Krajinná ekologie - učebnice - kapitola 3\nStruktura krajiny lze dělit na prostorovou a časovou. Prostorová pak na vertikální a horizontální. Časová pak na minulou (primární), současnou (sekundární), budoucí.\nV chápání struktury krajiny jako geosystému (Geosystém je funkční a dynamický celek prostoru, polohy, georeliéfu a všech přírodních a člověkem vytvořených hmotných prvků geografické sféry - a to geologického podkladu a půdotvorného substrátu, vodstva, rostlinstva a živočišstva, výtvorů a produktů člověka, jejich atributů a vzájemných vztahů (MIKLÓS, L., IZAKOVIČOVÁ, 1997, s. 16)) členíme strukturu krajiny dle geneze, fyzického charakteru a vztahu k využívání krajiny člověkem na 3 substruktury (MIKLÓS, IZAKOVIČOVÁ, 1997, s. 23).\nprvotní (původní): tvořenou převážně fyzicko-geografickými prvky (Studovány jsou abiotické prvky geosystému - geologická stavba a substrát, půda, reliéf, vodstvo a ovzduší. Náleží sem i potenciální přirozená vegetace, ale ta se u nás prakticky nevyskytuje (HRADECKÝ, BUZEK, 2001, s. 7),\ndruhotnou (současnou): tvořenou prvky využití země ("land-use") a materiální výtvory člověka (technické objekty) (souhrnně se pro druhotnou sféru používá termínu "land cover" ). V rámci této struktury se tedy výzkum orientuje na antropicko - biotické komplexy, které se analyzují po stránce reálné vegetace, biotopů živočišstva, využití země, technicko - urbanistické struktury (HRADECKÝ, BUZEK, 2001, s. 7-8),\nterciární strukturu: tvořenou prvky socioekonomické sféry (nehmotné zájmy, projevy a důsledky činnosti společnosti a jednotlivých odvětví v krajině - např. ochranné režimy).\nKrajinná sféra Země je tvořena dílčími geosférami v místě jejich vzájemného průniku. Skládá se z přírodních sfér (litosféra, pedosféra, hydrosféra, biosféra...) i socioekonomické sféry. Dle LIPSKÉHO (1999, s.16) vymezujeme její spodní hranici v hloubce 6-8 km pod dnem oceánů. Pod kontinenty pak 35 km. Horní hranice je vymezena horní hranicí troposféry - 8 km nad pólem a do 18 km nad rovníkem. Výseč krajinné sféry Země, která obsahuje části jednotlivých geosfér, se nazývá krajinou. Je tedy jejím dokonalým výřezem.\nPodle prostorového měřítka můžeme vymezit několik úrovní v hierarchickém smyslu. Nejnižší dimenze je označována jako topická , vyšší reprezentuje úroveň chorickou , třetím stupněm je regionální dimenze, čtvrtá je podle Ľ. Mičiana dimenze supraregionální (popř. nadregionální nebo subplanetární) pátou je planetární (globální, geosférická) (HRADECKÝ, BUZEK, 2001 s. 18).\nTopická úroveň představuje areál, který je z hlediska daných charakteristik (geografických, krajinoekologických) kvazihomogenní, mají stejnou strukturu, totožné vzájemné vazby a projevují se zde stejné mechanismy látkového režimu, stejné fungování a dynamika. Jde o nejmenší fyzickogeografický komplex, tedy elementární geografickou jednotkou. Geokomplexy této úrovně mají rozměry v řádech m2 až max. několik málo km2 (HRADECKÝ, BUZEK, 2001 s. 19-20). V jejich rámci se zkoumají vztahy, vazby mezi jednotlivými složkami. Tyto vztahy jsou vertikální. Dají se znázornit topickým, neboli monosystémovým modelem (HORNÍK a kol., 1986, s. 290). Nejmenší relativně abioticky (a tedy i bioticky) homogenní jednotky, které označujeme názvem geotopy Dle HORNÍKA a kol.(1986, s. 292) je geotop elementární, nejmenší komplexní fyziogeografická a současně kartografická jednotka, která je v podstatě homogenní, tj. v jejím rámci je celkem stejný reliéf, hornina, stejné hydrologické poměry, mikroklima, stejná půda a původně, popř. potencionálně jedna fytocenóza, na niž se váže jedna zoocenóza.\nChorická úroveň - synonymem chorické dimenze je krajina, kterou lze považovat za komplex mozaiky, základních topických jednotek. Absolutní míry jsou podobně jako u topů pouze orientační, uváděny jsou areály o rozloze hektarů až několika 1000 km2 (HRADECKÝ, BUZEK, 2001 s. 25). Geosystémy chorické představují prostorové jednotky středního měřítka označované jako geografické krajiny. Jejich charakter je dán svérázným vnějším vzhledem odlišným od sousedních krajin a vnitřní strukturou, což je do značné míry dáno i příslušnou energetickou bilancí závislou na dané poloze na Zemi (HAVRLANT, BUZEK, 1985 s. 23). V rámci těchto jednotek se studují vzájemné vztahy horizontální a lze je znázornit polysysémovým modelem (HORNÍK a kol., 1986, s. 290). Geochora je charakteristická mozaika geotopů v určitém geomorfologickém útvaru. Geochora se dělí na nanochoru, mikrochoru, mezochoru a makrochoru (HORNÍK a kol., 1986, s. 295).\nRegionální úroveň - další úroveň fyzickogeografického poznávání, která se orientuje na vyšší jednotky, které mají heterogenní strukturu, tedy jsou tvořeny segmenty předcházejících dimenzí. Přesto se však vyznačují jistou mírou homogenity. Snahou při vymezení regionální jednotky je vyfiltrovat z velkého množství parametrů komplexu ty, které vystihnou jednotku v relativní jednotnosti (HRADECKÝ, BUZEK, 2001 s. 29). Přibližná rozloha je 104 km2 až 105 km2. Na této úrovni mluvíme o geomech.\nPlanetární úroveň - studium na planetární úrovni je zaměřeno na největší fyzickogeografické komplexy naší planety, jedná se o terestrické, akvatické systémy a také celoplanetární fyzickogeografický systém.\tZákladním diferenciačním faktorem planetární fyzickogeografické sféry jsou solární činitelé modifikované planetárním prostředím. Jednotkami planetární dimenze jsou oceány a kontinenty, subkontinenty a jejich části, fyzickogeografické pásy a jejich části (HRADECKÝ, BUZEK, 2001 s. 31). Přibližná rozloha je nad 106 km2. Znázorňuje se na mapách velmi malých měřítek, globusech (HORNÍK a kol., 1986, s. 290-291). Na této úrovni hovoříme o krajinné sféře Země.\nZákladním hlediskem typologické klasifikace je uspořádání krajiny do systému tak, aby je bylo možno mezi sebou srovnávat. Typologické jednotky se opakují na různých místech Země mozaikovitým způsobem a tato opakovatelnost je pro typologickou klasifikaci podstatná (HAVRLANT, BUZEK, 1985 s. 34). Typologická charakteristika krajiny hledá všeobecné vlastnosti, které danou krajinu odlišují od okolí, ale spojují s krajinami podobných vlastností, které mohou existovat jinde (LIPSKÝ, 1999 s. 93). Při typologické regionalizaci (typizaci) se jedna charakteristika vztahuje na více areálů na mapě (HORNÍK a kol, 1986, s. 301).\nIndividuální znaky jsou na rozdíl od typologických neopakovatelné. Z formálně kartografického hlediska se dá při individuální regionalizaci příslušný areál na mapě charakterizovat textově a jedna vysvětlivka v legendě se vztahuje jenom na jeden areál na mapě. Individuální charakteristika krajiny zvýrazňuje svébytné individuální vlastnosti, které se jinde neopakují (např. krajina Polabí, krajina Českomoravské vrchoviny apod.) (LIPSKÝ, 1999 s. 93).\nPrimární, sekundární a terciární struktura krajiny (hledisko geneze)\nZa prvotní strukturu krajiny jako geosystému považujeme soubor těch prvků krajiny a jejich vztahy, které tvoří původní a trvalý základ pro ostatní struktury. Materiální a strukturální podstatu fungování prvků prvotní struktury krajiny člověk zatím měnil nejméně. Zařazujeme sem abiotické prvky geosystému jako geologický podklad a substrát, půdy, reliéf, vodstvo, ovzduší. Podle původnosti sem patří i původní vegetace, taková se však prakticky u nás nenachází - ve výzkumech se nahrazuje potenciální vegetací, která je jen logickou myšlenkovou konstrukcí, ne reálnou hmotnou složkou krajiny (MILKLÓS, IZAKOVIČOVÁ, 1997, s. 29). Druhotná struktura krajiny zahrnuje rozmanitý soubor těch hmotných prvků krajiny, které v současné době vyplňují zemský povrch. Druhotnou strukturu krajiny (někdy označovaná též jako současná struktura krajiny) tvoří soubory člověkem ovlivněných přirozených a člověkem částečně anebo úplně pozměněných dynamických systémů, stejně jako nově vytvořené umělé prvky (RUŽIČKA, RUŽIČKOVÁ, 1973). Je to sféra, o kterou má člověk nejbezprostřednější zájem, je hlavním cílem změn struktury krajinného prostředí člověka. Její prvky jsou zároveň výslednými prvky návrhů krajinných plánů. Výsledkem krajinných plánů je především návrh na co nejoptimálnější uspořádání právě druhotné struktury krajiny. Z hlediska obsahu jsou to antropicko-biotické komplexy. Při výzkumu a plánech můžeme analýzu druhotné krajiny členit na výzkum reálné vegetace (lesy, travní porosty, vodní a močálová vegetace), biotopy živočichů (zkoumá se zoologická složka prvků), využití země (tradičně je soustřeďuje zejména na zemědělskou část krajiny), technicko-urbanistické struktury (soustřeďuje se na technická díla v krajině) (MILKLÓS, IZAKOVIČOVÁ, 1997, s. 83). V rámci této struktury krajiny hovoříme o LAND USE. Terciární strukturu krajiny (pojem se často nahrazuje pojmem socioekonomická struktura krajiny) tvoří prvky a prostorové subsystémy socioekonomické sféry. Je to soubor nehmotných prvků a jevů charakteru zájmů, projevů a důsledků činností společnosti a jednotlivých odvětví v krajině, které jsou krajiněekologicky relevantní tj. vážou se na hmotné prvky prvotní a druhotné struktury krajiny, mají prostorový projev (jsou v prostoru mapovatelné) Tyto prvky považujeme za socioekonomické jevy (SEJ) v krajině. Při SEJ tedy sledujeme nehmotné aspekty prvků a jejich prostorový projev např. objekt živočišné farmy má svou hmotnou strukturu, ale i omezující vztahy funkční zóny "areál živočišné výroby", případně její ochranné a hygienické zóny. Atraktivní prvek v krajině (např. prvek primární struktury krajiny) může vyvolat vyhlášení rekreační zóny SEJ, na to navazuje plán využití a projekt (stále SEJ) a nakonec se zde může postavit např. hotel (prvek druhotné struktury krajiny). Nehmotný charakter SEJ, umožňuje jejich prostorový překryv (MILKLÓS, IZAKOVIČOVÁ, 1997, s. 84). Řeší se otázka využití prostoru - je zde vhodná rekreační zóna, nebo danou část krajiny využijeme spíše jako např. zónu klidovou či zónu pro rozvoj města? Zájem těžby dřeva a zájem ochrany přírody ve zvláště chráněných územích - ochranné režimy. Dle MIKLÓSE, IZAKOVIČOVÉ (1997, s. 83) druhý mimořádný aspekt nehmotnosti SEJ pro krajinné plánování a pro rozhodovací proces je, že pokud jsou ve formě SEJ, fyzicky neexistují, jejich změna nevyžaduje a neznamená žádnou změnu, jde jen o rozhodnutí člověka, zatímco změna hmotných prvků prvotní a druhotné struktury vyžaduje fyzický zásah (např. zalesnění, postavení hotelu) do krajiny a značnou energii.\nKrajina není statický, ale dynamický objekt. Změny v krajině vlivem přírodních nebo socioekonomických impulsů mají vliv i na lidskou společnost a její činnost. Přírodní pochody v krajině mohou být endogenního nebo exogenního původu viz krajinotvorné procesy. Vývoj krajiny od jednoduché až po tzv. stabilní stadium se v časovém sledu děje krajinnou sukcesí. Sukcese kulminuje ve stabilizované krajině, která má charakter krajiny klimaxové (HAVRLANT, BUZEK, 1985 s. 43 - 48).\nPro pochopení dynamiky je třeba znát i historickou minulost, která je příčinou jejího dnešního stavu a vysvětluje duchovní formy a vývojové vztahy, které se nedají vysvětlit dnešní dynamikou. Krajina se tedy neustále mění. Mění se i její organické a anorganické složky a tím se mění její vzhled (SVOBODA, 1971, s. 60). Krajina se neustále vyvíjí v prostoru a čase a její současný vzhled je výsledkem celého vývoje Země. Vývoj krajiny je ovlivňován přírodními a socioekonomickými procesy (STALMACHOVÁ, 1996, s. 30 - 38).\nVliv člověka a lidské společnosti na utváření krajiny (odlesňování, zemědělství, vliv osídlení, průmyslu, mentality, využití krajiny a využívání krajinných složek - např. vody, přírodního bohatství a zdrojů, zprostředkovaně vliv lidské společnosti na koloběh vody, globální oteplování, klima aj.). Je podmíněné mimo jiné i kulturou, politikou a ekonomikou.\nKrajina není statická, mění se v čase s různou intenzitou v rámci všech (nebo většiny) svých složek. Mění se v průběhu geologických období geomorfologické utváření povrchu (reliéfu) vlivem sil endogenních (probíhají v zemské kůře; zemětřesení, sopečná činnost, půdotvorný a horotvorný proces ...) a exogenních (probíhají mimo zemskou kůru; změny atmosféry a klimatu - teplota, srážky, vzdušné proudění..., zvětrávání aj.), se mění klima a v důsledku toho prostředí pro život rostlin a živočichů. Dochází k disturbancím (disturbance - narušení, vliv rušivého faktoru, který může vyvolat významnou změnu ekologického systému, nebo krajiny; vliv může být krátkodobý či dlouhodobý - např. požár, zemětřesení, posilování skleníkového efektu v důsledku lidské činnosti) vlivem přírodních procesů (požáry, záplavy aj.) ať už v pravidelných nebo nepravidelných cyklech se zcela určitými důsledky pro živou složku krajiny. Kromě přírodních procesů mají nemalý vliv na změnu krajiny vlivy antropogenní, zahrnující celou sféru lidské činnosti a jejího vlivu na krajinu. Tento vliv je patrný již od neolitu. Člověk svým vlivem posiluje přírodní disturbance (SEMORÁDOVÁ, 1998, s. 81). Dynamika a vývoj krajiny, jako otevřeného systému, úzce souvisí s pojetím ekologické stability a s pojmy homeostáza a homeorhéza (LIPSKÝ, 1999, s. 77).\nNení-li narušována horizontální struktura krajiny, má krajina tendenci vyvíjet se k homogenitě. Mírné disturbance v krajině působí změny v krajině a zvyšují její heterogenitu. Silné disturbance mohou heterogenitu zvyšovat i snižovat. O krajině lze tedy prohlásit, že se v každém okamžiku nachází ve stavu dynamické rovnováhy (FORMAN, GODRON, 1993, s. 272).\nV rámci dynamiky krajiny se uplatňuje sukcese a různé formy využití krajiny člověkem, který působí jako krajinotvorný činitel (v rámci krajinného a územního plánování).\nV rámci dlouhodobé postupné změny probíhají krátkodobé přeměny jedné krajinné složky (krajinné složky v pojetí Formana a Godrona - kapitola 2) v druhou. Systém, v němž probíhají dlouhodobé změny současně s krátkodobými vnitřními prostorovými proměnami, se nazývá proměnlivá mozaika (FORMAN, GODRON, 1993, s. 430). Změny mozaiky jsou zkoumány uvnitř ekosystému. Ekosystém jako celek může kvůli postupné přeměně být v ustáleném stavu, může ztrácet (degradovat), nebo hromadit biomasu (agradovat).\nDynamika krajiny je tedy změna struktury a funkce krajiny v čase, má různé časové a prostorové dimenze. Každá krajina se vyvíjí a mění, časové dimenze a charakter těchto změn jsou však velmi rozdílné.\nMenší změny v krajině - vlivem krajinotvorných procesů: endogenní (z vnitřního prostředí, zemětřesení, sopečná činnost) exogenní (z vnějšího prostředí, eroze vodní, větrná, zvětrávání, půdotvorná, svahové procesy, fluviální procesy), biotické i abiotické, přírodní i antropogenní\nDramatické změny během minut až hodin - katastrofální zemětřesení tajfun, lesní požár, záplavy (protržení hráze), sopečný výbuch\nZměny během delšího časového období - vlivem odlesnění, desertifikace, rozšiřování sídel, sukcese\nKrajina a čas : krajinný prostor se mění s časem\nRytmicita - sezónní změny, změny během roku.\nDynamika - sukcesí změny, během desetiletí až století.\nVývoj biologický - evoluční změny, trvají tisíciletí.\nVývoj geologický - geologické epochy, trvají milióny let.\nLidská činnost v krajině působí změny rytmů přírodních procesů v krajině, které pak vedou k dalekosáhlým změnám (FORMAN, GODRON, 1993, s. 273).\nRytmicita krajiny (z pohledu vlivu člověka) (FORMAN, GODRON, 1993, s. 273-275).\nProdloužení denního teplotního rytmu (člověk staví skleníky).\nStřídání period světla a tmy (umělé osvětlení pro zvýšení produkce vajec a přírůst kuřat, prodloužení noci urychluje výkrm vepřů).\nVe snaze uniknout tlaku sezónních rytmů člověk vyvinul 3 základní prostředky:\ndomestikaci přežvýkavců (režim pastvy je klíčový faktor v obhospodařování krajiny - může způsobit vypásání),\nobdělávání půdy (orba a zpracování půdy má za důsledek úpravu jednotlivých fází životního cyklu víceletých rostlin - klíčení, kvetení, opylení, produkci plodů, období klidu)\njako zvláštní faktor lze uvézt i zavlažování, které má cíl kompenzovat vláhový deficit vzniklý během letního období.\nRytmy s dlouhou periodou\nzvýšení CO2 v atmosféře v důsledku lidské činnosti ovlivní celou biosféru,\nobhospodařování lesa, těžba.\nRytmicita v přírodě\n(ROSYPAL a kol, 1998, s. 540-541;581)\ndélka dne (fotoperioda) - vliv na:\nstěhování ptáků (podmíněno roční sezónností),\nsměrově vyvolává světlo různé pohybové a polohové reakce organismů,\nteplota má význam pro všechny fyziologické pochody a existenci organismů (snížení teploty rostlin zvýšením transpirace),\nstřídání aktivity a klidu, rozložení spánku.\nsezónní (fenologický) rytmus\nfenologie (je studium časového průběhu periodicky se opakujících životních projevů rostlin a živočichů tj. fenologických fází a jejich vazbou na počasí a podnebí včetně půdních projevů (ROŽNOVSKÝ, HAVLÍČEK, 2002, s. 148),\novlivnění vývoje lesních bylin (na jaře před olistěním stromů vykvétají byliny náročné na sluneční záření, v létě pak méně náročné; tj. fenologické aspekty lesa),\nteplota má význam pro všechny fyziologické pochody a existenci organismů (zimní spánek některých savců jako jsou netopýři, ježci, sysli).\nzbarvení těla živočichů,\novulační cyklus některých savců,\ngradace populačních stavů,\nRekonstrukcí přírodního prostředí v minulých dobách se zabývá komplexní přírodní věda - paleoekologie. Jako syntetická disciplína využívající poznatky paleontologie, paleoklimatologie, paleobotaniky aj. byla ustanovena až počátkem 80. let (ROZKOŠNÝ, TRNKA, 1992, s. 7).\nČtvrtohory představují z geologického hlediska poměrně krátký časový úsek, avšak příroda v něm prodělala významné změny. Přímým svědkem kvartérních geologických jevů se navíc stává i člověk. Čtvrtohory bývají také nazývány jako antropozoikum - epocha zrodu lidstva (ROZKOŠNÝ, TRNKA, 1992, s. 7).\nV dějinách Země zaujímají čtvrtohory mimořádné postavení, a to ze dvou důvodů:\nteplota periodicky, ale zároveň poměrně rychle klesala, takže se na povrchu souší značně rozšířily ledovce,\nvyvinul se moderní člověk, který svou přítomností, kulturou i celou činností toto údobí ovlivňuje\nGeologové dělí čtvrtohory na dvě údobí, a to na starší, pleistocén a mladší, holocén . Tomuto nejmladšímu období, které zatím trvá jen asi 10 000 let, říkáme často též recent neboli doba současná. Čtvrtohory trvají dodnes a za jejich začátek byla dohodnuta doba, kdy se výrazně ochladilo Středozemní moře. Při jejich dělení se často používá členění běžné v archeologii. Doba pleistocenní se označuje jako starší doba kamenná neboli paleolit a doba holocenní se dělí na střední dobu kamennou (mezolit) a mladší dobu kamennou (neolit).\nPodle současných názorů převládalo na Zemi v poslední miliardě let globální podnebí, které bylo až o 10°C teplejší než dnes. K pronikavé změně došlo asi před 25 milióny let ve třetihorách. Tyto změny byly patrně způsobeny posunem pevnin k severu.\nAsi před 2 milióny let vrcholí zhoršené klimatické podmínky a nastupuje nový podnební typ charakterizovaný řadou teplotních výkyvů v podobě ledových a meziledových dob. Právě periodické střídání teplých a studených období patří k charakteristickým rysům pleistocénu a mělo významné důsledky na reliéf krajiny, půdotvorné procesy i migraci flóry a fauny. Detailní studium kvartéru prokázalo, že frekvence klimatických výkyvů byla hustší, než předpokládalo původní členění na 4 doby ledové a příslušné interglaciály.\nKolísání klimatu se projevuje i v rámci dob ledových, které jsou víceméně pravidelně členěny výkyvy teplejšími (interstadiály). Více autorů se přiklání ke koncepci rozsáhlé periodicity klimatických výkyvů a podle zvolené rozlišovací úrovně rozeznávají 12-20 klimatických period. Klimatické výkyvy prvého řádu zahrnovaly zpravidla výrazně teplé období (interglaciál) a studené období, které je možné členit na časný glaciál, pleniglaciál a pozdní glaciál.\nVe srovnání se současnými klimatickými poměry na jižní Moravě se ukazuje, že roční průměr teploty byl v klimatickém optimu o 2-3°C vyšší než dnes, u interglaciálů nejstaršího pleistocénu lze dokonce předpokládat teploty vyšší o 4-5°C . Výrazně vyšší byly i srážky, které dosahovaly 700-1000 mm ročně a podmiňovaly oceánský charakter klimatu v interglaciálech. Pro interglaciály střední Evropy je příznačné téměř úplné zalesnění, stepní ostrůvky se udržely jen na místech, kde reliéf a podklad zastavily postup lesa. Např. na vápencích se vyvíjely xerotermní křovinaté háje. Důsledkem byl i intenzivní vývoj půd především ve směru k typům bohatým humusem (černozemě).\nVrcholná období studených (pleniglaciál) se vyznačovala průměrnými ročními teplotami, hluboko pod bodem mrazu (-3 až -5°C) a sníženým množstvím srážek na 100-200 mm ročně. Podnební režim byl charakterizován nástupem kontinentálního drsného klimatu. Uplatňovalo se mrazové zvětrávání a v suchých fázích pak zesprašení půd; lehké půdní částice byly větrem přenášeny na velké vzdálenosti a často vytvářely nápadné sprašové vrstvy. Lesní druhy, které jsou obvykle méně odolné vůči změnám teploty, byly nahrazeny studenou stepí.\nPoslední glaciální cyklus v mladém pleistocénu (127 000-10500 B.P.) je z hlediska pravěkých dějin nejvýznamnější, protože se objevuje člověk sapientního typu. Průběh cyklu je v naší oblasti nejzřetelněji zachycen ve sprašových profilech se starými půdami z okolí Brna a Dolních Věstonic. Cyklus začíná posledním interglaciálem (R/W, eem), podnebí bylo o 2-3°C teplejší a podstatně vlhčí než dnes. Jižní Moravu pokrývaly smíšené listnaté lesy na hluboce odvápněných illimerizovaných půdách s bohatou faunou. Naposledy se objevily zástupci tzv. antiquové fauny (slon lesní, nosorožec Merckův aj.). Přítomnost teplomilných druhů dokazuje, že zimy byly podstatně mírnější než dnes.\nV rozmezí 105 000-70 000 let B.P. se klima postupně zhoršovalo a nabývalo kontinentálního rázu. Převážně jehličnaté lesy z konce interglaciálu vystřídala otevřená parková krajina lesostepního rázu. V nejnižších suchých oblastech se šířila stepní vegetace, pod kterou se tvořily černozemní půdy. Z fauny u nás žili četní hlodavci, osli, koně. Artefakty z tohoto období svědčí o přítomnosti neandrtálce v naší oblasti.\nPoté následoval výrazně chladný úsek (W2, 70 000-30 000 B.P.), ve kterém se ukládaly mocné vrstvy spraší a hlín, chladné sprašové stepi oživovali mamuti, sobi, polární lišky aj. Stejnou zvířenu na jižní Moravě lovil i mladopaleolitický lovec ( Homo sapiens sapiens ) v době o málo pozdější (interstadiál W2/W3 asi před 25 000 lety), kdy došlo k určitému zmírnění podnebných podmínek (průměrná roční teplota slabě nad 0°C). Převažovaly travnaté stepi, ale na vlhčích a chráněných místech se objevil řídký jehličnatý les (borovice, smrk, modřín) s méně náročnými listnáči rostoucími v poříčních luzích.\nAsi před 20 000 lety B.P. poslední ledová doba vyvrcholila (stadiál W3). Jižní Morava ležela v oblasti periglaciálního klimatu mezi pevninským ledovcem a ledovcem alpským. Většina území měla ráz tundry, ve východní části jižní Moravy jakési stepotundry či chladné sprašové stepi. Řeky přinášely v době tání ohromné množství sedimentů, které za nízkého stavu vody vítr vyfoukával. Tak vznikaly v blízkosti toků písečné přesypy a ve větší vzdálenosti sprašové nánosy. Návěje až 5m mocné pohřbily i tábořiště lovců mamutů pod Pavlovskými vrchy z předcházejícího období.\nZávěr pleistocénu (16 000-11 000 let B.P.) byl ve znamení teplejších a chladnějších oscilací následného střídání světlých boro-březových porostů s chladnou stepí. V tomto období vymřeli velcí pleistocénní savci (mamut, medvěd jeskynní aj.), hojně se vyskytovali sobi a koně. Ti byli loveni magdalenskými lovci, kteří k nám pronikli ze západu.\nHolocénem nazýváme nejmladší geologické období, které začalo koncem poslední doby ledové před 12 000 - 10 500 lety (tedy v letech 10 000 - 8500 př. n. l). Konec doby ledové byl způsoben rozsáhlou klimatickou změnou - oteplením, které umožnilo přechod lidstva od sběračství a lovectví k pastevectví a zemědělství a tím vytvořilo podmínky pro vznik prvních civilizací. Na počátku holocénu vyhynuly mnohé druhy velkých savců (například šavlozubí tygři a mamuti). S vědomím skutečnosti, že doby ledové se opakují (trvají cca 100 000 let) a jsou střídány kratšími dobami meziledovými, je holocén nejnovější dobou meziledovou.\nPrudké celosvětové oteplení mezi 11-10 tisíci lety B.P. znamenalo definitivní ústup ledovců. Střed tohoto období (10 500 B.P.) je považován za počátek holocénu. Vzestup teploty pokračoval, srážek přibývalo pomaleji. V boreálním období (9700-7600 B.P.) byla teplota již o 2°C vyšší než dnes, což představuje vzestup průměrné roční teploty o 8-10°C v průběhu jednoho tisíciletí. Na jižní Moravě zůstávaly dosud velké plochy stepí, postupně přecházející v lískové a šípákové lesostepi. Na písčitých ostrůvcích v blízkosti vodních toků zakládali přednostně svá sídliště mezolitičtí lovci drobné zvěře a rybáři. V mladším boreálu se zlepšily podmínky pro rozvoj stromové vegetace - doubravy pokrývaly i terasové plošiny.\nVe starším atlantiku (7750-6350 let B.P.) pokračovalo oteplování za výrazně zvlhčeného klimatu, které nabylo oceánického rázu. Bylo dosaženo postglaciálního teplotního optima (průměr teplot až o 3°C vyšší, srážek až o 70% více než dnes). Intenzivní chemické zvětrávání urychlilo vývoj půd, černozemě dosáhly stádia zralosti. Pokud byly pohlceny doubravami, podlehly odvápnění. Otevřené nelesní plochy se v důsledku šíření lesa zmenšovaly. Do jihomoravské kotliny proniká neolitický člověk - rolník a pastevec, osidlující dosud volné, nebo rozvolněné plochy s pravými černozeměmi na spraši. Zemědělci zasahují do procesu sukcese - zabraňují postupu lesa, klučením a žďářením nelesní lochy ještě rozšiřují a umožňují šíření stepní flóry a fauny z dosud zachovalých refugií.\nZávěr atlantiku - epiatlantik (6000-4500 B.P.) je zahájen kratší suchou periodou a mírným ochlazením. Průměrná roční teplota byla stále ještě vyšší o 1-2°C než v současnosti. Na odlesněném území se objevuje fauna kulturní stepi, tvořená původními druhy i druhy nově příchozími, vázanými na obilné kultury a ruderální stanoviště. Na zemědělských plochách se objevují první příznaky eroze s lokálními splachy do údolních niv.\nPoměrně suché podnebí a zvýšená kontinentalita jsou příznačné pro větší část subboreálního období (4500-2700 B.P.), což odpovídá doznívajícímu eneolitu a době bronzové. V nížinách a pahorkatinách stále přetrvávají teplomilné doubravy, v nichž se začal více uplatňovat habr. V údolních nivách panoval sedimentační klid, což vedlo k pronikání sídlišť přímo do niv.\nZávěr subboreálu (2700-2200 B.P.) byl provázen ochlazením a náhlým zvýšeným srážek, což způsobilo zesílení eroze a časté povodně v nivách. Mnohdy až katastrofický průběh záplav se přičítá lidské činnosti, neboť zvýšené průtoky v řekách nemohly být tlumeny retardační schopností vykácených lesů.\nV subatlantiku (2200-1200 B.P.) pokračovala oceanizace klimatu. Přímým důsledkem byla skutečnost, že dubohabrový les (místy i s bukem) opět pohltil mnohé dříve odlesněné plochy. Zřejmá je i souvislost s dočasným ústupem osídlení v závěrečné fázi laténské doby po zániku vyspělé keltské civilizace expanzí germánských kmenů na naše území.\nPočátek zrodu naší kulturní krajiny lze klást do období mladší doby kamenné (neolitu), zhruba před 7 000 lety. Tehdy se dostali, putujíc proti toku Dunaje a jeho přítoků, na naše území první nositelé neolitické zemědělské kultury . Tehdejší krajina jižní Moravy byla, až na malé výjimky, porostlá souvislými lesy. Touto výjimkou byly poslední enklávy stepí a lesostepí na sprašových plošinách s černozemními půdami. Právě zde se usadili první zemědělci, čímž nastal revoluční proces kultivace krajiny člověkem. Neolitičtí zemědělci káceli a vypalovali lesy a na jejich místě zakládali pole, pastviny a také svá sídla. Tyto nově vzniklé krajinné prvky původní uniformně lesní krajinu rozrůznily a obohatily nejen o kulturní sorty užitkových rostlin a domestikovaných zvířat, ale i o divoce žijící faunu a flóru tzv. kulturní stepi (m.j. také o první plevelné a rumištní druhy).\nRozsah člověkem obývaného a kultivovaného území se v průběhu tisíciletí sice zvětšoval, přesto však dlouho zůstával omezen na nejúrodnější a klimaticky nejpříhodnější oblasti - tzv. staré sídelní území (moravské úvaly, Polabí, dolní Povltaví a Poohří). Teprve v raném středověku (13.-14. stol.) při tzv. vnitřní kolonizaci se rozšířila lidská civilizace do nových území - vrchovinných a podhorských oblastí., což s sebou neslo další odlesňování, vysoušení půdy, ale i zakládání rybníků, měst a vesnic. Častým motivem pro osvojování těchto pro zemědělství málo příhodných oblastí byla těžba a zpracování nerostů, zejména rud. Poslední kolonizační vlna (valašská), která proběhla v 16.-17. století na moravsko-slovenském pomezí, byla motivována snahou získat dostatek pastvin na úkor lesa na horských hřbetech a úbočích pro chov ovcí. Ani v této době však nedošlo k vážnějšímu narušení ekologické stability krajiny.\nTeprve průmyslová revoluce v 19. století přinesla naší krajině zásadní změnu. Ráz krajiny byl poznamenán překotným růstem měst, stavbou továren, silnic a železnic, zakládáním dolů. Prořídlé lesy, až do této doby s převahou listnáčů, byly měněny na výnosné a rychleji rostoucí monokultury jehličnanů. Zemědělsky využívaná krajina se tak výrazně neměnila. Snad jen výnosné pěstování cukrové řepy lákalo k rozšiřování polí na úkor luk a rybníků. Malovýrobní zemědělské hospodaření dodávalo české a moravské venkovské krajině charakter pestré mozaiky ploch a plošek, na pohled malebné, celkově poměrně vyvážené a stabilní. Vlhké pozemky byly využívány jako louky, jen lokálně odvodňované mělkými stružkami. Kamenité pozemky s mělkou půdou sloužily jako pastviny. Krajina byla doslova protkána sítí polních cest (místy s alejemi ovocných dřevin) a vodními toky s doprovodem břehových porostů olší a vrb. Nezatížena moderními chemickými přípravky byla dobrým domovem řadě druhů motýlů a jiných opylovačů, ptáků, drobné polní zvěři, meze pak hostily plejádu pestře kvetoucích bylin i keřů.\nTento stav trval až do nástupu socialistické kolektivizace počátkem 50. let 20. století. Z původně racionální potřeby zvětšit rozlohu pozemků, zejména orné půdy, pro nasazení mechanizace se stal bezduchý politický cíl, postrádající odbornou sebekontrolu a nakonec i zdravý selský rozum. Zdánlivě efektivní koncepce vyrábět píci na orné půdě pro dobytek, který se stěhoval z pastvin do šera velkokapacitních stájí, se stala neštěstím pro druhově bohaté louky. Nepočítalo se s nimi, a proto byly ve velkém odvodňovány a následně rozorávány. Obtížněji přístupné a tedy pro velkovýrobu nezajímavé luční plochy byly ponechány ladem a postupně se změnily v les. S loukami mizely i další "překážky" mechanizované zemědělské velkovýroby (drobné vodoteče, mokřady, polní cesty).\nRole člověka v historickém kontextu je komplexně a vyčerpávajícím způsobem popsána v díle "Krajinný ráz (Löw, Míchal, 2003) "\nČlověk se v určitém stupni rozvoje začíná uplatňovat jako krajinotvorný faktor. První podstatný zásah člověka do vzhledu původní krajiny je spojen se zemědělskou výrobou, jakožto socioekonomickým faktorem vývoje krajiny. V našich podmínkách se takto člověk uplatňuje od neolitu (5300-4300 let př.n.l) (STALMACHOVÁ, 1996, s. 37). Původně byla téměř celá naše krajiny pokryta lesy (MARTIŠ, ŠOLC, 1977, s. 181) Od doby neolitu vzniká antropogenní druhotné bezlesí, v důsledku žárové zemědělské soustavy. Šlo o odstranění lesa, posléze dokonce křoví. Pařezy nevadily, neoralo se a důlky bylo možné dělat tyčemi a motykami všude. Ke sklizni se používaly kamenné břity. Hlavní problém žárové soustavy byla eliminace plevelů. Plocha se využívala cca 3-4 roky, po které se dalo udržet obilí v převaze od plevelů a pak se nechala min 5-7 let ladem jako příloh. Sukcesí byly jednoleté pionýrské plevely vytlačeny náhradním travinobylinným společenstvem, které omezilo výskyt příčin chorob obilí a umožnilo návrat k vyváženému půdnímu prostředí. Po novém obdělání trvalo 3-4 let, než se vrátily plevely a houbová onemocnění. Po této době již nestačil pouze příloh, plevely byly i v okolí pole a celou plochu i s okolím bylo nutné převézt na vyšší lesní sukcesní stádium - zastínění lesem omezilo či zlikvidovalo všechny světlomilné rostliny. Jednalo se o zapojený porost keřů a tyčoviny. Toto stádium je dosažitelné cca za 12-20 let, poté se mohl cyklus opakovat. Do asi 40 let bylo dosažitelné okolí vyčerpáno a celá vesnice se musela stěhovat jinam. Žárové hospodaření neolitu tedy ještě nevytvářelo podmínky trvalého osídlení. V krajině se objevovaly enklávy krátkodobě využívaných políček, k letní pastvě dobytka se využívaly okolní lesní porosty, což zabraňovalo jejich zmlazení (LÖW, MÍCHAL, 2003, s. 285 - 286, upraveno). Přírodní les je totiž ovlivněn pastvou (běžná u nás od neolitu až do 19 stol., vzácně na Slovensku i dnes). Pasoucí se dobytek zabraňuje zmlazování stromů, les se prořeďuje, (SÁDLO, STORCH, 2000, s. 38), začíná se měnit porostní struktura přírodního lesa (STALMACHOVÁ, 1996, s. 37).\nEneolit (3200-2000 let př.n.l)\nKrajina a její vzhled je ovlivněna vynálezem rádla (vlastně dřevěný hák, šlo se s ním vyhýbat kamenům a balvanům (LÖW, MÍCHAL, 2003, s. 217; 288)), které je nejprve taženo lidmi. Orba rádlem byla málo účinná, oralo se 2x do kříže. Do krajiny díky tomu vstupuje přímka a pravý úhel. Ke sklizni se používaly srpy s pazourkovými hroty, později měděné srpy). Hospodářství je stále žárové, ale s orebním nářadím (rádlem). Pravěké osídlení se soustředilo na agronomicky nejpříznivější typy půd. Oblast ekumeny odpovídá dnešnímu rozšíření 1. dubového lesního vegetačního stupně na Moravě a 2. bukodubového vegetačního stupně, zejména jeho xerické varianty v deštném stínu Krušných hor (LÖW, MÍCHAL, 2003, s. 287, upraveno).\nV době bronzové (2200-750 let př.n.l)\nStále trvá žárové hospodářství, doplněné bronzovými nástroji, do pluhu se začínají používat na zápřah zvířata. Orba byla hlubší, celoplošná. Práce s tažným zvířetem podmiňovala odstranění kořenů dřevin (špatně se vyhýbalo s tažným zvířetem), převod pozemku na dočasný les jako v neolitu nebyl možný. Střídala se stadia keřového patra s polem a ladem. Pozemky byly v krajině fixovány (když už byly zbaveny kořenů dřevin) (LÖW, MÍCHAL, 2003, s. 288, upraveno). V této době způsobilo zemědělství a pastevectví rozvoj eroze (STALMACHOVÁ, 1996, s. 37), gradovaly povodňové přívaly (LÖW, MÍCHAL, 2003, s. 288, upraveno). K osídlení se využívaly se vyšší části povodí (STALMACHOVÁ, 1996, s. 37).\nV době železné (750 let př.n.l po přelom letopočtu)\nŽelezo nahrazuje měkký bronz - železný srp, železná sekera, železná kosa a nůž byly základními nástroji. Okovaný železný pluh (původně pouze dřevěný) a později železná radlice umožnily postupný přechod na přílohovou hospodářskou soustavu (střídání orné půdy 3-4 roky a přílohu 5-7 let). Změnil se způsob boje s plevelem (resp. potravními konkurenty ze systému střídání světla a stínu na systém střídání sukcesních stádií travnatobylinných společenstev). Pionýrské plevely, které nalétly na orané pole a přemnožily se, byly v poli ponechaném ladem (přílohu) postupně vytlačeny společenstvy s vyšší diverzitou, a když dosáhly v ladu převahy, byly orbou zlikvidovány. Pařezy stromů a keřů bylo nutné vyklučit, porost dřevin na zemědělské půdě nebyl možný. Střídala se pouze polní stadia polní s ladem/přílohou. Nastalo zásadní rozlišení mezi zemědělským pozemkem - polem a ostatní krajinou. Vyorávané balvany se odnášely na okraj polí, vznikají kamenné zídky a kamenice. Tím se fixuje tvar a rozloha pozemků, nebo jejich bloků. Pro obnovu živin se používala pastva na přílohu a zaorávání "natě" včetně slámy. Přílohový systém podněcoval k trvalému usazení, což vedlo ke vzniku pevných hospodářských obvodů - plužin. Na vyčerpání úživnosti plužiny obyvatelstvo reagovalo odchodem - migrace přebytečných obyvatel regionální i větší (LÖW, MÍCHAL, 2003, s.289, upraveno).\nV raném středověku (500-1000 n.l.)\nse stává přílohové hospodářství základem obživy. Usazení bylo trvalé, rodové, zemědělské pozemky pevně vymezené. Osídlení stále ještě nebylo kontinuální, v oblastech, zvlášť příznivých, vznikaly rozsáhlé zemědělské krajiny, kde plužina měla větší podíl než lesy (LÖW, MÍCHAL, 2003, s.298, upraveno). Z roku 530 n.l. máme zprávy o starých Slovanech z našeho území, okolo roku 700n.l zakládají trvalá sídla patrně jako důsledek přechodu z polokočovného žárového na přílohové hospodářství). Centrální osídlení - oblast úrodných nížin.\nV době románské se stále používala přílohová zemědělská soustava, v nepříhodných oblastech žárová. Pro rozvoj zemědělství se stává klíčovým vynález zdokonaleného těžkého pluhu vhodného pro orbu těžkých půd. Okolo roku 1200 doplnila těžký pluh trojpolní zemědělská soustava. Sídla měla charakter hromadných vsí odklopených úsekovou plužinou (domy ve shlucích jsou obklopeny jednotlivými pozemkovými bloky - úseky).\nVelká středověká kolonizace ve 13. a 14. stol\nBěhem 12. a 13. stol. se díky rostoucím zemědělským výnosům zemědělství natolik zvyšovala populace, že si to vynutilo přestavbu sídelních území. Tvořila se stabilnější síť větších a pravidelně uspořádaných vesnic. Ve 12. stol. vyšel ze staré sídelní oblasti silný kolonizační proud domácího obyvatelstva proti proudu vodních toků do méně příznivých nadmořských výšek. Vnitřní kolonizace se děla na úkor vnitrozemských lesů a pastvin. Zejména v období mezi 12.-14. stol. vzniká potřeba rozšířit půdní fond, ale domácí pracovní síly poddaných na to již nestačí. Nastává doba velké kolonizace (holandští a němečtí kolonisté) (PODHRÁZSKÁ a kol, 2006, s. 2). Kolonizace dosáhla až 4. bukového vegetačního stupně. Ve 13. stol. kolonizace dotvořila hustou síť osad, hustou přibližně jako dnes. Pro lokaci byl důležitý dostatečný prostor pro plužinu, dostatek vody pro les a příhodné půdy (faktor úrodnosti hrál malou roli, rozhodovala sklonitost a skeletovitost). Organizací osídlení byli pověřeni lokátoři, kteří rozložili pozemky pro založení kolonizačních osad dle jednotných schémat na jednotlivé pozemkové díly - lány, které nabízeli potencionálním kolonistům. S velkou vnější kolonizací přichází trojpolní zemědělská hospodářská soustava. Je modifikací přílohové soustavy. Plužina je rozdělena na přibližně stejně velké části, na kterých probíhá cyklus jařina-ozim-úhor. Na úhoru se pase společně dobytek celé obce. Trojpolní zemědělská soustava změnila základ struktury naší krajiny. Plužina se rozdělila na trojice ucelených stejně velkých částí - tratí. To bylo vyvoláno potřebou společného postupu při zařazení pozemku do jednoho stadia soustavy (potřeba vyloučit co nejvíce refugií plevelů). Tak vznikla traťová plužina. V důsledku vytlačování přílohového systému s úsekovou plužinou trojpolním hospodářstvím vznikla nepravá traťová plužina a v poslední fázi kolonizace při osídlování příhodnějších enkláv i v extrémně nepříznivých lesních oblastech hornatin s členitým reliéfem, vznikaly lesní lánové vsi s plužinou délkovou či záhumenicovou. Plužina zde byla menší, docházková vzdálenost ze sídla kratší.\nBloky polí a sídly byly pevně lokalizovány. Vznikla pevná cestní síť. Les byl hlavním zdrojem surovin pro zhotovení nástrojů, stavbu domů, obživy dobytka. Člověk samozřejmě využíval lesní plody a med. Lov zvěře byl však vyhrazen šlechtě. Pastva dobytka v lese dále znemožňovala obnovu lesa a ten byl i tímto likvidován (samozřejmě pokračuje těžba dřeva - stavební dřevo, důlní dřevo, potřeba dřevěného uhlí na tavení rud). Karel IV. v návrhu zákoníku "Maiestas Carolina" navrhuje ustanovení k ochraně lesů, po jeho smrti je vydán první lesní řád pro lesy Chebska. Výsledkem středověké kolonizace je síť sídel vzdálených od sebe v průměru cca 2,5 km, obklopených v 3. dubobukovém a nižším vegetačním stupni traťovými (případně nepravými traťovými) plužinami, v 4. bukovém (místy i 5tém) vegetačním stupni plužinami délkovými a záhumenicovými. Na okrajích plužin a v terénních nerovnostech byly menší lesní plochy, v údolních nivách louky. Jako pastviny byly využívány silně sklonité plochy v složitých reliéfech. Pozdní středověk (14.-15.stol.) je u nás spjat s husitskými válkami. Rolníci odcházejí z vesnic, sídla jsou ničena. Rozpadá se pravidelný zemědělský cyklus, obchod je ochromený. Přidávají se epidemie (mor). Úbytek pracovních sil vedl k návratu k přílohové, někdy žárové hospodářské soustavě větší (LÖW, MÍCHAL, 2003, s.295-346, upraveno)..\nKrajina a venkov byl ovlivněn nedostatkem pracovních sil a vzestupem režijních velkostatků (příznačný před Bílou Horou). Rozvoj zaznamenal chov ovcí, rybníkářství v krajním případě i spontánní zalesňování (tyto odvětví nepotřebují velké množství lidí). Těžba rud a zejména jejich zpracování (hutnictví na bázi dřevěného uhlí), mají za následek devastaci lesů. Doprava dřeva po vodě má za následek i regulaci toků (plavení dřeva). Od 16. stol. se České země začaly dělit na tři navzájem odlišné celky s rozdílnou orientací a dynamikou, sociální strukturou, lidnatostí a tempem růstu obyvatelstva - rychle se zalidňující "hory" s rozvinutou nezemědělskou výrobou, dynamicky se rozvíjející úrodné agrární nížiny (Polabí, Poohří, moravské úvaly a slezské nížiny) ve staré sídelní oblasti a zaostávající odlehlé a málo úrodné kraje, ekonomicky i populačně stagnující (středočeské pahorkatiny na jih od Prahy). Kolonizace této doby se od středověké liší tím, že již neměla výlučně nebo převážně zemědělský charakter, a proto mohla být úspěšná i v horských polohách nad 4. bukovým vegetačním stupněm., který není příznivý pro zemědělství. Krajina z hlediska její prostorové organizace je dělena na 6 oblastí:\nStará sídelní oblast (stáří min 5000 let a je vymezena 1. a 2. vegetačním stupněm).\nOblast velké středověké kolonizace v Hercyniku.\nOblast velké středověké kolonizace v Karpatiku.\nTyto oblasti jsou staré asi 800 let, jsou vymezeny českomoravskou a východomoravskou variantou 3. a 4. vegetačního stupně. Oblast pozdní středověké kolonizace (stará asi 750 let, obsazuje 4. (místy i 5. vegetační stupeň).\nOblast kolonizovaných podhůří (důvody kolonizace nejsou prioritně zemědělské, krajina má charakter lesní, zredukovaný obvody sídel, do osad se po svazích dopravuje dřevo, v lesích kočují uhlířské osady vyrábějící uhlí pro sklárny, hutě a na vývoz).\nOblast horského hospodářství (u nás spjata s extenzivní pastvou, v Karpatech s valašskou kolonizací. Využívání náhorních planin vedlo k snížení horní hranice lesa. Plný rozvoj osídlení nastává až v 18. stol).\nMezi lety 1618-1648 byla třicetiletá válka. Vedla k devastaci země, úbytku obyvatel a sídel (LÖW, MÍCHAL, 2003, s.357-378, upraveno)..\nVšeobecně v Evropě převažuje trojpolní soustava. Limitem jejího rozvoje je nedostatek živin. Velmi významné je využívání nových plodin (brambor, kukuřice, pícnin). Trojpolní soustava u nás převažuje až do poloviny 18. stol. Později se stále více prosazují nové plodiny, zejména brambory a jetel a s nimi pak v 19. stol. čtyřpolí. Rozšiřující se pěstování brambor v podhorských oblastech vede k proměně odtokových poměrů v těchto územích a ke zhoršení povodňového režimu dolních toků řek a později ztěžuje využívání širokých niv. V nejvyspělejších oblastech dochází k přechodu na řízenou umělou obnovu lesa a k převádění lesa nízkého (pařeziny) na les vysokokmenný (v důsledku poptávky po tesařském a truhlářském dříví). Povolání lesníka neexistovalo, byli jen panští myslivci. Dosud neexistovalo ani lesní hospodářství jako samostatné odvětví. Prvním projevem počínající státní péče o lesy jsou lesní řády pro Čechy a Moravu (1754). Zakazovaly pustošení lesů, propagovaly rovnoměrnou těžbu, umělou obnovu žádanými jehličnany na pasekách. V 18. stol. se provádí tzv. aboliční soustava (návrh F. A. Raaba) na území Čech a Moravy, kde se rozděluje půda velkostatků, prodávají se hospodářské budovy a dobytek poddaným, který se stává dědičným nájemcem. Původní majitel dostával roční plat v penězích nebo v obilí. Tato reforma probíhala na panstvích komorních (státních), na panstvích královských měst, církevních a jezuitských (PODHRÁZSKÁ a kol, 2006, s. 2). V oblastech s převahou 1. dubového až 4. bukového vegetačního stupně se projevila významná diferenciace krajiny na 3 základní funkční zóny - intenzivní (vždy využívaná jako orná), extenzivní (využívaná vždy jako louka či pastvina) a rezervní (využívána dle potřeby jako intenzivní či extenzivní). Pod vlivem dlouhodobě stabilizovaných hran pozemků (cest, příkopů, hranic pozemků) vedly erozní a sedimentační procesy, ale i technologie orby ke vzniku mezí. Meze vznikají na hranách pozemkových bloků (tratí, úseků) i mezi pozemky zvláště v místech s prostorovou křivostí (souběžné meze). Všechny meze byly využívány pro doplňkovou pastvu. Na venkově dochází k výraznému nárůstu chovu koz. Proto keřové patro v krajině prakticky neexistuje. Rozptýlená zeleň v stromovém patře byla v polní krajině sporadická, účelově vysazovaná k získání rychle rostoucího rovného dřeva (topoly). Staré solitery se staly vzácné. Relativně větší zastoupení stromů je na svahových loukách, jejich pravidelný spon působí jako větrolam. Lesní porosty byly v této době pevně vymezeny, přechod mezi lesem a volnou krajinou byl pozvolný, lesní pláště byly prosvětleny volnou pastvou dobytka. Dochází k rozšíření vodních mlýnů, nadržení vody nad jezy zpomaluje tok a ten se zanáší. V širokých nivách je průtok rozkolísaný, jsou častější povodně. Pro udržení využitelnosti niv se objevují první meliorační prvky (umožňují zadržení či odvedení vody). Zaplavované, lokálně regulované louky dávají vysoké výnosy sena. Velmi pestrý charakter mají pastviny na abnormálních stanovištích - strže, prudké svahy. Ve vyšších polohách podhorských a horských oblastí, nad 4. bukovým vegetačním stupněm má krajina jiný charakter. Je to krajina převážně lesní, lesy byly původní, ovlivňované toulavou těžbou. Pole, louky, pastviny jsou rozloženy ve svazích a rozdrobeny podle svažitosti. Meze jsou pouze v polích, jsou nízké, častěji jsou hrany polí tvořeny kamenicemi., vzniklými vybíráním kamení ze skeletovitých, kultivačně mladých půd. Ty pak zarůstají nálety keřů a stromů, takže zapojené liniové dřevinné porosty jsou zde běžné oproti nižším polohám. Horské hospodářství na jižní Moravě je u nás spjato s valašskou kolonizací (LÖW, MÍCHAL, 2003, s. 396 - 400, upraveno).\nOsvícenství (asi 1780-1814)\nVšeobecně v Evropě převládá trojpolní soustava, ke konci období začíná v Anglii a Holandsku střídavá, tzv. čtyřpolní. V Anglii, která byla zemědělsky i průmyslově nejvyspělejší zemí tehdejšího světa, začal v hrabství Norfolk používat první průkopnický osevní postup střídavého hospodaření v historii. Norfolkský osevní postup umožňoval, aby při poměrně malém počtu honů bylo možné pěstovat všechny nejdůležitější zemědělské plodiny, a to již zcela bez zařazování úhoru. Rostlinné společenstvo - tj. vhodně sestavená agrocenóza - bylo nenáhodně rozloženo do jednotlivých let rotace osevního postupu: po řepě nebo bramborách následuje jarní pšenice nebo ječmen, dále vojtěška nebo jetel a po nich ozimé obiloviny - a tak dokola... Tímto způsobem se s výhodou docilovalo obnovování půdní úrodnosti, a to již bez zařazování přílohu nebo úhoření. V Českých zemích se na některých pokrokových velkostatcích střídavé hospodaření začalo provozovat již počátkem 19. století. Lze říci, že se krajina a její využívání a osídlení dostává do relativně harmonických a vyvážených vztahů hospodářských i ekologických (LÖW, MÍCHAL, 2003, s. 396 -409 upraveno). V 19. století byly vlhké pozemky využívány jako louky, suché jako pole a kamenité pozemky s mělkou půdou jako pastviny. Louky se odvodňovaly pouze mělkými stružkami, které nezpůsobovaly vysušení pozemků. Pole bývala odvodňována jen lokálně a voda z nich odvedená se obyčejně sváděla do luk. Krajina nebyla přehnojována ani zatěžována moderními přípravka (JELÍNEK, 1999, s. 11).\nVelmi významný byl vynález parního stroje (doprava - parníky, železnice atd., výroba, stroje). Železniční náspy a zářezy, mosty, tunely, nádraží dávají krajině nový rys. Průmysl se koncentruje a specializuje. Vznikají průmyslové regiony. Nastává obrovský rozvoj měst. Potřeba palivového dříví klesá (nahrazeno uhlím - ale vznik těžebních revírů), lesní hospodářství je chápáno jako samostatné odvětví. Nastává populační exploze, vytváří se poptávka po potravinách, rozšiřují se obhospodařované plochy a intenzita, se kterou jsou obhospodařovány. Pokračuje specializace zemědělství, šíří se plodiny středoamerického původu, nahrazující obilní monokultury trojhonného systému hospodaření. Významnou plodinou se stala kukuřice na zrno. Během druhé poloviny 18. stol. se postupně zavádějí brambory. Ty však vyžadují zlepšení hluboké orby a nové postupy při sázení, okopávání a sklizni. V ČR se jejich pěstování rozšířilo všude v podhůří. Staly se rozhodující potravinou našich zemí na dlouhou dobu, umožnily nárůst populace (zabránění hladomoru). Jejich zařazení do osevních postupů však vedlo k radikální rozkolísanosti odtokových poměrů a k masivní vodní erozi a k výraznějšímu zanášení koryt středních úseků řek (již regulovaných soustavou jezů). Rozkolísanost odtoků se nejvíce projevila v dolních úsecích toků. Na záplavy se muselo reagovat jejich regulací, či stavbou hrází a odvodňovacích kanálů. Obecně lze říci, že se v nivách zvyšuje zastoupení mokřadů a mokrých luk. Významný je také rozvoj cukrovarnictví a pěstování cukrové řepy. To požadovalo těžké, vlhké půdy, což znamenalo rušení rybníků v širších rovinatých nivách. Rybníky zůstaly v chladnějších (bramborářských a horských) oblastech, úzkých údolích a na extrémně zamokřených místech. Dle výše zmíněných plodin se zavedlo rozčlenění zemědělských výrobních oblastí kukuřičnou (nejteplejší), řepařskou (teplejší), bramborářskou (chladnější) a horskou (nejchladnější, na hranici využitelnosti jako orná půda). Tyto oblasti se nepřímo uplatňují i na formování krajinného rázu. K výše zmíněným 6ti krajinným typům přibývá typ urbanizované krajiny (např. ostravsko, liberecko, Pražsko, Brněnsko...). Masové šíření cizích plodin a dřevin nastoluje problém s importem škůdců a chorob rostlin (révokaz na vinicích). Velký rozvoj zaznamenává pěstování chmele. Zavedení víceletých pícnin (jetelů, vojtěšky) znamená zvýšení produkce objemové píce a postupně se snižuje význam luk. Pastviny, mimo horské, mizí. Stejně tak meze mezi poli. Významným vynálezem je mimo jiné ruchadlo bratranců Veverkových. To lépe obrací půdu za menší vynaložené síly, umožňuje nastavit radlici dle vlastností půdy a požadované hloubky orby. Lesní porosty ztratily svou přirozenost (až na výjimky). V této době prakticky na Českomoravské vysočině (i jinde) mizí listnaté porosty bučin a doubrav, které jsou nahrazeny kulturními smrčinami, smrkové dříví je základem lesního hospodářství (LÖW, MÍCHAL, 2003, s. 418-440, upraveno).\n20. století (mezi roky 1914-1939)\nToto období provází rozmach dopravy a obchodu. Přírodní zdroje jsou zdánlivě nevyčerpatelné. Svět se dělí na oblasti rozvojové a marginální. Po první světové válce začíná masivní používání minerálních hnojiv, uplatňuje se technika založená na spalovacím motoru. V některých státech se začíná experimentovat s chemickou ochranou rostlin. Na konci období začíná II. světová válka (LÖW, MÍCHAL, 2003, s. 440-449, upraveno).\n20 století (po skončení II. světové války až po komunismus v krajině)\nPo skončení II. světové války nastaly populační i mocenské změny. Po nástupu komunistické strany k moci se začal projevovat "komunismus v krajině". Uplatňovala se zásada centrálního řízení (jednotný systém hospodaření bez ohledu na místní podmínky, přizpůsobení tvaru a velikosti pozemků technice, vytváření obrovských pozemků, hospodářství bylo vedeno výnosem, ne ziskem (efektivitou), masově se hnojilo minerálními hnojivy a půda skrze toto hnojení, byla ničena cizorodými látkami). Vznikají velká zemědělská střediska necitlivě zasazená do krajiny (sila). Druhá zásada - kolektivizace ve své první fázi vedla k zničení osobního vlastnictví, proslavila se rozoráváním mezí (50. léta). Spolu s používáním širokořádkových plodin začala intenzivní eroze půdy se všemi jejími důsledky. Krajina byla prostorem pro velkovýrobní technologie. V další fázi nastal vývoj družstevnictví. Organizace výroby založená na koncentraci v zemědělských střediscích mimo obce, vedla ke změně cestní sítě z radiální na tangenciální. Třetí faktor změn v krajině byla chemizace rostlinné výroby (chemické prostředky ničí biodiverzitu, díky efektivní chemické eliminaci plevelů a hnojení se zanedbávají osevní postupy). Negativní výsledky jsou vyšší skeletnatost, degradovaná půdní struktury, zhutněná podorniční vrstva, snížení organické hmoty v půdě, zvýšení zasolení, a cizorodých látek. Důležitá je i změna postojů lidí k půdě a venkovu, změna jejich citlivosti a osobní individuální angažovanosti v krajině a vůči ní (LÖW, MÍCHAL, 2003, s. 449-456 upraveno).\nHORNÍK, S., a kol. Fyzická geografie II.. Praha: Státní pedagogické nakladatelství, 1986. 320 s. ISBN: 14-380-86.\nLÖW, J., MÍCHAL, I. Krajinný ráz. Kostelec nad Černými lesy: Lesnická práce, s r.o., 2003. 552 s. , CD. ISBN 80-86386-27-9.\nMARTIŠ, M., ŠOLC, J.: Země, krajina, člověk. Pardubice: Horizont, 1977. 216 s.\nPODHRÁZSKÁ, J. a kol. Projektování pozemkových úprav. Brno: MZLU v Brně, 2006. ISBN 80-7375-011-2.\nROSYPAL, S. a kol. Přehled biologie. Praha: Scientia, 1998. 642 s ISBN 80-7183-110-7.\nROZKOŠNÝ, R., TRNKA, P. Přírodní a historické podmínky vývoje životního prostředí na jižní Moravě. In XXI. Mikulovské symposium 1991. Brno: MU Brno, VŠZ Brno. 1992.\nROŽNOVSKÝ, J., HAVLÍČEK, V. Bioklimatologie. Brno: MZLU v Brně, 2002. 155 s. ISBN 80-7157-291-8.\nRUŽIČKA, M., RUŽIČKOVÁ, H. Druhotná štruktúra krajiny ako kritérium biologickej rovnováhy. Questiones Geobiologicae, 12, 1973. 23-62 s.\nSÁDLO, J., STORCH, D. Biologie krajiny. Biotopy České republiky. Praha : Vesmír, 2000. 94 s. ISBN 80-85977-31-1.\nSEMORÁDOVÁ, E. Ekologie krajiny. Ústí nad Labem: Univerzita J. E. Purkyně v Ústí nad Labem, 1989. 130 s. ISBN 80-7044-224-7.\nSTALMACHOVÁ, Barbora. Základy ekologické obnovy průmyslové krajiny. 1. dopl. vyd. Ostrava : Vysoká škola Báňská - Technická univerzita Ostrava, 1996. 155 s. ISBN 80-7078-375-3.\nSVOBODA, P. Krajinárstvo I.. Zvolen: VŠLD, 1971.


Právo národních entit | BezPolitickeKorektnosti.cz\nAutor článku: MUDr. Yekta Uzunoglu • 30. 11. 2016 • 07:32\nT.G. Masaryk učinil vše možné pro ochranu židovské entity a tím nejen sebe, ale celý český národ zapsal věčně nejen do dějin lidstva, ale též zajistil budoucnost české entity.\n„Rozumím tomu, že pan Uzunoglu zastává a prosazuje v ČR zájmy kurdské menšiny v Turecku. Já ovšem nikoliv, za to opravdu placen nejsem, jsem placen za prosazování zájmů ČR.“ Jan Zahradil\nDle všeho má pan Jan Zahradil technickou představivost o lidské společnosti, nikoliv představivost a cítění sociologické, etnologické, etnografické a historické. Společenské či jazykové vědy jsou mu, jak je vidět, cizí.\nNejsem Čech, ale ani bohemista, ale přesto bych tvrdil, že zastávat se základních práv zakotvených v LPS v případě Kurdů nebo vůbec jakýchkoliv jiných slabších národů, nemá ani z pohledu obecné lingvistiky a konkrétně bohemistiky nic společného s výrazem “zájmy”, tak, jak tento výraz použil europoslanec Jan Zahradil.\nZájmy tak, jak je chápu já, by se vztahovaly na situaci, kdyby měli Kurdové svůj stát či vůbec nějakou statní strukturu, abych mohl evt. dle výkladu pana Jana Zahradila prosazovat tyto jejich zájmy.\nJá zastávám právo a to základní, které nelze ohraničit žádnými státními hranicemi, tak jak to činí pan Jan Zahradil, když moje aktivity ohraničuje státními hranicemi, které uměle a nepřirozeně rozdělují kurdský národ.\nNad rámec toho, že je ve vyjádření pana Zahradila evidentní absence základní znalosti bohemistky, u absolventa chemicko-technologické fakulty, jakým je pan Zahradil, lze u něj evidovat i absenci obecné informovanosti o dění v jeho vlastní zemi. Jinak by totiž věděl, že moje aktivity pro národ, kterému je násilně odepřeno základní právo, odrazovala na mnoha četných oficiálních setkáních kurdských a českých osobností či institucí ignorace těchto umělých hranic. Jen za poslední dva roky navštívil Česko jak prezident Iráckého Kurdistánu Masúd Barzání, ale také zástupci YPG/YPJ ze Sýrie či kurdští političtí představitelé z Iránu nebo z Turecka. Při tom všem šlo výlučně o snahu o zajištění a chránění práva slabšího, to jest o snahu zajištění základního práva samotného. A je na místě připomínat inženýru Janu Zahradilovi, že jedině respektování a chránění zájmů jiné entity, může chránit entitu českou. Přitom by stačilo, kdyby býval pan Jan Zahradil věnoval jen pár hodin, co věnuje zájmům podnikatelských subjektů, také panu T. G. Masarykovi. Tak by sepsání toho textu bylo zbytečné.\nTo bylo pro podřadného a řadového politika evropského kontinentu právě v “politicky mimořádně nevhodné době“, kdy T. G. Masaryk učinil vše možné pro ochranu židovské entity a tím nejen sebe, ale celý český národ zapsal věčně nejen do dějin lidstva, ale též zajistil budoucnost české entity také díky které dnes i europoslanci mohou být českými europoslanci někde v Bruselu.\nŠtítky: Boj Bruselská říše. Jan Zahradil Kurdové Turecko\n← I kurva může mít svatozář\nZakrvácená evropská charta v podání dnešní kyjevské nacistické junty →


Očištění jména nabízeli lékaři podvodníci, vylákali statisíce - Pražský deník\nOčištění jména nabízeli lékaři podvodníci, vylákali statisíce\nPraha - Nechtěl dětem ubližovat, ale pomáhat. To o svém někdejším působení na postu primáře dětského oddělení klatovské nemocnice zdůrazňuje 42letý lékař Jiří Hladík, který se snaží očistit své jméno. Doktor, který v té době už působil v nemocnici v Rakovníku, totiž loni dostal v médiích nálepku lumpa, který dětským pacientům ubližoval a zbytečně prováděl zákroky trýznivé a organismus malých pacientů zatěžující.\nPříznivé hodnocení z řad některých rodičů nebylo příliš slyšet; vše se zdálo jasné - lékař dětem prováděl bolestivé zákroky, někdy prý zbytečně a jindy bez náležitého použití tišících prostředků; mělo dojít i na život ohrožující situace. Prostě: něco šokujícího. Diskuse se vlastně vedla jen nad otázkou: počínal si takto primář pro zvrácené potěšení, nebo v důsledku svého onemocnění?\nLékař, který v důsledku „klatovské" kauzy musel opustit i post v Rakovníku, se nyní snaží své jméno očistit. Kauzu, kterou odstartovaly kritické hlasy personálu nemocnice v Klatovech, odmítá. Bylo to prý úplně jinak: zaváděním nových metod zamýšlel pozvednout úroveň péče poskytované pracovištěm, v jehož čele stál, a dosáhl toho, že některé vážnější případy nebylo třeba předkládat do krajské nemocnice, jak bylo dosud zvykem.\nZ pohledu zdravotních sester to ale podle Havránkových slov znamenalo jinou práci včetně provádění zákroků, které v Klatovech dosud nebyly zvykem. Ano, znamenalo to „více píchání" a „více uspávání" - avšak rozhodně ne kvůli týrání. Na tom Havránek trvá - byť připouští, že nebyl vždy ve stoprocentní formě a někdy bylo patrné, že se mu třesou ruce. Tohle zřejmě patřilo k varovným signálům zaznamenávaným okolím.\nPožadavek na odškodnění\nRozjela se tak kauza, jež dodnes nebyla dořešena. Na lékaři se prý projevovala únava; média také informovala o jeho psychickém onemocnění, bipolární afektivní poruše, se kterou se vypořádával sám a zaměstnavatele o ní neinformoval. V době, kdy se jeho jméno objevovalo v médiích jako synonymum gaunera v bílém plášti, navíc Havránek přišel o statisícové úspory.\nStal se obětí podvodníků, kteří nabízeli, že s očištěním jeho jména pomohou. Za nabízenou pomoc zaplatil falešným právníkům; lidem, kteří tvrdili, že spolupracují s jednou z nejrenomovanějších advokátních kanceláří v Praze, a nabízeli, že na médiích, jež o Havránkově působení v Klatovech informovala v negativním duchu, vysoudí odškodnění. Vysoké odškodnění. Hovořilo se o 20 milionech korun s tím, že lékař dostal nabídku: polovina vysouzené částky připadne jemu, zbytek si nechají právníci.\nVe skutečnosti však nešlo o nic jiného než o to tahat z pranýřovaného lékaře peníze. Ukázalo to jednání Obvodního soudu pro Prahu 6, na které v sobotu upozornil server Novinky.cz. Podle zatím nepravomocného verdiktu si má hlavní aktér odsedět 2,5 roku ve vězení, další dva komplicové dostali podmínky. Na lékaři proklínaném v médiích se rozhodla přiživit partička ze severu Čech. Dva muži a jedna žena.\nNabídka zněla lákavě. Muž, který se vydával za spolupracovníka slavného pražského advokáta, nabízel nejen vedené sporů s médii, ale také důkladné využití výpovědi korunné svědkyně prokazující lékařovu nevinu. Muž, který doktora oslovil, je prý právníkem, který kauzu připraví - načež pak do případu vpadne zmiňovaný slavný advokát, jenž s celou vahou svého jména dotáhne věc do vítězného konce.\nSlibované právní pomoci při zúčtování s novináři a při prokazování neviny, o níž je on sám nadále přesvědčen, se ale Havránek nedočkal. Jen platil a platil za údajně poskytované služby, až přišel o 400tisícové úspory. Člověk nečekaně spadlý na dno a stojící proti všem, avšak přesvědčený o své pravdě, prý otázku peněž neřeší, pokud mu někdo nabídne zastání. Zvlášť když jeho vystupování působí velmi důvěryhodně a zcela reálně, takže nejde jen o slepou víru.\nKdyž lékař pochopil, že falešní právníci pouze inkasují peníze, ale nepodnikají nic, aby mu pomohli, kontaktoval policii. Poslední jednání se už odehrávala pod dohledem kriminalistů - a spadla klec.\nSamotné zákroky na dětském oddělení klatovské nemocnice, jejichž propírání kauzu odstartovalo, nadále zůstávají předmětem šetření. Kauza je vedena jako prošetřování podezření ze způsobení těžké újmy na zdraví


Jak na konflikty mezi sourozenci – ZaHRÁTka\nJak na konflikty mezi sourozenci\nTrénink respektujícího přístupu k dětem, řešení vztahů mezi sourozenci.\nCo je sourozenecká rivalita? Čemu chceme děti vést v rámci vztahu mezi sebou? Jak řešit konfliktní situace a jak jim předcházet?\nStorno podmínky – při zrušení účasti týden před akcí 70% storno poplatek.


Americká je šílenost, říká expert na cyklistiku, který projel Plzní - iDNES.cz\n14. dubna 2014 9:46, aktualizováno 9:46\nNárodní cyklokoordinátor Jaroslav Martinek si minulý týden projel část Plzně na kole. Sice prý "dobil baterky", ale musel být pořád ve střehu. "V centru jsem se necítil na kole bezpečně. Sice jsem udělal něco pro zdraví, ale riskoval jsem, že mě někdo z kola sestřelí," říká Martinek.\nZhruba polovina Plzeňanů má kolo a jezdí na něm. Ale ne do práce. Ilustrační snímek | foto: Ladislav Němec, MAFRA\nCyklokoordinátor Jaroslav Martinek je příznivcem využívání kola i pro cesty do práce.\n"Všichni jsme unavení, stresovaní, málo se pohybujeme. Přitom by stačilo vzít kolo, projet se na něm. Stačí šlapat dva tři čtyři kilometry na kole do práce, rozproudí to krev v těle. Člověku to při startu do pracovního dne hodně pomůže, je pak víc v pohodě," míní Martinek.\nKdyž projížděl na kole Plzní, stále prý po očku sledoval, co se děje vpravo a vlevo. "Říkal jsem si: 'Tady mě sestřelí trolejbus, tady auto.'" popsal Martinek.\nNapříklad Americkou třídu v centru označil za šílenost. "Můžete mít přilbu, blikačku vpředu i vzadu, ale když vás někdo z kola srazí...," řekl Martinek.\nPodle specialistky na cyklistiku ze Správy veřejného statku města Plzně Pavly Dyntarové vyplývá z průzkumu, že zhruba polovina Plzeňanů má kolo a jezdí na něm. Ale ne do práce.\nV plzeňském cyklistickém generelu je pro město naplánováno 400 kilometrů cyklostezek a cyklotras, 70 kilometrů je hotových.\nV současné době vzniká například cyklostezka s lávkou přes řeku Úslavu u svatého Jiří v Doubravce.\nKdyž z průzkumu vyplývá, že polovina Plzeňanů jezdí na kole, ale k dopravě po městě ho používá ve srovnání s autem nebo městskou dopravou zanedbatelné množství lidí, jak cyklistiku pro lidi zatraktivnit?\nDopravní projektant Květoslav Syrový vysvětluje, že jízdní kolo je konkurenceschopným způsobem dopravy na trasy dlouhé tři až pět kilometrů. Přitom pět kilometrů je ve většině případů vzdálenost mezi okrajem a centrem Plzně. Takže v tom by problém být neměl.\nPodle propagátorky cyklistiky Radky Žákové by kolařům mohla pomoci i vzájemná propojenost s městskou hromadnou dopravou. "Na přestupních uzlech v okrajových částech by mohla být zabezpečená parkoviště pro kola, která by tam cyklisté nechali, a dál pokračovali MHD," navrhuje.\nProblémem je povolování pruhů pro cyklisty\nPodle Martinka je prvním a základním bodem přiznání, že doprava ve městě je problémem. "Pak musí následovat politické rozhodnutí o snaze dostat auta z centra," radí Martinek.\nSoučasně přidává příklady, jak podobné problémy řeší v zemích na jih a západ od České republiky.\n"Nikdy se neřeší jen jeden, ale komplexně všechny druhy dopravy. Například v Německu nebo ve Francii začínají při plánování u potřeb nejpomalejších, tedy od pěších přes cyklisty, parkovací místa a nakonec průjezdnost pro auta. U nás mám pocit, že se začíná u parkování, pak je na řadě průjezdnost, následují chodci a poslední jsou cyklisté," soudí Martinek.\nPodle projektanta Květoslava Syrového by měly být u frekventovaných komunikací cyklostezky oddělené, u méně dopravně zatížených prý postačí cyklopásy na okrajích vozovky.\n"Potýkáme se s obrovskými problémy při povolování samostatných pruhů pro kola v dopravním prostoru. Už jsem požádal republikového ředitele služby dopravní police Tomáše Lercha, aby se pokusil sjednotit pohled inženýrů. Zatímco v jednom kraji takové řešení povolí, v dalším ho zamítnou," povzdechl si náměstek primátora Miroslav Šimák.\nTémata: Plzeň-město, Plzeňský kraj, Cyklostezka\nDělníci ji sice dostavěli už na podzim 2010, dosud však po ní na druhou stranu Vltavy nikdo nemohl. V sobotu se závěsná...


Buldozer | Natur Equi way\nJako převážná většina koňáků starší generace jsem i já prošla jízdárenskou výchovou s polovojenským drilem. Sedláci a vyšší vrstvy o své koně a stáje přišly znárodněním už o roky dříve, a tak se vedení na jízdárnách dostalo do rukou bývalých velitelů vojenského jezdectva. Takže – žádné diskuse,jen povely a dril. Chceš ke koním? Výborně, tam jsou vidle, kolečko a tam hnoják . Na rok – zima Vás holenkové prověří! Kdo vydržel přes zimu, dostalo se mu té cti, že si mohl sáhnout na koně. Kartáčem. Samozřejmě, že v dalším vyřazovacím kole to byli koně kousací, kopací, chromajzlíci a v lepším případě nějaký ten hajzlík poník. Kdo vydržel a zvládl pod koňskými protesty při čištění vyrovnat na prkno před boxem 20 vysypaných hřbílek prachu, byl pasován na pucáka ke sporťákům a po dalších šesti měsících připuštěn mezi lonžisty. První hodina v sedle! Tedy, asi tak 15minut . Hodinu trval výcvik a stálo nás tam v řadě nejmíň pět 🙂 . A tak další půlrok, na jaře další vyřazovačka na otupělých nebo vzpurných provozácích a možná i první výjezd na závody. Jako pucák. Ó to byly časy, smrděli jsme tak, že na diskotékách nebyl problém sehnat stůl. A že v kině nevidíš na plátno přes čahouny nebo tlustou paní ? Stačí vybalit z pinglu kecky od hnoje a výhled je jak z Petřína … Za ty roky do nás nadrilovali nejen jezdecké návyky a dovednosti, ale hlavně to, že kůň je nejšťastnější v boxe, protože na úvazu trpí hřbet. Že se krmí 3x denně, v poledne má být ve stáji slyšet spadnout špendlík a na noc se koně zavírají. Hltali jsme jednu či dvě knihy,vesměs učebnice pro chovatele a hvězdou byl ten, kdo vlastnil Speciální zootechniku pro vysokoškoláky.\nS tímhle základem jsme si s pádem komančů v Čechách pořídili stádečko koní a založili si klub. A první závody ve vlastní režii, dřina na senách a v zimě kydání a odhazování sněhu, tahání kýblů s vodou. Ráno nejdřív nakrmit koně, pak děti, do práce. A po práci rovnou do maštale, vypustit koně ven, nakrmit rodinu, pak s kolečkem do maštale, trénink, nakrmit, připravit na ráno a padnout na ústa 🙂 . Ale ouha, koně kašlou -proč ? No jasně, se senem z balíků je snadná manipulace, ale to volné tak nepráší a neplesniví. Tak přidáme naklepávání sena venku, kropení . Třikrát denně ?! No co, láska je láska a ta ke koním…máme my koňáci o kolečko navíc, nemám pravdu? ?\nA do toho přišel soused, že má valacha do lesa. A že mu zlobí, když chodíme okolo z vyjížděk. Tak Franto, jeden kůň navíc, to nestojí za řeč. Jeden box přistavíme a bude. Však jsme tu samý ženský, chlapská ruka se vždycky hodí! Jo a klidně si ho vemte na ježdění, alespoň nebude v lese zlobit . Juchů. Franta byl vykuk. Fešák taky, tedy oba, on i kůň. Koník byl jako stodola a taky tak šikovný. Nikam se nevešel, naše maštálka byla brzo plná vylámaných pantů – nejdříve. Pak vrátek od boxů a nakonec jsme přišli i o hlavní dveře. Tak, vem to čert v létě, že jo. Však do zimy to Franta pospraví, jen co stahá ty kubíky hentam a onde, však víš, jak to je. No, nezbylo než Buldozer -jinak už mu nikdo neřekl -nasedlat a jdeš do kopců na dejchárnu s náma. Franta nám zapomněl nějak říct, že ho ještě pod sedlem neměl 🙂 , ale krom kopání po pobídkách a vyhazování ve cvalu dobrý. Štěstí, že na té hoře masa člověk včas poznal, kdy si hodlá povyskočit. Jenže člověk nevěděl, že v lese spadl stromeček přes cestu . Pro sporťáka žádný problém, pro Buldíka taky ne. Vezmeme to mezi stromy 🙂 PRRRRRRR ! ! ! Tak, správný lesní koník reaguje ihned … Proč nás to nenapadlo dřív, než nám rozebral maštal ?!\nNež nastala zima, pár dobrých kamarádů nám přivařilo pár pantů, pokud bylo kam a před prvním sněhem Franta svůj „lesní stroj“ prodal neznámo kam. Nevýslovná radost trvala jen do té doby, než jsme zjistili, že se oprav asi nedočkáme. Tak jsme místo dveří natáhli alespoň vlněnou deku a do uličky mezi všelijak pozavírané boxy naházeli seno na ranní krmení. Ráno bylo fajn, krmení šlo tím pádem rychleji, jenže časem se koně naučili vrátka otevřít a tak se část courala venku a pochutnávala si v seníku. Druhá část nešťasně ržála v maštali, takže jsme se moc nevyspali. Vyřešili jsme to tak, že jsme vrátka vysadili úplně všechny. Časem jsme došli i k tomu, že je lepší nechat koně žrát z balíku venku . Podtrženo, sečteno : díky Buldíkovi s Frantou nám koně nekašlou a my si můžem přispat. A tak tam milé děti žijí šťastně dodnes 🙂


Prodej sro – puntikov.cz\n| 29. 6. 2020\nChcete založit novou společnost s.r.o.? Prodej s.r.o. Vám nabízí úplný servis. Zakládáme společnosti přímo na míru pro Vás. Vyřídíme vše potřebné. Pokud budete potřebovat, složíme za Vás i základní kapitál. U nás je založení nové společnosti s.r.o. zdlouhavé s mnoha překážkami.\nA tak se založení nové společnosti může protáhnout až na několik měsíců. Přestože se u nás jedná o zjednodušení celého procesu je založení nové společností s.r.o. stále hodně komplikované. Prodej s.r.o.Vás celého procesu ušetří. U nás koupíte společnost s.r.o. zapsanou u obchodního úřadu a zaregistrovanou na živnostenském úřadě.\nPo podepsání smlouvy prodej s.r.o. provede zápis změny u obchodního úřadu. Při této příležitosti dojde ke změně názvu a sídla společnosti, podle Vašeho přání. Koupí nové společnosti s.r.o. Vám ušetříme čas a spoustu běhání po úřadech.\n← Každý se s tím setká\nPronajímáme ty nejlepší! →


Jičín +1 lokalita\nHradecká pekárna hledá do svých poboček Mňam Mňam brigádníky/brigádnice (DPP/DPČ) na pozici prodavač/ka.\nVíce informací u pana Hrušky - vedoucího prodejen na…\nPravidelné doplňování zboží a obměna zboží.\nInkasovat bezhotovostní a hotovostní platby.\nZajistit ochranu zboží před odcizením.\nZobrazit všechny nabídky práce: TextilEco a.s. - Nabídky práce: Hradec Králové


Holiday home Village of Tsarkva - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Carkva\nCarkva a zdejší nabídka všech 6 ubytování.\nHoliday home Village of TsarkvaDům-, Tsarkva, Carkva, Bulharsko, 9631 - Zobrazit na mapěHoliday home Village of TsarkvaZobrazit více fotografiíBazénZobrazit více fotografiíZobrazit všech 25 fotografií\nHoliday home Village of Tsarkva – podrobnější informace\nVýhodně umístěný ve městě Carkva,je hotel Holiday home Village of Tsarkva skvělou základnou pro prohlídku tohoto živého města. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět. Holiday home Village of Tsarkva nabízí dokonalý servis a všechno základní vybavení s cílem posílit cestovatele. Tento hotel nabízí množství vybavení, které uspokojí i toho nejnáročnějšího hosta. Všechno vybavení ubytovacího zařízení zajišťuje bezkonkurenční pocit pohodlí. Po celý den si můžete užívat pohodovou atmosféru vířivka, venkovní bazén. Ať už je váš důvod k návštěvě města Carkva jakýkoliv, Holiday home Village of Tsarkva je skvělé místo pro osvěžující a vzrušující uvolnění.\nCarkva Ubytovacích zařízení\nHoliday home Village of Tsarkva


www.elwenanddragon.estranky.cz - Info o stránce\nÚvod » Info o stránce\nTahle stránka je věnována Odkazu dračích jezdců od Ch. Paoliniho. Odkaz dračích jezdců tvoří tři knihy Eragon,Eldest a Empire. Měli byste zde najít různé obrázky a informace ohledně filmu i knihy. V rubrice Vaše názory můžete psát co si myslíte o Eragonovi a v rubrice Teorie můžete zveřějňovat svoje vlastní teorie. Doufám, že se Vám tu bude líbit. A pokud by se Vám tu líbilo, můžete komentovat, nebo napsat do Návštěvní knihy co by jste tu vylepšili. Za každý příspěvek budu ráda :-))\nA tady je moje ikonka :\nA mám důvod pro radost, protože tu mám první spřátelené stránky :)) snad jich časem bude víc:-D\n(Spartakus111, 2. 5. 2009 17:02)\nprosím te cetla jsi brisingr jestli jo tak mi napis!\n(Marcel, 2. 5. 2009 16:47)\nhele víš jak tam máš starověký jazyk tak Brisingr znamená dračí ohen!\n(šarik, 30. 5. 2007 16:49)\nAhoj..Víš byla bych ráda ale vůbec ti nechci poroučet kdybys čas od času přidala nějakej new článek na svůj blog (fantasystar.blog.cz)Já Eragona neviděla,věřim že to byl super filmík a teď tim lidi žijou jako pánem prstenů,ale tohle je takový moc jednotvárný..prostě kdo neviděl film bo nečet knihu nemá tady co dělat :( Ale jináč pěkný:)\n(Queen, 15. 2. 2007 15:47)\nMáš to pěkně přehledný,i když je toho tahy zatim málo,ale to se určitě napraví:-)\nJé, ahojky, moc hezká....\n(Danča-Emma, 19. 12. 2006 8:33)\nAhojky, to jsem já. Hned se beru ikonku a zpřátelíme, chci se tě zeptat,jeslti nechceš zppřátelit můj web a ještě můj blog? http://miss-watson.estranky.cz- už je, ale jště mám http://emmadanielawatson.sblog.cz a http://emmadanielawatson.webz.cz - ten neni ještě komplet. ;o) Tak se měj,,.ppp


prodej skútrů - Hybrid.cz\nTagy: prodej skútrů\nAmeričané se zalekli drahého benzinu, kupují skútry\n16. 5. 2011 31. 8. 2021 - 6 komentářů\nProdej skútrů v USA poskočil proti roku 2010 o 50 %. Není divu, vždyť cena benzinu přesáhla průměrně 4 dolary a galon a atakuje hranici 5 dolarů. Ještě před nedávnem pro Američany nepředtavitelné, dnes krutá realita, které musí denodenně čelit.\nProdej skútrů v USA strmě roste\n30. 9. 2008 31. 8. 2021 - Přidat komentář\nS tím jak Ameriku zasáhla ekonomická krize a zdražení benzinu s následným propadem prodejů automobilů, objevila se nutně oblast, která na této situaci naopak prosperuje. Skútry se staly novou modlou amerických měst. Jen během první poloviny roku 2008 stoupl prodej skútrů o 66% v porovnání s předchozím rokem, zatímco prodej motocyklů o pouhých 0,5%. Situaci komentoval Paolo Timoni, prezident Piaggio Group Americas, výrobce skútru Vespa. „Zatímco před pěti lety si lidé motorové skútry kupovali jako rekreační produkt na víkend, dnes si většina lidí kupuje skútr jako alternativní dopravní prostředek.“ Ha, a už to tu máme – alternativa! Sice pořád ještě benzinová, ale přeci jen alternativa k obrovským těžkým předimenzovaným autům. Piaggio se několik posledních měsíců v USA těšilo více než 100% růstu prodejů. Elektrické skútry se navíc, podobně jako elektromotocykly, pomalu dostávají do kurzu, viz. náš test elektrického skútru Vectrix. Spotřeba benzinových skútrů se pohybuje mezi 2,8 a 4,7 l/100 km. Ze zvýšených prodejů se těší také značky Honda, Yamaha, Suzuki a další známí výrobci skútrů. Amerika se v tomto ohledu tak trochu poevropšťuje – v jižní Evropě jsou metropole skútr plné už desítky let.


HIFIroom.cz • Recenze - Polk Audio Reserve R600\nPříspěvek od pixel » 07 črc 2021 11:25\nKaplanova turbína inspirací\nStěny dostatečně tuhých ozvučnic, zatlumených uvnitř syntetickým rounem, tvoří MDF desky o typické tloušťce 19 mm, ale jejich konstrukci dále zpevňují vnitřní žebra. Solidní zpracování naznačuje i hmotnost 21,5 kg u každé soustavy. Boční hrany kabinetů jsou zaoblené, což eliminuje difrakce zvukových vln. Firemní měniče v osazení vycházejí z typů zmíněné referenční série Legend. Tweeter Pinnacle pracuje s kruhovým zářičem o průměru 25 mm, který oproti obvyklým poddajným kalotám vykazuje nižší zkreslení i lepší směrovost, protože se nepotýká s jejich hendikepem, kdy při reprodukci vysokých kmitočtů zůstává střední část vrchlíku téměř bez pohybu. Tweeter doplňují dva středobasové měniče o průměru 165 mm s membránami Turbine Cone, na jejichž kónické základny z dobře zatlumeného pěnového polymeru navazují vnější polypropylenové vrstvy, zpevněné sedmi prohlubněmi, připomínajícími otisk lopatek Kaplanovy turbíny, jež potlačují vlastní rezonance membrán a s nimi samozřejmě také nežádoucí zabarvení reprodukce. Membrány s koši spojují pryžové vlnky s velkým zdvihem, pohon membrán u všech měničů zajišťují feritové magnety. Trubice bassreflexových rezonátorů vyzařují kolmo k zemi, když soustavy využívají vylepšenou firemní technologii Power Port 2.0. Potřebný odstup kabinetů od země (62 mm) vymezují litinové čtyřnožky s lůžky pro odhmotňovací hroty či kompromisní pryžové patky, jež po stranách přesahují půdorys soustav o 45 mm a vylepšují tak jejich stabilitu, ale zároveň v ose bassreflexových rezonátorů nesou akustické „rozptylky“ ve tvaru rotačních hyperboloidů. Bassreflex tak vyzařuje pod úhlem 360º rovnoměrně do okolí, což snižuje nároky soustav na odstup od zadní zdi. Toto řešení navíc podle údajů společnosti Polk Audio posiluje odezvu basů o 3 dB. Inovaci u osvědčené firemní technologie Power Port představuje sada uzavřených trubicových absorbérů X-Port, které jsou naladěny tak, aby eliminovaly nežádoucí rezonance kabinetů a bassreflexových portů. U pasivních elektrických výhybek uvádí americká značka pouze dělicí kmitočet 2700 Hz.\nK propojení se zesilovačem slouží pár chromovaných šroubovacích terminálů vzadu nad základnou, jež akceptují libovolně zakončené reproduktorové kabely včetně banánků a vidliček. Kmitočtový rozsah sloupků Reserve R600 v úzkém pásmu -3 dB obsáhne 43 – 38 000 Hz, obávat se nemusíme ani o hlubší basy, protože bassreflex je naladěný na kmitočet 35 Hz. Soustavy mají jmenovitou impedanci 8 ohmů, když minimální hodnota na žádném kmitočtu neklesá pod 4 ohmy. Charakteristická citlivost 87,5 dB (2,83 V/1 m) představuje nižší průměr, což je třeba zohlednit při volbě vhodného zesilovače. Výrobce doporučuje alespoň 100 wattů na každý kanál, s čímž lze jen souhlasit.\nTestu se uskutečnil v Čestlicích u Prahy v akusticky optimalizovaném showroomu distribuční společnosti Eurostar Ostrava o výměře 42 m², kde soustavám asistovaly komponenty Denon, integrovaný zesilovač PMA-2500NE a SACD/CD přehrávač DCD A110 Anniversary. Kabely byly značky InAkustik, signálové Referenz 803 a reproduktorové LS-2404 AIR. Jako testovací jsem vybral skladby z SACD Chick Corea: Rendezvous In New York (Stretch Records, 2003), Magdalena Kožená: Il giardino dei sospiri / Colelgium 1704, dir. Václav Luks (PentaTone, 2019), CD Dr. John: Television (MCA-GRP, 1994), Steve Earl: Guitar Town (MCA, 1986) a My Bloody Valentine: Loveless (Domino-MBV Records, 1991, reed. 2021).\nDvoupásmové sloupy Polk Audio nabízejí čistý, vyvážený zvuk, jehož oporou jsou plné basy, jež mají při vyšší hlasitosti bezmála fyzický rozměr a pokrývají prakticky kompletní druhou nejhlubší kontraoktávu. Hrají velice komplexně, nedrolí zvuk zbytečně analyticky na jednotlivosti, ale o detaily nahrávek posluchače nijak nešidí, což vyniká zvláště v barvotvorném pásmu středních kmitočtů, do něhož zasahuje většina alikvót a záznějů. Výšky jsou transparentní, zbytečně nevyčnívají. Muzikálnímu projevu vchází vstříc také velmi dobrá dynamika, i když tu soustavy nabídnou až v tandemu s výkonnějším, autoritativním zesilovačem, nadhled si však takto udržují i nad hodně členitými nahrávkami. Hudební scéna s přehlednou lokalizací je nejenom široká, ale zasahuje i do potřebné hloubky. Na žánry nejsou Reserve R600 vybíravé, se stejným gustem se zhostí reprodukce „naježené“ britské kytarovky jako akustického jazzového komba nebo ansámblu profilovaného na předklasickou hudbu.\nZapůjčil: Eurostar Ostrava s. r. o.\nHi-Fi studia: DENON salony, Hi-Fi Studio FM, HiFi Safír Olomouc, HiFi Studio, JASYKO, LEPŠÍ ZVUK, Melodie, PP HiFi Studio, Studio BRITEK, Studio Eso, Studio Špalíček


Nejstrašidelnější města duchů na světě | Svět cestovatele\nDomů Aktuality Nejstrašidelnější města duchů na světě\nI když leží v různých částech světa, jedno mají společné – život se v nich náhle zastavil. Dnes z nich zbývají jen trosky, přesto nemají o návštěvníky nouzi. Umí totiž nalákat na svou jedinečnou atmosféru.\nUkrajinský Pripjať – oběť katastrofy\nOd 26. dubna 1986 nesměl do jeho ulic nikdo vstoupit. Někdejší domov zaměstnanců černobylské elektrárny se totiž stal smrtelně nebezpečným územím zamořeným radioaktivitou. Ta začala klesat teprve v posledních letech, čehož hbitě využily ukrajinské cestovní kanceláře. Dnes si tak můžete vychutnat prohlídku s oficiálním průvodcem. Nepříjemně při ní mrazí, na mnohých budovách je totiž dodnes patrné, že byly opuštěny opravdu ve spěchu.\nItalské Craco – město jako stvořené pro filmaře\nLidé zde prokazatelně přebývali už 800 let před naším letopočtem, šlo o centrum vzdělanosti i obchodu. Díky své poloze však padlo za oběť hned několika zemětřesením. Několikrát bylo obnoveno, ovšem v roce 1980 se jeho brány zavřely úplně. A to doslova, bez průvodce se sem totiž nedostanete. I kvůli tomu si ho velmi oblíbily filmové štáby. Jeho zdi a typickou zvonici tak můžete vidět v takových skvostech jako Umučení Krista nebo Quantum of Solace.\nJaponská Hashima – místo, kde se zastavil čas\nOstrov i město v jednom – to je Hashima. Zástavba zde je totiž tak hustá, že budovy doslova sahají od břehu ke břehu. Dokud fungovaly na Hashimě doly na uhlí, byla plná života. Na malém ostrově našlo domov až 5 000 obyvatel. Dnes jde už jen o rozpadající se trosky, přístupné výhradně trajektem přes zvolenou cestovatelskou agenturu.\nNamibijský Kolmanskop pohltil písek\nI jižní Afrika má své město duchů. Je jím Kolmanskop, který jakoby z oka vypadl typické německé vesničce – tedy až na všechen ten písek okolo. V 19. století pod jeho ulicemi těžili diamanty němečtí přistěhovalci, během první světové války však těžba ustala. Obyvatelé se sem dodnes nevrátili, jediným nájemcem tak zůstává zlatavý písek.\nNejstrašidelnější města duchů\nJeskyně Pekárna, archeologický ráj\tPředchozí příspěvek\nSlovenské skipasy? Cena podle vytíženosti.\tNásledující příspěvek


Ananasová buchta od Pavly - Recepty Fitweb\nhrnek mleté ořechy netřeba\nProsejeme mouku a vmícháme jedlou sodu. Ananasový kompot rozmixujeme i se šťávou. Plech vymažeme a vysypeme.\nVejce ušleháme s cukrem do pěny. Přidáme mouku s jedlou sodou a rozmixovaný kompot. Nakonec vsypeme mleté ořechy. Těsto vymícháme dohladka, vlijeme na připravený plech a vložíme do předehřáté trouby. Ananasovou buchtu pečeme zvolna, poté ji necháme vychladit.\nZatím si připravíme krém. Pomazánkové máslo bez příchuti vymícháme s vanilkovým pudinkem (vychladlý, bez vrchní "kůrky") a oběma cukry.\nKrém natřeme na vychladlou ananasovou buchtu, posypeme ořechy a pokapeme čokoládou. Podáváme uleželou.\nVšechny suroviny na těsto dobře promícháme a nalijeme na dobře vymazaný a vysypaný plech. Dáme péct na 160–170 °C cca… více o Ořechovo-ananasová buchta\nNejdříve si dno podkovy obkreslíme na papír na pečení a vystřihneme (o trochu více, než je obrys tužkou). Boky formy… více o Ananasová podkova\nPoužité suroviny: Ananasový kompot Čokoláda Cukr krupice Jedlá soda Mleté ořechy Moučkový cukr Polohrubá mouka Pomazánkové máslo Vanilkový cukr Vanilkový pudink Vejce


KDO JE BILL GATES? PROČ INVESTOVAL DO PFIZERU? PROČ PO „PANDEMII 1“ PLÁNUJE „PANDEMII 2“? – CZ 24 News\nMarcin Jendrzejczak je velmi opatrný v rozvíjení konspiračních teorií, poukazuje však na fakta, jejichž propojení do jasných souvislostí to pravé spiknutí chtě nechtě konstruují\nBill Gates je nejen IT specialista, ale i „filantrop“. Nadace Billa a Melindy Gatesových, kterou provozuje spolu se svou manželkou, podporuje vzdělávání a medicínu – včetně antikoncepce. V současnosti je nadace manželů Gatesových kontroverzní zejména svou účastí na pandemických a ekologických operacích.\nKoncem ledna média informovala, že Bill Gates financoval Stratosférický experiment s kontrolovanou perturbací (Scopex). Ten spočívá ve stříkání netoxického prachu uhličitanu vápenatého (CaCO3) do atmosféry. Údajný cíl? Ztlumit sluneční světlo a snížit tak skleníkový efekt. Zpráva Mezivládního panelu pro změnu klimatu tvrdí, že použití této techniky může snížit teploty o 1,5 stupně Celsia při relativně nízkých nákladech 1 – 10 miliard dolarů ročně. Tato bláznivá operace však může mít v konečném důsledku výsledky, které lze jen těžko předvídat.\nDokonce i někteří ochránci životního prostředí se obávají, že experimentální technologie povede k nekontrolovaným změnám počasí (portál Onet.pl). Uvedená webová stránka také cituje prohlášení Davida Keitha, profesora fyziky na Harvardu, který varuje, že účinky uvolňování aerosolu do atmosféry zůstávají neznámé. Dodejme, že dopady umělého „stmívání slunce“ na zemědělství jsou také těžko představitelné. Už proto, že specifické obiloviny rostou jen při konkrétní teplotě.\nPandemie koronaviru je však to, co za poslední rok vyvolalo nejvíce diskusí kolem Billa Gatese. V lednu 2021 v rozhovoru pro německý Süddeutsche Zeitung Bill Gates oznámil, že ačkoli konec pandemie koronaviru nejspíš brzy přijde, měli bychom se již připravit na další pandemii, která může být 10x horší než ta současná. Tvůrce společnosti Microsoft současně uvedl (podle Business Insider), že pandemie patří k novému normálu „na stejném principu jako zemětřesení, tornáda nebo změna klimatu.„\nJak tedy zabránit budoucí pandemii? Na stránkách svého blogu Gatesnotes.com, v tzv. Každoročním seznamu vyzval miliardář k dalším investicím do diagnostických nástrojů. Jedním z nich jsou diagnostické megaplatformy schopné testovat 20 procent světové populace za týden. Dalším nápadem je vytvoření globálního systému detekce a varování před epidemiemi. Umožnilo by to prý zdravotníkům v odlehlých částech světa rychle hlásit případy nových nebo vysoce nakažlivých virů. Pak by se do boje dostaly jednotky rychlé reakce.\nGates vysoce ocenil inovativní léky, jakož i vakcíny mRNA, technologii, kterou jeho nadace vyvíjejí minimálně od roku 2014. Zdůraznil, že pandemie vedla k urychlení výzkumu. Stojí za zmínku, že Gates nazývá pandemii koronaviru pojmem Pandemic 1. Co by tedy mělo být Pandemic 2? To zůstává zatím neznámé, avšak informace o viru Nipah, které se nedávno objevily v médiích, vyvolávají mnohé otázky. S úmrtností 40 – 75 procent a inkubační dobou 45 dní (během kterých může nositel nevědomky nakazit ostatní) je Nipah vynikajícím kandidátem. Problém je v tom, že ačkoliv je mezi lidmi už dlouho, zatím jde pouze o lokální problém v některých regionech Asie. Je také možné, že budoucí pandemii vyvolá zatím neznámé onemocnění, které prý mohou způsobit bioteroristé, o kterých mluvil sám Gates.\nProhlášení Billa Gatese o pandemii se vyplatí sledovat už jen kvůli jeho prediktivního talentu. Je známo, že v roce 2015 při prezentaci TED Talks uvedl, že svět není připraven na další pandemii po rychlém oživení Eboly. A vskutku – další pandemie začala o 5 let později.\nje rovněž všeoběcně známo, že 18. října 2019 se v New Yorku uskutečnila Akce 201, kterého se zúčastnilo Světové ekonomické fórum ve spolupráci s John Hopkins Center for Health Security a Gates Foundation. Simulovali tam epidemii fiktivního koronaviru. Předpokládali však pesimističtější model pandemie – s úmrtností 14 procent.Ortganizátoři ovšem ujišťují, že tehdy „nepředpověděli“ pandemii Covid-19.\nPochybnosti vyvolává i účast nadace Gates Foundation ve společnostech týkajících se očkování. V září 2019 investovala 55 milionů dolarů do společnosti BioNTech, hlavního partnera společnosti Pfizer. Oficiálně šlo o vakcíny, ale na jiné nemoci (např. AIDS). V roce 2002 nadace koupila akcie společnosti Pfizer. Rozhodující úlohu při tomto nákupu nesehrály vakcíny, ale antikoncepční prostředek Sayana Press vyvinutý společností Pfizer. Farmaceutický gigant Pfizer a předtím neznámá malá společnost BioNTech se rozhodli spojit síly v březnu 2020. Pokud tedy Bill Gates chválí vakcíny Pfizer/BionTech, je to v jeho nejlepším zájmu.\nČipy a dohled\nOkolo pandemie je toho víc. Za zmínku také stojí, že společnost Microsoft Technology Licensing podala patentovou přihlášku, jejíž číslo je („shodou okolností“) WO2020060606. Toto v žádném případě nejsou fantazie příznivců „konspiračních teorií“. Patentová přihláška je viditelná na webových stránkách Světové organizace duševního vlastnictví (WIPO.int). Podle jejích autorů by uživatel, který používá například inteligentní hodinky se senzory, dostal úkol, který by pocházel z centrálního serveru. Senzory by měřily aktivitu jeho těla a odesílaly údaje o provedení příkazu na server. Pokud by byla objednávka provedena správně, dostal by uživatel odměnu v podobě kryptoměny. Tento systém má pozoruhodný potenciál pro využití v různých typech řídicích systémů – ať už jde o zaměstnance společnosti nebo občana totalitního státu. U tohoto patentu však nejde o injekční podání čehokoliv pod kůži.\nDalší myšlenka Gatesovy nadace má k čipování blíže. 18. prosince 2019 společnost Scientific American oznámila vynález, který umožňuje vstříknutí malého množství neviditelného materiálu pod kůži dítěte. Tento materiál by byl čten speciálním filtrem na mobilním telefonu spolupracujícího s aplikací. Následně tento materiál ukáže, zda bylo dítě očkováno. Jeho životnost je dva roky. Uvedený vynález vědců z Massachusettského technologického institutu (MIT) financovala – jak jinak – nadace Gates Foundation. Scientific American uvedl, že zatím nebyl testován na dětech.\nJen málo lidí podporuje „konspirační teorie“ o sobě tak jako Bill Gates svými vlastními činy. Je pohádkově bohatý, má obrovskou digitální říši, předpovídá pandemie a předpovídá další pandemie, kupuje zemědělskou půdu v USA (dnes je její největší majitel), propaguje vakcíny, bojuje s „přelidněním planety“ – a chystá se „zastínit Slunce“.\nPřesto v rozhovoru pro agenturu Reuters vyjádřil rozhořčení nad existencí konspiračních teorií o sobě. Melinda Gatesová v rozhovoru pro americkou televizi CBS nervózně konstatovala, že dezinformace spojené s pandemií lidi od očkování odrazují. A vyzvala k vládnímu nařízení o sociálních médiích. Prohlášení vzniklo krátce po tom, co internetoví giganti začali ve velkém skeptické informace o vakcinaci cenzurovat. Melinda Gatesová věka požaduje přímo vládní cenzuru internetu.\nŠíření nepravd je nesporně nesprávné. A to bez ohledu na skutečnost, že žádná pozemská organizace není úplně všemocná (a žádný lidský plán ostatně nikdy zcela nevyjde – pozn. PP). Jenomže dějiny nás učí, že ke spiknutím skutečně dochází.\nTagy: Bill GatesPfizerVakcina


Hutzenstub Z - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Sehmatal\n-, Sehmatal, Sehmatal, Německo, 9465 - Zobrazit na mapě\nHutzenstub Z – podrobnější informace\nPokud hledáte výhodně umístěný hotel ve městě Oberwiesenthal je hotel Hutzenstub Z správná volba. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět.\nHutzenstub Z nabízí dokonalý servis a všechno základní vybavení s cílem posílit cestovatele. Hotel poskytuje rodinný pokoj s cílem zajistit našim hostům co největší komfort.\nVšechno vybavení ubytovacího zařízení zajišťuje bezkonkurenční pocit pohodlí. Kromě toho vám spousta hotelových rekreačních nabídek zaručuje množství aktivit během vašeho pobytu. Ideální polohou a vyhovujícím vybavením, je hotel Hutzenstub Z perfektní volbou v mnoha ohledech.