ΧΑΙΡΕΤΙΣΜΟΣ ΠΡΟΣ ΤΟΥΣ ΑΝΑΓΝΩΣΤΕΣ\nVám všem, kteří jste vyznavači krásy, patří tyto stránky. Jejich náplň vytvořil před několika tisíci lety génius nepříliš početného národa v jihovýchodní Evropě, génius dávných Hellénů – Řeků. Tam, v staré Helladě, se zrodilo všechno, nad čím pozdější věky žasly a pro co plným právem nazvaly tuto zemi kolébkou evropské vzdělanosti. Olbřímí duch tohoto národa už tehdy svou velikostí zazvonil o hvězdy. Titáni jeho poezie a výtvarného i stavitelského umění zvěčnili tento národ a zjednali mu úctu všeho vzdělaného lidstva. Staří Řekové, nadáni krásným darem oblažující fantazie, si vyprávěli nevšedně krásné báje a odevzdali je jako odkaz budoucím pokolením. V zajetí této krásy žijí všichni, jimž bylo umožněno, aby ji poznali. Moje stránky chtějí jejich počet rozmnožit. Před dvěma tisíci lety skládal pod žhoucím italským nebem své půvabné verše král básníků-vypravěčů Říman Ovidius. Téměř všechny postavy řeckého bájesloví žijí dodnes v té podobě, jakou jim on vtiskl, a proslulá díla slavných malířů a sochařů všech dob jim zajišťují trvání navěky.\nStarověké báje a pověsti je kniha, která patří mezi mé nejoblíbenější a stále si v ní často čítávám. Skoro bych se až přirovnal k lidem, kteří se takto neustále vracejí například k Bibli. Jenže Bible mě nebavila už při prvním čtení a už jsem se k ní nikdy nevrátil a její poselství, jemuž se tak přečasto dává mně zcela nepochopitelný přídomek „duchovní“, mě absolutně nejenže neoslovilo, nýbrž mě postavilo do řad jejích úhlavních nepřátel. Bible je opravdu velmi odporná a chorá kniha. Vezměme Bibli a vezměme Starověké báje a pověsti a máme zářný příklad, jaký je nebetyčný rozdíl mezi kulturou eremickou, tedy pouštní, a kulturou hyletickou, tedy lesní, zosobňovanou ponejvíce Řeckem a Římem, ale též polodivokými Kelty, Germány, Vikingy a pohanskými Slovany dávných věků. Oproti Bibli, která již jasně zapáchá chorobou, zdegenerovaným šílenstvím a schizofrenní náladou moderních rozměrů, jsou Starověké báje a pověsti nádhernou, kouzelnou knížkou, plnou chrabrosti všedního dne, prosté poetiky prostých lidí nezkažené mysli a studnicí zdravé moudrosti předešlých věků. Tato kniha, plus třeba Nietzscheho „Zarathustra“ nebo Antikrist, plus moje vlastní knihy, to je to nejlepší, co se dá číst pořád a pořád a nikdy to neomrzí.\n(Misantrop: Zápisník mrtvého muže – 2.)\nOvládat klasické jazyky řečtinu a latinu a znát antickou mytologii by mělo patřit k základnímu vzdělání. Tomu prvnímu je těžší se naučit, avšak alespoň to druhé je lehce přístupné zde.\nNabízím tímto velectěnému čtenářstvu zbrusu nové, přehlédnuté, internetové vydání Mertlíkových Starověkých bájí a pověstí, doplněné interaktivními odkazy, obrázky, mapkami, poznámkami a vysvětlivkami. Opravil jsem též všechny obvyklé tiskové, pravopisné i gramatické chyby, jimiž se původní knižní text hemží. Ponechal jsem naopak původní autorovy české tvary řeckých jmen, třebaže se již dnes nemusejí shodovat s právě platnými pravopisnými pravidly. Ale těmi se neřídím vždycky ani Já, neboť tato pravidla určitě nejsou tím, čemu staří Latiníci říkali "trvalejší kovu", a podléhají až příliš častým změnám, vždy asi tak po dvaceti letech s každou změnou politické orientace. Beze změn nechávám i všechny chyby v logice, jimiž se mnohé báje vyznačují. Ale báje nemusejí být vždy úplně logické. Když vznikaly, slavná řecká filosofie ještě nebyla pěstována...\n"Ve staré mythologii bylo vše oživeno a vše tu bylo skvělé. Zánik oněch geniálních časů, plných krásných alegorických představ, je příliš veliký na to, abychom jej v poesii někdy oželeli. Jak jsme suší a suchopární ve srovnání s nimi, my pomíchaní barbaři." (Voltaire, Panna)\nMertlíkovy Starověké báje a pověsti jsem ještě doplnil Dodatky s dalšími pěknými příběhy, jež by tu podle mého názoru vyloženě chyběly, jako je Héró a Léandros, Ákis a Galateia a Bitva u Marathónu.\nVALERE VOS IUBEO\nINTRA ET LEGIT\nΠΕΡΑΣΤΕ ΚΑΙ ΔΙΑΒΑΖΕΤΕ\nVSTUPTE A ČTĚTE >>>


Třikrát jinak a pokaždé v odstínech šedé – DIGIarena.cz\nTřikrát jinak a pokaždé v odstínech šedé\nTomáš Muška 12. srpna 2014\nČernobílá fotografie je pořád oblíbená. Pouhou desaturací to ale nekončí. Jsou i jiné metody, jak dodat snímku šťávu. Obyčejným odbarvením totiž dostanete pouze šedou fotografii bez hloubky a kontrastu.\nProgram Adobe Photoshop nabízí stejně jako Adobe Lightroom velmi jemné nastavení převodu snímku do odstínů šedé. Pomocí úpravy samostatných barevných odstínů dosáhnete poměrně snadno perfektního výsledku.\nDostat se k černobílému snímku můžete pouhou desaturací a za pomoci klávesové zkratky Ctrl + U: u posuvníku Sytost stáhněte hodnoty na minimum. Méně destruktivní je přidání nové vrstvy úprav (např. „Odstín a sytost“) a opět stažení posuvníku Sytosti na minimum.\nPři desaturaci lze ale měnit jen celkovou světlost snímků a to je málo. Nádech dramatičnosti už musíte vytvořit dalšími vrstvami úprav a zvýšením kontrastu. Ještě ale existují jiné nástroje, s kterými vznikne dobrá černobílá fotografie rychleji a pohodlněji.\nVrstva úprav Černá a bílá vám dovolí kontrolovat intenzitu jednotlivých barevných odstínů a jejich ekvivalentů v černobílé škále, a to jak v RGB, tak i v CMYK stupnicích. (foto01 - krok 01) Samozřejmostí je automatické nastavení Photoshopu, které přináší už o mnoho lepší výsledky než desaturace, nebo využití přednastavených voleb.\nVrstva úprav černá a bílá\nDruhou možností je využití vrstvy úprav s názvem Míchání kanálů. Tady je potřeba nejdříve zaškrtnout možnost práce v Monochromatickém režimu a pak si pohrát s posuvníky RGB stupnice. Nakonec je k dispozici ještě posuvník Konstantní, který je v podstatě obdobou světlosti. Jediným rozdílem je, že v Míchání kanálů máte u každého posuvníku i maličká procenta. Pro zachování optimální expozice by se kombinace rudé, zelené a modré barvy měla zastavit na 100 %. Když vaše kombinace barev přesáhne 100 % a nechcete stáhnout jednotlivé kanály, nebo měnit jejich poměr, pomůže konstanta.\nVrstva úprav míchání kanálů\nTřetí skvělou možností je využití vrstvy úprav Mapovat na přechod. Stačí dvakrát kliknout myší na samotný přechod a otevře se vám okno s nastaveními. Následně poklepejte na spodní dva krajní posuvníky a nastavte jim absolutní bílou a absolutní černou barvu. Pak za pomoci stejných posuvníků nastavte míru černé a bílé barvy. Výhodou použití vrstvy Mapování na přechod je možnost rychlého dosáhnutí velmi kontrastních snímků. Stejně tak se nastavuje hladkost přechodu mezi světlými a stinnými místy.\nNezapomínejte ani na možnosti vrstvení a kombinace těchto tří postupů. Každá vrstva úprav má svojí vlastní masku: jestli se vám nelíbí část snímku, jednoduše ji odmaskujte, nebo aspoň zmírněte intenzitu efektu.\nJedinou drobností, která tyto postupy mírně degraduje, je absence kinofilmového zrna – šumu. To, co dělalo z černobílé fotografie obrázek, který měl duši, bylo právě zrnění – tak specifické pro každý film. Bez něho jsou černobílé fotografie hodně sterilní a technické. Samozřejmostí je možnost dodatečných uprav, které opět přidáte do vrstvy. Nikdy to ale není úplně ono.\nUvedené postupy ovšem ani zdaleka nevyčerpaly všechny možnosti na převod fotografie do černobílé škály. Existují ještě zásuvné moduly pro Photoshop, třeba Silver Efex Pro je považován za vůbec nejlepší pro černobílou konverzi. Vynikající práci odvede i Alien Skin Exposure a jeho simulace dobových kinofilmů, jako třeba Ilford Delta 100 nebo Kodak Technical Pan.\nDalší článek: Jak vyčistit zrcadlovku mýdlovým roztokem!


Sparta poprvé vyhrála v Mladé Boleslavi a dál stíhá Slavii — Fotbal — ČT sport — Česká televize\nSparta poprvé vyhrála v Mladé Boleslavi a dál stíhá Slavii\n17. 3. 2008 19:25, autor: ČTK, ČT24 aktualizováno 17. 3. 2008 19:49\nMladá Boleslav - Poprvé v historii dokázali fotbalisté Sparty zvítězit na hřišti Mladé Boleslavi a po vysoké výhře 4:1 se znovu přiblížili v ligové tabulce vedoucí Slavii na dva body. Domácí dnes vedli, ale Pražané dvěma slepenými góly skóre otočili ještě před přestávkou a po ní přidali další dvě branky. Boleslav hrála celý druhý poločas bez vyloučeného kapitána Rajnocha.\nDo Mladé Boleslavi nedorazila jen Sparta, ale taky pořádná zima. Diváci se však mohli hned od první minuty bavit svižnou hrou, které udávali v první půlhodině rytmus domácí. Jako první se sice dostal ke střele na branku hostující Slepička, ale to byla spíše výjimečná situace, protože vesměs se hrálo na sparťanské polovině.\nTo se nelíbilo trenérovi Ščasnému, který dal vzpomenout na své podzimní kontroverze s rozhodčími. Už během hry několikrát opustil vymezené území a po odpískání poločasu vyrazil za sudím přímo na trávník. I proto mohl druhou část zápasu sledovat pouze z tribuny.\nMoc toho ze strany svého mužstva neviděl, protože Sparta zcela ovládla hru. Dlouho držela míč na kopačkách, a když si v 52. minutě po hlavičce Kladrubského vypracovala dvoubrankový náskok, bylo o výsledku rozhodnuto. Domácí odchodem Rajnocha přišli o svého vůdce, bez kterého připomínali vojsko bez generála a zdálo se být jen otázkou času, kdy hosté přidají další góly.\nŽIVĚ: Příbram - Blanensko 1:5 vydáno před 1 hodinou Po zlatém úspěchu národního týmu na Euru se naplno rozjela Superliga malého fotbalu. Ve druhém kole soutěže hraje Příbram na svém hřišti s favorizovaným Blanenskem s reprezentanty v ...\nChybějící zkušenosti snad doženeme nadšením, věří Vrba. CSKA přirovnává k Rusku vydáno před 55 minutami Ve své kariéře už na CSKA narazil čtyřikrát. Předchozí zkušenosti před vstupem do základní skupiny Ligy mistrů však podle Pavla Vrby velkou výhodou nejsou. Podle kouče Plzně se ...


Řecko-Greece - HELLEN - FOTOGALERIE\nFOTOGRAFOVÁNÍ • CESTOVÁNÍ • MY PHOTOGALLERY • TRAVEL PHOTO • LANDSCAPE • MOUNTAINS\n1. Mytický Olymp • Mythical Olympus\n2. Bílé hory • White Mountains • Moonscape\n3. Soutěska Samaria • Samaria George\n4. Omalos • Mt. Gingilos\n5. Paleochora • Elafonisi\n6. Sougia • Paleochora\nŘECKO • GREECE\nŘecko se stalo mojí nejoblíbenější destinací v Evropě co se týče pobytu u moře. Miluji tamní ostrovy, hory i místní obyvatele. Jsou velice odlišní od jiných Evropanů. Vyzařuje z nich láska, mírumilovnost a štědrost. Nejraději navštěvuji náherné Kyklády, Krétu a Lefkadu.\nTrůn bohů - Olymp ( Mytikas )\n... podnikáme pěti denní trek v pohoří Národního parku Olymp s cílem vystoupit na nejvyšší horu Řecka, Olymp • Mytikas, 2.918 m.n.m. Naše cesta začíná v malebné vesničce Litochoro ležící ve výšce 300 m nad mořem. Je kolem páté hodiny ranní a my se vydáváme obtěžkáni batohy na výstup stezkou E4. Cesta vede nádhernou divokou soutěskou s nesčetnými peřejemi, dřevěnými mosty a spočívá v neustálých výstupech a sestupech.\nPostupujeme ale pomalu, poněvadž našim koníčkem je fotografování a tak si to patřičně užíváme. Přicházíme k jeskyni se skromnou kaplí. Jmenuje se Agios Dhionisios. Osvěžujeme se doušky ledové vody ze zdejšího pramene a po několika minutách odcházíme. A vítá nás konečně chata Prionia. Jsme ve výšce 1.100 m.n.m. Dáváme občerstvení a odpočíváme. Je šílené vedro a tak uvažujeme, zda tu přespíme a nebo půjdeme dál. V pět hodin odpoledne se zvedáme a vyrážíme směrem nahoru. Máme štěstí. Sluníčko už zašlo za obzor a před námi se vysoko směrem k nebi objevuje na skalním výběžku postavená horská chata Agapitos, 2.000 m.n.m. Slyšíme odtud hlasy, ale serpetiny nahoru se zdají nekonečné. Cítím jak mě docházejí síly. Asi si zde lehnu a budu spát tady, říkám Petrovi. Ten se během chvilky zmocňuje mého báglu a přesvědčuje mě, abych se zvedla. Zcela vyčerpána přicházím k chatě. Tak pro dnešek je to 1.700 metrů převýšení a to nepočítám výstupy a sestupy v kaňonu. Jdeme si nejdříve objednat jídlo a nocleh a pak sedáme ke stolku před chatou. Pozorujeme nádhernou fascinující krajinu dole pod námi, ozářenou zapadajícím sluncem. Začíná se tu velice rychle ochlazovat a tak po vydatné večeři odcházíme na kutě. Je tu několik dvojpostelí pro páry. Během okamžiku spím jak dudek. A je tu ráno. Slyším zpívat ptáky. Ale kde je Petr ? Po chvíli přichází a tak ještě skoro za tmy vyrážíme na bájný Olymp. Čeká nás převýšení okolo devítiset metrů. Po necelé půl hodině na treku už máme slunce v zádech. Sice hřeje, ale začíná foukat silný ledový vítr. Na úbočí vidíme ležet rozsáhlá sněhová pole. Postupujeme po nakloněné hraně hřbetu, pod nímž je zprava vidět hluboko pod námi naše chata. Vlevo od nás se vypíná kužel hory Sv. Antonína s kaplí a pod ním deprese - propadlina. Po třech hodinách výstupu jsme na vrcholu hory Skala ve výšce 2.866 metrů.\nMáme odtud překrásný výhled na celé pohoří s jeho nejvyššími vrcholy, včetně Olympu. Ale výstup na protější nejvyšší, jež tvoří v závěru obrovskou korunu, se zdá být dost náročný. Musíme nejdřív sestoupit několik metrů dolů a pak postupovat ve velice strmé a nebezpečné stěně. Je to nářez ! Za sebe, je lepší se vůbec nekoukat. Hodilo by se tu lano. Pro větší bezpečnost. Kdyby se nad námi někdo zřítil, tak by s sebou strhl i spoustu nás, ostatních. Je lepší na to nemyslet. Po stranách vidíme úzké vysoké hroty skal, představující jakoby zkamenělé mnichy. A je tu náš cíl nejvyšší - bájemi opředená hora Olymp, 2.918 m, zdejší majestát...\nPřed námi se kumulují mraky a tak opouštíme vrchol a sestupujeme opatrně do sedla. Na vrcholu Skaly čeká spousta trekařů, kteří se na vrchol Olympu bojí vystoupit a nebo už nemají pro další výstup sil. Po chvilce jsme u nich. Je něco po poledni a obloha se rychle zatahuje. Fouká silný vítr a tak raději sestupujeme dolů k chatě. Tak jsme to dnes chytli, co ? Říkám Petrovi. To tedy jo, odpovídá. Není nad to vyrazit na výstup co nejdříve. Cestou dolů potkáváme fůru trekařů vystupujících teprve nahoru. Nezávidím jim to. Zakrátko již máme chatu na dohled a těšíme se na odpočinek. A je tu rušno ... Objednáváme jídlo a zjišťujeme, že místo k přenocování pro nás již bohužel není. Je sobota a budou prý mít plno. No nic, přespíme někde cestou dolů. Po odpočinku bereme do láhví vodu a loučíme se. Počkej až odejdou ! Říkám Petrovi. Na sestup dolů se právě vydává karavana mul a tak se raději ještě chvíli zdržujeme. Není kam spěchat. Tak jdeme na to ? Jasně ! Nahazuji bágl na záda a málem jsem s ním upadla. Podlomily se mě nohy. Mám toho docela dost. Sestupujeme strmou stěnou serpentinami dolů velice pomalu. Proti nám proudí davy funících upocených trekařů. Asi po třech hodinách jsme opět u spodní chaty Prionia. Sedáme ke stolu, s úmyslem něco pojíst. Vedle nás vidíme desítky zaparkovaných aut. To se jim to chytrákům vystupuje, když si dovezou zadky až sem, do tisícovky nad mořem. Vede sem totiž jediná prašná silnice, po které si lze výstup k vrcholu Olympu ulehčit. Avšak projít si kaňon až dolů k moři, užít si trek ,to je "ekšn" ! Je tu pravá divočina a její krása, o kterou jsou tímto zkrácením cesty ochuzeni. Nasyceni a posilněni opouštíme chatu a vydáváme se boční cestou do kaňonu. Začíná se stmívat a tak si hledáme vhodné místo na spaní. Přicházíme na cestu. Tady by to šlo. Co říkáš ? Je tu rovná zem, nebude nás nic tlačit do zad. No, já bych na té cestě nespal. Co když sem někdo pojede ? Odpovídá Petr. Kdo by sem jezdil ? Ta cesta támhle dole končí a nic tam není, jen menší hustě porostlý plácek. Jdu to tam prozkoumat. Odpovídám. Nakonec si vybíráme a čistíme místo od kamenů hned vedle cesty a zalézáme do spacáků. Chvíli pozorujeme hvězdné nebe a oba únavou během pár okamžiků usínáme. Něco po půlnoci nás budí zvuk motoru a záře světel. Ty voe ! Co to je ? Jede sem nějaké auto ! Vidíme, jak pomalu přijíždí a projíždí kolem nás dolů. Sedí v něm dva maníci, něco brebentí a koukají po nás. Pokračuj, pokračuj ! Říká Petr. No nevím, jak by to bylo dopadlo, kdybychom si ty spacáky rozložili na cestu ...\nFoto: ráno balíme ...\nRáno balíme. Sluníčko už olizuje vrcholky hor a my se opět vydáváme na cestu kaňonem. Míjíme nádherné skalní útvary, jimiž se prodírá bystrá říčka. Její vody padají dolů v úchvatných malebných vodopádech. Každou chvíli stojíme a fotíme. Je tu kouzelná příroda. To se musí vidět. Pak přicházíme ke starému klášteru, který stojí na menší vyvýšenině. Jdeme tam. Zastavuji se před vstupem a uvazuji si do pasu širokou šálu, abych si zakryla nohy. Vítá nás místní mnich a vybízí nás k návštěvě kláštera, který se z části právě opravuje. Na stěnách visí nádherné staré ikony a je tu cítit vůně kadidla. Necháváme tu pár eur a odcházíme. Je kolem poledne a sluníčko pálí o sto šest. Cesta vede neustále nahoru a dolů na dno kaňonu, přes most a opět stoupá do výšin. Je to cesta bez konce. Ani nevím kolikrát jsme toto již absolvovali. Vypadá to, že dnes ani do Litochora nedorazíme. A taky, že ne. Poslední nocleh si vybíráme u řeky. Myji se v její ledové vodě a po chvíli zalézáme do spacáků. Brzy zjišťujeme, že se na nás ve velkém vrhli mravenci. Jsou jich tu snad stovky a takoví obři. Vy hajzlíci ! Lamentuji. No nic. Opět balíme a odcházíme o kus dál, těsně pod skalní stěnu. Je tu štěrk. Zde snad nebudou...\nNoc byla krásná a pěkně jsme se vyspali. Zdoláváme poslední úsek cesty a po půldruhé hodince jsme zpátky v Litochoru, odkud jsme před pár dny vyráželi nahoru.\nKréta - Lefka Ori - Bílé hory - White Mountains\nLefka Ori - Bílé hory. Své jméno dostaly po věčně bílých nebo skorobílých vrcholech, z nichž 30 přesahuje nadmořskou výšku dva tisíce metrů. Nejvyšším vrcholem je Pachnes, 2.453 m. Bílé hory tvoří vápencový masív s četnými náhorními plošinami, soutěskami a jeskyněmi. Nejznámější soutěskou je Samaria, která je nejdelší soutěskou v Evropě. Centrální a jižní část tohoto pohoří s nadmořskou výškou pohybující se kolem 1.800 metrů se podobá " měsíční krajině ".\nTakováto krajina má technický název: " vysoká poušť " a tak je tato část území Bílých hor unikátem a to dokonce na celé severní polokouli.\nPodnikáme třídenní trek, jehož délka je kolem 35 kilometrů. Tato trasa " E4 " - Askyfou - Omalos je klasifikována řeckým horolezeckým svazem jako velmi obtížná. Její obtížnost spočívá v horolezectví ve vysoké nadmořské výšce bez stromů, kde není v dosahu pitná voda. Pouze z jara zbytky sněhu. ( Podle mě je v létě skutečně velice náročná a to kvůli vysokým teplotám přes den a chladným v noci, no a bez vody !!! )\n... opouštíme hotel a vydáváme se na autobusové nádraží v Chanii, odkud pojedeme směrem na východ na náhorní plošinu Askyfou. Ta je východiskem do Bílých hor - Lefka Ori a leží v nadmořské výšce 780 m. Málem jsme to přejeli. Nikde není zastávka a my naráz zjišťujeme, že sjíždíme z kopce. Ženu se dopředu za řidičem a žadoním o zastavení. Jó, Askyfou ! A ukazuje palcem zpět za sebe. No nevadí, kousek se vrátíme. Nasazujeme bágly a jdeme směrem k vesnici. Sedáme u prvního stánku a dáváme si pití. Paní se nás anglicky ptá, kam máme namířeno. Je překvapená naší odpovědí, že zamýšlíme přejít Bílé hory až do další náhorní plošiny Omalos na západě. Je to nebezpečné, říká. A cestou není žádný zdroj vody. Možná jen zbylé kousky sněhu. To nám nevadí, víme to z průvodců. Máme mapu a pití si koupíme.\nS bágly neskutečně zatěžkanými asi osmi litry tekutin se vydáváme směrem vzhůru . Je právě kolem poledne a sluníčko má grády. Jdu jako robot a koukám se jen do země. Přicházíme na náhorní planinu Tavri. Dosáhli jsme výšky 1.050 metrů. Sedáme si do stínu ke starému stolku s rozbitými židlemi a svačíme. Máme neskutečnou žízeň a tak doplňujeme tekutiny namíchané s iontovým práškem. To kvůli dehydrataci. Míjíme zdejší horskou chatu, která je bohužel zavřená a zvažujeme, zda tu nepřespíme. V blízkosti vidíme ceduli s nápisem - Omalos - 16 hodin chůze. Kvůli zásobám pití se raději rozhodujeme k dalšímu postupu. Cítím se šíleně vyčerpaná. Odepínám karimatku a lehám si přímo na cestu. Po chvíli odpočinku jsem schopna pokračovat ve výstupu. Sluníčko už konečně zašlo za obzor a tak to hrneme výš a výš. Stop ! Dál už nejdu, říkám Petrovi. Nejsem blázen, abych tady zkolabovala. No, tady není nejvhodnější místo ke spaní, odpovídá a odchází prozkoumat nejbližší okolí. Jsou tu značné deprese, tedy propadliny a tak nacházíme menší místečko v dolince, chráněné před větrem. Je kolem 21 hodiny a začíná se rychle ochlazovat, poněvadž jsme na návětrné straně hor. Tak a rychle do spacáků, než nás rozklepe zima ... Noc za moc nestála. Foukal neskutečně silný vítr a neustále mlátil fólií, kterou jsme byli přikryti. Ale k odpočinku nám stačí jen tři hodinky spánku. Petr vaří kafe, snídáme a při tom sledujeme fantastický východ sluníčka. Po páté hodině už jsme opět na cestě.\nNásleduje prudký výstup nahoru a je to záhul. Chvilku mě trvá, než chytím ten správný dech. Fouká tu příliš silný nárazový vítr a tak mám co dělat, abych udržela rovnováhu a nespadla dolů. Dokonce si musím přivázat šátkem slamák na hlavu, aby mě jej vítr neodnesl. To by byl malér. Čepice, brýle a pití jsou teď ze všeho nejdůležitější. Po půlhodince výstupu mě dochází, že jsem neviděla nikde značku. Že bychom zabloudili ? Obracím se pohledem za sebe a vidím Petra daleko ode mně, asi sto metrů níže na cestě pode mnou. Volá na mě, abych sešla šikmo dolů, že cesta asi povede tam. Hodně dlouho potom, žádnou značku nikde nevidíme. Co teď ? Petr ukazuje pravděpodobnou cestu na mapě a tak jdeme dál. Pořád ještě máme možnost se vrátit, pokud správnou cestu nenajdeme. Po dalších asi dvou hodinách chůze na mě Petr volá, že támhle na tom kopci vidí značku. Že by ? Já tam totiž nic nevidím. No jo. On totiž kouká do hledáčku fotoaparátu se zoomem. Po chvíli plazení se přes obrovské balvany nahoru se dostáváme na takové rozcestí, kde se konečně turistická značka E4 nachází. Máme radost, jako malé děti. To se nedá popsat. Shazujeme bágly a dáváme si menší občerstvení. Je tu nádherný rozhled. Vidíme před sebou nekonečné horské masívy bílé a šedé barvy. Nikde ani živáčka, jen pár dravců občas zakrouží nad našimi hlavami. Vypadá to na supy nebo orly. V dálce přes hlubinu před námi vidíme zbytky sněhu. Fotíme o sto šest, poněvadž to zde vypadá jako " měsíční krajina ". Barvy hor tvoří bílá, švetlešedá, šedá a černá. Tak co ? Půjdeme ? Ptám se Petra. Jo, jo. Jen nemůžu najít mapu. Kam jsem ji jen dal ? Říká, a mě polejvá pot. Asi jsem ji nechal dole na tom velikém kameni. " Do prdele ! " Vracet se pro ni už nebudu... A tak pokračujeme dál bez mapy. Vyrážím napřed. Jdu z prudkého kopce dolů. Kam jdeš ? Volá na mně. No, značka je natočená tímto směrem, tak jdu. Před námi je totiž spád asi 500 metrů a pak zase do kopce nahoru. To je blbost, značka míří sem, více vpravo. Musíme traverzovat svah. Dolů nejdu ani náhodou, říká. Vracím se a měním směr. Drobné kamení nám ujíždí pod nohama a tak máme co dělat, abychom se udrželi ve svahu. Je to o hubu. Tady si tak zlomit nohu nebo spadnout, tak tu umřeme než přijde nějaká pomoc a jestli by vůbec nějaká přišla. Jsme tu sami a na vlastní triko, tak dáváme v sázku i náš život. Hold dobrodružství je někdy životu nebezpečné.\nDostáváme se až na konec oblouku. Po celou tuto dlouhou cestu opět nikde nebyla žádná značka. Já se z toho poseru, říkám Petrovi. Určitě jsme měli jít tou cestou, jak jsem původně šla já. Ztratili jsme tím hodně času. No, a vody nám rapidně ubývá. Tak dobře. Vrátíme se tedy po této straně a postupně sejdeme dolů, říká. Dobře. Cítím, jak mě hoří podrážky od neustáleho sjíždění. Jen aby se to s náma neutrhlo a nezahučeli jsme oba dolů. Je pod námi totiž pěkná hloubka. Jsou tu deprese. Hluboké díry i několik desítek metrů. Musíme dávat pozor, abychom do některé náhodou nespadli a nebo, aby se zem pod námi nepropadla. Bílé hory jsou tím známé, ale nebezpečnější jsou právě na jaře, kdy tu leží zbytky sněhu a člověk neví kam šlape. Tak toto je krása hor a její nebezpečí. No konečně ! Jsme z toho venku. Nahoře už zase vidíme zbytky sněhu. Petr říká, že si jej nabere do flašky, poněvadž nevíme, zda nám voda bude na celou cestu stačit a v takovém vedru člověk pít musí, jinak by zkolaboval. Jenže já mám pořád žízeň. Petr mi radí, ať na ni nemyslím a nebudu pít. Jó, to se ti řekne: nebudeš pít. Po čase ale zjišťuji, že to funguje. A hurá ! Je tu značka E4 ! Spadl mi rázem kámen ze srdce. Úžasná úleva. Přicházíme na menší rovinku a vlevo pod horou vidíme zbytek sněhového pole. Rozzářili se nám oči. Tak zde si uděláme pauzu. Shazujeme batohy a hurá na sníh ! To je balzám, v takovém vedru se zchladit. Petr odhrabuje vrchní zašedlou vrstvu a plní lahve čistým sněhem. Paráda !\nTak zde bychom mohli bivakovat, co říkáš ? Ptám se Petra. Taky bych zůstal, povídá, ale cesta tu ještě nekončí a je ještě hodně dlouhá. To je škoda ! Tak pokračujeme dál. Konečně jsou zde značky, takže nervozita z toho kudy - tudy opadla. Přicházíme k další horské chatě Kataveli, je rovněž uzavřená. Cítím se na dně svých sil. Musíme si odpočinout a pojíst, říkám Petrovi. Mám hlad, jako vlk. Ale můj žaludek toho moc nebere. Tak a teď to zapiji. No, ale vodou musíme hodně šetřit, protože jí máme už jen asi kolem 1,5 litru. Petr zjišťuje výšku. Ta mu na hodinkách ukazuje, že se nacházíme ve 2.100 metrech. Je kolem 19 hodiny a Petr si myslí, že tady budu chtít nocovat. Zvedám se a říkám: raději půjdeme dál, vždyť jsme kousek za polovinou cesty a vody máme málo. Pokračujeme tedy v rychlém tempu až do setmění. Nalevo od nás je odbočka k nejvyšší hoře Bílých hor - Páchnes, 2.453 m.n.m. Mohli bychom tam ještě dnes vystoupit, kdybychom měli více vody. Je to jen pár metrů nahoru ( asi 400 ). Mám pocit,že se vzduch rázem ochlazuje. Přicházíme na rozcestí. Napravo od něj vidíme asi 150 metrů vzdálenou salaš. Sedí u ní dva hoši a kynou na nás. Jsou to vůbec první lidi, které za celou cestu potkáváme. Asi se diví, co tady sami děláme. Původně jsme tam chtěli zamířit, ale nemůžeme ztrácet čas. Stmívá se. Zastavujeme u dvou plochých kamenů, což je tu vzácnost a bleskurychle lezeme do spacáků. Na jídlo nemáme ani pomyšlení. Vychází měsíc. Je právě úplněk. Miluji takovou oblohu s tisíci hvězdami. Jsou tak blízko nás. Sotva zaberu, vzbuzuje mě střelba. Co to je ? Ptám se Petra. Koukáme, jak z jara. Na nebi vidíme v krátkém intervalu několik po sobě vystřelených barevných světlic. Asi někoho hledají, nebo se něco děje, říkáme si a opětovně v klidu usínáme. Po chvíli nás budí hlasité výkřiky. Vidím kužely silně zářících světel pohybujících se z jedné strany na druhou a blížící se k nám. Někdo sem jde. Ty brďo ! Schovej kameru a foťáky ! Říkám Petrovi. Co když nás chce někdo přepadnout. Dostávám strach. Srdce mi buší, jak o závod. No, to by nám tak ještě scházelo. Schováváme hlavy do spacáků a čekáme, co se bude dít. Nikdo k nám ale nepřichází. Vrátili se. Zřejmě nás vůbec neviděli, poněvadž máme tmavě zelené spacáky. A tak dedukujeme, co vlastně chtěli, nebo hledali. Nás ? Abychom nespadli do soutěsky ? Asi si mysleli, že půjdeme dál i po tmě a to je zde velice nebezpečné. Zklidňujeme se. Koukám se na nebe, pozoruji hvězdy a měsíc, a ne a ne zabrat. Dnes to byl ode mně nadlidský výkon, říkám si v duchu sama pro sebe. Vždyť jsme přešli vzdušnou čarou pomalu celé pohoří. Petr taky nespí...\nA je tu ráno. Nečekáme ani než se rozední, rychle balíme věci a odcházíme. Posnídáme o kousek dál, říkáme si. Obloha se začíná zabarvovat. Míjíme stálo divokých koz a čeká nás opět výstup. Jak zjišťujeme, tak poslední a naštěstí nebyl tak dlouhý. Konečně jsme nahoře. No to je nádhera ! Pozorujeme nízkým sluncem ozářené hory. Brrr ... je tu zima, tak kolem dvou stupňů Celsia, takže cvakám zubama.\nPro snídani si vybíráme vhodné místo v závětří a na sluníčku. Jsme těsně pod horou Melindaou, vysokou 2.133 metrů. Zde to už známe. Byli jsme tu vloni. Petr vaří kafe a já už se na ně strašně těším, protože mi mrznou ruce. Tak a jdeme dolů... Teď nás čeká většinou jen sestup a proto musíme být opatrnější. V neskutečné dálce vidíme horskou chatu Kallergi, která bude našim dnešním cílem. ( Šli jsme to celkem 6 hodin !!! ) Jen voda nám chybí. Mám asi dvě deci. S tím musím dnes vydržet a tak si do ní sypu Isostár. Přicházíme na další menší plošinu se spoustou koz, pomalovaných růžovou barvou. Moc se mi nelíbí, proto je ani nefotím. Scházíme velice příkrým kamenitým terénem, kde jediné zvrtnutí nohy by znamenalo konec. Proto raději sestupujeme velice opatrně a pomalu. Sluníčko přidává grády, no a my jdeme přímo proti němu. Tak a jsme na prašňačce. To je cesta, kterou jezdí místní autama. Jsou to buď pasáci koz a nebo menší organizované skupiny trekařů, kterým se nechce absolvovat tuto cestu pěšky. Ale nahoru stejně musí po svých. Zastavujeme se v altánu a odpočíváme. Zde je alespoň stín. Jinak nikde není. Cesta vede dál nesčetnými serpentinami mírně nahoru. Je to náročné a kruté kvůli žízni, kterou mám. Vždy si dám jen jeden doušek a konec. Oči mám zabořené do země, abych raději neviděla, kam cesta přede mnou vede. Obracím se a vidím Petra daleko vzadu za sebou. Pořád se zastavuje a něco fotí nebo točí. Nečekám na něj. Dožene mě. Je těsně před polednem a nás čeká posledních asi 150 metrů výstupu nahoru, kde je těsně nad strží Samaria, na skalním výběžku postavená, krásná chata Kallergi - 1.680 m.n.m. Zcela vyčerpaní, žízniví a umounění přicházíme k ní. Zdravíme přítomné a sedáme si konečně na lavici do stínu. Petr mi přináší 1,5 litrovou plastovou láhev minerálky. Musím konstatovat, že větší radost jsem v životě neměla. Beru ji do rukou, líbám ji a říkám: Jsi moje spása ! Všichni koukají jak blázni. Nevím, zda to chápou. Ale určitě ano. Říkáme jim odkud jdeme a tak nevěřícně pokyvují hlavou. Chatař se nás ptá, zda máme GPSíčko. Diví se a chválí nás, když se dozvídá, že ne a že jsme dokonce ztratili cestou i mapu. Tak to jste dobří, říká. Smějeme se všichni. Máme nesmírnou radost, že jsme došli až sem.\nOdcházím na kutě si chvíli odpočinout a během chvilky usínám. Budí mě Petr a říká, abych šla ven. Jsem z něj úplně paf, když vidím, jak na stole rozkládá mapu z treku. Ty jsi ji našel ? Ptám se. Ne, byl jsem ji v Xiloskale koupit. To si děláš blázny ? Nedělám, odpovídá. To není možné, kde jsi vzal ještě tolik sil, jít hodinu 500 výškových metrů dolů a hodinu nahoru ? Vidím, jak se všichni okolo pozorně koukají do mapy, když jim Petr ukazuje, odkud a kam jsme šli. Přešli jsme vlastně tu mapu celou, zde rozloženou přes celý stůl. Taky se udiveně ptají, zda jsme tam museli spát. Ano 2 noci, odpovídáme. A oni: " Wow ! Wow ! Wow ! "\nSOUTĚSKA SAMARIA • SAMARIA GEORGE\nTrasa: Kallergi - Xiloskalo - Samaria - Ag. Roumeli\nPo vydatné snídani, kterou nám správce chaty - Josef připravil, se loučíme a vyrážíme prašnou klikatící se cestou dolů do Xiloskala. V táhlé zátočině stojí auto a kolem něj pobíhají dva hoši. Míjíme je. V tom jeden z nich volá " ahój ! ". Jsou to Češi. Vracíme se tedy kousek zpátky na pokec. Odkud jdete ? Přešli jsme Bílé hory a jdeme do soutěsky, odpovídáme. To jste borci, říkají. Popisují nám včerejší výstup na Páchnes. Byl to záhul a šíleně nás bolí nohy. Spali jsme zde, v autě. Teďnám ale vypovědělo poslušnost. Je to stará plečka z půjčovny, říká jeden z nich. Po chvíli pokračujeme dál a odbočujeme z prašné cesty na pěšinu. Uf !!! To jsem se lekla. Vyskočila přede mě za skálou koza. Dole na parkovišti už stojí dva autobusy a kolem nich spousta lidí. Jsme na náhorní plošině Omalos, v osadě Xiloskalo, ležící v nadmořské výšce 1.227 metrů.\nVítá nás Národní park - SAMARIA, jehož chráněné území tvoří překrásný hluboký kaňon ležící mezi masivem Bílých hor na východě a vrcholů Gingilos, Volakias a Kefalas na západě. Dnem kaňonu protéká travertinová říčka. Je to unikátní dílo přírody s nádhernými scenériemi hor, obrovských skal tyčících se do výšky až 500 metrů, zalesněného údolí s bohatými porostmi cypřišů, oleandrů a obrovských piniových lesů. Park vznikl v r. 1962 a je evropským unikátem co se týče délky, která činí 18 kilometrů do vesničky Agia Roumeli, ležící na pobřeží Libyjského moře.Trek dolů je celkem náročný, hlavně pro netrénované jedince. Jedná o sestup z výšky 1.227 m a většinou kamenitým terénem. Průchod soutěskou trvá 4 - 8 hodin. Jak komu ...\n... Platíme deset eur za dvě vstupenky do N.P. Samaria a jsme upozorněni na to, že je nesmíme ztratit, poněvadž nám bude jeden díl odebrán při kontrole na konci treku. To proto, aby se zjistilo, zda všichni opustili NP a nebo, zda je zapotřebí někomu pomoct v případě nehody. Tak ahoj a šťastnou cestu ! Přeje nám hoch za závorou. Zahajujeme rázný sestup serpentinami po schodech dolů. Je to pro nás brnkačka. Zato pro některé cesta tady již končí. Zjistili, že to není jen obyčejná příjemná procházka. Ani se jim nedivím, když vidím co mají na nohách. Staré báby jdou ve vycházkových botách s podpatkama ! To snad není možný ! Divím se, proč je sem vůbec pustili. Ale co, těm je to jedno. Vstupenku prodají každému. Vychutnáváme si cestu ve stínu a osvěžujeme se vodou z místního pramene. Je jich tu spousta. Prý skoro každé dva kilometry. Tak uvidíme. Přicházíme ke kostelíku Aghios Nikolaos ze 14. století. Vcházíme dovnitř. Hoří tu několik svící. Po prohlídce interiéru dáváme na misku pár drobásků a odcházíme. Dýchla tu na nás minulost. Koukáme se, že některým chodcům již docházejí síly. Táhnou se pomalu, jako vypasení slimáci. Nejvíce mě štvou Italky a Španělky. Na každé lavičce sedí a hulí. Nedej Bože, aby zde začalo hořet. To by byl fučák ! Oheň by nás tu pohltil všechny, protože není kam utéct. Kouřit se zde prostě nesmí a basta. Přecházíme potok, u kterého potkáváme dědu s párem mul. Naložil jim těžký náklad, protože vidím jak se jim podlamují nohy.\n... Před námi vidíme most se zábradlím a za ním pár starých stavení. Je to vesnička Samaria, kterou museli její obyvatelé opustit v r. 1962, když tu byl vyhlášen národní park. Sedáme si na lavičku a svačíme. Kolem nás poskakují krétské kozy - KRI-KRI, které jsou zdejším endemitem. Žlutý kotouč přitápí. Spaluje nás svými pichlavými paprsky čím dál víc a tak se zvedáme. Bereme vodu a pokračujeme dále. Jsme asi v polovině cesty. Kousek za vesničkou je kostel "Osia Maria" ze 14. století, od kterého je odvozeno jméno " Samaria ". Míjíme po obou stranách překrásně zbarvené vysoké skály. Procházíme jejich kouzelným labyrintem do úzkého kaňonu a několikrát přecházíme potok. Má nádhernou barvu. Zastavujeme se tu na odpočinek. Nohy mě začínají nějak tuhnout a cesta se zdá být nekonečná. Vstávej ! Jdeme dál ! Volá na mě Petr. No jó, už jdu. Blížíme se k nejuzšímu místu celé propasti, které má název "Železná vrata" a není širší než tři metry. Proti nám začínají proudit davy lidí. Jdou navštívit jen toto místo a pak se budou vracet zpět do Ag. Roumeli.\nMě však připadají trošičku natvrdlí. Nemají zájem si na úzké dřevěné lávce vyhnout. To mám kvůli nim jít potokem, nebo co ? Říkám Petrovi. Musíš na ně tvrdě. Tak jako já. Podle jeho vzoru se těsně před nimi zastavuji a hlasitě říkám: " Baf ! " Teprve teď se vzpamatují a s upuštěným slůvkem " Sorry ! " se míjíme a pokračujeme každý svou cestou. Čím více se blížíme k východu ze soutěsky, tím je krajina sušší, vyprahlejší a beze stínu. Údolí se pomalu rozšiřuje a v dálce už je vidět moře. Asi po hodině přicházíme ke kontrolní stanici. Stojí u ní dva muži a už z dálky nás vítají. Zdravíme je a podáváme jim naše vstupenky. Díky, jste mezi prvními co sem dorazili, říkají. Procházíme úzkou cestou kolem několika taveren. Dala bych si něco k pití, říkám Petrovi. Ale nakonec se ani nezastavujeme a unaveni a žízniví si to sypeme dál. Jsou to ještě dva kilometry, říká Petr. Tento úsek je nejhorší, i když cesta vede jen po silnici. Po chvíli konečně přicházíme do vesnice Agia Roumeli a bereme místo u stolu, na pozvání jednoho z místních majitelů restaurací. Dědo ! Přines pivo a dělej ! Říká Petr česky. Smějeme se všichni. My víme čemu a děda je rád, že má konečně první hosty. Ti mu přitáhnou další. Dáváme si pivo a velký gyros. Petrovi se radostí rozzářili oči, když vidí přicházet dědu s orošenými půllitry piva. " Evcharistó ! " Děkujeme !\nPo občerstvení jdeme koupit lodní lístky do Paleochory, kde zůstaneme až do našeho odletu. Sem, do Agia Roumeli nevede žádná silnice. Jediná cesta odtud ven je trajektem. Jižní pobřeží západní Kréty je v úseku Bílých hor většinou strmé, divoké a nepřístupné.\nOmalos • Mt. Gingilos • 2.080 m\n... právě jsme dorazili prvním autobusem z Iraklia do Chanie a jdeme zjistit v kolik hodin jede autobus na Omalos. Smůla ! Budeme muse čekat až do jedné hodiny odpolední. Je takové vedro, že se tu nedá ani dýchat. Paní vedle se mě ptá, kam cestujeme. Odpovídám, že na Omalos. Máme stejnou cestu, odpovídá. A pořád po nás pokukuje a usmívá se. Slyšíme hlásit rozhlas, že máme nastupovat. Řidič nakládá naše batohy do zavazadlového prostoru a jdeme na palubu. Hurá ! Konečně jsme v chládku. Během pár minut odjíždíme. Po půl hodině projíždíme dlouhým údolím pomerančových hájů a pozvolna nabíráme výšku. Před sebou neustále sledujeme fascinující kulisu Bílých hor. Cesta se dále klikatí nesčetnými serpentinami vzhůru a stoupá přes strmé horské svahy s vysokými cedry a hustými keři. Naskýtají se nám překrásné výhledy zpět dolů, k moři. Běháme po autobusu z jedné strany na druhou. Jedeme pomalu. Je zde prudké stoupání a autobus s ním dost bojuje. Zůstali jsme v něm už sami dva. A, ... jsme asi nahoře. Vjíždíme do úzké skalní soutěsky a mírně sjíždíme z kopce. Právě jsme dorazili na náhorní plošinu Omalos, ve výšce 1.080 m, která je jednou ze tří nejvyšších na Krétě. Na zastávce, která leží v centru, vystupujeme. Bereme bágly a loučíme se s řidičem. Kousek přes silnici vidíme náš vytypovaný hotel Gingilos. Jdeme dovnitř. Vítá nás tu její majitel a je očividně rád, že už má hosty. Bereme klíče a jdeme na pokoj. Jsme celkem unaveni. Cestujeme totiž z Prahy od včerejška. Cítíme, že se tu pořádně ochladilo. No nic. Hledám v báglu svetr a oblékám se. V tom Petr říká: Já vůl jsem nechal v autobusu svoji bundu. V čem teď budu chodit ? Nic jiného tu nemám. Utíkej rychle dolů a běž na zastávku, autobus se bude během pár minut vracet z Xiloskala zpět. Radím mu. Během chvilky přichází s úsměvem a bundou v ruce ...\nPo čtvrté odpoledne se vydáváme po silnici do Xiloskala, vzdáleného asi 5 km, kde je informační centrum a vstupní místo do jedné z nejkrásnějších soutěsek na Krétě, do Samarie. Z počátku je cesta nudná a pak se stáčí doleva. Ty bláho ! Co to tam je ? Tam hoří ? Vypadá to jako oblaka dýmu. Omyl. Přicházíme blíž a teprve teď vidíme onen kouzelný ráj horolezců. Před námi vystupuje z mlžného oparu obrovský strmý bílý vrchol hory Mt. Gingilos, vysoké 2.080 m.n.m. No to je nádhera - Božský trůn Zeusův ! Přicházíme na konec silnice, ke vstupní bráně do soutěsky a stojíme přímo pod ním. Jeho druhá polovina, v podobě příkré stěny, padá kolmo do soutěsky téměř dalších tisíc metrů. Tak zítra ho uděláme, co říkáš ? Ptám se Petra. Jasně, zítra bude náš !\n... a je tu ráno. Sluníčko svítí a je příšerná kosa. Tak kolem nuly. Rozhodujeme se, že dnes pojedeme do Xiloskala raději autobusem. Je zbytečné vláčet se 5 km po silnici. Odcházíme na zastávku. Čekáme tu již dost dlouho, ale autobus stále nepřijíždí. Jsem zmrzlá na kost. Na sobě mám jen triko a kraťasy. No, konečně je tu ! Nastupujeme dovnitř, zdravíme a kupujeme lístky. Řidič však žádné peníze nechce a vrací je Petrovi zpět. Všichni pasažéři ještě pospávají a mají tu pěkně nadýcháno, že není vidět skrz okna ven. Je tu teplo. Během chvilky jsme u cíle. Vystupujeme jako první a bez zbytečného zdržování se, vyrážíme nahoru. Jsme totiž jediní. Jinak jdou všichni dolů, do strže. Beru rychle jednu serpentinu za druhou, abych se zahřála a rozproudila krev. Jsem pořád ztuhlá a navíc jdeme asi 30 minut úsekem, který je většinou ve stínu. Přicházíme na rovinku. Je odtud krásný výhled dolů na parkoviště s občerstvením, u něhož se hemží spousta trekařů. Cesta se po chvíli stáčí doprava a klesá stále dolů. To je blbost, nejdeme špatně ? Ptám se Petra. Žádnou odbočku nahoru jsem neviděl. Odpovídá. Tak pokračujeme dál. Míjíme sta let staré cypřiše a kocháme se pohledem dolů do soutěsky. Máme před sebou dechberoucí scenierii okolních hor prudce se svažujících dolů a pod námi - díra jako "prase". Musíme jít opatrně, nemůžeme si dovolit uklouznout. Byl by s námi konec. Obrovským skalním obloukem vcházíme do kouzelného labyrintu kamení, skal a jeskyní. Fantazie ! Nachází se tu prý i "jeskyně démonů ". Ale tu my raději nehledáme a pokračujeme dál. Nad našimi hlavami se s pýchou tyčí k nebi severní bílá vápencová stěna hory Gingilos. Přicházíme do místa zvaného "Seli Hellenes" v 1500 metrech. Je to zvláštní pozitivní místo a konečně voda ! Tryská tu z hory několik pramenů ledové vody. Tak zde si dáme pauzu. Říkám Petrovi. Slunce praží, je nesnesitelné vedro a žízeň veliká. Nabírám si s chutí ledovou vodu do láhve a popíjím. Koukám, že Petr si dává dokonce i ledovou sprchu. Tak to je parádní osvěžení ! Teď nás však čeká spousta serpentin nahoru do sedla. Postupně pociťujeme velmi příjemné proudění vzduchu. Po necelé hodince jsme v sedle, v 1700 metrech. Fouká tu silný ledový vítr, který proudí mezi horami. Máme před sebou nádherný rozhled . Vlevo pod Gingilosem se táhne hřbet k další hoře jménem Volakias ( 2.116 m.n.m.) pod nímž je soutěska Samaria a před námi je vstup, lépe řečeno sestup, do další impozantní soutěsky "Tripiti", vedoucí až k Libyjskému moři.\n... a my zahajujeme nejtěžší etapu našeho výstupu. Vlevo od nás je nejstrmější část výstupu na vrchol Gingilosu. Postupujeme nahoru velmi exponovaným kamenitým terénem, sem tam značeným červenými tečkami. Opatrně obcházíme hlubokou díru, v níž je jeskyně se 150ti metrovou vertikální propastí ( pár lidí prý už tam zůstalo navždy ). Probíjíme se nahoru přes čtyř metrové skalní bloky za použití všech čtyř končetin. Je to dost náročné. Hlavně se moc nekoukám za sebe dolů, abych nahodou nedostala závrať. Pod námi je obrovská hlubina. Po hodince jsme na summitu. Je tu fantastický rozhled. Vidíme na obou dvou stranách moře. Na jihu Libyjské a na severu Krétské. Zprava se táhne hřeben Bílých hor. Chvíli odpočíváme. Rostou tu kolem droboučké bíle zbarvené rostlinky. Petr kouká kolem a říká : Ale toto ještě není ten pravý vrchol. Ten pravý je o něco vyšší a je támhle, kousek dál. Musíme tedy pokračovat dál. Přes menší dolinku se dostáváme mezi balvanová bludiště. Některé kusy jsou tu až 6 metrů veliké. Místy ale nevíme, kudy dál. Značky tu nejsou. Tedy většinou nejsou. Přelézáme několikrát kamenné závaly až se konečně před námi objevuje náš cíl, skutečný vrchol drsné hory Gingilos • 2.080 m.n.m. Máme obrovskou radost. Následuje srdečné objetí a přípitek. K čemu ? Jednak k dosažení vrcholu a pak, je 8. červen a mám dnes narozeniny. Petr vyndává z batohu vrcholové pivko a připíjíme si ...\nFoto: Vrcholové foto na Mt. Gingilos\nPaleochora • Elafonisi\nDalší trek, který jsme na Krétě absolvovali, byl trek z jihozápadní Paleochory na jednu z nejkrásnějších pláží na světě - Elafonisi, nazývanou též "Evropský Karibik". Cesta se nejdříve dlouho táhne podél pobřeží, pak stoupá prudce do kopce, odkud jsou nádherné výhledy na moře. Dále míjíme nově postavenou kapli v byzantském stylu a přes kamenitý nepřehledný terén se prodíráme pravou divočinou kolem trnitých keřů až skoro k moři. Překračujeme kouzelné písečné duny s velkými trsy fialových kvítků. Moře je dnes celkem rozbouřené a tak vidíme obrovské lámající se vlny. Neptun se zřejmě rozčílil. Napravo od nás se rýsuje temný vysoký hřeben hor a pod ním, v obrovské dálce na výběžku, se objevují překrásné tyrkysově zbarvené laguny. Už se tam šíleně těším, jak si dám koupel a zchladím si tělo. Sluníčko praží a spaluje každý kousel naší nezakryté kůže. Jsme na cestě již od šesti hodin a blíží se pomalu poledne. Cesta kolem moře se nekonečně táhne. Míjíme skupinku nudistů, kteří tu mají postavené stany. Probíjíme se kolem velkých kamenů až se konečně před námi vynoří "tropický ráj". Zátoky s křišťálově čistou mělkou vodou a jemným bílým až narůžovělým pískem. Je tu několik řad slunečníků, ale všeho všudy jen tři stromy. Takže stín žádný. Shazujeme ze sebe oblečení a šup do vody. Tak to je opravdový " Karibik "...\nFoto: Elafonisi beach\nPaleochora • Sougia\nTento pobřežní trek po A4 bereme v opačném směru. Tzn. že do Sougie plujeme lodí. Vystupujeme ve zdejším přístavu a vydáváme se nahoru skalnatou soutěskou s četnými porosty borovic a překrásných oleandrů. Po dosažení vrcholu opět sestupujeme skoro k moři, kde se nachází zbytky původního minójského osídlení, Lissos. Bereme si zde zásobu vody na cestu a pokračujeme opět nekonečným výstupem nahoru směrem do vnitrozemí. Náš původní dojem je, že jsme asi sešli z cesty. Nikde žádné značení. Petr se tedy vrací na poslední křížení cest, zda jsme neměli odbočit. Jdeme dobře, říká. Musíme dalece obejít skalistý výběžek Cape Flomes a pak po prudké hraně sestupujeme serpentinami směrem dolů k moři. Naskýtají se nám dechberoucí pohledy na Libyjské moře se spoustou malebných zátok. Ale cesta je úmorná, kvůli velkému vedru. V dálce vidíme pláž Anydri a ještě dále výběžek do moře, na němž leží Paleochora. Ale ta dálka ... No potěš mě pr ...l. Procházíme labyrintem obrovských skalisek a po chvíli jsme u pláže Anydri. Leží tu spousta naháčů a tak mi nezbývá, než mezi nimi prokličkovat až ke stánku s občerstvením. Nemáme už ani slzu vody. Sedáme pod slunečník a objednáváme pití. Pinkl je ale zřejmě už unavený a tak to trvá věky než nám přinese pití. Po odpočinku se zvedáme a pokračujeme po pobřežní prašné cestě až do Paleochory. Jsou to ještě asi čtyři kilometry. Zcela vyčerpáni se zastavujeme u kempu a opět doplňujeme tekutiny. Zouvám si boty a usedám do houpací sítě se zrelaxovat. Ale nějak se mi to nepovedlo. Přesedla jsem její polovinu a tak mě při zhoupnutí vyhodila na zem. A mám po radosti ! A taky naraženou zadnici. No to jsem tomu dala. Do centra Paleochory přicházíme skoro až za tmy.\nCopyright © 2009-2018 Helena Bílková. All rights reserved.


Politico: Janeček se s pomocí D21 snaží o eliminaci korupce - Patria.cz\nKarel Janeček zbohatl na finančních derivátech, nyní se ale o peníze už tolik nezajímá. V plánu nemá nic menšího než „úplnou obnovu demokracie“. Má doktorát ve finanční matematice z Carnegie Mellon University a jeho společnost RSJ Algorithimic Trading obchoduje na burzách v Chicagu, Londýně a Frankfurtu. Své schopnosti nyní využívá při pokusu o přeměnu demokratických systémů. V této souvislosti hovoří o „Demokracii 2.1“. I když jeho návrhy ještě nebyly uplatněny v žádné zemi na celonárodní úrovni, na lokální úrovni už se tak stalo.\nJaneček hovoří o volebním systému, který lépe odráží vůli voličů a omezuje míru korupce. Ve většině západních zemí demokracie trpí, velké politické strany ztrácejí podporu, vládnoucí elity jsou často vnímány jako nástroj různých zájmových skupin. Voliči jsou nuceni k tomu, aby si vybírali menší zlo. Volební účast klesá. V Janečkově rodné České republice je právě korupce tím hlavním problémem, na což ukazuje například žebříček míry zkorumpovanosti od Transparency International. Česká republika se nyní pohybuje o dvě místa níže, než když v roce 2004 vstupovala do EU. Sám Janeček hovoří o tom, že systém si přisvojili „naprostí bastardi“.\nNavrhovaný model je modifikován podle místních podmínek, ale jádro systému Demokracie 2.1 (D21) zůstává: Nepoužívá princip jeden člověk = jeden hlas a nahrazuje jej systémem, kdy voliči mají více než jeden hlas a v některých případech mají i hlasy negativní – anti-hlasy. Podle daných vzorců je dosahováno numerické rovnováhy mezi pozitivními a negativními hlasy, přičemž konečný výsledek je určen součtem pozitivních a negativních hlasů. Takový systém by měl podporovat konsenzus ohledně výběru politiků a naopak oslabovat pozice kandidátů samotných stran. Negativní hlasy pak fungují jako pojistka proti korupci. Podle Janečka by totiž politik, který je podle veřejnosti zkorumpovaný, byl oslabený negativními hlasy a nepomohla by mu ani mobilizace významného počtu voličů.\nJaneček tvrdí, že „větší počet hlasů umožňuje voličům říci celou větu a ne jen jedno jméno“. Extrémistické strany na levici a pravici podle něho nemají žádnou konkurenci a demokratické strany si jen přetahují voliče mezi sebou. Janeček finančně podporuje řadu aktivit počínaje vědeckým výzkumem přes muzeum umění až po fond proti korupci. Mezi jeho významné kroky patří boj proti akciím na doručitele. Ty představují archaický finanční nástroj a Česká republika byla až do roku 2013 jednou z mála zemí na světě, které tyto anonymní akcie neregulovaly.\nJaneček se během svého tažení proti anonymním akciím setkal s řadou vrcholných českých politiků. Říká k tomu následující: „Když jsem se s těmi lidmi potkal, poznal jsem, že neexistuje způsob, jak věci dát do pořádku bez toho, aby se vyměnili lidé. Korupce byla výsledkem jejich aktivit a ne naopak. Ve chvíli, kdy to jasně vidíte, je také jasné, co s tím je třeba učinit. Vše spočívá na zkorumpovaném volebním systému“. „Čistící efekt“ by podle něho měly mít popsané negativní hlasy.\nDomácí politická scéna ale jeho návrhy vnímá jako příliš složité a excentrické. Janeček se mezitím snaží o jejich uplatnění v zahraničí. Toto uplatnění by nakonec mohlo být širší než pouze u voleb – systém může být používán například při rozhodováních o financování projektů z veřejných zdrojů. Na výtku, že jeho systém je příliš složitý, Janeček odpovídá: „Současný systém je příliš jednoduchý.“\nUvedené je výtahem z Recalculating democracy, autorem je Benjamin Cunningham.\nVčerejší projev člena FED z Atlanty Dennise Lockharta v Berkeley v Kal...\nK smíchu. Schválně kdy lidé prokouknou tuhle loutku. Samozřejmě, že ti co mají psychiatrickou diagnózu a věří na pravdu kolem nás bez konspirací, jsou bez šance ale tenhle pán svou roli ani neumí pořádně hrát. Ano je to hezký příběh ale trapně průhledný. A pro ty co mají kritické myšlení, kterému se říká selský rozum. Není moudré se nechat vést někým, kdo neumí ani to nejzákladnější v životě lidským. A to vybrat si správného životního partnera. Kdo nedozrál v této základní otázce, nemůže být absolutně zralý pro cokoliv jiného. Howgh


Dobré zprávy a dva mladé moselské ryzlinky | Sklenička - wineblog na cestách\nDnes samé dobré zprávy: už před několika týdny psala Caterina Cornacchia z italského Torano Nuovo (Abruzzo, tady), že u nich kvetou třešně. Tehdy bylo za oknem hnusně, soukromě jsem to komentoval slovy „no nezabili byste ji?“ Minulý týden jsem vytáhl na zahradu stůl a židle, tak už si troufnu dát fottku italských třešní.\nSuezský kanál ucpala loď a svět z toho má srandu. Tuhle fotku postoval známý burgundský vinař…\nDobré zprávy nekončí: v pátek večer přijela paleta moselských ryzlinků 2020. Propagoval jsem to sloganem „Radost se vrací do lockdownu“ a za mě to tak skutečně funguje. V pátek jsem odnosil víno do sklepa, v sobotu a v neděli připravil všechny objednané bedýnky na Poštu a na rozvoz. Je toho hodně a nevím, jestli všechno do konce týdne stihnu, ale budu se snažit. Dobrá zpráva: objednal jsem dost vína navíc, takže několik opozdilců ještě dokážu zásobit. U Erbesů se zatím dál lahvovalo a přijely vzorky dalších tří vín, které jsem v prvním degustačním balíku ještě neměl. Dnes o dvou pozdních sběrech:\n2020 Erdener Treppchen Riesling Spätlese\n2020 Ürziger Würzgarten Riesling Spätlese\nZvykl jsem si psát seznamy Erbesových ryzlinků vždy s Treppchen na začátku. Mohl bych to svádět na to, že Erbesovi mají na Erdener Treppchen jen půl hektaru a z Würzgarten dělají mnohem víc vín. Ale pravda je taková, že jsem Spätlese z Würzgarten vždycky považoval za lepší, komplexnější víno. Otočilo se to až s 2017 Erdener Treppchen Spätlese trocken, tehdy poprvé jsem ho měl za lepší než suché Würzgarten. Nabízím, nevnucuju – vím, že někteří bedýnkáři dodnes dávají přednost Würzgarten. Sladké Spätlese a Auslese šly s tím, moje preference se otočily a potom už to nikdy nebylo dopředu jasné.\nDrobně se změnila etiketa, vinařství ji zjednodušilo a graficky vyčistilo, je teď výraznější a noblesnější. Ve skleničce je v obou případech podobná světlá citronově žlutá barva. Treppchen mají na nose jemnou až křehkou vůni meruněk, bílých broskví a zralých citrusů, krásně lehkou a čistou. Würzgarten je na nose o kousek důraznější a jednodušší, se zralými citrusy a bílými broskvemi. V přímém srovnání je to bod pro Treppchen, Würzgarten je sice důraznější, ale nemá živost Treppchen.\nV chuti jsou Treppchen lehoučké, s dokonale zakomponovanou kyselinou, s živým projevem neseným hlavně citrusy a bílými broskvemi. Zbytkový cukr přidává na plnosti, ale za mě je dobře vyvážený kyselinou. Svěžest, lehkost, čistota, moc se mi líbí. Würzgarten je i v chuti výraznější, má víc ovoce a šťavnatou kyselinu, která dává vínu sušší projev. Předpokládám, že obě mají podobný zbytkový cukr, alkohol je v obou případech 8%. Dlouhé, čisté, výrazně ovocné. Kdybych musel bodovat, dal bych v obou případech 92 bodů, a kdybych si musel vybrat, tak tentokrát Erdener Treppchen. Obě vína vynikají čistotou a lehkostí, obě jsou teprve asi týden v lahvi (takže se za rok nebo za dva mohou vyvinout každé jinam), ale u těchto mladých vín mě baví lehkost, v případě Treppchen až křehkost projevu. Dobrá zpráva je, že obě vína jsou (a ještě budou) vynikající. A kdybych si nemusel vybírat, tak bych nejraději otvíral obě najednou a srovnával.\n29.3.2021 BlogErbes, jen tak, Mosel, ryzlinkpan Sklenička\n← Jaro je tady!\tRyzlinkové Velikonoce →\nDokaž, že jsi člověk! * pět × 5 =


LEE PRECISION DIES Lee Quick Trim Die, 270 Win - Brownells Česká republika\nProdukt č.: 100053363 734307902292 100053363\nHodnocení zákazníků pro položku Lee Quick Trim Die, 270 Win\nNáboje: 270 Winchester\nZašleme e-mail na adresu , jakmile bude produkt Lee Quick Trim Die, 30-30 dostupný.\nZašleme e-mail na adresu , jakmile bude produkt Lee Quick Trim Die, 22-250 dostupný.\nZašleme e-mail na adresu , jakmile bude produkt Lee Quick Trim Die, 7.62X39 dostupný.\nZašleme e-mail na adresu , jakmile bude produkt Lee Quick Trim Die, 8X57 Mauser dostupný.\nZašleme e-mail na adresu , jakmile bude produkt Lee Quick Trim Die, 357 Mag dostupný.\nZašleme e-mail na adresu , jakmile bude produkt Lee Quick Trim Die, 7.5X55 Swiss dostupný.


Ivan Brezina: Šumava - Poučení z blokády - Ekolist.cz\nIvan Brezina: Šumava - Poučení z blokády\nKonec léta byl ve znamení ničení. Zatímco v Anglii mládež rabovala obchody a zapalovala auta, na Šumavě mládež devastovala přírodu.\nO důvodech, které Stráského vedení parku ke kácení vedly, se psalo už mnohokrát. Zopakujme tedy jen, že nemělo jít o žádné komerční rabování dřeva, ale o chirurgicky čistý řez. Jeden poražený kůrovcový strom by znamenal záchranu deseti dalších. Blokáda to znemožnila, a navíc byla odborně i věcně zmatená. Aktivisté tvrdili, že jim jde o záchranu "pralesa", ačkoli v lokalitě Ptačí potok je hospodářský les 2. zóny.\nÚsměv ale budily i další figury, které se pasovaly na kované "odborníky" na ekologii lesa. Vůdcem blokády byl veterinář Jaromír Bláha, který si z válčení proti parku udělal živobytí. Demonstraci před ministerstvem životního prostředí organizoval smutný hrdina estrád televize Nova, herec Petr Vacek. Mediálně blokádu "pokrýval" teatrolog Vladimír Just. Ten lesáky fanaticky nenávidí od doby, co jimi byl v první 1. zóně parku s manželkou přistižen při trhání borůvčí i s kořeny a po zásluze pokutován.\nPo dvanácti letech od Trojmezné se situace opakuje – i letošní blokáda na Ptačím potoce vytvořila líheň brouka. Proč, to aktivisté bezelstně přiznávají mezi řádky. "Ve skutečnosti nejde o kůrovce, ale o 15 miliard ve dřevě, které na Šumavě jsou", řekl ředitel Ekologického právního servisu Pavel Franc. "Celou dobu šlo o dřevo, ne o kůrovce", dodal Mojmír Vlašín. I když se tuhle motivaci snažili podsunout druhé straně sporu, logicky sedí na ně samotné. Komu totiž pomůže, když se kůrovec z Ptačího potoka rozšíří do dalších částí Šumavy? Kdo začne volat, že místo chirurgicky čistých lokálních zásahů v zeleném lese je hřbitov stromů třeba zlikvidovat plošným kácením? Dřevařské firmy. Posloužili jim aktivisté nevědomky svou hloupostí, nebo šlo o předem domluvenou hru? Podle řady hlasů byla blokáda brigádou, jejíž účastníci dostávali 800 Kč denně (http://www.ceskatelevize.cz/ct24/blogy/133333-posvatny-brouk-prohrava-blokadiste-vyckavaji/, http://abbartos.wordpress.com/2011/08/01/reportaz-z-okupovane-sumavy-pozor-na-ekoteroristy/). Pokud je to pravda, čí to byly peníze?\nBěhem "nenásilného protestu" aktivisté několikrát fyzicky napadli policisty (http://plzen.idnes.cz/zasahy-proti-aktivistum-na-sumave-staly-policii-milion-korun-p6m-/plzen-zpravy.aspx?c=A110830_092128_plzen-zpravy_alt). Starostovi Modravy Antonínu Schubertovi kdosi vykradl služební auto. Peněženka v něm zůstala. Zloděje nezajímaly cennosti, ale informace – zmizel jen služební notebook s důvěrnými dokumenty o Šumavě. Co je to za lidi, že se musejí "v zájmu přírody" snižovat k tak podlým činům?\nNeskutečnou demagogii blokádníků dokazuje cíleně vyvolaný mediální "skandál", který měl odvést pozornost od věcné roviny sporu. V přesně načasovanou dobu aktivisté zveřejnili informaci, že vedení parku platí mediální agenturu, která mu pomáhá s prezentací. "Nesmyslné vyhazování státních peněz!" křičeli. Vzápětí se ale ukázalo, že agentura pracuje za třetinovou cenu, než je obvyklé. V září 2010 přitom kontrola ministerstva financí prokázala, že předchozí Krejčího vedení parku rozhazovalo statisíce korun za nesmyslný výcvik "manažerských dovedností". Kontrola tehdy kritizovala i nehospodárnost v podobě parkoviště v přírodě s asfaltovým povrchem (http://budejovice.idnes.cz/sprava-sumavskeho-parku-rozhazovala-statisice-zjistila-kontrola-10e-/budejovice-zpravy.aspx?c=A100920_173016_budejovice-zpravy_pp, http://zpravy.ihned.cz/cesko/c1-46115080-jak-se-utraci-v-sumavskem-narodnim-parku-koucink-sefu-stal-863-tisic). Tehdy byli ale aktivisté zticha. Plýtvání jim nevadilo, protože Krejčí byl "jejich člověk" – na rozdíl od Stráského.\nNa Šumavě tedy promluvila tak často vzývaná občanská společnost, která se proti blokádě aktivizovala samovolně "zdola". Kdo jiný by měl rozhodovat o budoucí podobě Šumavy? Lidé, kteří tu žijí, nebo najatí statisté z velkých měst, pro které to byla jen vzrušující prázdninová "bojovka" a kteří o složité podstatě problému skoro nic nevěděli? Když chtěli Šumaváci vědět, proč tu jsou, odpovídali: "Zeptejte se našeho vůdce Bláhy, ten to všechno ví". A jak napříště hodnotit odborné renomé části vědců, kteří blokádu podporovali? Neviditelný pes zveřejnil fakta, ze kterých plyne, že nový ředitel parku Stráský (kterého tak hlasitě kritizují), jim přeseknul penězovod. Předcházející Krejčího vedení parku spřáteleným vědcům totiž sypalo miliony.\nI když to tak z médií možná opticky nevypadá, měla blokáda jen mizivou podporu. Podle průzkumu veřejného mínění ji schvalovalo pouze 18 % respondentů, zatímco postup vedení parku podporovalo 70 %. Na podporu Jana Stráského vystoupil svaz 22 šumavských obcí, požadující ukončení "nebezpečného experimetu". Pod peticí Zachraňme Šumavu, požadující zastavit "bezohledné ničení hodnot, pro které byl národní park Šumava vyhlášen", je dnes přes 14 000 podpisů. "Trucpetici" Šumavská výzva, kterou sepsal herec Petr Vacek a šéf Duhy Petr Machálek, signovalo jen 2200 podpisů.\nZ blokády by se měl poučit především ministr životního prostředí Chalupa. V uplynulých deseti letech dostalo Hnutí Duha od jeho resortu na dotacích a grantech asi patnáct milionů korun. Opravdu má stát sponzorovat organizované porušování zákonů a ničení cenných přírodních hodnot? Měl platit aktivisty, jejichž škodlivá činnost stála milion korun jen na nákladech za zásahy policie na letošní blokádě? A má sponzorovat skupinu, která ignoruje rozhodnutí soudu? Ten Duze předběžným opatřením zakázal blokádu organizovat. Jak ale zjistili novináři, aktivisté Duhy ji každý večer dál tajně koordinovali. Už z důvodů pohrdání soudem je pokuta 50 000 Kč pro každého zadrženého aktivistu zcela na místě.\nAsi nejzábavnější ale bylo sledovat klasické mediální „vrtění psem”. Předem připravené divadýlko pro novináře mělo podobu absurdní frašky. Když policisté odvazovali aktivisty od stromů, dozvídali jsme se o útlaku, násilí a zvůli. Publicista Adam Bartoš popisoval, jak zatčená aktivistka „seděla v klidu na pařezu, ale když si všimla, že ji přítomná kamera natáčí, spustila hrozný křik. Řvala na celý les, že ji mlátí, že jí lámou ruce a podobně”.\nNeuvěřitelná obvinění gradovala bizarním tvrzením, že policisté sypou blokádníkům za krk mravence a že je mučí. Pokud si ale někdo zamkne ruce do ocelové trubky, neměl by se divit, že si je při pokusu o odpoutání od stromu trochu odře. „Tvrdí, že mají právo na přímou akci,” glosoval to kdosi v jedné z internetových diskusí. „Nejsou ale ochotni nést důsledky svého jednání. Křičí o policejním násilí a zbaběle se brání pokutám. Prostě ubrečení srabi.”\nZkrácenou verzi textu zveřejnily 30. 8. 2011 Lidové noviny. Pozn. red. 1.9. 2011: Na článek Ivana Breziny reagoval Jan Hokeš, jeho reakci najdete tady.\nIvan Brezina: Na vlastní oči - Šumava umírající a ekologistická Ivan Brezina: Pozvánka na šumavský výlet Ivan Brezina: Vraždící delfíni


Smart city Plzeň | REGIONPLZEN.CZ\nZPRÁVY Smart city Plzeň\nProjekt Smart City Polygon společnosti OMEXOM GA Energo se může pochlubit Cenou veřejnosti, kterou získal v soutěži Český energetický a ekologický projekt – stavba – inovace roku (ČEEP).\nKlastr Chytrý Plzeňský kraj vznikl za účelem rozvoje konceptu chytrého regionu Plzeňského kraje.\nPlzeň připravuje pilotní projekt zelené střechy na základní škole.\nPlzeň spouští novinku pro podnikatele, povolení pro předzahrádku bude jednodušší\nElektronické vyřízení žádosti o restaurační předzahrádku je další z projektů konceptu Smart City Plzeň, jehož podstatou je ulehčovat život obyvatelům západočeské metropole.\nPlzeň a Norsko přichystaly na úterý unikátní workshop Smart City mobilita v Norsku a ČR\nNorská města Bergen a Oslo, které jsou na světové špičce v inovacích a zelených řešeních, jejich firmy, výzkumníci a instituce představí v úterý 28. listopadu v Plzni svoje smart projekty, tedy chytré mobility.\nJedním z nových trendů v oblasti informačních technologií je Síť internetu věcí (IoT). Plzeň jako první město v České republice vybudovala vlastní senzorickou síť LoRa.\nRobert-Jan Smits: Evropa včetně Plzně musí jít cestou inovací jako města s chytrými projekty\nInovovat, přinášet nové výdobytky v oblasti vědy a výzkumu, to je cesta, kterou se musí vydat Evropa. Budoucnost její konkurenceschopnosti spočívá právě v inovaci.


Kolik by stáli opravy na této motorce :: Poradna motorky | Motorkáři.cz\n2.1.2021 od Klitsch\nAhoj ,chtěl bych se zeptat kolik by stálo vše opravit a jestli se to vyplatí a nějaké další rady prosím. Děkuji\nHonda XL 125V Varadero vyplati\n2.1.2021 od wonder184\nŘekl bych, že kolem 30 tisic + zbytečné starosti.\n3.1.2021 od Anti\nZáleží na tom jak tu opravu pojmeš. Defacto s tím můžeš jezdit tak jak to je\nPokud to budeš chtít spravit, tak počítej profi opravu nádrže cca 5 k, plasty pokud půjdou zavařit tak s lakem 3k kus.\n3.1.2021 od _Michal\nMotorka je od ježdění a né leštění, takže dát 5000 za opravu nádrže..... To se dá řešit někdy nebo vůbec. Dát ji do originál pojízného stavu, tzn. sehnat kapotu a světlo. Takže hledej na bazaru, co chybí a doskládej ji. 10000 do toho zahučí. Takže pokud je motor Ok, tak stále solidní cena za varana.\n3.1.2021 od Mouzis\nčau hele oprava by tě vyšla o dost více než motorka sama když koupiš jinou, radu co ti mužu dat vykašli se na to, zjevně jak piše že spadla v nizké rychlosti tak mně celkem překvapuje proč tam nemá ukazané plasty a spadnul určitě na nějak šutr nebo něco tomu podobne podle te nadrže, za mně bych do toho nešel oprava bude na hodně dlouho diky i sehnaní dilu, motorku bych si vzal třeba jenom na ND protože motor by mohl byt oukey\n3.1.2021 od Klitsch\n3.1.2021 od stnd\nVidím dobře, ze tu nádrž už někdy někdo spravoval?\nBych se na to normálně vyprd, pokud není montování tvůj koníček.\n5.1.2021 od Pedl\nNejtěžší je obvykle sehnat plasty, originály jsou na japoncích drahé, takže pohledej v bazarech ať víš do čeho jdeš. Nádrž opravit není problém. Ale divné, že chybí plasty na obou stranách, kdo víc co to zažilo, dobře si to porovnej s origo fotkama, může toho chybet víc. A jestli tam půjdeš zkontroluj si i jestli nedrhnou tlumiče (ohnuté), svítí světlo, jede to vůbec rovně?\nMůj názor je, že je lepší když prodejce prodává motorku v použitelném stavu (ikdyž se šrámama) ale dražší, než v nepoužitelném stavu ale levně. Takhle vlastně legálně s tím asi ani nemůžeš na silnici.\nPokud to není tak hrozné jak to vypadá, tak by to třeba mohl do 10 tisíc dát do slušného stavu a moc práce by to nebylo a furt by to prodával za přijatelnou cenu, tak proč to neudělá.


Na pisku tomasek jiri | HLEDEJCENY.cz\nNa pisku tomasek jiri\nPodobné fráze: nakladac pisku, onkologie minimum pro praxi tomasek jiri, onkologie minimum pro praxi jiri tomasek, radek tomasek dum na narozi cd, radek tomasek dum na naroziach cd, lone wolf stin na pisku, posyp pisku na travnik, nadoby na vodu okoli pisku, lone wolf stin na pisku joe dever, joe dever lone wolf 5 stin na pisku\nGRADA Nádory adolescentů a mladých dospělých\nPublikace se věnuje specifické problematice maligních onemocnění u mladé generace vymezené věkem 15 až 25 (29) let. Podává komplexní pohled na epidemiologii, etiologii, klinickou prezentaci a chování jednotlivých typů nádorů a hematologických malignit. Klade důraz na věkově specifické rozdíly a shr... > více\nNejnovější učebnici práva Evropské unie připravil kolektiv renomovaných autorů složený ze členů kateder evropského práva právnických fakult Univerzity Karlovy v Praze a Masarykovy univerzity v Brně a z českých soudců Soudního dvora EU a Tribunálu v Lucemburku a jejich spolupracovníků. Učebnice kla... > více\nod 191 Kč do 571 Kč\nod 63 Kč do 520 Kč\nNa písku - Tomášek, Jiří\n; Výbor básní z let 2006 až 2013. ; / / / Pár lysek tiše vplouvá do sítin. &nbsp; Všechno se uzavírá, prozatím.; rok vydání201509vydavatelNakladatelství Triáda, s.r.o.počet stránek84vazbaBrožovaná bez přebalu matnározměry147x191 > více\nNa písku - Tomášek Jiří a kolektiv\nVýbor básní z let 2006 až 2013. / / / Pár lysek tiše vplouvá do sítin. Všechno se uzavírá, prozatím. > více\nNa písku - Jiří Tomášek\nVýbor básní z let 2006 až 2013. > více\nAutor : Jiří Tomášek, Výbor básní z let 2006 až 2013. / / / Pár lysek tiše vplouvá do sítin. Všechno se uzavírá, prozatím. Druh sortimentu : Kniha, Na písku, Jazyk : Čeština, Počet stran : 84 > více\nMálo slov - Jiří Tomášek\nBásnická sbírka Jiřího Tomáška - autor pracuje s lyrickým náznakem, veršovou zkratkou. Ve srovnání s předchozí sbírkou Banalita (Triáda 1999) ubylo exprese, výpověď nabyla ještě větší lapidárnosti. Je zachován paralelismus osobního i nadosobního, lidského i přírodního, básně jsou často zasazeny do ... > více\nOnkologie - minimum pro praxi - Jiří Tomášek\nPublikace je primárně určena lékařům neonkologům, aby se lépe orientovali v onkologických diagnózách a v současných možnostech diagnostiky a léčby. Pomůže najít odpovědi na základní dotazy, které klade pacient při zjištění nádorového onemocnění. > více\nOnkologie: Minimum pro praxi - Jiří Tomášek, kol.\nPublikace je primárně určena lékařům neonkologům, aby se lépe orientovali v onkologických diagnózách a v současných možnostech diagnostiky a léčby. Pomůže najít odpovědi na základní dotazy, které klade pacient při zjištění nádorového onemocnění nebo při podezření na ně. Zajímavá je ale i pro onkolo... > více\nOnkologie - minimum pro praxi - Tomášek Jiří a kolektiv\nNádory adolescentů a mladých dospělých - Viera Bajčiová, Jaroslav Štěrba, Jiří Tomášek\nAutor : Viera Bajčiová, Jaroslav Štěrba, Jiří Tomášek, Publikace se věnuje specifické problematice maligních onemocnění u mladé generace vymezené věkem 15 až 25 (29) let. Podává komplexní pohled na epidemiologii, etiologii, klinickou prezentaci a chování jednotlivých typů nádorů a hematologických m... > více\nTOPVET Přeslička rolní 50ml\nZdroj minerálů v případě osteoporózy a zlomenin kostí. V přírodní medicíně se doporučuje na zpevnění cév, při močových kamenech a písku pro své močopudné účinky > více\nMVDr. Jiří Pantůček - TOPVET\nKorn Jiří: Zlatá kolekce - Co mám v očích 3CD: CD\nZlatá kolekce písní Jiřího Korna představuje nejkompletnější výběr jeho nejlepší tvorby. Formát tří cédéček umožnil nabídnout maximum muziky z celého období jeho stylově pestré a velmi úspěšné kariéry. První disk, nazvaný Největší hity, je více než dvacítkou skladeb rozmanitých podobou, ale spojený... > více\nNejvětší hity 1978: CD\nSkladby: 1. Karel Gott - Bloudím pasáží 2. Karel Zich - Měla na očích brýle 3. Věra Špinarová - Já mám ráda boogie 4. Jiří Korn - Zpívat jako déšť 5. Jiří Schelinger - Hop, a je tu lidoop... 6. Václav Neckář - Chci tě líbat 7. Jitka Zelenková - Můžeš mi po vodě psát 8. Lešek Semelka - Jsi prostě ne... > více\nKompilace více než dvou desítek písní legendárního "Man in black", mimořádný hold ikoně zámořské country v podobě českých verzí jím napsaných či proslavených songů! Variace na slavné téma "muže v černém" se koná i nepřímo: tuto sestavu totiž velice expertně, a zároveň fandovsky připravil v srpnu pr... > více\nNádory adolescentů a mladých dospělých (978-80-247-3554-2)\nKniha – autor Viera Bajčiová; Jaroslav Štěrba; Jiří Tomášek, 400 stran, česky, pevná bez přebalu lesklá Publikace se věnuje specifické problematice maligních onemocnění u mladé generace vymezené věkem 15 až 25 (29) let. Podává komplexní pohled na epidemiologii, etiologii, klinickou prezentaci a c... > více\nCD 1 1. Karel Kopecký - Schody do nebe 4:04 2. Karel Gott - Cesta rájem 2:38 3. Marta Kubišová - Loudá se půlměsíc 2:31 4. Waldemar Matuška - Růže z Texasu 4:00 5. Jaromír Mayer - U Kokořína 2:59 6. Yvonne Přenosilová - Mně se líbí Bob 1:57 7. Václav Neckář - Ze soboty na neděli 2:49 8. Jiří Suchý,... > více\nNejvětší hity 1975: 1. Karel Gott – Nápoj lásky č. 10 (3:11), 2. Hana Zagorová a Petr Rezek – Asi, asi /Honey, Honey/ (2:47), 3. Petr Rezek – Modrá zem /Everybody´s Talking/ (4:28), 4. Petra Černocká – Náklaďák /Banks Of The Ohio/ (3:06), 5. Miluše Voborníková – Já a Honza a Honzův brácha /Me &... > více\nHusitská epopej VI. 1461 -1471 - Za časů Jiřího z Poděbrad - Vondruška Vlastimil\nSedmidílná sága vypráví o událostech slavné i pohnuté doby 15. století v Českém království. Snad žádná jiná historická epocha našich dějin není v obecných představách tak kontroverzní, jako právě husitství. Ta doba je pro dějepisné líčení o to složitější, že obě strany, katolická i kališnická, měly... > více\nHusitská epopej VI: 1461-1471 - Za časů Jiřího z Poděbrad - ...\nHusitská epopej VI. 1461-1471 - Za časů Jiřího z Poděbrad - 3 CDmp3 (Čte Jan Hyhlík) - Vondruška Vlastimil\nHusitská epopej VI 1461-1471 - Vlastimil Vondruška\nAutor : Vlastimil Vondruška, Sedmidílná sága vypráví o událostech slavné i pohnuté doby 15. století v Českém království. Snad žádná jiná historická epocha našich dějin není v obecných představách tak kontroverzní, jako právě husitství. Ta doba je pro dějepisné líčení o to složitější, že obě strany,... > více\nAkustika hudebních prostorů 4 v České republice/ Acoustics o...\nOdborné i laické hudební veřejnosti se dostává do rukou čtvrtý díl přehledu akustických vlastností hudebních prostorů v České republice. Počtvrté jsou jednotnou metodikou dokumentovány akustické vlastnosti prostorů známých jak hudebním umělcům a jejich posluchačům, tak i tvůrcům hudebních nahrávek.... > více\nSoundtrack: V peřině (CD+DVD): CD\nNa písničkovém CD k rodinné hudební komedii V peřině zazní plejáda hvězd domácí popmusic ale i nová píseň Karla Svobody ! Tvůrci prvního 3D filmu v historii české kinematografie, hudební komedie pro celou rodinu V peřině, poprvé zveřejnili překvapivou informaci. Spoluautorem nádherné ukolébavky, kt... > více\nBratr sestry - Petr Ulrych , Hana Ulrychová\nPetr Ulrych, známý bratr známé sestry, se na svém novém albu představuje nejen jako autor nových písní, ale především jako suverénní interpret. Do projektu, původně zamýšleného jako sólový, autor nakonec přizval svou sestru Hanu (bez jejíchž vokálů si ulrychovské písně stěží lze představit) a také ... > více\nNejvětší československé hity osmé dekády dvacátého století nyní vycházejí i v řadě NEJ Track list: CD1 1. Peter Nagy – Aj tak sme frajeri 2. Žlutý pes – Indiánská dýmka míru 3. Marie Rottrová – Štěstí 4. Miro Žbirka a Limit - 22 dní 5. Pavel Roth & Projektil - Zahrada ticha 6. Michal Prokop &a... > více\nHana a Petr Ulrychovi: Bratr sestry: CD\nPodobné fráze na Sleviste.cz: nakladac pisku, onkologie minimum pro praxi tomasek jiri, onkologie minimum pro praxi jiri tomasek, radek tomasek dum na narozi cd, radek tomasek dum na naroziach cd, lone wolf stin na pisku, posyp pisku na travnik, nadoby na vodu okoli pisku, lone wolf stin na pisku joe dever, joe dever lone wolf 5 stin na pisku\nPodobné fráze na Nejrychlejsi.cz: nakladac pisku, onkologie minimum pro praxi tomasek jiri, onkologie minimum pro praxi jiri tomasek, radek tomasek dum na narozi cd, radek tomasek dum na naroziach cd, lone wolf stin na pisku, posyp pisku na travnik, nadoby na vodu okoli pisku, lone wolf stin na pisku joe dever, joe dever lone wolf 5 stin na pisku,


Jak odstranit Accesoamicorreoelectronico | Cyber Security Experts\nBřezen 22, 2019 - V kategorii: Prohlížeč únosci - No responses\nAccesoamicorreoelectronico prohlížeč únosce, může být zodpovědný za provedené změny do vašeho prohlížeče, a to by mohlo nakazit váš POČÍTAČ spolu s freeware. Důvodem, proč browser hijacker je nainstalován je, protože jsi neviděl, že to navazuje na nějaký software, který jste nainstalovali. Pokud nechcete, aby se tyto druhy hrozeb obývající vašeho PC, byste měli věnovat pozornost tomu, jaký typ softwaru, který chcete nainstalovat. Zatímco prohlížeč únosci nejsou vysoké úrovni hrozeb, ale jejich akce jsou docela diskutabilní. Pro jednoho, oni změnit prohlížeče je nastavení tak, že stránky jsou podpora jsou nastaveny jako domovské stránky a nové karty. Co budete také všimnout, je, že vaše hledání je změněn, a to by mohlo být, že manipuluje výsledky vyhledávání vkládání reklamních odkazů do nich. Přesměrování viry chcete uživatele přesměrovat na reklamní stránky v zájmu zvýšení provozu na nich, tak, že majitelé mohou vydělat peníze. Ne všichni z těch, přesměrovává povede k zabezpečené webové stránky, takže buďte opatrní škodlivého programu. Pokud se vám kontaminované váš systém s škodlivý program, situace by byla mnohem více extrémní. Tak, že uživatelé najít užitečné, prohlížeč únosců, předstírat, že mají užitečné vlastnosti, ale realita je, že můžete snadno nahradit je s legitimní pluginy, které by vás přesměrovat. Ty nemusí být vědomi, ale přesměrování viry jsou následující aktivity a sbírat informace, tak, že více přizpůsobené sponzorované obsah. Pochybné třetích stran může být také schopni přístup k těmto informacím. A čím dříve jste odstranit Accesoamicorreoelectronico, tím lépe.\nJste možná narazili na únosce neúmyslně, během svobodného softwaru instalace. Jsme pochyb o tom, že uživatelé by si je nainstalovat vědomě, tak freeware svazky je nejvíce pravděpodobné, že metodu. Toto je účinná metoda, protože lidé nevěnují pozornost při instalaci freeware, jako se spěchat, a ne číst danou informací. V pořadí t0 zablokovat jejich instalace, musí být zaškrtnuto, ale protože jsou skryté, nemusí být vidět, pokud budete spěchat. Výběrem Výchozí nastavení, můžete se umožňuje všechny typy nechtěné položky k instalaci, tak to by bylo nejlepší, kdybyste je nevyužili. Zvolte Upřesnit nebo Vlastní nastavení, když instalujete něco, a uvidíte, připojené nabízí. Doporučuje se, aby jste odznačit všechny nabídky. A dokud to neuděláš, ne pokračovat v instalaci. Řešení těchto infekcí může být nepříjemné, takže budete dělat sami velkou laskavost tím, že zpočátku brání se jim. Také musíte být více opatrní o tom, kde získat software, protože z pochybných zdrojů zvýšit své šance na získání infekce.\nRedirect virus infekce jsou velmi nápadné, a to i mimo počítač-důvtipný uživatele. Změny do vašeho prohlížeče, bude provedena bez povolení, a to především své domovské stránky, nové karty a vyhledávač bude změněn na jinou stránku. Hlavní prohlížeče, jako je Internet Explorer, Google Chrome a Mozilla Firefox je pravděpodobné, že bude změněn. Na stránkách vás přivítá pokaždé, když spustíte prohlížeč, a to bude pokračovat, dokud odstranit Accesoamicorreoelectronico z vašeho zařízení. Změna nastavení zpět by to ztráta času, protože únosce se změnit znovu. Je tu také možnost, že váš vyhledávač se změní, což by znamenalo, že pokaždé, když používáte prohlížeč, na panelu adresa se podívat na něco, výsledky by vytvořil z přesměrování virus je nastavit vyhledávač. Neklikejte na reklamy obsah, který bude vidět, že mezi výsledky, protože můžete být přesměrováni. Přesměrování viry jsou někdy používány majitelé stránek, jak zvýšit návštěvnost a vydělat více příjmů, což je důvod, proč přesměrování děje. Pokud existuje více lidí, aby se zapojily s inzeráty, majitelé mohou vydělat více peněz. Tyto stránky jsou obvykle poměrně zřejmé, protože oni očividně mají jen málo společného s tím, co jste vlastně hledáte. Některé výsledky by mohly vypadat platné na první, ale pokud jste bdělí, by měl být schopen odlišit. Únosce nekontroluje tyto webové stránky pro škodlivé programy, a proto by vedly na stránky, které by mohly iniciovat škodlivý software vstoupí do vašeho počítače. Prohlížeče přesměrování bude také sledovat vaše Internetové aktivity, sbírání různých informací o tom, co vás zajímá. Informace mohou být také sdíleny s různými třetích stran, a to by mohlo být použito strany s neznámými úmysly. Pokud ne, únosce může ji použít, aby se více přizpůsobené sponzorované obsah. Doporučujeme vám odstranit Accesoamicorreoelectronico, pro všechny výše zmíněné důvody. Poté, co jste úspěšně zbavit, by mělo být umožněno vrátit zpět změny provedené prohlížeč únosce.\nJe těžké malware infekce, ale pořád to může způsobit problémy, takže pokud jste jednoduše odstranit Accesoamicorreoelectronico by vše mělo vrátit do normálu. Zatímco tam jsou dva způsoby, jak se zbavit tohoto přesměrování virus, manuální a automatické, vybrat ten, na základě své znalosti o počítačích. Pokud jste se rozhodli pokračovat s bývalým, budete muset najít škodlivý sebe. Pokud si nejste jisti, co dělat, přejděte dolů najít instrukce. Pokud budete postupovat správně, měl bys na ne narazit na problémy. Nicméně, pokud si nejste velmi počítač-důvtipný, to nemusí být správná volba pro vás. V tomto případě, získat pro odstranění spyware software a mít ji zbavit infekce. Tento typ software je určen k likvidaci hrozby, jako je tento, takže byste neměli narazit na nějaké problémy. Zkontrolovat, zda hrozba je pryč, nebo ne, změnit nastavení vašeho prohlížeče, pokud jste k tomu oprávněni, že jste byli úspěšní. Ale, pokud si všimnete, že vaše domovské stránky se vrátil do přesměrování virus, webové stránky, únosce stále běží. Chcete-li instalovat programy správně v budoucnu, měli byste být schopni, aby se zabránilo tyto druhy infekcí v budoucnu. Dobrý tech návyky může jít dlouhou cestu směrem k udržení počítače v čistotě.Stáhnout nástroj pro odstraněníChcete-li odebrat Accesoamicorreoelectronico\nOS Windows postižených Accesoamicorreoelectronico\nVarování! Více antivirových programů zaznamenaly jen malware možnosti související s Accesoamicorreoelectronico.\nAccesoamicorreoelectronico světové trendy podle zemí\nKrok 1. Odinstalovat Accesoamicorreoelectronico a související programy\nKrok 2. Odstranit Accesoamicorreoelectronico z vašeho prohlížeče\nd) Odstranit Accesoamicorreoelectronico z Mac OS X systému\n1. Přístup k Aplikacím přes tlačítko Go, které mohou být umístěny v horní levé části obrazovky. 2. Pohled přes složky a najít Accesoamicorreoelectronico a jakékoli další podezřelé aplikace. Vyberte všechny položky a přetáhněte je na ikonu koše v Doku. Alternativně, klikněte na všechny položky, které chcete odstranit, a zvolte Přesunout do Koše. 3. Prázdné koše kliknutím pravým tlačítkem na ikonu v Docku a vybráním Prázdné Koše.\na) Odstranit Accesoamicorreoelectronico z Internet Explorer\nb) Odstranit Accesoamicorreoelectronico z Mozilla Firefox\nc) Odinstalovat Accesoamicorreoelectronico z Google Chrome\nd) Odstranit Accesoamicorreoelectronico z Microsoft Edge


Velox desky – Betonove poklop na studnu\nSpolečnost VELOX -WERK, s. VELOX, který je vhodný pro všechny druhy staveb. Bednící dvouvrstvé izolační desky složené ze stěpkocementové desky VELOX WS, tl.\nDeska štěpkocementová VELOX ( Velox -werk). CO JE TO BEDNĚNÍ VĚNCŮ VELOX ? Tloušťka desky : mm.\nUkončení izolace základů proti zemní vlhkosti. Veloxové desky se sestavují vždy dvě proti sobě pomocí ocelových.\nPřed dvaceti lety se rakouská společnost VELOX -WERK GmbH rozhodla převzít stávající závod na výrobu štěpkocementových desek VELOX a. Velox tloušťka 3Porotherm 3plus zateplení 150. Ty Velox desky zas tak rovné nejsou, když tam na stěnu hodím 3m lať tak to tam různě lítá 0-5cm. Zvukově pohlitové desky VELOX jsou štěpkocementové desky se zvukově pohltivou povrchovou strukturou.\nJsou odolné proti odletu kamenů, proti plísni a. Метод установки опалубки стен из плит VELOX прост. Před osazením vnitřní desky do jednostranných spon se na její konec umístí jednostranná spona.\nU nás se prodáVaji pod náZVem VeloX. Sádrovláknité desky (SVD) Základnim materiálem pro Vyrobu techto desek je sádra, do niZ jsou pŕimichana Vlákna Z. Prodáváme nepoužité heraklitové desky velox.\nZákladním prvkem univerzálního stavebního systému VELOX je štěpkocementová deska VELOX. Výchozí surovinou pro její výrobu je kulatina jehličnatého. Poznávacími znaky protihlukových stěn VELOX jsou štěpkocementové absorpční desky připevněné na dřevěné nosné konstrukci.\nNakotvení se provádí přímo přes štěpko-cementovou desku VELOX do izolační výplně. Zvyšováním hloubky kotvení lze dosáhnou požadované charakteristické. Desky pro vytváření příček na AAA POPTÁVKA. Na hlavní zásady ekologie je proto pamatováno již při výrobě základního prvku stavebního systému VELOX – štěpkocementových desek.\nTepelně izolační materiály (mimo ETICS) (). Kdybych sehnal levná šedý, tak možná. Dorůstající dřevo je výchozí surovinou pro výrobu desek VELOX (89%). Stavební materiál – výroba.\nNa protihlukové stěny (PHS) prodáváme panely se štěpkocementovými deskami. Dřevo je výchozí surovinou pro výrobu desek VELOX (89%). Vodní sklo stabilizuje desky proti.\nSnad nejznámější konstrukční technologií monolitických staveb je systém ztraceného bednění Velox, sestávající ze štěpkocementových desek.\n← Previous Previous post: Dřevěná dlažba na terasu\nNext → Next post: Shop floor management


25.5.2022 - Chrudim [Muzeum loutkářských kultur v Chrudimi]\nV pátek 3. června 2022 proběhne již XVII. Chrudimská muzejní noc. Od 18 do 23 hodin si budou moci návštěvníci zdarma prohlédnout všechna tři chrudimská muzea i jejich expozice a užijí si bohatý doprovodný program. ::kultura::\n10.5.2022 - Chrudim [Muzeum loutkářských kultur v Chrudimi]\nSpolečná tisková konference Muzea loutkářských kultur v Chrudimi a Muzea v přírodě Vysočina\n21.4.2022 - [Amplion Speakers]\nPozvánka: Poznej sílu mluveného slova s Amplion Speakers\n10.2.2022 - PRAHA [Pionýr]\nPrvní ročník Ledových měst přilákal 16 tisíc lidí\nZazvonil zvonec a pohádky je konec. Děti už jsou zpět ve svých domovech a v jejich nadšeném vyprávění rodičům, kamarádům či prarodičům o místech, která navštívily, a dobrodružstvích, která zažily během akce Ledová města, doznívá akce, jež uvedla do pohybu desítky tisíc lidí po celé ČR. Nezřídka potom zazní: „Tam se musíme ještě jednou podívat!“ ::kultura::\n10.2.2022 - CHRUDIM [Muzeum loutkářských kultur v Chrudimi]\nLoutky slaví 50, zapojte se do oslav i vy!\nMuzeum loutkářských kultur v Chrudimi, které je předním českým loutkářským muzeem a nejstarší institucí svého druhu u nás, oslaví v letošním roce půl století svého trvání. Celoroční oslavy vyvrcholí 2. července 2022 během Loutkářské Chrudimi pouličním festivalem, do něhož se zapojí i místní podniky a regionální umělci. ::kultura::\n25.1.2022 - PRAHA [Pionýr]\nLedová Praha už není osamocena\npřidalo se dalších 12 měst v celé ČR\nNevíte, co dělat o pololetních prázdninách? Máme pro vás tip! Pojďte společně s Pionýrem provést děti krásami měst a ukázat jim to, co znají občas jen ze školních učebnic. ::kultura::


Madonna: Královna popu - CZECHMAG\nHOME KULTURA HUDBA Madonna: Královna popu\nMadonna. Jméno pod kterým se skrývá fenomén posledních tří dekád. Polovina lidí ji z hloubky srdce nenávidí, druhá miluje. Patří mezi jednu z nejdiskutovanějších zpěvaček historie, módní ikonu, bořitelku kontroverzí, gay ikonu ale především je to královna popu.\nDětství, začátky v New Yorku a první album\nNarodila se v roce 1958 v Detroitu, kde také prožila celé své dětství v silně katolické rodině. Je pojmenovaná podle své matky, která ji umřela ještě před dovršením deseti let. O panenství přišla během školní polední pauzy (“Vždy jsem považovala ztrátu panentsví za krok ke kariéře.”), začala tančit a právě její učitel tance jí dohnal k přestěhování se do New Yorku, kde zahájila svoji kariéru.\nNejdříve dělala servírku v různých podnicích, hrála v kapelách, pózovala pro akty, začala nahrávat dema svých písniček, které se zanedlouho dostaly do nahrávací společnosti. Nakonec s ní byla podepsána smlouva a v roce 1983 se začalo natáčet její debutové album s názvem Madonna. Z něho vyšly i její první velké hity jako je Holiday nebo Lucky Star, které jsou známé dodnes. Její začátky v té době ale hodně formoval stále více se rozšiřující AIDS na začátku osmdesátých let, kdy jí umíralo mnoho přátel.\nLike a Virgin, první manželství a světové turné\nPo miliónech prodaných kopií alba bylo jasné, že vydavatelství musí přijít s novějším, ještě lepším a hitovějším albem. Přišlo album Like a Virgin, které předznamenalo dnes už památné vystoupení na prvních udílení cen MTV Video Music Awards, kde se Madonna válela ve svatebních šatech po pódiu. Její tehdejší manažer si v tu chvíli pomyslel, že je to konec její kariéry. Opak byl pravdou a Like a Virgin se stalo jejím nejprodávanějším albem vůbec. Z alba vzešel i song Material Girl, který dal Madonně její přezdívku a o kterém díky tomu prohlásila, že kdyby to věděla, tak ji v životě nevydá.\nVyjelo se na první turné po Americe, po kterém následovalo bouřlivé manželství s hercem Seanem Pennem nebo hraní ve filmech jako Who’s That Girl.\nTrue Blue bylo album věnované Madonnině zemřelé matce se kterým tentokrát vyjela rovnou na stadiónové turné po světe a jehož songy zas vyvolávaly kontroverzi. Nejvíc ji pravděpodobně vyvolávala Papa Don’t Preach pojednávající o nemanželském dítěti v brzkém věku. Nesmíme ale zapomenout, že album by se dalo přirovnat k jedněm z jejich nejvalitnějších, na kterém bylo též Open Your Heart nebo letní hit La Isla Bonita.\nZrušená smlouva s Pepsi a začátek sexuální revoluce\nKromě rozvodu se Seanem Pennem šlo všechno perfektně. Naplánované světové turné, sponzoring od Pepsi, nové album. Nakonec se ale sponzoring a slíbené peníze zrušili po vydání videoklipu k nejlepší Madonnině písni – Like a Prayer, ve kterém se líbá s černým Ježíšem. Dneska nám to může připadat jako prkotina, ale pro prudérní Ameriku to byla další vráska na čele.\nMadonna před 20 lety. (zdroj: www.pinterest.com)\nZahrála si ale znovu ve filmu a získala i svého prvního Oscara za titulní píseň k němu, ale hlavně z něj vzešel Vogue, který předznamenal nový taneční styl voguying. Jelo se na snad nejslavnější turné všech dob – Blond Ambition Tour, kterou s sebou ale neslo jeden problém za druhým. Papežovi se podařilo zrušit pár plánovaných koncertů v Itálii, v Kanadě jí rovnou na pódiu chtěla policie zatknout kvůli vystoupení s písní Like a Virgin s fingovaným prstěním. Z turné bylo natačeno několik záznamů, ale hlavně se natočil první velký dokument o ní (Truth or Dare a nebo jestli chcete český název – S Madonnou v posteli), který šel až pod kůži.\nKdyž už mluvím o kůži, tak Madonna též nafotila knihu plnou nahých aktů, na kterých není nic skryto a kniha byla taktéž příznačně pojmenovaná Sex. Tu následovalo album Erotica ovlivněno devadesátkovým diskem a též i poslední světové turné na dlouhých sedm let. Nebyla by to Madonna, kdyby si hned na začátek show nepřizvala striptérku tančící kolem tyče.\nEvita, Grammy a znovu na vrcholu\nI když byla stále úspěšná, už to nebylo to samé co v osmdesátých letech. K fanouškům se dostalo na Madonniny poměry velmi poklidné album Bedtime Stories, ale hlavně její hlavní role v muzikálu Evita pojednávající o Evitě Perónové, ke které za jejího života vzhlížela celá Argentina. Za překvapivý a nejlepší herecký výkon její kariéry si vysloužila Zlatý Glób.\nPorodila dceru Lourdes se svým trénérem a začala nahrávat kritiky její nejvíce oceňované album Ray of Light za které dostala i cenu Grammy jakožto nejlepší popové album roku 1998. Album nejvíce ovlivnilo narození její dcery, učení kabaly a nový životní styl. Madonna byla zpět na pomyslném hudebním olympu.\nNové milenium a s ním nové dítě a manžel\nPo fenomenálním úspěchu Ray of Light bylo velmi očekáváno, s čím přijde Madonna příště. Bylo tím v roce 2000 album Music, s eponymní skladbou, která zas obsadila vrcholy hitparád. Kromě tanečních vypalovaček ovliněných tehdejšími undergroundovými trendy se na albu objevili též i akustické až country singly. Například Don’t Tell Me, kterou si zazpívala minulý rok nově s její velkou obdivovatelkou Miley Cyrus, nebo American Pie, jakožto cover songu pojednávající o dni, kdy ”zemřela hudba’’, kdy při letecké havárii na konci padesátých let zemřeli hudebníci Ritchie Valens, Buddy Holly a The Big Bobber.\nMadonna konečně vyjela na dlouho očekávané a hned vyprodané turné, na kterém předváděla pro ni dosud neznámé věci, jako například létání nad pódiem nebo hra na kytaru. V této době se provdala za režiséra Guy Ritchieho a porodila mu syna Rocca.\nAmerika začala invazici do Íránu pod taktovkou George Bushe, která Madonnu nenechala v klidu. Rozhodla se proti tomu rovnou nahrát celé album American Life (které je asi moje nejoblíbenější) a kde silně kritizuje americkou vládu hlavně v titulní skladbě (dokonce v ní i rapuje), v jejímž videoklipu hází granát na samotného George Bushe. Videoklip se stal prvním a dosud jediným Madonniným videoklipem, který byl jí samotnou zcela cenzurován. Na albu se též objevil singl Die Another Day složený pro stejnojmenný film o James Bondovi a ke kterému byl natočen dosud nejdražší videoklip.\nDalší turné, návrat k osmdesátkám a charita\nS American Life vyjela na další turné, na kterém se pokusila zrekapitulovat svoji kariéru pomocí songu z každého dosud vydaného alba. Natočila na něm nový dokumentární celovečerák a začala nahrávat album Confessions on a Dance Floor, které je poctou osmdesátkám, na kterém nechybí Hung Up s vysamplovanou Abbou, Sorry, nebo českým posluchačům dobře známý singl Jump, se kterým se i poprvé objevila v Praze rovnou na dvou zcela vyprodaných koncertech v O2 Areně, kde předvedla diskokouli obřích rozměrů, posázenou kameny od Swarovski za víc jak milión dolarů.\nMadonna se vždy snažila držet světových trendů, tak si ke spolupráci přizvala Justina Timberlake a Pharrela Williamse, kteří jí pomohlo nahrát album Hard Candy vystavěné na r’n’b a poplatinských rytmech, ze kterých vzešli i pro mladší posluchače známé 4 Minutes, Give It 2 Me, nebo akustická Miles Away, která je věnována Guy Ritchiemu, se kterým se téhož roku rozvedla. Jako v přechozích letech zas následovalo turné, kde jsme si mohli Madonnu užít na pražském Chodově a které se stalo nejvýdělečnějším turné sólového interpreta všech dob s obratem přes 400 miliónů dolarů.\nNesmíme též zapomenout na její charitativní pomoc v průběhu let, kdy vystoupila například na dnes už legenádrním Live Aid, jako první umělec přispěla penězi pozůstalím teroristických útoků 11.září, ale za vrchol by se dalo počítat právě stavění škol v Malawi, odkud si i adoptovala dvě děti.\nSuper Bowl a další taneční alba\nNásledovala čtyřletá pauza, po které Madonna ohlásila svoje nové album MDNA velkým vystoupení v poločasové show amerického fotbalového svátku Super Bowl, kde jí sekundovala Nicki Minaj nebo LMFAO. Ani to ale nepomohlo k velkým prodejům jako tomu bylo v dřívějších letech. I tak ale Madonna vyjela na další stadiónové turné po celém světě, při kterém předvedla dokonalou show včetně diskutabilních momentů, kdy se například jen v korzetu svíjela u klavíru. Bohužel se k širší veřejnosti nedostala výborná skladba Gang Bang, která určitě za poslech stojí.\nPo dalším čekání k nám na začátku března doputuje už třináctá Madonnina řadová deska Rebel Heart, se kterou jí pomáhala Alica Keys, Diplo, Avicii, Natalia Kills a další a která se už bohužel s pomocí hackerů dostala celá na internet. I to ale nezastavilo propagaci, která začala s pompézním vystoupením Living for Love na letošních cenách Grammy.\nNa začátku článku jsem zmínil, že Madonna je královnou popu. Ano, sice je plná řada výborných popových div počínaje Gagou, Swift a konče Beyonce, ale žádná zatím nemám nárok převzít pomyslné žezlo, které si tahle ženská po tyto tři dekády tak hlídá a která vlastně stvořila to, čemu dnes pop říkáme.\nPředchozí článekNejvýznamnější sportovní události roku 2014\nDalší článekRyan Keen: rozhovor s britským písničkářem


Nápověda > Fakturace > Kreditní účet\nSpráva kreditního účtu\nFakturace v kreditním systému\nKreditní systém slouží k urychlení plateb služeb nabízených na portálech ZonerCloud.cz a CZECHIA.com. Využít jej můžete rovněž pro automatické prodlužování registrace domén.\nPo aktivaci kreditního účtu jej můžete spravovat spolu s výzvami a daňovými doklady:\nV Kreditním systému lze využívat pouze jednu zvolenou měnu, primárně CZK. Pro účet v Eurech je třeba založit účet na Slovaknet.sk.\nVyúčtování služeb je zasíláno vždy začátkem následujícího měsíce.\nJednorázová platba (převodem, kartou) - pro jednorázovou platbu stačí ve vašem zákaznickém účtu vygenerovat výzvu k úhradě - tzv. "Vklad na kredit". Tuto výzvu lze uhradit platební kartou či převodem.\nTrvalý příkaz - každému zákaznickému účtu je přiřazen unikátní variabilní symbol, pod kterým můžete nechat kredit pravidelně dobíjet.\nUpozorňujeme, že veškeré platby jsou včetně DPH.


Hotel Ibis Praha Malá Strana - Accor hotels :: Accor hotels\nN 50° 4' 19.9801''\nE 014° 24' 2.1802''\nHotel Ibis Praha Malá Strana je situován v centru města, nedaleko od historické čtvrti Malá Strana, Karlova mostu, Pražského hradu, Staroměstského náměstí a dalších turistických atrakcí.\nHotel se nachází přímo u nákupního centra a pouhých 150 metrů od stanice metra Anděl, ze které snadno dojedete na Václavské náměstí a do dalších částí města.\nIbis Malá Strana nabízí celkem 225 klimatizovaných pokojů s odhlučněnými okny, bezplatným Wi-Fi, TV, rádiem a fénem, včetně 3 bezbariérových.\nV hotelu jsou k dispozici také 3 konferenční místnosti s kapacitou pro až 90 osob, restaurace, bar a soukromé parkoviště.\nVybaveno charakteristickými lůžkovinami Sweet Bed. Nový Ibis pokoj nabízí maximální pohodlí. Velká manželská postel, stůl, internet, parkety, LCD TV s těmi nejlepšími kanály. Koupelna se sprchou nebo vanou.\nVybaveno charakteristickými Sweet Bed. Nový Ibis pokoj nabízí maximální pohodlí. Dvě pohodlné postele, stůl, internet, parkety, LCD TV s těmi nejlepšími kanály. Koupelna se sprchou nebo vanou.\nAuto: Směr Praha centrum - Smíchov\nVlak: Holešovice (8 km), Hlavní nádraží (6km)\nAutobus: č. 167 - Zastávka Anděl\nMetro: Anděl - trasa B (150 m)\nNáš šéfkuchař Zdeněk Veselý vás rád uvítá v restauraci ibis Kitchen.\nPřijďte a ochutnejte štavnatý burger, servírovaný v rámci nového projektu i-Burger. Restaurace slouží i k snídaním nebo jako business lunch.\nOld-style bistro. Velké porce, autentická atmosféra, příjemné prostředí. To nejlepší místo pro Vaše setkání\nTyp kuchyně: Bistro\nMenu ke stažení >>\nCelodenní konferenční balíček:\ncelodenní zasedací místnost - nájemné v ceně, 2x coffebreak, oběd o třech chodech včetně 1x nealko nápoj, 2x minerální voda Mattoni 0,33l.\nDenní konferenční balíček:\npůldenní zasedací místnost nájemné viz. rozvržení. 1x coffee break, oběd o třech chodech, 1x nealko nápoj, 1x minerální voda v zasedací místnosti.\nNaše konferenční prostory jsou vybaveny: plátno, flipchart včetně barevných fixů, bloků, per a Wi-Fi připojením.\nDVORAK 32 18 20 22 0 2.80 m 33 m2\nDVORAK + JANACEK 64 30 32 44 0 2.80 m 66 m2\nDVORAK + JANACEK + SMETANA 94 34 36 64 0 2.80 m 99 m2\nJANACEK 32 18 20 22 0 2.80 m 33 m2\nSMETANA 30 16 16 20 0 2.80 m 33 m2


BG Photography: Na chalupě ...\nKde? No přece u babičky! Naprosto jsem se vrátila do svých dětských let a vybavila si vzpomínky na prázdniny u mojí babičky. Chtěla jsem si s klukama ještě užít poslední dny prázdnin a tak jsme vyrazili na chalupu k babičce (mojí tchýni). Slovo tchýně nemám ráda, zní tak trochu jako nadávka a já mám tchýni úžasnou. Hned po příjezdu jsem se cítila jako v ráji! Žádný internet, žádná mikrovlnka, lednice a další podobné vymoženosti dnešní doby. Jen ticho a klid kolem (pokud právě nevřeštěli kluci). Topili jsme v krbových kamnech a spali jsme s piráty společně ve veliké posteli. Najednou jsem byla dětem tak nějak blíž. Jako bych se ocitla v jiné době a piráti štěstím jen zářili.\nDen začínal překapávanou kávou a něčím dobrým k snědku. Měli jsme výborného kuchaře, takže o pomoc nebyla nouze. Vykopávání čerstvých brambor k obědu bylo obrovským zážitkem. No a jak vidíte, navařeno bylo hned. Mám zkrátka úžasné děti!\nVšechno bylo tak dokolane oldschoolové, dokonce i hračky! A jak se pirátům líbily. O lego ani nezavadili :-)\nKromě toho, že jsme si užívali ticha a klidu v malebném údolíčku téměř bez civilizace, taky jsme se věnovali čiště prázdninovým záležitostem.\nOpíkání špekáčků a stavění domečků nemělo chybu. Zvládli jsme i malý výlet na pouť, ale proč jezdit do města, když na chalupě bylo tak blaze!\nA rozhodně se nezahálelo! Museli jsme zpracovat všechny klacky, co jsme přihátli z lesa. Drobné povrchové úpravy, nátěr dáme v týdnu a co vzniklo, pokud se nám to podaří zavěsit, uvidíte později :-)\nVůbec se nám nechtělo zpět do civilizace, nejen pro spoustu takových detailů jako vidíte na fotkách. Bylo to prostě dokonalé!\nVintagelover 27 srpna, 2013\nBaru, to jsou relaxační fotky! Nádhera! Miluji takové výlety a podobnou babičku(tchýni) mám taky. Lustry jsou super... Pa a přeji hezké dny!\nBarbora Grünwaldová 27 srpna, 2013\nJela bych tam hned zase! Takový celý pohádkový to bylo :-) Děkuju Moni a měj se krásně!\nMyyna 27 srpna, 2013\nTohle mi fakt chybí, ale už není kam jezdit. Vrátila jsem se do dětství :), děkuju!\nRádo se stalo! I pro mě to byl nádherný návrat do dětství.\nPavouci mi nedělají dobře. Jinak moc pěkné fotky ;-)\nDíky! Já nesnáším hady, pavouci mi neva :-)\nj33 27 srpna, 2013\nto ste sa mali úžasne....\nAno ano, měli :-)\nAnonymní 27 srpna, 2013\nHned bych tam jela a užila si to ticho, pohodu, přírodu....\nAno, máš skvělé děti a měli jste opravdu skvělý zbytek prázdnin. Jinak taky nesnáším hady!\nKrásné fotky. A ten oběd vypadá tuze dobře-dala bych si ho.\nJani , díky! Někdy mám pocit, že v dnešní uspěchané době není ani tolik času si ty děti pořádně užít, ale teď jsme si to dostatečně vynahradili a bylo to moc fajn.\nto je krásný příspěvek, hezky napsáno, vyfoceno...mám taky pocit, jak kdybych se vrátila do dětství k babičce na venkov :-)\nBaru, přesně tak jsem to měla já, ono se to nedá slovy popsat, to se musí prožít. Svoji babičku už bohužel nemám, ale moc ráda na ni vzpomínám a tohle mě připomnělo prázdniny u ní. Pěknný den!\nLezarts 27 srpna, 2013\nKrásný návrat do minulosti:-)\nObčas je třeba :-)