Pes domácíje největší domestikovaná šelma a nejstarší domestikované zvíře vůbec, provázející člověka minimálně 14 tisíc let. Obecně se předpokládá, že se jedná o zdomácnělého a umělým výběrem změněného vlka obecného. Celosvětová populace psů je odhadována na 500 miliónů, přičemž toulavých a opuštěných psů je minimálně 370 miliónů, nezisková organizace 600million odhaduje počet jen toulavých psů na světě právě na 600 miliónů zvířat. Úloha psa v lidské společnosti byla vždy rozmanitá, člověku je pomocníkem při lovu nebo při přehánění stád, zaujímá funkci strážce majetku, svého majitele a dalších domácích zvířat, používá se k přepravě nákladů, jako tažný nebo saňový pes, může být cvičen po použití v ozbrojených složkách či k asistenci hendikepovaným osobám. Zvláště v západní kultuře je nezastupitelná jeho funkce jako společníka člověka. Ve východní a jihovýchodní Asii a tradičně i v Evropě sloužil pes i jako potravinové zvíře, viz psí maso. Pes je také důležitým laboratorním zvířetem. V zemích třetího světa psi žijí v okolí domorodých vesnic psi obecně nazývaní páriové jen ve volném vztahu s lidmi. Pes dingo je domácím psem zdivočelým do té míry, že žije zcela nezávisle na člověku. Zdivočelí a toulaví psi jsou hygienickým problémem mnoha velkých měst, v přírodě je zdivočelý pes považovaný za škodnou, která ohrožuje divoká zvířata a dobytek. Tito psi jsou též rezervoárem vztekliny a v 99 % případů vztekliny u člověka nákaza pochází právě od toulavých psů. V České republice jsou chovány přibližně 1 až 2 miliony psů. Chov psů je na celostátní úrovni upravován zákonem na ochranu zvířat proti týrání, veterinárním a mysliveckým zákonem. Místní vyhlášky pak upravují konkrétní podmínky týkající se držení psů, jejich pohybu na veřejných prostranstvích a poplatků ze psů. Celostátní evidence psů neexistuje, evidován je pouze počet lovecky upotřebitelných psů podle mysliveckého zákona – 30 624 kusů k 31.12.2006 a dále plemenné knihy evidují počty zapsaných štěňat s průkazem původu. Během dlouhého soužití psa a člověka bylo vyšlechtěno nespočet plemen rozdílné velikosti, proporcí, délky a struktury srsti i povahy. V současnosti Mezinárodní kynologická federace uznává 343 plemen, a mnoho dalších uznáno není. Kynologie a chov psů je v České republice jsou řízeny Českomoravskou kynologickou unií, která zastupuje Českou republiku v Mezinárodní kynologické federaci FCI, a minoritně též Českomoravskou kynologickou federací, která spadá pod United\nKosterní nálezy jsou s výsledky studií DNA poněkud v rozporu: nejstarší nalezená kostra přisuzovaná psovi je stará 33 000 let a pochází z ruského pohoří Altaj, lebka psa z jeskyně Goyet je stará 31 700 let, lebky psovitých šelem nalezené v Předmostí u Přerova s mamutí kostí v tlamě jsou z mladého paleolitu, asi 28-22 tisíc let staré, v Chauvetově jeskyni byly nalezeny stopy dítěte doprovázeného velkým psem/vlkem. Protože ale tyto kostry postrádají některé znaky charakteristické pro moderního domácího psa, v některých případech není jasné jedná-li se skutečně o psa, nebo jen o ochočeného vlka. Výjimku tvoří lebka psa z jeskyně Goyet, která se od vlčích lebek liší tvarem a délkou čenichu a zubů a skutečně se podobá spíše psovi. Nesoulad mezi archeologickými nálezy a analýzou mtDNA současných psů se pokouší vysvětlit studie publikovaná v roce 2008, která zkoumala mtDNA 11 neolitických psů nalezených v Evropě. Analýza nalezla haplotyp, který se u současných psů vůbec nevyskytuje, a velké zastoupení haplotypu C, který je u současných evropských psů přítomen jen u 5 % populace. To by mohlo ukazovat na domestikační centrum psa i v Evropě s tím, že původní populace byla postupem času z větší části nahrazena psy původem právě z jihovýchodní Asie. S jistotou je existence domácího psa potvrzena v nálezech starých 12 000-14 000 let, a to v Německu (lokalita Bonn-Oberkassel) – zde byl nalezen nejstarší známý hrob psa, v Turecku (lokalita Çayönü) a v Izraeli (natufiánská kultura z Levanty), opět se jedná o hroby psů, jejichž stáří je odhadováno na 12 tisíc let. Nejstarší nalezené kostry psů v Číně byly nalezeny v neolitickém sídlišti Nanzhuangtou v provincii Hebei, které bylo osídleno před 10 500–9700 lety, a v lokalitě Jiahu v provincii Henan (7000-5800 let př. n. l.), v Severní Americe je nejstarší dobře zdokumentovaný nález domácího psa 9000 let starý a pochází z jeskyně Danger Cave. Přestože byly nalezeny kostry psů i v odpadních jámách se znaky kuchyňského zpracování, hroby jiných potvrzují status domácího psa jako člena rodiny. Z těchto kosterních pozůstatků psů z doby kamenné a bronzové můžeme odvodit šest původních evropských typů, jakýchsi primitivních plemen, psů: Schéma vývoje současných psích plemen z původních evropských typů psa Canis familiaris palustris, pes bažinný (rašelinný) byl pes menší až střední velikosti (kohoutková výška 40–45 cm), s menší kulatou hlavou, výrazným stopem a špičatým nosem. Kostry psů tohoto typu jsou nalézány v rašelinných polích neolitických sídlišť ve Švýcarsku (Hauterive-Champreveyres), Německu (Oberkassel, Teufelsbrucke, Oelknitz), Francii (Saint-Thibaud-de-Couz, Pont d'Ambon) a ve Španělsku (Erralia). Je považován za prapředka teriérů, pinčů, kníračů, špiců či čivav. Canis familiaris intermedius, pes popelištní, byl středně velký pes se širokým čelem a kratší širokou čenichovou partií. Žil na území Švýcarska, Bavorska i České republiky. Je považován za předka honičů, barvářů, španělů, retrívrů, ohařů, setrů, jezevčíků, pudlů, pekinézů a maltézských psů. Canis familiaris inostranzewi byl poprvé popsán při vykopávkách v oblasti Ladožského jezera, velcí psi byli nalezeni také na Ukrajině v lokalitě Mezin a v Německu (Kniegrotte). Byl mohutnější a větší než pes bažinný. Od tohoto typu se odvozuje původ severských tažných psů, severských loveckých plemen psů, lajek, eskymáckých psů a samojedů, dále též buldoků, buldočků, boxerů, velkých horských molossoidních plemen a salašnických psů. Canis familiaris leineri se objevil později, je to pes mladší doby kamenné. Byl to velký pes s úzkou lebkou, který je možný prapředek dnešních chrtů, štíhlých psů lovící pomocí zraku. Jako jsou faraonský pes, afgánský chrt, barzoj, saluka, irský vlkodav, deerhound, greyhound a whippet. Canis familiaris matris optimae, pes bronzový, je nejmladším plemenem, které se v oblasti střední Evropy objevilo asi 4-5 tisíc let př. n. l. Byl středně velký, měl nízkou lebku s plochým čelem, nevýrazným stopem a špičatým nosem. Je považován za předka všech ovčáckých psů, jako je německý ovčák, belgický ovčák, kolie, bobtail, briard, velškorgi. Canis familiaris decumanus je občas popisován jako pes robustní tělesné stavby a předek dnešních mastifů a dog. Jiní autoři za předka molossoidních plemen považují psa typu Canis familiaris inostranzewi.\nPes patří mezi psovité šelmy a stavbou těla je podobný svým příbuzným. Má štíhlé svalnaté tělo s mohutným hrudníkem. Na hrudník je pod úhlem asi 40 ° nasazen svalnatý krk, který nese hlavu s prodlouženou čenichovou partií. Oči jsou menší, naopak ušní boltce nápadné, původně vzpřímené a zašpičatělé, u prošlechtěných plemen též klopené a převislé. Končetiny jsou stavěny pro vytrvalost v chůzi i běhu. Pes je prstochodec, našlapuje na pružné nášlapové polštáře, což jsou zrohovatělé bezsrsté útvary na tlapkách, drápy jsou pevné, tupé a nezatažitelné. Na hrudní končetině má pes pět prstů, z nichž palec je zakrnělý a nedotýká se země, na pánevních končetinách jsou zpravidla jen čtyři prsty. Ocas psa je obecně středně dlouhý a jen málokdy je zcela rovný, často bývá šavlovitý, srpovitý nebo aspoň jeho konec je stočený vzhůru. Tělo psa je zpravidla kryté srstí různé délky i struktury. Primitivní plemena psů, zdivočelí psi, jako je dingo a novoguinejský zpívající pes, a páriové na celém světě jsou si navzájem velmi podobní a je možné, že takto vypadal původní „prapes“: jsou to psi střední velikosti, vážící 14–20 kg, tvarem těla připomínají malého vlka nebo lišku. Mají vzpřímené uši klínovitého tvaru, špičatý čenich, oči mandlovitého tvaru a dlouhý stočený ocas. Jsou krátkosrstí a typické zbarvení je světle hnědé nebo červenohnědé, někdy též s bílými znaky. Stavbou těla i lebky jsou tito původní psi podobní vlku indickému (C. lupus pallipes), vlku himalájskému (C. lupus chanco) a již vyhynulému malému druhu vlka Canis variabilis, který žil na území dnešní Číny před 200 000-500 000 lety. Mezi dnešními plemeny psů existují obrovské rozdíly co do velikosti i tělesných proporcí: nejmenším plemenem je čivava, s ideální hmotností 1,5 až 3 kg, obecně největšími psem je irský vlkodav s kohoutkovou výškou minimálně 71 cm, rekordmanem je nicméně německá doga s kohoutkovou výškou přesahující 1 metr, nejtěžšími psy jsou bernardýn a anglický mastif, s hmotností přesahují 100 kg.\nKostra psa se bez ohledu na plemennou příslušnost psa skládá z 271–282 kostí. Kostra se dělí na tři hlavní části – lebku, která chrání mozek a nese silné čelisti umožňující masožravý způsob života, osový skelet – páteř a hrudní koš, které tvoří osu těla a chrání vnitřní orgány, a kostru končetin. U většiny psů je růst dlouhých kostí do délky dokončen mezi 10. a 12. měsíci věku,Kosterní svaly psa se šlachami upínají na kosti a přenáší na ně svalovou práci, čímž umožňují pohyb celého zvířete. V psích svalech je jen málo vazivové složky, převládá svalová tkáň, přičemž v hlubokých svalech končetin zcela převládají pomalá červená vlákna typu I, která zajišťují neustálé napětí, aniž by se unavila. V povrchových svalech jsou červená vlákna společně s rychlými bílými vlákny typu II.A, která umožňují rychlý silový pohyb a přitom jsou rovněž velmi odolná proti únavě. Svaly odpovídají přizpůsobení psa jako vytrvalého běžce. Pes ale nemá žádný mechanismus pro neúnavné stání a v klidu usedá nebo lehá. Pes má dobře vyvinuté mimické svaly, které umožňují širokou obličejovou mimiku. Žvýkací svaly jsou mohutné, pes o hmotnosti 20 kg dokáže při skusu vyvinout tlak až 165 kg.\nFeny pohlavně dospívají v 7. až 12. měsíci života. V tomto veku jsou schopné rozmnožovaní, i když krytí se při prvním háraní nedoporučuje z vícerých důvodů. Prvním z nich je nedokončený vývoj kostry a s tím související nedostatečný prostor v pánvi. Dalším je pozastavení tělesného vývoje feny při březosti. Často se můžeme setkat s názorem, že při prvním háraní fena nemůže zabřeznout. Jde o mylný názor. První hárání může mít jiný průběh než ostatní háraní, může byť i kratší, fena je však schopná počít mladé. Háraní rozdělujeme do tří fází:První fáze se nazývá proestrus. V tomto období dozrávají ve vaječníkách folikuly a dochází ke zduření pochvy. Feny si zvyknou častěji močit, případně jsou přítulnější. Ke konci tohoto období se objevuje světlečervený krvavý výtok z pochvy způsobený praskáním cév sliznice. Toto období trvá přibližně 10 dní.Navazuje na něj další období, odborně nazývané estrus, nebo též období vlastní říje. Praskají folikuly, uvolňují se vajíčka a výtok se z červené mění na hnědou. Ke konci estra je fena ochotná kopulovat. Některé feny si zvyknou být neposlušné, vyhledávají psí společnost.Druhá fáze plynule přechází do další fáze nazývané metestrus. Je to období konce říje. Na vaječníkách vzniká žluté tělísko, které hormonálně udržuje březivost a sliznice dělohy je připravená přijmout oplodněná vajíčka. Při úspěšném krytí přechází říje do březosti. V případě, že krytí neproběhlo, přejde fena do stádia pokoje, tzv. anestrus.Celé období říje trvá od tří do čtyř týdnů. Pes má diestrický cyklus – to znamená, že se říje vyskytuje u psů dvakrát ročně. Feny hárají zpravidla začátkem jara a koncem léta.\nPáření (krytí) je složitý reflexní děj, který tvoří celá řada podmíněných a nepodmíněných reflexů. Při páření dochází k zasunutí ztopořeného údu psa do pochvy feny. Vlastní páření dělíme na tři fáze: 1. předehra, 2. akt páření, 3. svázání.Předehra slouží k seznámení se zvířat. Psi pobíhají, hrají si a fena hravě psovi uniká při jeho pokusech přejít do další fáze páření.Akt páření začíná plynulým přechodem z předešlé fáze. Fena je připravená přijmout psa, rozkročí zadní nohy, ohne ocas na bok. Za příznivých podmínek dochází k zasunutí částečně ztopořeného penisu do pochvy. Táto fáze trvá jen několik sekund a plynule přechází do fáze svázání. Svázání je fáze, při které dochází k enormnímu zvětšení penisu (především jeho části nazývající se uzel), což zabezpečí přechod dávky semene do pochvy a následně dělohy feny. Ejakulace semene probíhá u psa po kapkách v sekundových až třísekundových intervalech během celého průběhu fáze a skládá se ze tří frakcí – prostatické, spermatické a opět prostatické. Během svázání přehodí pes zadní nohu přes hřbet feny a oba zůstávají stát se zadky přitisknutými k sobě. Fáze svázání může trvat až půl hodiny, obvykle to však bývá méně.\nBřezost feny trvá průměrně 63 dní. Průběh březosti je velmi individuální. Některé feny na začátku březosti mění své chování – jsou mazlivější, víc jedí. U jiných se zase projevuje nechutenství. Několik dní před porodem dochází ke zvětšení mléčných žláz a ke zduření pochvy. Feny si zvyknou omezit pohybovou aktivitu, přijímají méně potravy a v připravené porodní bedně si vyhrabávají brloh.\nPorod probíhá ve třech fázích a trvá od 6 do 12 hodin, případně déle. První fáze porodu se projevuje nepokojem feny, jejíž míra je velmi individuální. Ve druhé fázi dochází k otevření krčku dělohy. Třetí fáze porodu začíná vypuzením plodu a končí porodem placenty. Plody jsou uloženy ve dvou placentách, přičemž první plodový obal praská už v porodních cestách. Z druhé placenty vysvobozuje matka štěně lízáním, případně přehryznutím. Pupeční šňůru taktéž fena přehryzne.\nŠtěňata se rodí slepá a hluchá, nemají ani vyvinutý čich. Mají dobře vyvinutý sací reflex. Dokáží se přesouvat na kratší vzdálenost lezením, neumí se však postavit. 12 dnů po narození otevírají oči. V přibližně 20. dni života začínají reagovat na zvukové a čichové podněty. V období mezi třetím a dvanáctým týdnem se jim zdokonalují smysly a začínají byť sociálně aktivní. Toto období je velmi důležité z hlediska socializace, t. j. navykání štěňat na různé živočišné druhy. Mezi 6. a 8. týdnem je vhodné období na odchod štěňat k novým majitelům. Třetí až šestý měsíc života je důležitý pro výchovu a výcvik, protože je ochotné a schopné rychle se učit. Mezi šestým měsícem a rokem života přichází psí puberta, která pro chovatele - začátečníky představuje jedno z nejhůře zvladatelných období, protože pes se snaží v hierarchii propracovat výše. Ustalování charakterových vlastností psa probíhá přibližně do třetího roku jeho života.\nMladý pes.Jsou mu asi dva roky.\nŠtěně.Fenka, jsou jí 3-4měsíce.\nBára je širší než delší.\nPředkem labradorských retrívrů je pravděpodobně novofundlandský pes. Název retrívr však vznikl mnohem dříve, než existovalo plemeno retrívr. Byli to všichni lovečtí psi,kteří aportovali ulovenou zvěř. Na Newfoundlandu žily dva typy psů, velcí a silní novofundlandští psi s dlouhou srstí a malí novofundlandští psi, nazývaní též labradorští psi. Tito menší psi měli krátkou srst a byli používáni rybáři k donášení ryb a postřelených mořských ptáků z vody. Jejich vynikající schopnost aportování zaujala anglické lovce. Proto začaly oba typy těchto psů přicházet do Anglie od roku 1800. V roce 1885 dovoz psů téměř ustal, neboť na New Foundlandu byl vydán zákon, který prakticky zakazoval chov psů. V roce 1895 byl v Anglii vydán zákon o karanténě, a od té doby již nebyl možný žádný dovoz chovných psů z New Foundlandu do Anglie. Výsledkem bylo, že angličtí chovatelé byli nuceni začít se šlechtěním plemen a začaly se tvořit různé variety retrívrů. Název labradorský retrívr je používán od roku 1839 . Ve druhé polovině 19. století lze hovořit o čistokrevném chovu, chovatelé si vedli přesné záznamy o svých chovech a zachovávali přísně čisté chovné linie. Ačkoliv se ve vrzích objevovala i žlutá a hnědá štěňata, byli stále upřednostňováni černí psi. To se změnilo až po první světové válce, kdy byli vystavováni i žlutí psi, a později i psi hnědí.\nPředkem labradorských retrívrů je pravděpodobně novofundlandský pes. Název retrívr však vznikl mnohem dříve, než existovalo plemeno retrívr. Byli to všichni lovečtí psi, kteří aportovali ulovenou zvěř. Na Newfoundlandu žily dva typy psů, velcí a silní novofundlandští psi s dlouhou srstí a malí novofundlandští psi, nazývaní též labradorští psi. Tito menší psi měli krátkou srst a byli používáni rybáři k donášení ryb a postřelených mořských ptáků z vody . Jejich vynikající schopnost aportování zaujala anglické lovce. Proto začaly oba typy těchto psů přicházet do Anglie od roku 1800. V roce 1885 dovoz psů téměř ustal, neboť na New Foundlandu byl vydán zákon, který prakticky zakazoval chov psů. V roce 1895 byl v Anglii vydán zákon o karanténě, a od té doby již nebyl možný žádný dovoz chovných psů z New Foundlandu do Anglie. Výsledkem bylo, že angličtí chovatelé byli nuceni začít se šlechtěním plemen a začaly se tvořit různé variety retrívrů. Název labradorský retrívr je používán od roku 1839. Ve druhé polovině 19. století lze hovořit o čistokrevném chovu, chovatelé si vedli přesné záznamy o svých chovech a zachovávali přísně čisté chovné linie. Ačkoliv se ve vrzích objevovala i žlutá a hnědá štěňata, byli stále upřednostňováni černí psi. To se změnilo až po první světové válce, kdy byli vystavováni i žlutí psi, a později i psi hnědí.\nSrst labradorů je krátká, hustá a přilehlá. Podsada je jemná a hustá, na rozdíl od tvrdé a voděvzdorné vrchní vrstvě. Díky této, pro ně charakteristické, srsti je labrador dokonale přizpůsoben k plavání a na zimu. Vrchní vrstva má totiž na sobě jakoby mastný film, který téměř nepropouští vodu. Není neobvyklé vidět labradora plavajícího v ledové vodě v půli ledna, nedoporučuje se to však kvůli nebezpečí prochladnutí. Péče o srst není náročná, stačí jen jednou týdně vzít kartáč a vyčesat odumřelou srst. V období línání je to nutné provádět častěji. Občas je možné psa vykoupat speciálním psím šampónem. Dle barvy srsti se dělí na žluté (nejsvětlejší, žluto-béžový odstín), zlaté (tmavší, spíše k hnědé než k béžové), čokoládové (čokoládově hnědá) a černé.\nNěmecký ovčák je plemeno psa, pocházející z Německa. Jde o nejrozšířenější plemeno psů na světě a nejrozšířenější služební plemeno – v podmínkách ČR se používá především k ochraně majetku i k práci policejní, záchranářské či jako vodící pes.\nZlatý retrívr je obecně klidný, přátelský a vyhledávající společnost lidí a jiných psů pro své rozpustilé hry, které ho baví v každém věku. Má dobré plavecké schopnosti a hustou nepromokavou srst, což je plně využito při lovu kachen či jiného vodního ptactva. Jedná se o psa, který se vyznačuje velkou ochotou pomáhat lidem, a proto se také využívá jako canisterapeutický, vodící nebo asistenční pes. V průměru se dožívá 10 až 12 let. Zlatý retrívr je pes, který je klidný, ochotný, velmi přátelský jak s dospělými tak i s malými dětmi.\nYorkšírský teriér je plemeno psa malého vzrůstu řadící se mezi teriéry, které pochází ze Spojeného království. Chová se jako společenské plemeno. Je vhodný pro rodiny s dětmi. Hodí se do panelového domu.\nPůvodně patřil ke psům chovaným anglickou chudinou. V 11. století platil pro poddané v Anglii zákaz lovu a dokonce i zákaz chovu velkých loveckých psů. Z toho důvodu vyšlechtili horníci z oblasti West Riding v hrabství Yorkshire malého robustního psíka, který uměl chytat krysy a potkany a příležitostně lovil i králíka. Na vzniku yorkšírského teriéra se patrně podíleli nízkonozí skotští teriéři . O jeho dlouhou hedvábnou srst se pravděpodobně zasloužil maltézáček. Původní poslání yorkšírského teriéra nebylo právě lehké. Doprovázel horníky do šachet a v přádelnách působil jako krysař. Angličtí dělníci pořádali pro své psy dokonce i zápasy s krysami. Přerod u yorkšírského teriéra z pracovního ve společenského psa se udál koncem 19. století. Tehdy se stal mazlíčkem dam z vyšší společnosti. Ve všeobecné povědomí vešel na počátku šedesátých let 20. století a dodnes se těší stále rostoucí oblibě. Do svazu Kennel Club bylo toto plemeno poprvé zapsáno v roce 1886 . Anglický název Jorkšírského teriéra je Yorkshire terrier.\nAnglický buldok je psí plemeno. Dříve se používal ke zvláštním účelům - k zápasům s medvědy a býky. Vznikl křížením mastifů a teriérů. Dnes se buldoci chovají především pro výstavy. Má často zdravotní problémy.\nŘíká se, že pudl je jedním z nejstarších psích plemen na světě. Psy podobní pudlům jsou vytesáni na antických reliéfech z počátku našeho letopočtu. Jeho původ ale není znám. Někteří odborníci se domnívají, že jeho pravlastí je Asie, jiní si myslí, že pochází ze severní Afriky. Dokonce se ani neví, z jakých plemen byl vyšlechtěn. I když je pudl znám v Evropě nejméně 400 let, jeho přesný původ neznáme. Němci považují pudla za německé plemeno, Francouzi za francouzské. FCI přiřkla pudla Francouzům, jelikož odpovídají za standard. Pudlové se objevovali na gotických i renesančních uměleckých dílech. Byli to původně lovečtí psy, kteří se používali převážně na práci ve vodě. Chov pudla byl v oblibě. Veselý a inteligentní společník dělal doprovod svému pánovi na lovu i v soukromí. S pudlem se bylo možné setkat jak v bitvách, tak při lovu a samozřejmě také v cirkuse. V 19. století byl pudl pravděpodobně nejoblíbenějším psem. Ve Francii, v Německu a v Anglii byl chován ve městech i v šlechtických sídlech, chovali ho chudí i bohatí.\nPudli jsou považováni za jedny z nejinteligentnějších psů. Jako lovečtí psy se již dávno nechovají, můžeme je zařadit k psům společenským. Mají živou, přívětivou povahu a jsou velmi přizpůsobiví. Jsou přátelští, veselí a hraví. Milují hru s míčkem. Často bývají velmi fixováni na svého majitele. Cvičit pudla je snadné, protože je velice achytrý velmi rychle se učí. Bez problémů zvládá výcvik poslušnosti. K cizím lidem bývají pudlové velmi zdrženliví. Pudl je velice aktivní plemeno a díky své inteligenci, obratnost a ochotě učit se novým věcem se dobře hodí na agility, flyball či tanec se psem.\nPudl je pes středních proporcí s charakteristickou kadeřavou srstí. Kadeřaví pudli mají bohatou, jemnou a stejně dlouhou srst na způsob vlny. (Šňůroví pudli, kteří jsou vzácní, mají bohatou srst s charakteristickými stejně dlouhými šňůrami.) Pudl je chován ve čtyřech velikostních typech a šesti uznaných barvách. Nejmenší pudl toy dosahuje výšky 24 – 28 cm. Pudl trpasličí (28 – 35 cm), pudl střední (35 – 45 cm) pudl velký (45 – 60 cm). Uznané barvy jsou černá, bílá, hnědá, stříbřitě šedá, oranžovoplavá (aprikot),červenoplavá.\nPudl má srst, která nelíná, avšak vyžaduje pravidelnou údržbu a odbornou úpravu srsti. Srst se musí kartáčovat a vyčesávat, aby se odstranily odumřelé chlupy a srst nezplstnatěla. A alespoň jednou za dva měsíce je nutné nechat pudla odborně ostříhat Výstavní úprava pudla je velmi složitá a vyžaduje zkušeného odborníka. Pudl je velmi aktivní plemeno,které vyžaduje zaměstnání (hru, výcvik, pohyb). Hodí se pro chov v bytech. Pudly řadíme mezi zdravá a dlouhověká plemena, za nejzdravější jsou považováni velcí pudlové. Toyové a trpasličí pudli mohou trpět luxací čéšky či progresivní atrofií sítnice oka.\nBígl je plemeno psa původem z Velké Británie, je to nejmenší a nejstarší honič. Jeho původ sahá až do doby starověkého Řecka (430 př. n. l.). Byl dovezen do Anglie Normany ze Skandinávie - jejich psi zvaní „northerhounds“, byli dále kříženi s greyhoundy, od kterých pravděpodobně získali rychlost a vytrvalost. Bígl samotný vznikl asi ve 14. století. Je nejspíš potomkem staroanglických honičů a harierů. Od roku 1300 existují malí honiči, kteří doprovázeli pěší lovce, většinou při lovu králíků, avšak název bígl se objevil až v roce 1475. Název beagle je patrně odvozen od staroanglického slova "begle", nebo od keltského výrazu "beag" či od starofrancouzského slova "beigh". Všechny tři výrazy odpovídají pojmu "malý". Byl oblíbeným loveckým psem i v královské rodině, chovala je Alžběta I., Vilém III. Oranžský a Jiří IV. Bígl byl vždy používán k lovu ve smečkách. Organizovaný chov tohoto plemene začal ke konci 19. století, klub chovatelů byl v Anglii založen v roce 1890 a o několik let později se toto plemeno dostalo do USA. Do bývalého Československa se dostal v roce 1965, a dnes je chován spíše než jako lovecký pes jako společník. Je to nezávislý pes, má sklon k toulání, je však také velmi oblíbený a příjemný společník, má totiž přítulnou povahu a má rád i děti. Dobře snáší teplo i chlad a je snášenlivý k jiným psům.\nČivava je nejmenší psí plemeno na světě,jehož jméno je odvozeno od největšího mexického státu Chihuahua, kde byl jeho výskyt poprvé doložen. Indiánské pověsti zmiňují čivavy jako ochránce zemřelých náčelníků na cestě do světa duchů. Dožívá se 10-18 let. Známé jsou dva typy, krátkosrstá a dlouhosrstá čivava. Barva srsti může být různá - jednobarevná, ale i kombinace více barev. Hlava čivavy má typický jablkovitý tvar, se širokým a klenutým čelem. Oči jsou velké, plné. Uši má vztyčené, široké, na špičce se zužují. Má krátký, rovný, zužující se čumáček. Krk středně dlouhý, zlehka klenutý spojuje hlavičku s tělíčkem mírně obdélníkového tvaru s rovným hřbetem a hrudníkem. Břicho je vtažené. Končetiny i navzdory velikosti jsou silné a svalnaté. Vysoko nošený středně dlouhý ocásek, který nikdy nestahuje mezi nohy, se směrem ke špičce zužuje. Srst má čivava dlouhou, jemnou a hedvábnou. Srst je v obličeji a na konci končetin krátká.\nJezevčík je v dnešní době velice oblíbený pes. Někteří chovatelé, jako jsou myslivci, ho používají pro myslivost, avšak v současnosti se čím dál tím více chová coby domácí mazlíček a hlídač. Hodí se i k účasti na psích výstavách.\nJezevčíci se dělí na sedm typů dle velikosti a typu srst: jezevčík dlouhosrstý standardní, jezevčík dlouhosrstý králičí/trpasličí, jezevčík drsnosrstý standardní, jezevčík drsnosrstý králičí/trpasličí, jezevčík hladkosrstý standardní a jezevčík hladkosrstý králičí/trpasličí. Dlouhosrstí jezevčíci jsou charakterističtí svojí mírně zvlněnou, asi 5 cm dlouhou srstí, která vytváří na uších volánky a na ocasu prapor. Bezúdržbová, líná 2x ročně (na jaře a na podzim), kdy je nutné ji často vyčesávat. Kvůli bakteriím, které by se na voláncíh uší mohli zachytit je nutné kontrolovat zdraví zvukovodů. Drsnosrstí jezevčíci mají na dotek hrubou a krátkou srst. Říká se o nich, že jsou z jezevčíků nejpřátelštější. Vyžaduje speciální péči; srst je nutné 2x ročně trimovat a neměla by se často mýt šamponem, který ji ničí. Původní krátkosrstí jezevčíci mají lesklou, velmi krátkou a na dotek jemnou srst. Není náročná na údržbu, líná 2x ročně, v tomto období vyžaduje zvýšenou pozornost. Jezevčík standardní velikosti má hmotnost od 8 do 9 kg, králičí/trpasličí varianty mají do 4 kg. Výšku standard FCI neuvádí.\nPostava je souměrná, pes má vodorovná záda, spáditá linie je nežádoucí. Poměr délky čenichu (od nosu ke stopu) je stejný jako od stopu k týlnímu hrbolu. Uši mají tvar trojúhelníků, stojí rovnoběžně a musí být dobře osrstěné. Husky má na nohách velmi silné kosti a svaly. Tlapky jsou hustě osrstěné i mezi polštářky, aby mohly odolávat velmi nízkým teplotám a nevznikaly omrzliny.Ocas je huňatý a má být dlouhý k hleznům, aby si jím pes mohl v případě potřeby překrýt čenich. Barva očí má být co nejtmavší, modrá barva oka je povolena. Taktéž je povolené různobarevné oko (modrý klín v hnědé) nebo každé oko jiné barvy. Hnědí jedinci mívají oči zesvětlené do tzv. barvy amber (světle hnědá se zelenou). Proměnný nos (světlý pruh na nosní houbě) je povolen. Barva srsti je povolena jakákoliv. Žádoucí jsou bílé znaky na hlavě, břiše, špičce ocasu a nohou.\nObrovskou popularitu získal sibiřský husky v polovině dvacátých let našeho století. V zimě 1925 vypukla v Nome, středisku zlatokopů na Aljašce, epidemie záškrtu a bylo tam nutno co nejrychleji dopravit sérum.Nor Leonhard Seppala se svým spřežením sibiřských huskyů překonal 300 km ve sněhové bouři a dovezl léky právě včas. Na památku této události se dodnes jezdí nejdelší závod saní tažených psy, Iditarod, na trati Anchorage-Nome, tedy více než 1930 km (běh Iditarod).\nZa druhé světové války byli používáni pro záchranou a pátrací službu. Dnes je velmi oblíben především v Kanadě a USA. V dnešní době je především dalším členem rodiny nebo se využívá na závody psích spřežení.Jméno husky dali plemenu Evropané podle pejorativního pojmenování Eskymáků. Název husky se někdy používá i pro eskymácké psy, kteří žijí v Grónsku, Labradoru, na Aljašce a v severní Kanadě. Správné pojmenování je však eskymácký pes.\nRotvajler je velká a střední, robustní psí rasa. Zmíněn je už v dobách římské říše. Jméno nese po německém městě Rottweil.\nPřesto že je ve standardu plemene dle FCI uvedeno, že bylo vyšlechtěno v Německu okolo roku 1820, ve skutečnosti toto plemeno existovalo již mnohem dříve na území dnešní Itálie — v římské říši.Za římské říše byl využíván jako arénový pes a pes pro boj na otevřeném poli s nepřáteli, postupně toto plemeno ale vymizelo.\nO mnoho let se v Německu vytvořilo podobné plemeno, ale využívané k jiným účelům; nejdříve jako lovec škodné, později pro tahání vozíků s nákladem. Rotvajlerům se říkalo a stále říká "řezničtí psi", právě kvůli tomu, že v Německu je většinou vlastnili řezníci. Rotvajleři jim pomáhali hnát dobytek na trh a rozváželi maso. V USA bylo plemeno uznáno v roce 1935, ve Velké Británii se objevilo o rok později, tedy roku 1936. Oficiální používaná zkratka je RTW.\nRotvajler je výborný hlídací pes, ale dnes si ho lidé pořizují i jako skvělého rodinného společníka, pro jeho silnou povahu a vyrovnanost. Patří mezi klidná a inteligentní plemena s velkou mírou možné socializace a tolerance vůči okolí. Rotvajleři i přes zažitý názor nejsou zlí a „drsní“ psi, protože pes se stane zlým a drsným pouze v případě, že není svým pánem dobře veden. Rotvajler je vlídný, přátelský a miluje děti, je velmi oddaný, poslušný a rád pracuje. Jeho zjev prozrazuje rozhodnost, chování je sebejisté, nebojácné a pes je pevných nervů. Na své okolí reaguje s velikou pozorností. Dokáže velmi dobře vycítit nebezpečí a své lidi chránit za každou cenu, je například běžné, že pokud jste s rotvajlerem na procházce a někoho potkáte, postaví se mezi vás a tohoto člověka. Snaží se vás tímto způsobem chránit pro případ, že by se na vás pokusil někdo zaútočit; v tom případě si můžete být jisti, že vám váš rotvajler pomůže. Neznamená to však, že by byl k cizím nepřátelský; pokud je dobře vychovaný, nechá se od cizích lidí klidně i pohladit, ovšem jen ve vaší přítomnosti.\nAmerický Pit Bull Teriér je plemeno psa ze skupiny teriérů pocházející ze Spojených států amerických. Je to jediné psí plemeno, které bylo oficiálně označeno jako "Pit Bull".


V Pardubicích už vyčerpali rozpočet na údržbu komunikací — ČT24 — Česká televize\nV Pardubicích už vyčerpali rozpočet na údržbu komunikací\nPardubice – Problémy spojené se sněhovou kalamitou, se kterou se potýkají evropské státy, zasáhla i finance radnic českých měst. Na zimní údržbu už letos Pardubice vyčerpaly svůj rozpočet. Radnice proto vyzvala obyvatele, aby s úklidem sněhu pomohli. Od ledna budou navíc v ulicích města uklízet například i nezaměstnaní nebo vězni.\nPřes 900 tun soli a 135 tun písku už spotřebovaly Služby města Pardubic. Uklidily více než 7 tisíc kilometrů chodníků. Padnul tak letošní rozpočet na odklízení sněhu. „Zimní údržba ve druhé polovině tohoto roku stála něco kolem 6 milionů korun,“ řekla ČT Lea Tomková, ředitelka firmy Služby města Pardubic.\nRadnice už letos nechce rozpočet na zimní údržbu navyšovat, musela by totiž peníze získat z jiných zdrojů. Vyzvala proto obyvatele města, aby s úklidem sněhu pomohli. Pracovat budou i nezaměstnaní a také vězni. „S pardubickou radnicí budeme jednat během nadcházejícího roku, přičemž počet odsouzených přidělených k této práci je stále předmětem jednání,“ informoval mluvčí pardubické věznice Tomáš Kubín.\nPodle slov radního Martina Bílka (SPP) je v rozpočtu na celý rok 2011 na údržbu a čištění komunikací 26 milionů. Další peníze na zimní údržbu radnice poskytne v lednu. Radnice ale bude stejný problém jako nyní řešit zřejmě i v příštím roce. Většinu peněz z rozpočtu na údržbu totiž vyčerpá už na jeho začátku.


Aaron Sorkin: Dialog je moje symfonie - HBO Česká republika\nAaron Sorkin: Dialog je moje symfonie\nPřední scénárista Hollywoodu a jeho nejnovější seriál Newsroom z prostředí televizního zpravodajství je ojedinělou zábavní sondou do novinářského i diváckého světa. Aaron už velmi dlouho sledoval neutěšený stav amerického zpravodajství, až se dostal do stavu, kdy pocítil potřebu vytvořit svou vlastní komediální redakci. „Na televizní zpravodajství nahlížejí lidé s velkou dávkou cynismu,“ sdělil Sorkin v jedné talk show, „já jsem ho chtěl naopak popsat romanticky a plného ideálů.“\nDialog je moje symfonie (Aaron Sorkin)\nVyslovte jméno Aaron Sorkin a spolehlivě se dostanete do jakéhokoli koutu Hollywoodu. Muž, který napsal jeden z nejostřejších scénářů naší doby nesoucí jméno Pár správných chlapů, podepsal se pod úspěšný televizní seriál Západní křídlo a podílel se také na nedávném veleúspěšném filmu o historii Facebooku, Sociální síť, představuje pro každé studio, jenž s ním zahájí spolupráci, obrovský triumf.\nSorkin vyrostl v newyorském Scarsdale; jeho otec byl právník a matka učitelka. Malý Aaron si poctivě šetřil své týdenní kapesné, aby si o víkendu mohl koupit vstupenku na představení na Broadwayi. Vystudoval hudební divadlo ovšem poté, co krátce zkusil kariéru coby herec, našel konečně povolání svého srdce. Uposlechl volání psacího stroje a svůj první scénář k filmu Pár správných chlapů prodal dřív, než stihl uschnout inkoust na poslední stránce. Nějakou dobu se živil jako dramaturg, ale poté, co stvořil seriál Západní křídlo se plně oddal psaní. Od té doby napsal mnoho filmových I televizních scénářů a několik divadelních her. Momentálně pracuje na muzikálu o slavném Houdinim a scénáři o zakladateli společnosti Apple, Stevu Jobsovi.\nSeriál Newsroom taktéž z pera Aarona Sorkina sledovalo během jeho premiéry více než dva miliony diváků, což zařadilo první díl komediální show z novinářského prostředí na třetí příčku v žebříčku nejúspěšnějších premiér od roku 2008. HBO okamžitě začalo plánovat druhou řadu. Pokud se Sorkin setkal s nějakou zásadní kritikou, bylo to z velké části proto, že nastavil zrcadlo americkým médiím, která se od zprostředkovávání faktů dala na dráhu vyvolávání senzací. Seriál Newsroom je však také plný zajímavých postav a zábavných zvratů a rozhodně bude svým zaměřením divácky velmi úspěšný. Krátce po americké premiéře prvního dílu seriálu Newsroom jsme v Los Angeles mluvili s jeho tvůrcem, Aaronem Sorkinem:\nNárodní rada pro komunikaci vydala nařízení, že je proti zákonu lhát při zprostředkování zpráv, a že fakta musejí být sdělovány tak, jak jsou. Ovšem následně byla tato vyhláška zrušena. Nemyslíte, že úsilí některých novinářů, kteří ctí zásady morálky a bojují za pravdu ve zpravodajství, je spíše nereálné?\nZákon, který by zakazoval lhaní by byl skvělý, ovšem… Vsadím se, že lidé, kteří vědí, o čem mluví (a já rozhodně nejsem jedním z nich), by vám velmi dobře vysvětlili, proč byla vyhláška zrušena. Osobně si nemyslím, že na podobné věci potřebujeme zákon. Záleží především na novinářích, jak prezentují veřejnosti jednotlivé události a jak pracují s fakty. A je třeba si uvědomit, že ani my nejsme jen pasivními účastníky. Vezměte si například americkou okupaci Iráku – v den, kdy byla zahájena celá operace, 67% Američanů věřilo tomu, že Irák stál za útokem na Dvojčata. Takto pohnuté veřejné mínění je strašlivě nebezpečné. Amerika je velká a mocná země, s velkou zásobou zbraní. Domnívám se dokonce, že v tomto bodě se mnoho lidí shodne – válka v Iráku byla jedním z největších přešlapů. Jenže s kým bychom o tom měli mluvit? Je to chyba novinářů? Že nám nebušili do hlav a nekřičeli, počkejte lidi, Irák je v tom nevinně, tohle je skupina zvaná Al-Káida. Většina z nich jsou Saúdové, trénovaní v Afghánistánu! Vím, že Saddam Hussein je špatný člověk, ale s tímhle neměl nic společného. To je jedna z věcí, o které se v seriálu Newsroom mluví, ovšem v co nejvíce možné zábavné formě. Je to ten typ šou, který po vás nechce, abyste snědli všechno, co vám naservíruje, jen ukazuje, co se stane s fakty. Kdy se z faktů stal fanatismus a proč nejsou média absolutně ochotna označit lež za lež?\nKde se bere vaše nezměrná touha po pravdě?\nMůj hlad po pravdě? Vždycky jsem měl rád film Network, ale teprve před pár lety jsem pochopil, co přimělo Howarda Bealea vstát a říct: Jsem naštvanej jako nikdy a už to dál nemůžu snášet! Neprahl jsem nijak výrazně po pravdě, dokud mi ji nevzali, dokud se pravda nestala subjektivním pojmem. Ve čtvrté epizodě seriálu Newsroom je příběh, který vytvořili o prezidentově superdrahém jednodenním výletu do Indie, prezident si s 200 miliony dolarů jede vyzvednout zbraně a Will se snaží ukázat, že nic z toho nemá s realitou nic společného, ovšem pro milióny lidí to od teď bude pravda a nikdo jim to nevymluví. Dřív to bylo jinak. Existovaly debaty a diskuze. Systém dvou stran je úžasný a hned vám řeknu proč – strana republikánů je skvělá a má mnoho skvělých nápadů a právě díky tomu, že jsme poslouchali, jak se skvělí republikáni dohadují se skvělými lidmi z Demokratické strany, byli jsme schopni přemýšlet a činit rozhodnutí, mohli jsme říct, ano tihle mají dobrý nápad s tímhle a tamti zas s něčím jiným a tohle je podle mě nejlepší člověk na dotažení téhle konkrétní věci do konce… Dnes je to jinak, jak říká Will v pilotním dílu: lidé si vybírají fakta, která se jim líbí. Takže můj hlad po pravdě přišel ve chvíli, kdy pravda zmizela.\nOdkud čerpáte zprávy? Které zdroje využíváte?\nJednou jsem mluvil s reportérem a zmínil jsem se mu, že jsem byl v Londýně, když udeřil hurikán Katrína. Připravoval jsem tam hru a poprvé jsem sledoval zprávy v cizí zemi. Nemohl jsem se vzpamatovat z toho, jak odlišný byl koncept zpracování informací o Katrině v BBC a Al Jazeeře od kterýchkoli zpráv ve Spojených státech. Od té doby se vždy dívám i na zahraniční zprávy, kromě mého obvyklého mediálního koktejlu, který normálně obsahuje dvoje různé noviny, dva různé časopisy a několik televizních zpravodajských relací. Pokud jde o mimořádné zprávy, obvykle sleduji CNN, ale záleží na tom, která osoba v dané chvíli sedí za stolem. Tíhnu ke sledování jednotlivců ne stanic.\nVáš koncept znovu vyzdvihuje myšlenku na svobodu tisku, svobodu projevu. Myslíte si, že americká média jsou absolutně kontrolována a ovládána velkými korporacemi, které stojí tiše za nimi?\nNení to diktatura. V naší zemi je ze zákona zaručena svoboda projevu. Pokud mi nevěříte, koukněte se na internet. Nenapadá mě lepší příklad většího pole osobního projevu. Ovšem samozřejmě s tím ruku v ruce jde První dodatek Ústavy Spojených států, který dělá Ameriku tím, čím je: svoboda projevu, svoboda shromažďování, svoboda náboženství. To je podstata Ameriky. Se svobodou ovšem přichází také odpovědnost – pokud jste občanem této země a byla vám dána svoboda projevu, zkuste se vyjádřit způsobem, který bude užitečný.\nSeriál Newsroom startuje odvážně – Will ve svém projevu veřejně pranýřuje Demokraty i Republikány. Je to vaše volání do srdcí Američanů?\nMoje ambice byly jednoduché, napsat hodinovou zábavnou televizní šou o skupině dobrodružných, optimistických lidí plných ideálů. Na novináře se lidé dnes dívají se stejným cynismem jako na politiky. Napsal jsem Západní křídlo, protože jsem chtěl nalít do politiky trochu ideálů a stejný záměr mám i se seriálem Newsroom. Chtěl jsem stvořit partu lidí, díky kterým bychom mohli na novináře znovu pohlížet jako na hrdiny a zároveň si uvědomit, že zpravodajství není úplně v pořádku. Ovšem mou rolí není někoho poučovat. Rozhodně se vás nesnažím přesvědčit o svém názoru. Jen vyprávím příběhy, které, doufám, budou zábavné pro diváky.\nDění seriálu jste klidně mohl umístit do redakce novin, proč jste si vybral televizní zpravodajství? Je na něm něco speciálního, něco, čím se odlišuje?\nTelevize je obrovskou součástí našeho života. Když jsem byl dítě, probíhaly ještě statistiky zaměřující se na to, kolik domácností vlastní televizor. Dnes se podobné statistiky neuvádějí, bylo by to směšné. Každá domácnost v Americe má televizi, minimálně jednu. A ta běží téměř nepřetržitě, takže odpověď na vaši otázku je: ano, největší množství informací, které se k nám dostanou, pochází z televize. Nemáme vůbec představu, jak nás tato skříňka ovlivňuje a obsahu televizního vysílání bychom měli věnovat stejnou pozornost, jako učitelům našich dětí. Seriál Newsroom však nemá být pro diváky nějakou lekcí. Natáčíme ve studiích Sunset Gower, kde je pamětní deska, připomínající všem okolo, že právě tady se točili Monkees. Já se snažím dělat přesně to, co tehdy oni: stvořit zábavnou šou. Newsroom se odehrává na pozadí skutečných událostí. Tyto události jsou předmětem diskuzí a sporů, což je pro televizi trochu neobvyklé, protože samozřejmě nechcete rozčílit své diváky. Nechcete riskovat, že někoho naštvete, protože nesouhlasí s tím, co právě řekl váš hlavní hrdina. Ale mě se proces debaty líbí. A vnímám ji jako zábavu.\nMohu vás nazvat idealistou, který neustále cituje Dona Quijota při svém pátrání po pravdě?\nPokud můžu lidi něco naučit, pokud bych je chtěl něco naučit, bylo by to čtení Dona Quixota. To je vše, co chci. Donquixotské poslání civilizovat svět, obléci si zrezlé brnění, vyhoupnout se na koně a bojovat za to, co bylo považováno za správné v době španělské inkvizice – to bylo také absolutně nereálné. Stejně jako postavy v mém seriálu. Létají se svými ideály tak vysoko v oblacích, že většinou spadnou zase zpátky na zem, ale důležité je, že to zkusili, a že se skoro vyšplhali až na vrchol. Děj seriálu se odehrává v reálném prostředí a tím se to celé vyváží. Název pilotového dílu pochází od Charlieho, postavy Sama Waterstona, který říká: to víš, holka, za starých časů, asi tak deset minut zpátky, jsme dělali zprávy dobře. Jak? Prostě jsme se jen rozhodli… A to je hlavní moto celé šou: Čert vem torpéda. Budeme dělat zpravodajství dobře a určitě se nám podaří najít způsob, jak přitáhnout diváky a platit účty.\nProč jste se rozhodl umístit děj seriálu Newsroom o dva roky zpátky?\nProtože jsem si nechtěl vymýšlet falešné zprávy. Reálné události dodaly šou mnoho zajímavých rovin, prvků a možností. Například, když chci, mohu nechat postavy v nevědomosti a diváci tak vědí víc než oni. Například v jedné epizodě se děj odehrává v tu samou noc, kdy byl dopaden Bin Ládin. Všichni zaměstnanci Newsroom jsou na party a najednou jim začnou chodit esemesky a tweety, kterým nerozumějí a jsou tak trochu záhadné. V tuto chvíli je divákům samozřejmě jasné, o co jde a o to víc je to všechno vzrušující. A můžete si s tím krásně hrát, někdy vědí diváci víc než postavy, jindy méně nebo stejně, přičemž potom je ještě důležité, jakým způsobem se k nám ta zpráva dostala. Možná jsme ji našli na internetu nebo nám ji někdo poslal e-mailem, ovšem nikdy nevíme, jak se o této události dozvěděli ti, kteří zprávu následně zpracovali. Takže z těchto všech důvodů jsem umístil seriál do nedávné minulosti. První desetidílná řada pokrývá asi osmnáct měsíců, takže se vlastně postupně přibližuje přítomnosti.\nKde jste se nakazil Donem Quixotem?\nMoji rodiče mě vzali poprvé do divadla na hru Muž z La Manchy a i když mi bylo jen pět, strašně se mi to líbilo. Tehdy se zrodila má láska k divadlu a k Donu Quixotovi, který mi velmi připomíná mého otce. Vždycky jsem měl pocit, že můj táta, kterému je teď už devadesát, byl neustále jen krůček od toho, aby si nasadil hliněnou helmu a pustil se do boje s větrnými mlýny. Můj otec byl vždy zastáncem slušnosti a toužil po světě, který už neexistuje. Takže když jsem zjistil, že hra Muž z La Manchy byla napsána na motivy knihy, okamžitě jsem ji vytáhl. Jenže při bližším prozkoumání jsem zjistil, že tahle bichle je asi tak čtyřicetkrát tlustší než všechny knihy, které jsem v té době přečetl – bylo mi sedm – a tak jsem ji odložil a dostal se k ní až když mi bylo čtrnáct let. Dnes ji čtu podobně jako někteří lidé Bibli, když se dostanu na konec, začnu znova od začátku a vyhledávám si jednotlivé pasáže, které mě inspirovaly. A na stole mám maličký větrný mlýn.\nHerci z vašeho seriálu se nechali slyšet, že hrát podle vašeho scénáře je stejně jednoduché jako zpívat vaši hudbu...\nTo je od nich moc hezké. Myslím, že by psaná část rozhodně nebyla natolik muzikální, pokud by herci neuměli hrát na své hudební nástroje. Jsou skvělí… všichni… Jeff, Emily, John Gallagher, Tom Sadoski, Olivia Munn, Alison Pill, Dev Patel... Dev je v seriálu naprosto famózní, natočil některé opravdu velkolepé scény a také je to nejmilejší člověk, jakého jsem kdy poznal. A samozřejmě nesmím zapomenout na Sama Waterstona... První scénou, kterou jsme natáčeli byla roztržka mezi Jeffem a Samem, ostatní se ten den přišli jen dívat. Bylo to zvláštní, protože normálně se nechodíte dívat na kolegy, když to nejsou vaše scény, herci mají tak málo volna, že se ho snaží využít jinak než na place. Ale přišli všichni, věděli, že očekávání seriálu jsou velmi vysoká a že laťka je velmi vysoko. Jeff se Samem ji však posunuli ještě výš a vy jste jen mohli číst v tvářích ostatních herců malé zděšení: ó můj bože, čekají, že i my budeme takhle dobří! A právě to byla pro ně výzva. Nikdo nechce zklamat, Sama, Jeffa ani Emily, a tak všichni chodili do práce připraveni hrát a vydat ze sebe to nejlepší.\nZbožňuju zvuk dialogu, zní mi jako hudba. Moji rodiče mě brali do divadla od velmi útlého věku, byl jsem příliš malý, abych vůbec pochopil, o co ve hrách jde. Bylo to téměř směšné, brali mě na taková představení, jako například Kdo se bojí Virginie Woolfové a mě bylo tehdy pouhých devět let. Nemám tušení, co si tehdy mysleli. Zvlášť dnes, když jsem sám otec. Ale na druhou stranu to byla ta nejúžasnější věc, jakou pro mě mohli udělat, protože i když jsem většinou nerozuměl dění hry, zbožňoval jsem zvuk slov, jak narážejí do sebe a jazyk je v tu chvíli jako symfonie. Bylo jedno jestli to bylo adagio nebo Allegro nebo finále, ultimo nebo árie… Toužil jsem napodobit ten zvuk. Zvuk slov je pro mě stejně důležitý jako jejich význam. A herci tohle o mě moc dobře vědí.


Výborná jarní zeleninová polévka, kterou vám budou jíst i vaše malé ratolesti! Přeneste trochu jara i do své kuchyně\n28.3.2019 28.3.2019 Martina Motlová\nJaro nás už vítá s otevřenou náručí a i když to za okny zatím na jarní počasí příliš nevypadá, není důvod, proč byste si kus ročního období, na které všichni čekáme, nemohli přenést do své kuchyně. Dnes pro vás máme vynikající a lahodný pokrm se spoustou barevné zeleniny a vytříbenou chutí!\n560 g květáku\n140 g pórku (bez zelených konců)\n2 šálky mléka bez laktózy\n280 g chřestu bez dřevitých stonků\n170 g mraženého hrášku\n¼ šálku bazalky\n600 g středně červených brambor\nVe velkém hrnci zahřejte 2 lžíce olivového oleje a poté přidejte na malé kousky nakrájený květák, půl měsíce pórku, vymačkaný česnek a lžičku soli. Míchejte 2 minuty, dokud pórek nezměkne.\nNalijte zeleninový vývar a 2 šálky mléka. Zvyšte teplotu a vařte asi 15 – 20 minut, dokud není květák měkký a jemný.\nMezitím na velké pánvi zahřejte další 2 lžíce olivového oleje a vhoďte chřest, hrášek a lžičku soli. Restujte, dokud nebude zelenina na skus a poté odeberte z ohně. Ochuťte citrónem a bazalkou a přesypte do mísy.\nOtřete pánev a nasypte do ní na kostky nakrájené brambory, zalijte studenou vodu a přidejte lžičku soli. Jakmile se voda začne vařit, snižte teplotu a nechte dále 8 – 10 minut, dokud nepůjdou brambory snadno propíchnout vidličkou.\nOdstraňte hrnec s květákem z ohně a rozmixujte tyčovým mixérem, dokud nedocílíte hladkého krému. Dle vlastního uvážení můžete přidat mléko nebo vodu, pokud bude třeba směs naředit.\nVmíchejte chřest, hrášek, brambory a citrónovou šťávu, dochuťte solí a pepřem, ozdobte bazalkou a máte hotovo.\nNyní si už jen můžete vychutnávat tento oblíbený jarní pokrm s kouskem opečeného chleba.\nJak se vám dnešní recept líbil? Doporučte jej svým přátelům a rodině prostřednictvím sdílení tohoto článku.\nKolik vodorovných čar máte na zápěstí? Spočítejte si je, pokud jich máte 3-4, rozhodně byste o sobě měli vědět následující!\nOtec stál pár minut tváří v tvář smrti, když mu jeho vlastní auto postupně drtilo uvězněné tělo. Pak jeho osmiletý syn udělal něco, co otci zachránilo život


Prodloužená Doubrava z Pařížova do Záboří - Pádler.cz\nProdloužená Doubrava z Pařížova do Záboří\nJiž před rokem (a už vlastně i dříve) jsem si pohrával s myšlenkou využít nadlepšení vodního stavu na Doubravě v úseku Pařížov – Ronov a dojet tuhle mojí „domácí“ řeku až domů do Záboří nad Labem, tedy na soutok s Labem. Plán jsem loni zkusil i realizovat se svou přítelkyní, ale díky špatnému počasí jsme nakonec skončili v Žehušicích za oborou zmrzlí na kost. Letos počasí více přálo a tak jsme učinili pokus č. 2., tentokrát úspěšný.\nNa plavbu jsme zvolili Dynamic Duo od Jackson Kayak, které hravě zvládne peřeje na úseku z Pařížova a jezy, kterou jsou po celém toku Doubravy. A taky v této volbě trochu sehrála roli moje kajakářská ješitnost, která mi dovoluje vzít kanoistické pádlo do ruky jen na letní dovolence a to ještě zcela výjimečně.\nVáclav 11.4.2014, 10:11:11\nČlověk si nemůže v klidu ani přitopit své dítě na jezu, aniž by ho hned nevyfotil nějaký hydrobulvár! :-)Hned jsem si říkal, že je mi ten pán na kajaku nějaký mediálně povědomý. Ale jinak smekám klobouk – dát v tahu Pařížov – Záboří považuji za velmi slušný výkon! My jsme v sobotu večer krásně zakempili u Mamuta a další den pluli (s občasným drhnutím a broděním) na „přírodní“ vodě, dá se. Lávka u Bučic je podplutelná kajakem, ale pro vyšší lodě s dětma na palubě představuje slušnou past, navíc za zatáčkou (požádal jsem kolegu z Raftu, ať ji dá do kilometráže). Chcíplého jelena ve vracáku jsme nepotkali, nenaložili jste ho do lodě :-)? A jinak naprosto souhlasím – ten úsek řeky je neprávem opomíjen, plavba byla moc hezká.\nLubor 11.4.2014, 20:43:15\nNo, oni jeli tak rychle jenom proto, že použili tak nesmyslný plavidlo, jako je K2. To se uplatnilo dobře na štrekách typu ČB-Praha, ale tím to končí. Na všechny ostatní zábavný věci na vodě je to na houby: V brankách s tím nezatočíš, v podstatě vůbec s tím rychle nezatočíš, parťák ti nepomáhá, ale zavazí. To bych tomu ještě odpustil. Pokud tam ale vezeš pěknou holku, tak narozdíl od slalomky to k ní máš daleko, narozdíl od otevřenky jí zase nevidíš na zadek. No prostě na tomto plavidle ti nezbývá nic jinýho, než pádlovat tupě dopředu. Pche!\njan 13.4.2014, 10:14:00\nkritika lodi? Napiš spíš co na tom umíš a ne, co na tom neumíš…\nVáclav 13.4.2014, 19:39:27\nProtože tady primárně nejde o Doubravu ani o typ lodi. Když si pozorně prohlédnete fotografie, zjistíte, že téměř všechny mají ve skutečnosti jeden jediný cíl – prezentaci slíčné Marušky. A nutno přiznat, že vzhledem k její líbezné tvářičce se panu Snížakovi nelze divit. Zvláště v tomto předčasném jaru, kdy všechno kvete, pučí a vůbec se všelijak k sobě tulí….\nLubor 13.4.2014, 20:21:45\nVáclave, o nic nejde, pan kolega nepochopil, že jsem si dělal srandu ze Snížákovy averze ke kánoím. Nad výzvou typu „napiš co umíš“ se můžu pousmát, rozhodně ne se hašteřit.\nA právě kvůli té Marušce jsem psal, že pro účely randění jsou vhodné jiné lodě. Ani jsem nenapsal, že nejhorší je raft, kde jde o naprostou zrátu soukromí. On by mi zas někdo napsal „ukaž, jak na tom raftu umíš jezdit“. Přidávám :-))), kdyby zas někdo chtěl napomínat. Zastání K2 bych čekal od Klasika, a od… no asi už od nikoho, ostatní snad pochopili, že pro dva je prostě ta kánoe fakt lepší :-)))\nSnížák 13.4.2014, 21:16:01\nHehe a co když byla ta vzájemná separace dalším důvodem pro volbu plavidla, akorát jsem to do článku nenapsal 😉\nKmochacek 13.4.2014, 21:43:47\nVáclave, ty máš i dceru?!? A doma se to víííí?\nVáclav 14.4.2014, 0:32:01\nNejdřív jsem jez splul já se synem. Na Barace, na pohodu. Všem jsem nabulíkoval, že je to v pohodě splavný, že jsem to kdysi jezdil i na Vertexce. Což je pravda. Ta však má ploché dno, na rozdíl od Prijon Nahanni s ostrou špicí i zádí, které v určité chvílí vytvářejí prostor pro perfektní otočku lodi podle své osy na dvou vratkých bodech (jestli mi nerozumíte, zkuste si to sami). První jel otec se synem, cvakli se a obouchali. Myslel jsem si, že už po tomhle divadle všechny přešla chuť, ale mužská ješitnost je mužská ješitnost. Nastoupil další otec se synem, náklon ustáli jen tak tak. A konečně nastoupil třetí otec s prvního otce dcerou. Myslel jsem si, že jsou domluvení, ale první otec stál nevěřícně na břehu a nebyl schopen slova. Když jsme Bětušku zachránili z dosti ožehavé situace pod převrácenou lodí, pravila, že tohle ji ve škole opravdu nikdo neuvěří. Byl jsem rád, že poblíž nebyl žádný zástupce vodáckých stránek, protože jsme porušili všechna možná přikázání, ale netušil jsem, že se díky Snížákovi a jeho Marušce přeci jen proslavíme. Tedy – žádná moje dcera! 🙂\nSnížák 29.5.2015, 11:45:47\nJe t zajímavý si to takhle po roce přečíst, hlavně tedy diskuzi 🙂 Jel to někdo letos, když se vypouštěl Pařížov?


Knižní upoutávky :: Český svaz\nÚvodní stránka - Zajímavosti - Knižní upoutávky\nVyšla nová publikace\nKdyž přichází bestie Léta 1938-1939. Lavina dramatických událostí, které tvrdě dopadly i na tehdejší Československo, se dala do pohybu. Začínala středa 15. března 1939. Patnáct minut po jedné hodině byli prezident Hácha a ministr Chvalkovský uvedeni do sálu ozářeného oslepujícím...\nBěda tomu, kdo vyčnívá z řady Zůstat poslušně v zákrytu, zbytečně na sebe neupozorňovat, skrývat, co si ve skutečnosti myslím. Pokud tak neučiním, může po čase vzestupu přijít pád, neboť „pouze moudrý a vznešený vítěz se dokáže v okamžicích, kdy získá moc, obejít bez pomsty“. Právě o tom...\nKnižní novinka literatury faktu z nymburské historie\nKnižní novinka literatury faktu z nymburské historie Po úspěšné knize „Pamětní desky, památníky a nápisy v Nymburce“ (v květnu 2015 byla na mezinárodním veletrhu Svět knihy oceněna čestným uznáním v Ceně Miroslava Ivanova za literaturu faktu) autorské trojice Jiří Černý, Pavel...\nPřípad Formis Dva zabijáci a krásná žena. Záhadná smrt. Osudové setkání. V bouřlivém kontextu doby vykloubené z normálu a řady dalších neméně složitých případů se „dalo do pohybu drama podivného, nesourodého dvojspřeží lidí“, z nichž jeden přežije a až do smrti bude mluvit a mluvit, zatímco...\nNávrat Elišky Přemyslovny tak zní název divadelní hry, kterou v roce 2010 Jan Řehounek napsal pro nymburské divadelníky. Ti ji v parku pod nymburskými hradbami zahráli u příležitosti sedmistého výročí pobytu Elišky Přemyslovny v Nymburce před několika sty...\n„Minulosti se dívám zpříma do očí…“ „Celý vojenský život jsem se snažil pracovat čestně a poctivě a po dobu služby být apolitický. Nikdy jsem se nesnížil k tomu, abych ke svému růstu na funkcích využíval nějakou známost nebo podporu jakékoliv politické strany. A...\nNejen o vině a usmíření\nNejen o vině a usmíření Zločin a trest. Vina a odpuštění. Příčina a následek. Slova, která mne vytrvale pronásledovala při čtení knížky Jiřího Poláka, nazvané Směli jsme zůstat. Sledoval jí „kritickou sebereflexi české strany tam, kde vůči Němcům přetrvává zaujatost,...\nS Bohem a fašisty Vatikán ve spolku s Mussolinim, Francem, Hitlerem a Pavelićem „Bylo starým, ctihodným zvykem svaté matičky církve, použít ďábla ve službách Boha!“ Tato slova Uptona Sinclaira jsou mottem obsáhlé publikace dr. phil. Karlheinze Deschnera. Byl jedním z mála...\nVyšlo Přísně tajné! Prohra nebo vítězství? Jak pro koho a jak kdy! „Postavení Jana Husa v Kostnici se neustále zhoršovalo, když se na koncilu znovu projednávalo kacířství Jana Wycliffa (Viklefa)… Již nebyl v pozici obhájce svého učení, ale stával se usvědčovaným a posléze...\nVyšlo nové "Přísně tajné"\nVyšlo Přísně tajné! Stopy v dějinách „Byl to skutečně starošpanělský loupežník a budižkničemu, neschopný válečník a stratég, o jehož schopnostech pochyboval i Valdštejn nebo zbožný barokní vlastenec českého království?“ ptejme se spolu s Radkem Fukalou, který se v příspěvku...


Caterina Murino se narodila 15. září 1977, v Cagliari na Sardinii v Itálii. V roce 1996 dosáhla čtvrtého místa v soutěži Miss Itálie. Poté se přestěhovala do Milána, kde začala pracovat jako modelka. Byla oblíbená v reklamním průmyslu, stala se především tváří Mastercard, Mercedes Benz a Nescafe.\nZlom přišel až po ročním studiu na italské filmové škole Scuola di Cinema, kterou navštěvovala od roku 1999-2000. V roce 2002 začala její filmová a televizní kariéra. Objevila se v několika italských, německých a francouzských počinech. Její první větší role přišla až v roce 2004, když si spolu s Jeanem Reno zahrála ve francouzské komedii L' ENQUĘTE CORSE (2004).\nJejí největší dosavadní úspěch je díky ztvárnění Solange, jedné z Bond girl po poku Daniela Craiga ve filmu CASINO ROYALE (2006). Caterina Murino mluví italsky, francouzsky a anglicky. Je to všestranná herečka, dobrá sportovkyně a tanečnice. Miluje zpěv, tango, flamenco, orientální tance a jízdu na koni.\nPetr "Dromedár" Vais\nLa Vengeance d'Orion (E09)\nLes Troyennes (E08)\nLa Paix et les jeux (E07)\nThe Gypsy Queens - L'Italiano (hudební videoklip)


Český korupční systém, hlavní město Praha – Nová republika\n14. 12. 2014 e- republika\nNic tak pěkně neilustruje zmatenou situaci v celostátní politice jako současné dění na radnici Prahy 10. Republikový sněm ODS zrušil oblastní sdružení ODS Prahy 10 a k podobnému kroku se možná schyluje i u Strany zelených. Abychom se v tom trochu vyznali, musíme se vrátit do minulosti a představit si ve zkratce hlavní aktéry. Viz náš předešlý článekBabiš a madam kmotrová z komunistické rozvědky, popř. uvedené další zdroje.\nCo kdysi začala ODS za Gandaloviče na Ústecku v severních Čechách, to má nyní skvělou budoucnost, tedy tzv. “velrybaření”. Již více než 10 let vede radnici Prahy 10 pan Tomáš Hrdlička. Představovat jej blíže nebudeme, vydalo by to na celou knihu. Jenom zrekapitulujeme, že býval označován za „kmotra“ či „kmotříčka“ pražské i celostátní politiky. Jako takového jej v jednoznačně pejorativním smyslu vícekrát označil i současný ministr financí a předseda hnutí ANO Andrej Babiš. A o koho se Tomáš Hrdlička opíral?\nShrňme si to. Hrdličkovu radnici podporovali a podporují: Strana zelených, KSČM, ODS, ČSSD, hnutí ANO 2011 a Hrdličkův souputník, bývalý starosta Bohumil Zoufalík se svými „Nezávislými…“. No není to švanda, milí voliči? Ať jste volil Petra nebo Pavla, ve skutečnosti jste volili Tomáše. To koukáte, co? Útěchou vám může být, že jste nezvolili žádného nýmanda, nýbrž spojence Václava Klause, jak říká jedna z mnoha indicií. (více zde)\nNa této adrese rovněž sídlí firma RSJ a.s. podnikatele Karla Janečka, což jistě není podobnost náhodná. Jeho Nadační fond proti korupci spolu s dalšími desítkami různých sdružení, nadací a fondů vytváří „legální“ mocenskou páku pro sponzory. Taková “legální” korupce vypadá třeba takto. Ano, jde o známého propagátora ochrany střední Evropy americkým radarem a výletníka na Marshallovy ostrovy, více zde.\nA to je právě ono. V tom má pravdu. Ať si vybereme kterékoliv svinstvo, stále to bude svinstvem. Rozdíl je však v tom, že prezidenta “komunistického” Československa by nenapadlo mučení obhajovat jako “jedinečný nástroj tajné služby”, jako to činil prezident USA. Náš Gottwald, Novotný, Husák či Svoboda, ti všichni tedy stáli tam, kde dnes stojí oficiální mučitel George W. Bush. Stejně tak tehdejší novináři veřejně nepodporovali mučení na rozdíl od takového Teodora Marjanoviče v Mladé frontě DNES, která je, jak se můžeme dozvědět z jejich stránek “největším seriózním deníkem v České republice”. Kam jsme se to dostali, opravdu. Opak najdete v našem článku Lehkonohý Obama: O mučení bez mučení.\nNaši synové pomašírují zabíjet na Ukrajinu či kam je čert pro své zájmy pošle, někteří se vrátí jako mrzáci s metálem, jiní v rakvi. Naši mocí zkorumpovaní novináři, kteří ve své pokleslosti dávno hravě překonali novináře normalizační, budou dál meditovat o prospěšnosti mučení prováděné CIA a budou tak mentálně vracet Čechy o staletí zpět. Naši intelektuálové Halík, Pehe a další budou tváří v tvář přiznanému oficiálnímu mučení zprávou senátu USA dál mlčet jako hroby. Jen tak totiž mohou doufat v různé ceny, cukrátka, medaile a odměny. Takto zkorumpováni pak budou řečnit o kmotrech a korupci – a Tibetu. Ano, tak bídně na tom jsme. Jaderný hřib je v důsledku takové politiky blíž, než si myslíme. Jsme součástí koalice, jejíž hlavní člen ústy svého prezidenta obhajoval mučení. Zpráva ZDE. Tento prezident není ve vězení a naše vzdělance to jak se zdá nijak nepohoršuje. Nedochází jim, že tato fakta nás naprosto vylučují z debaty o lidských právech. Nadále nemáme sebemenší právo kohokoliv poučovat, jak by se měl chovat. Od Ruska přes Čínu až po Irán.\nEvropská unie volby ekonomika manipulace a lži NATO energetická krize demokracie Ukrajina fašizmus 5. kolona USA příprava války Rusko válka EU náš svět cenzura zdražování energetika média


Zátopek, Poslední aristokratka i pokračování Marie Terezie. Rok 2019 bude ve Zlínském kraji filmový – Novinky.cz\nPočet zhlédnutí: 297 Článek od uživatele Magdaléna Hladká\nZlínský kraj se vrací na mapu filmového průmyslu. Že to s návratem myslí vážně, dokazuje řada filmových projektů, které letos míří právě na Zlínsko. Některé štáby zde získaly finanční podporu, jiné přijedou za lokacemi. Obyvatelé regionu se tak mohou těšit na filmové hvězdy i příležitost k zapojení.\nRakouská herečka Marie-Luise Stockinger (vpravo) při loňském natáčení ‚Marie Terezie‘ v kroměřížském zámku.\nFOTO: Česká televize, Vrábelová\nstředa 30. ledna 2019, 16:05\nFilmovou sezónu ve Zlínském kraji symbolicky zahájí štáb filmu Poslední aristokratka režiséra Jiřího Vejdělka. Ten se bude v polovině února pohybovat na zámku v Buchlovicích a v březnu i v Leteckém muzeu v Kunovicích. Na place se objeví například Hynek Čermák, Táňa Vilhelmová, Martin Pechlát nebo Vojta Kotek.\nPrávě ten se má do regionu o pár týdnů později vrátit se štábem, který bude v Kroměříži točit pokračování divácky úspěšné minisérie Marie Terezie. Vzniknout mají další dva díly.\nHistorickému tématu se plánuje věnovat i další z projektů realizovaných z části ve Zlíně – film Davida Ondříčka Zátopek. První klapka by mohla padnout na přelomu dubna a května. Místní se ale můžou do příprav zapojit už v březnu, kdy se uskuteční výkup dobového oblečení.\n„Kromě oděvů máme zájem o doplňky a látky od 40. až po 60. léta 20. století. Uvítáme i sportovní oděvy, klubové dresy a fotografie ze závodů,“ uvedla Kateřina Štefková, kostýmní výtvarnice filmu Zátopek. Výkup proběhne v pátek 8. března (15–18 h) a v sobotu 9. března (10–18 h) v prostorech zlínského zámku.\nNa sportovní tematiku naváže Smečka – další z celovečerních snímků, tentokrát ovšem z prostředí hokeje. Projekt získal finanční podporu z dotačního programu Zlínského kraje, byl podpořen Státním fondem kinematografie, Lotyšským filmovým centrem a programem Creative Europe – MEDIA, kde se v dané výzvě stal nejlépe hodnoceným projektem. Podařilo se mu také probojovat mezi 29 projektů prezentovaných na koprodukčním trhu Asian Project Market v jihokorejském Busanu, nejprestižnějším asijském filmovém festivalu. Uspěl tak v konkurenci dalších 400 filmů z celého světa.\nKe snímkům, které v regionu letos za podpory Zlínského kraje vzniknou, se dále řadí rodinné drama Erhart a pohádka Největší dar. Jejich tvůrci mají za sebou obhlídky lokací i řadu příprav. Jednou z podmínek získání dotace je ukončení projektu do konce roku 2019. Natáčení by tak měla podle zástupců filmové kanceláře ZLÍN FILM OFFICE proběhnout v blízkém období.\nPrávě prostřednictvím kanceláře se mohou o poptávkách filmařů a příležitostech k zapojení dovídat místní obyvatelé. Aktuálně běží například nábor komparzistů do filmu Poslední aristokratka. Komparzisté budou zapotřebí i ve filmu Zátopek. Zájemcům stačí sledovat web kanceláře či facebookový profil s názvem ZLÍN FILM, kde jsou poptávky filmařů průběžně zveřejňovány. Kancelář samotná ovšem castingy nepořádá, není agentura. Její role je zprostředkovat informace od filmařů obyvatelům regionu a obráceně.\nLze očekávat, že prostor pro spolupráci s filmaři se bude lidem ve Zlínském kraji i nadále rozšiřovat. O natáčení v regionu totiž stojí další štáby, jejichž projekty jsou nyní ve fázi příprav. S producenty těchto snímků filmová kancelář aktuálně konzultuje možnosti finanční podpory, technického zázemí, vhodná místa k natáčení a další praktické záležitosti. Zda si filmaři Zlínsko k natáčení ve výsledku vyberou, to už záleží na nich. Snahou kanceláře ale samozřejmě je přivést do kraje štábů co nejvíc.


Prodej rodinného domu Brno | Realitní kancelář REALITY MUZEJKA Brno\nNacházíte se: Úvod » Prodej rodinného domu Brno\nProdej rodinného domu Brno, Ev.č.: 000788\nLokalita Valchařská, Brno - Husovice\nG (97 kWh/m2 za rok)\nExkluzivně Vám nabízíme ke koupi rodinný dům na rozhraní Husovic a Maloměřic.\nJedná se o řadový, jednopodlažní, částečně podsklepený dům o dispozici 3+1. Dispozice nabízí několik variant rozšíření obytného prostoru formou půdní vestavby nebo přístavby dalšího patra do dvorní části. V ceně jsou zahrnuty i studie půdní vestavby. Dům lze také přestavět na rodinný dům s více bytovými jednotkami a využít jako investici. Celková plocha pozemku 145 m2, zastavěná plocha domu je 79 m2, za domem vydlážděný dvůr nabízející příjemné posezení. Dům prošel v roce 2015 rekonstrukcí: v domě je nová koupelna, kuchyně, plastová okna a vstupní dveře, kompletní nové rozvody topení a částečně také nové rozvody vody a elektřiny v mědi, nový plynový kotel, v přední části domu jsou nové podlahy, byly rekonstruovány přípojky inženýrských sítí. Dům je napojen na veškeré inženýrské sítě ( elektřina, voda, plyn, kanalizace).\nPDF Prodej rodinného domu Brno\nZasílám zajímavou nabídku nemovitosti "Prodej rodinného domu Brno, 4 000 000 Kč + provize, cena bez daně z nabytí"\nMám dotaz k nemovitosti "Prodej rodinného domu Brno, 4 000 000 Kč"


Roztomilá textilní hračka po zatažení za šňůrku jemně vibruje a chrastí. Rozměr: 20 cm Vnější tkanina: 100% bio bavlna. Vhodné pro děti od 3 měsíců. Certifikované bio materiály, ze kterých jsou vyráběny výrobky značky Kikadu, pocházejí z výrobního závodu v Indii. Pří.. Více >>\nNUBY Kousátko silikonové se štětinkami modré 0m


Postal 4 - HW požadavky – Gamebro.cz\nPostal 4 vyšel zcela nečekaně a vývojářské studio Running With Scissors si může gratulovat ke skvělému startu. Politicky naprosto nekorektní akce si totiž okamžitě získala pozornost hráčů, a to i v předběžném přístupu. Na Steamu ji hodnotí velmi kladně – průměrné hodnocení z více než tisícovky recenzí se zastavilo na 90 %.\nTip na článek: Vychází brutální Postal 4. Trailer sledujte jen na vlastní nebezpečí\nNutno dodat, že kvůli grafice hráči Postal 4: No Regerts pravděpodobně nehltají. Přestože hra běží na Unreal enginu 4, kdovíjak detailní není. Zato však umožňuje provádět neskutečné kousky a navíc běží i na poměrně zastaralém hardware.\nMinimální HW požadavky Postal 4\nProcesor: dvoujádrový s frekvencí 2,5 GHz\nGrafická karta: kompatibilní s DirectX 10 a 1 GB VRAM\nOperační systém: Windows Vista, 7, 8 a 10 (64-bit)\nDoporučené HW požadavky autoři Postalu 4 zatím neuvedli. Pravděpodobně však budou někde na úrovni současné průměrné HW sestavy.\nPostal 4: No Regrets - screenshoty\n[Celkem hlasu: 5 Prumer: 3.4]\nTags: HW požadavky, Postal 4: No Regerts\nPředchozí článek Payday 3 vyjde až za dlouho. Příští rok se dočkáme mobilního spin-offu\nDalší článek Fantastické detektivní RPG Disco Elysium vyšlo nečekaně. A je z něj rovnou hit


Krajský přebor škol v orientačním běhu - 15. 5. 2019 Rumburk | Vyšší odborná škola a Střední průmyslová škola strojní, stavební a dopravní, Děčín\nKrajský přebor škol v orientačním běhu - 15. 5. 2019 Rumburk\nNapsal uživatel jvlckova dne St, 15/05/2019 - 20:16 .\nOsm hrdinů, co se nezalekli ani výrazné přesily trénovaných orientačních běžců, kteří se sjeli z Ústeckého a Libereckého kraje pod vrchol rumburského Dýmníku, ale ani předpovědi opravdu ošklivého počasí slibující již několik dní na 15.5. 2019 souvislý déšť a velmi nízké teploty.\nStředeční počasí předpověď nejen naplnilo, ale i předčilo. Kromě deště, také sněžilo a mlha byla tak hustá, že chvílemi nebylo vidět na víc než 10 metrů. Přesto všechno s velkým odhodláním s mapou a buzolou vyběhli Jakub Ledvinka, Jakub Lörinc, Petr Horník, Jaroslav Stich, Robert Hájek, Nikola Medalová, Kateřina Dlouhá a Magdaléna Ramešová do mokrého, temného a studeného lesa. A nejen, že vyběhli, oni též absolvovali orientačně velmi náročnou trať a vrátili se do cíle. Dívky měly vzdušnou vzdálenost 2,5 km, naběhaly však něco okolo 5 km. Chlapci svou 3,5 km trať (měřeno vzduchem) též pod 5 km nedostali. Zrádné byly četné cizí kontroly, které se snad schválně pletly všem do cesty a sváděly běžce k oražení. Jen těžko jim šlo odolat a proběhnout svou trať čistě. To se však podařilo hned čtyřem našim závodníkům, kteří tak pro družstvo získali cenné body.\nJakubové se shodli: „Postupně jsme vybíhali a získávali cenné zkušenosti z trati. Dnes jsme obsadili třetí místo v kraji s tím jsme spokojeni, ale získané zkušenosti využijeme pro zlepšení časů v dalších závodech, na které se už těšíme. Vlastními chybami se orientační závodník učí nejvíc, ony z nich dost bolí nohy.“ Jára k tomu dodává: „Běželo a orientovalo se mi skvěle, proto jsem prozkoumal i nezmapovanou část rumburského Dymníku.“ Na trati statečně bojoval se záludnostmi terénu úctyhodných 144 minut.\nVšem závodníků za skvělou reprezentaci školy, bojovného ducha a sportovní výkony děkujeme a přejeme mnoho dalších bez problémů správně oražených kontrol (nejen v orientačním běhu).


Datum akce: 15.12.2019 - 15.12.2019\nOzdobili jsme si stromeček, připravili sváteční stůl, na "vánoční večeři", kterou jsme pak s chutí medvědí snědli.A co jsme si to na talíř dali? Brambory a kuřízek přeci. Ještě před tím než bylo jídlo snědeno, nám Bobina udělala medové štěstíčko na čelíčko. Prý abys se nám u medvíďat dařilo a líbilo. Rozkrojili jsme jablíčko,a hvězdička byla krásná a povedená, doufáme že i naše medvědí počínání bude vypadat stejně jako hvězdička z jablíčka v nadcházejícím roce 2020.\nAby nám slehlo, vypravili jsme se dát něco na zub zvířátkům k dubu, mrkvičky, jablíčka, kaštany určitě potěší jejich jazýčky.\nVrátili jsme se do klubovny a tam pod stromečkem čekalo překvapení dárečky, ale než si je medvídci rozbalili zapěli koledu. A co medvíďátka dostala? Notýsek a pastelky, které prý mají nosit na schůzky, asi Ježíšek viděl, že tak nečiní.\nNo a na konec přišli rodiče a my jim zahráli plyšové divadélko o zvířátkách, kterým velký medvěd rozbil domeček. Ač jsme řádnou zkoušku měli jen jednou, zvládli jsme to s velkou grácii. Děkujeme rodičům, že dorazili, Pirátovi a Áťe za pomoc při celém medvědím vánočním odpoledni a hlavně při premiéře divadélka.\nVaše zlaté prase.


"Děkujeme, Disney!" aneb O vykoupení Star Wars prequelů | Kinobox.cz\n"Děkujeme, Disney!" aneb O vykoupení Star Wars prequelů\nOd premiéry Posledního z Jediů to začalo jít s novodobou trilogií Star Wars prudce z kopce. Mnoho fanoušků je totiž nespokojených se směrem, kterým se nové filmy vydaly, přičemž mnohokrát i můžeme slyšet, že Disney s nimi zcela zničil odkaz předchozích snímků. Divácký neúspěch trilogie však zároveň pomohl předchozí trilogii, do které si fanoušci v minulosti rádi kopli.\nŘeč je samozřejmě o prequelové trilogii, která sledovala postupný sestup mladého Anakina Skywalkera do područí temné strany Síly. Ta byla totiž v minulosti často terčem posměchu a nenávisti, mnoho fanoušků jí vyčítalo příšerný scénář, uspěchanost, otravné postavy a celkově vizuální nepodmanivost. Ovšem je potřeba říci, že prequelová trilogie byla značně neoblíbená především v zahraničí. U nás v České republice je přijímána mnohem vřeleji, pravděpodobně to má co dělat s tím, že celá série Star Wars se k nám dostala mnohem později, než třeba v západních zemích, tudíž než se z toho u nás stala kultovní záležitost, prequely už byly na cestě.\nStar Wars: Epizoda III - Pomsta Sithů | Foto: Twentieth Century Fox Film Corporation, Lucasfilm Ltd.\nFanouškovská nelibost si však v průběhu času našla nový cíl. První díl novodobé trilogie Síla se probouzí (2015) sklidil ještě relativně pozitivní ohlasy, ale od vydání rozporuplného filmu Poslední z Jediů (2017) se nad plánovanou trilogií začala stahovat mračna. A po premiéře nejnovějšího snímku, tedy Vzestup Skywalkera (2019), mělo mnoho fanoušků jasno, že Disney se Star Wars zcela selhal. Následně lze tak všude možně na internetu najít různé články a videa, ve kterých rozhořčení fanoušci nejen kritizují novou trilogii, ale nově začali vychvalovat tu prequelovou. Začali ji dávat Disneymu za příklad a poukazovat na mnoho jejích kladných aspektů, které tvůrci nových dílů selhali napodobit. Fanoušci zejména poukazují na příběhovou konzistenci, každý díl nějakým způsobem posunul hlavní příběh určitým logickým dál. V rámci toho vyčítají novodobé trilogii, že každý díl působí tak nějak samostatně, přičemž se o sebe navzájem příliš neopírají.\nI když tento obrat pochopitelně neplatí pro všechny fanoušky, i tak mohou prequely Disneymu poděkovat, že je pro mnoho lidí zbavil nálepky "nejhorší Star Wars".\nUvidíme, jak dlouho to vydrží.\nJan Stehlík jr.\nDiskuse 3 obrázky v galerii\nStar Wars: Epizoda III - Pomsta Sithů , Star Wars: Poslední z Jediů , Star Wars: Síla se probouzí , Star Wars: Vzestup Skywalkera\nPředstavitel Obi-Wana vzpomíná na prequelovou trilogii Star Wars\nHerec Ewan McGregor má za sebou už mnoho ikonických rolí. Jedna z nich je i mladší verze Obi-Wana Kenobiho, udatného rytíře Jediského řádu, který patří...\nStar Wars: Poslední z Jediů – scéna, kvůli které režisér J. J. Abrams vyprskl smíchy\nRežisér J. J. Abrams měl na starosti nejen poslední díl nové trilogie Star Wars, ale i ten první. Ovšem mezi nimi je epizoda VIII, kterou měl pod taktovkou...\nStar Wars: Hodnoceno od nejlepšího filmu po nejhorší\nDnes večer si v televizi můžete připomenut kultovní sci-fi Star Wars: Epizoda IV - Nová naděje z roku 1977. Držitel 6 Oscarů spustil nebývalý fenomén...\nVideo: Zrušený Star Wars seriál George Lucase by nabídl poetiku Blade Runnera\nTeprve až v loňském roce se fanoušci Star Wars dočkali prvního oficiálního hraného seriálu z jejich milovaného universa. Přitom již v roce 2005 jeden...\nStar Wars: Vzestup Skywalkera - všechna camea, kterých jste si nejspíš v kině nevšimli\nTrvalo to čtyřicet let, ale sága Skywalkerů je definitivně u konce. Kdo všechno u toho v nejnovějším díle byl, aniž bychom si to v kině plně uvědomili?\nStar Wars: Nejlepší souboj se světelnými meči nejspíš nikdy neuvidíte\nPokud si myslíte, že už jste všechno co se týče Star Wars viděli a že všechny souboje se světelnými meči máte projeté zepředu dozadu a zpět několikrát a že...\nStar Wars: Vzestup Skywalkera - do kina pouze na vlastní nebezpečí\nV Americe je možné všechno. Když už jsou lidé schopni zažalovat výrobce mikrovlné trouby za to, že na ní nebylo varování, že neslouží k sušení koček, což...\nStar Wars: Vzestup Skywalkera bude kratší, než se plánovalo\nPremiéra Star Wars: Vzestup Skywalkera je za dveřmi a režisér snímku J. J. Abrams nyní prozradil, kolik času v kině diváci stráví. Asi nikoho příliš...\nStar Wars: Vzestup Skywalkera - Návrat Palpatina původně vůbec nebyl v plánu\nJeště předtím než se režisérských otěží chopil J. J. Abrams, původně měl poslední díl nové trilogie Star Wars natočit Colin Trevorrow. Ten však neměl žádný...\nStar Wars: Poslední z Jediů - režisér promluvil o nenávistných fanoušcích\nPokud jste fanoušky Star Wars, určitě vám neuniklo, že snímek Poslední z Jediů vyvolal poněkud rozporuplné reakce. Někteří ten film vyloženě velebí, druzí...\nStar Wars: Vzestup Skywalkera - Oficiální trailer\nStar Wars: Poslední z Jediů: Trailer #2\nStar Wars: Poslední z Jediů: Z natáčení\nStar Wars - přehled scén, kterými Síla se probouzí "kopíruje" Novou naději\nOcenili byste čtvrtý díl Návratu do budoucnosti?\nFilmové recenze, novinky v kinech 2020, filmová databáze, české filmy, trailery, upoutávky a jiná videa, filmové hlášky – Kinobox.cz


6. 5. (20:00 hod) – Začínám: Myšlenka třetí, jak investovat? | WS Academy\n6. 5. (20:00 hod) – Začínám: Myšlenka třetí, jak investovat?\nVelice dobrá myšlenka. Nejlepší je investovat tak, abych si z investování vytvořil zábavu. Nikoho samozřejmě nebaví na trhu pálit peníze, proto je dobré si už na začátku vytvořit takové návyky, aby se z investování opravdu stala zábava, výnosná zábava nebo nejlépe velmi výnosná zábava.\nK vytvoření oněch návyků bude opět potřeba něco času. Proto je dobré se na investičním začátku nehnat nějak za přehnaně velkými zisky, nenapínat investiční účet více než je zdrávo a nemít přehnaná očekávání.\nNa investičním startu je dobré našlapovat po špičkách, opatrně o sobě zjistit, jak se budu chovat ve chvíli, kdy vidím, že se hodnota mé investice hýbe (oběma směry).\nNa začátku si myslím, že je důležité se naučit pracovat se svými emocemi a celkově sám se sebou.\nHlavně se na trhu nechovat, jako slon v porcelánu. 😊


Aqua Palace - hypermarket vodních atrakcí | Sportovní a wellnes | Stavby a budovy | Architektura | www.asb-portal.cz\nSportovní a wellnes\nAqua Palace - hypermarket vodních atrakcí\nAqua Palace v Čestlicích je v současnosti největší komplex v republice, který využívá vodní živel. Přinejmenším co do počtu tobogánů, skluzavek, bazénů a saun. Jde především o technickou stavbu, od suterénu po střechu nadupanou atrakcemi, technologiemi a službami. Kapacita akvaparku je 3 500 návštěvníků denně.\nNa parcele v komerčním areálu Průhonice-Čestlice se nejprve rozhodl realizovat akvapark ruský investor. Kvůli nedostatku financí ale stavbu v pokročilé fázi rozestavěnosti opustil. Stavební práce se zastavily do roku 2006, kdy areál odkoupila finanční skupina SPGroup a investovala do dokončení akvaparku, stavby hotelu a dvou parkovacích domů. Celkem jde o investici více než 4,5 miliardy korun. Do projektu vstoupila ještě společnost GMF, která provozuje přes dvacet podobných areálů v Německu, a navrhla další změny.\nStavba byla po letech chátrání na mnoha místech narušena. Nedokončeny zůstaly střechy, světlíky, na mnoha místech zdegradovala odkrytá hydroizolace vůči terénu. Napravovat se musely nekvalitně odvedené betonářské práce – například špatně vyspádované dno bazénu vlnobití.\nK tomu se připojily změny v projektu a legislativě – zejména přidání podlaží ve vstupním objektu a přesuny atrakcí. Do složité realizace se poté formou zakázek zapojilo přes sto projektantů a mnoho stavebních firem, hlavní zodpovědnost nesl Metroprojekt.\nPrvní výraznou změnou projektu bylo přidání druhého nadzemního podlaží v budově vstupní haly, kde je umístěna posilovna a relaxační Spa Centrum, určené pro masáže a kosmetické procedury. Hala o docela zajímavém lichoběžníkovém půdorysu je tak uvnitř naprosto asymetricky rozdělena – na pravé straně posilovnou, na druhé relaxačním centrem. Stavba vůbec na první pohled působí zajímavě právě jen díky půdorysu.\nDalší podstatnou změnou projektu bylo zrušení bazénu pro surfaře – nový investor ho považoval za ztrátovou atrakci. Využilo by ho příliš málo návštěvníků, a přitom by byl energeticky hodně náročný. Proto se rozhodl ho přebudovat na klasický bazén pro kondiční plavání. Bylo nutné odstranit dosavadní konstrukce a vybetonovat nové svažující se dno. Betonářských prací proběhlo bezpočet, spotřeba betonu kvůli změnám projektu šla do desítek tisíc kubíků.\nKondiční plavecký bazén pak odstartoval další změny. Investor se rozhodl, že tuto část akvaparku promění v klidovou zónu, Palác relaxace. Tomu ale nevyhovovala už osazená atrakce spacebowl, která láká převážně zákazníky chtivé vyšší hladiny adrenalinu, hlavně mládež. Spacebowl tedy bylo nutné přestěhovat do Paláce dobrodružství. Následně přibylo několik dalších toboganů a skluzavek. Vzhledem k tomu, že stavba byla zastřešena a nebyl možný přesun jeřáby, stěhovaly se atrakce bočními otvory a na místo je dopravovaly lidské síly pomocí soustavy lan a kladek.\nStřechy tří paláců, v nichž jsou vodní atrakce, jsou ze světle béžových lepených dřevěných vazníků. Díky propočtům docenta Milana Vaška ze stavební fakulty ČVUT v Praze se ukázalo, že tyto vazníky nejsou dimenzovány na dané zatížení, ačkoli byly projektovány jako nosné. Navíc se mezitím zpřísnily normy na nosnost střech u veřejných budov (příčinou byly propady střech supermarketů pod náporem sněhu). Proto musela být střešní konstrukce dodatečně zpevněna. Se všemi potížemi se zhotovitelé stavby vypořádali v relativně krátkém čase – za necelý rok.\nHygiena a recyklace\nPod základovou deskou Aqua Palace Čestlice je vedena drenáž, základy se totiž nacházejí 2,5 metru pod úrovní spodní vody. Ze stejného důvodu se také musí přečerpávat odpadní voda z areálu, aby se dostala do veřejné kanalizace. Nutnost přečerpávání vody zvyšuje celkovou spotřebu energie v areálu, ale vzhledem k enormní spotřebě energie na ohřev vody a její čištění, na vytápění a vzduchotechniku je tato položka relativně zanedbatelná.\nKomplex zavedl i ekologicky (zároveň ekonomicky) orientovaná opatření. V rámci úspory spotřeby vody je v Aqua Palace zavedena částečná recyklace vody z bazénů a sprch na splachování. Všechna tato voda se však nevyužije.\nBazény mají v suterénu devět jímek, které se využívají k nutné výměně vody. Odpadní voda prochází pískovými filtry a poté se dále čistí ve vlastní čistírně odpadních vod. Voda je nejen chlorovaná oxidy chloru, ale neustále je monitorováno její pH; na neutrální hodnotě se udržuje pomocí přídavku louhu nebo kyseliny sírové (množství v řádu mg/m3). Kvůli obavám z nebezpečných chorob zajistil provozovatel také ozonizaci vody – probublávání ozónem umožňuje ochranu návštěvníků před viry legionely.\nCelý komplex je také kromě elektrického vedení protkán sítí potrubí s čisticím prostředkem, přičemž vyústění s hadicemi jsou rozmístěna po celém areálu – technologická vymoženost pro co nejvyšší hygienický standard.\nAkvapark má spotřebu energie 1,2 MW, což odpovídá průměrné roční spotřebě asi 350 domácností. Spotřebu energie zajišťují dvě kogenerační jednotky o výkonu 400 kW, rekuperační systém, dále jednotka na zemní plyn o výkonu 380 kW. Areál má i záložní naftový generátor. Vnitřní prostory paláců jsou vysušovány odvlhčovači, což je technologická novinka využívající zkušenosti z Německa. Pocit tepelné pohody návštěvníků nesmí narušovat vlhké dusno, které vzniká při odpařování vody.\nVůně lesa mezi plechy\nZ estetického hlediska je zajímavé mozaikové obložení bazénů, saun a relaxačního centra. Přírodní kvarcit na podlaze v prostoru kolem bazénů také působí hřejivě a příjemně. Kompaktní a designově střídmé jsou interiéry relaxačního centra s dřevěnými podlahami, tapetami z bambusu a funkčním prostorovým řešením. Všechny místnosti jsou bez oken, relaxační centrum se nachází částečně pod střechou vstupní haly z šedého titanzinku. Druhá část se nachází ve středním traktu s půdorysem ve tvaru Y.\nPřirozené světlo sem přinášejí tubusy světlovodů, což při intimních procedurách nevadí. Podobně jako u saun, kde je příliš světla spíše na obtíž. Saunovému centru vévodí bazén římské lázně, obložený modrou mozaikou různých odstínů. Místnost bohužel působí velice prázdně a neútulně – i přes dekorativní tkaniny. Sauny od 60 do 110 °C s vonnými esencemi a lávovými kameny si zachovávají komorní atmosféru, i samotní návštěvníci jim dávají přednost před pobytem v otevřených prostorech.\nNaopak přeplněný je Palác dobrodružství, kam bylo v souladu s požadavky investora nutné přidávat další atrakce. Každý tobogan má jinou barvu nebo je polepený reklamou, takže hala hýří všemi možnými barvami. K atrakcím nevede jedno, ale hned několik přístupových schodišť; palácem navíc protéká kanál z exteriéru.\nPalác vlnobití, klidnější prostřední hala, je prostorově o něco lépe vyřešen, zato je přehuštěn umělými palmami. Dřevěný model pirátské lodi jako herního prvku pro děti docela odpovídá hravému duchu světa dětí a neruší.\nNepatřičně ovšem působí umělé skály na vnějších stěnách Korálového bazénu se slanou vodou či jako dekorace na venkovní zdi. Kýčovitý dojem završují billboardy zasazené na opěrnou venkovní zeď, křiklavě oranžové slunečníky a v interiérech všudypřítomné obří květináče s umělými rostlinami. Je úplně zbytečné navozovat v tomto prostoru dojem přírody – nemá totiž na co navazovat, protože v okolí stejně žádná příroda není. Nevelký pozemek, do něhož je vsazen klikatící se kanál divoké řeky, pomalá řeka a několik dalších propojených bazénů, se přírodou při nejlepší vůli nazvat nedá. Zajímavější by nakonec bylo přísně technicistní až industriální pojetí celé stavby, ale k němu realizace směřuje pouze v prostoru posilovny.\nSkutečně přírodní je sauna nazvaná srubová baňa. Jde o nevelkou tradiční stavbu o kruhovém půdorysu, sestavenou z kulatin podle ruského vzoru. Použité dřevo jsou vybrané a 150 let sušené kmeny z finských lesů. Jako služba nejspíš funguje perfektně, dřevo při teplotě 110 °C opravdu intenzivně voní lesem. Bez kontextu skutečného lesa, v sevřeném prostoru mezi hotelem a akvaparkem a v sousedství pozinkovaného plechu, však baňa působí neústrojně.\nZ celé realizace výrazně čiší snaha ekonomicky co nejvíce využít parcelu, aby se vložené investice vrátily. Na realizaci se podílelo mnoho lidí, přičemž každý sledoval trochu jiný cíl. Neznamená to, že klienti budou z Aqua Palace Čestlice odjíždět nespokojeni. Služby jsou na špičkové úrovni, následují nejnovější trendy. Pro víkendové návštěvníky hypermarketových zón je jistě více než vyhovující.\nFoto: archiv Metroprojektu, Dano Veselský\nokolí bazénu, stavba bazénu\nIndustriální estetika: konverze bývalé Kotelny v Libčicích nad Vltavou\nVila Ypsilon s vůní oliv


Hloupé Geek triky: Jak si udělat počítač s vámi - Blog\nPřizpůsobte si domovskou obrazovku Android s konečným uživatelským widgetem June - 2020\nZískejte více z Kalendáře Google Přidáním funkcí Labs June - 2020\n50+ přípony souborů, které jsou potenciálně nebezpečné pro systém Windows June - 2020\nHloupé Geek triky: Jak si udělat počítač s vámi\nInteligentní stroje schopné řeči jsou často předmětem futuristických filmů sci-fi, ale můžete přeměnit libovolný počítač na chatu Cathy. Přestože ještě nejsme na pódiu s počítačem, kde mohou s námi komunikovat jako lidé, existuje několik nástrojů a jednoduchých skriptů, které můžeme napsat, aby se k nám každý počítač, který běží Windows, mluvil.\nMalá (vizuální) základní historie\nV roce 1988 se objevila první iterace VBScript nebo (Visual Basic Scripting Edition) a byla stále velmi primitivní verzí toho, co máme dnes. V průběhu let se zvýšila potřeba snadno použitelného a lehkého skriptovacího jazyka pro společnost Microsoft. Z tohoto důvodu společnost pokračovala v práci a nakonec ji zveřejnila v roce 1996.\nJedná se o jednoduchý skript, který používá COM (Component Object Model) k vytváření, čtení, aktualizaci a mazání souborů v operačních systémech Microsoft. Od vydání Windows 98 byl nainstalován s každým počítačem. Je vysoce univerzální vzhledem k tomu, že hostitelské prostředí VBScript může být vloženo do programů pomocí programu Microsoft Script Control. Používá se často s Internetovými informačními službami, Windows Script Host a Internet Explorer.\nAle to stačí technického jabberu. Podívejme se na to a naučte se, jak váš počítač mluvit!\nJednoduché použití VBScripts\nVytvoření základního vizuálního skriptu je velmi snadné a nevyžaduje žádné speciální programy. Ačkoli existují programy, které můžete použít k psaní více vysoce pokročilých skriptů, většina programátorů a lidí, kteří dabble při psaní skriptů používají Microsoft Poznámkový blok.\nZačněte proces otevřením programu Poznámkový blok. Po otevření programu Poznámkový blok stačí zadat následující kód nebo jej jednoduše zkopírovat a vložit do okna poznámkového bloku. Chcete-li změnit to, co váš skript dělá z počítače, řekněte, jednoduše nahradit část, která říká "Geeks zdědí zemi" s tím, co chcete slyšet.\ndim speechobject set speechobject=createobject('sapi.spvoice') speechobject.speak 'The geeks shall inherit the earth'\nPo úspěšném zadání textu, který chcete poslouchat, stiskněte tlačítko "Soubor" a klikněte na možnost "Uložit jako ...".\nNajděte místo, kam chcete obrázek uložit. U tohoto příkladu jej ukládám do prázdné složky v adresáři Stažení. Důležitá věc, kterou musíte udělat, je dát jemu jméno, které končí .vbs. Tím bude počítač informovat o tom, že neukládáte soubor prostého textu; spíše ukládáte VBScript. Tento vzorek pojmenujeme "Geek test.vbs", jak je uvedeno níže.\nNyní můžete pokračovat a zavřít poznámkový blok a přejděte do složky, kde jste uložili VBScript. Všimnete si, že ikona není normální ikona TXT. Je to malý modrý svitek na bílém pozadí. Poklepáním na tuto ikonu spustíte skript pro jedno použití a nasloucháte textu. Gratulujeme, právě jste vytvořili svůj první skript.\nNyní, abyste si to pověsili, zkuste vytvořit další skripty s jakýmkoli textem, který chcete slyšet. Případně můžete kliknout pravým tlačítkem myši na VBScript a zvolit volbu "Otevřít s ..." a potom zvolit poznámku pro úpravu textu ve stejném souboru.\nSkript textu k řeči\nNyní, když víte, jak napsat scénář pro jedno použití a pravděpodobně jste si s ním několikrát hráli, můžete se trochu znudit. To je důvod, proč to uděláme.\nDalší věc, kterou se naučíme, je, jak vytvořit skript, který je o něco pokročilejší než skript pro jedno použití. Tím vytvoříte dialogové okno, do něhož můžete zadávat text a nechat si ji přečíst pomocí počítače.\nZačněte tím, že znovu otevřete svůj zápisník a vložte tento skript nebo jej zkopírujte a vložte do okna poznámkového bloku.\nDim message, sapi message=InputBox('What shall I say, your Geekness?','I speak for you.') Set sapi=CreateObject('sapi.spvoice') sapi.Speak message\nPo zadání kódu soubor jednoduše uložíte jako "Text to Speech.vbs", jak je to uvedeno dříve, abyste dokončili skript. Jakmile je uložen, přejděte na místo, kde se nachází, a dvakrát klikněte na něj. Všimnete si, že okno je nazýváno "já mluvím za vás." A výzva k zadání textu, který má být vokalizován, je "Co mám říkat, vaši mágnost?" Můžete je změnit vždy, abyste řekl co chcete.\nProzatím, vraťme se "Geekové zdědí Zemi" a poté stiskem tlačítka "OK" spustíte skript a slyšíte váš text nahlas.\nPozdravy VBScript Script\nTo je dost zábavné, ale váš počítač s vámi stále velmi nezajímá. Nyní zkusíme jiný jednoduchý skript, který bere v úvahu denní čas, stejně jako vhodnou odpověď pro denní dobu. Tento skript bude číst čas vašeho počítače a na základě toho vás určitě pozdraví.\nZačněte tím, že otevřete poznámkový blok a vložíte tento krátký skript. Část, která má pozdravy dne, můžete nahradit libovolnou frází, kterou chcete slyšet, a nahradit Geekmeister svým vlastním jménem.\nSet Sapi = Wscript.CreateObject('SAPI.SpVoice') dim str if hour(time) < 12 then Sapi.speak 'Good Morning Geekmeister ' else if hour(time) > 12 then if hour(time) > 16 then Sapi.speak 'Good evening Geekmeister ' else Sapi.speak 'Good afternoon Geekmeister ' end if end if end if\nNyní můžete textový dokument uložit jako soubor VBS. Jakmile to uděláte, přejděte do složky, ve které je uložen, a dvakrát klikněte na něj. Na základě doby, kdy se váš počítač zobrazí, bude buď říkat "Dobré ráno, dobré odpoledne nebo dobrý večer Geekmeister."\nScénář říká, že pokud hodiny čte něco před 12, je ráno a všechno po 12 je odpoledne; nicméně má také klauzuli, která říká, že i když je po 12, pokud je čas kolem 16:00 (16:00), stane se večer.\nSkript času VBScript\nPokud byste se chtěli trochu rozvinout a dostat čas, můžete vytvořit nový zápisník a zadat tento skript.\nSkript může vypadat komplikovaně, ale v podstatě říká, co říká a co říci, na základě času, který je zobrazen na počítačích. Vždy můžete nahradit "aktuální čas" každým úvodem po dobu, kterou chcete.\nSet Sapi = Wscript.CreateObject('SAPI.SpVoice') Sapi.speak 'The current time is' if hour(time) > 12 then Sapi.speak hour(time)-12 else if hour(time) = 0 then Sapi.speak '12' else Sapi.speak hour(time) end if end if if minute(time) < 10 then Sapi.speak 'o' if minute(time) < 1 then Sapi.speak 'clock' else Sapi.speak minute(time) end if else Sapi.speak minute(time) end if if hour(time) > 12 then Sapi.speak 'P.M.' else if hour(time) = 0 then if minute(time) = 0 then Sapi.speak 'Midnight' else Sapi.speak 'A.M.' end if else if hour(time) = 12 then if minute(time) = 0 then Sapi.speak 'Noon' else Sapi.speak 'P.M.' end if else Sapi.speak 'A.M.' end if end if end if\nNyní stačí uložit soubor jako VBScript, jako jste učinili v předchozích krocích, a pak přejděte do této složky. Pokud všechno proběhlo dobře, měli byste mít možnost na něj dvakrát kliknout a slyšet počítač, který vám řekne čas.\nNyní, když víte, jak vás počítač pozdravit a povědět vám čas, co je skvělé, kdyby to počítač udělal při zapnutí počítače. Je to opravdu velmi snadné, pokud jen skombinujete dva skripty a vložte je na správné místo.\nZačněte tím, že otevřete Microsoft notepad a zkopírujete tento kód do okna. Je to prostě kopie obou kódů pro vás kombinované. Nezapomeňte, že můžete pozdrav změnit na "Co je to kámo, Dobrý mistr, Pozdravte svou všemohoucí vysokou postavu", nebo něco, co chcete, aby vám váš počítač řekl.\nSet Sapi = Wscript.CreateObject('SAPI.SpVoice') dim str if hour(time) < 12 then Sapi.speak 'Good Morning Geekmeister ' else if hour(time) > 12 then if hour(time) > 16 then Sapi.speak 'Good evening Geekmeister ' else Sapi.speak 'Good afternoon Geekmeister ' end if end if end if Sapi.speak 'The current time is' if hour(time) > 12 then Sapi.speak hour(time)-12 else if hour(time) = 0 then Sapi.speak '12' else Sapi.speak hour(time) end if end if if minute(time) < 10 then Sapi.speak 'o' if minute(time) < 1 then Sapi.speak 'clock' else Sapi.speak minute(time) end if else Sapi.speak minute(time) end if if hour(time) > 12 then Sapi.speak 'P.M.' else if hour(time) = 0 then if minute(time) = 0 then Sapi.speak 'Midnight' else Sapi.speak 'A.M.' end if else if hour(time) = 12 then if minute(time) = 0 then Sapi.speak 'Noon' else Sapi.speak 'P.M.' end if else Sapi.speak 'A.M.' end if end if end if\nJakmile jste celý kód zkopírovali přesně tak, jak to je, do poznámkového bloku, pokračujte a uložte jej jako "Startup greeting.vbs". Může být také nazýváno tím, co chcete, ale pro účely této demonstrace je jednodušší, když jsme všichni na stejné stránce. Nyní, když byl uložen, můžete dvojitým kliknutím na soubor VBScript slyšet, jak vás pozdraví a že vám řekne čas.\nPokud chcete, aby se přehrával po zapnutí počítače, jako je Jarvis od společnosti Iron Man, jednoduše vyberte soubor a přetáhněte jej myší dolů na tlačítko "Start". Bez uvolnění myši jej přesuňte na "Všechny programy" a pak najděte do složky "Startup" a uvolněte tlačítko myši.\nPokud z nějakého důvodu pro vás to nefunguje, můžete také ručně přejít do spouštěcí složky. Najprve se dostanete do složky, kde je uložena vaše "Startup greeting.vbs" a zkopírujte ji. Dalším krokem je zadat následující cestu do horní části okna Průzkumníka a stisknout "Enter". Budete muset změnit jméno uživatele USERNAME s názvem, který používáte pro váš počítačový účet.\nC:UsersUSERNAMEAppDataRoamingMicrosoft WindowsStart MenuProgramsStartup\nJakmile jste ve spouštěcí složce, prostě vložte soubor VBS a máte dobré jít. Nyní při příštím spuštění počítače a přihlášení by vás měl automaticky pozdravit a informovat o jakém čase.\nPokud byste měli nějaké potíže s vytvářením některého ze skriptů, mohou být pomocí odkazů zdarma stahovány.\nJak nastavit obsah a omezení nákupu na Apple TV\nZde je to, co byste měli použít místo CCleaneru\nJak tisknout do formátu PDF na libovolném počítači, Smartphone nebo tabletu\nProč mám veřejné adresy IPv4 a IPv6 přiřazené k mé domácí síti?\nShutter je nástroj Ubuntu pro stav umění\nVytiskněte podrobné adresářové informace s tiskárnou Karen's Directory\nNejlepší samolepky pro Windows Phone, Android a iPhone\nKCleaner: Volný program pro odstraňování nevyžádaných souborů a odstraňovač souborů pro Windows PC\nMicrosoft Office zjistil problém s tímto souborem\nPoužijte znaky ASCII k vytvoření silnějších hesel


Apple USB-C nabíjecí kabel (1m) bílý | iWant.cz\n›Příslušenství ›Kabely a redukce ›USB-C ›Apple USB-C nabíjecí kabel (1m) bílý\nMetrový USB-C nabíjecí kabel má na obou koncích USB-C konektor. V kombinaci s 29W USB-C napájecím adaptérem Apple (prodává se zvlášť) jím můžete MacBook či iPad Pro 2018 s USB-C portem nabíjet ze zásuvky. více informací\nMetrový USB-C nabíjecí kabel má na obou koncích USB-C konektor. V kombinaci s USB-C napájecím adaptérem Apple (prodává se zvlášť) jím můžete MacBook a iPad Pro (2018) s USB-C portem nabíjet ze zásuvky. Podporuje taky USB 2 pro synchronizaci a přenosy dat mezi USB-C zařízeními.\nObjednací kód: 46555\nProduktové číslo: MUF72ZM/A\nVarianty Apple USB-C nabíjecí kabel


Bez patronů i protektorů • RESPEKT\nBez patronů i protektorů\nMesfin Gedlu a Michael Luhan\nNedávné 35. výročí Organizace africké jednoty (OAJ, založena 26. května 1963) nepatří sice k řádně zakulaceným, ale není od věci si připomenout OAJ právě nyní. Už proto, že Afrika necelou dekádu po konci studené války stojí před problémy, jaké předpokládali již zakladatelé této organizace.\nOd roku 1995 se ekonomický život černého kontinentu zlepšuje. Ačkoliv v některých oblastech trvá akutní nedostatek potravin (jižní Súdán, severní Uganda), afričtí zemědělci dnes pěstují více plodin pro domácí spotřebu a některé komodity mohou vyvážet. Z hlediska průmyslové výroby se nejrychleji rozvíjí těžba surovin, hlavně ropy (Angola, Nigérie, Gabon) a diamantů (Angola, Burkina), která láká mnohamiliardové zahraniční investice. Spolu s tlakem na privatizaci státních podniků roste i vliv a význam trhu s cennými papíry. Jenže tyto ekonomické změny nezastavily zhoršování životních podmínek většiny ze 700 milionů Afričanů.Naděje na postup k politické pluralitě z počátku 90. let se topí v různých formách autoritářství a vlády jedné strany. Téměř v polovině z 53 afrických států kontrolují vládu armáda nebo bývalí důstojníci (Ghana, Benin, Súdán). Navíc navzdory očekáváním se demokratickým silám stále méně daří vyhrát volby (Keňa, Gabon, Zambie). Ani režimy „nových reformátorů“ neprojevují velké nadšení nad pluralizací politického života ve svých zemích (Uganda, Etiopie, Eritrea). Hnutí opozičních reformistů a demokratů pak čelí stále stejným…\nKoupit vydání 24/1998\nVyšlo v Respektu 24/1998\nBude-li čas, dá se s tím pohnout


Rokycanští dorostenci vykopali cenný bod - Rokycanský deník\nRokycanští dorostenci vykopali cenný bod\nRokycany - Fotbaloví dorostenci FC Rokycany se kdivizním zápasům přesunuli doPrahy.\nStarší dorost: naděje z Husových sadů dlouho s Motorletem vedly, když skóroval Kubík. Pak však hosté neproměnili penaltu a v 80. minutě soupeř vyrovnal.\nMladší dorost: Rokycany utrpěly debakl 2:6. Představily se v sestavě Bouzek, Pospíšil, Hlavsa, Teplý, Kořínek, Šípek, Černý, Šrámek, Kroc, Giňa, Lukeš (David, Veselý, M. Rédl, O. Rédl). Hosté jeli bez tří hráčů základní sestavy. Přesto v úvodu zahrozili Černý s Giňou, který také ve 12. minutě otevřel skóre. Motorlet však o deset minut později vyrovnal a vzápětí se ujal vedení. Při průniku byl před odchodem do kabin faulován Černý a rozhodčí nařídil pokutový kop, který Giňa neproměnil. Domácí přidali jednu branku a také po obrátce měli navrch. prohru zmírnil jen Lukeš.\nPříští kolo: v sobotu se mají fanoušci FC na co těšit. Do Husových sadů na zadní plochu dorazí vedoucí Sezimovo Ústí. začátky střetnutí jsou v 10 (starší) a ve 12.15 hodin (mladší dorostenci).