radost, když článek někoho zláká k osobní prohlídce :-)\nZ. Xerxová 19.7.2018 8:36\nkuk - jen prolétám - vnoci jsme dojeli domů a peru, vybaluju a honím Trpaslíky (už vstali...)\nZ. Jitur 19.7.2018 9:12\nhezké dopoledne, předpokládám, že "jste dojeli z dovolené", tak příjemné rozkoukání a aklimatizaci :-)\nZ. Hanča 19.7.2018 7:57\nbych ještě dodala, že se v něm nenudí ani děti. Byli jsme tam loni s naším trojlístkem, původní záměr byl ten, že si dáme jen Krýzovy jesličky. Po zjištění, že některé exponáty jsou interaktivní, jsme muzeum absolvovali celé. V historické části si třeba děti zahrály na archeology a vyhrabávaly a skládaly dohromady hliněné střepy, v lékárně byla jedna z těch krásných malovaných skříněk s šuplíčky určená k prozkoumání. Píšu muzeu velkou jedničku! Ráda jsem si výlet tam přpomněla, díky, Jitur!\nZ. Jitur 19.7.2018 8:02\nRe: K muzeu\nano, s tetou jsme se na chvíli také vrátily do dětství a doplnily si kreslený betlém správně umístěnými razítky :-)\nZ. Lika 19.7.2018 7:47\nPřeji dobré ráno\nLéto a zámky a muzea, to taky patří k sobě.\nNapadá mě - máte nějaké své oblíbené muzeum? Kam zajdete častěji, nebo na něj nadšeně vzpomínáte?\nDěkuji Jitur za poučnou procházku :-)\nZ. Jitur 19.7.2018 7:53\nRe: Přeji dobré ráno\nKrásné ráno všem! :-)\nT. Zana 19.7.2018 13:27\nMuzeum ne, ale prohlídek Českého Šternberku mám za sebou - no, možná i deset:D\nUž jsme tam dlouho nebyli ;-)\nZ. Jitur 19.7.2018 19:00\ntaké jsem byla dvakrát, v Č. Š., moc se mi líbil. Jeden čas tam snad prováděl i zámecký pán...\nT. Zana 19.7.2018 21:41\nJasně, on tam byl za totáče kastelánem. Obdivuhodný člověk.