Moje první tvorba > Levé panely > Povídky > Strážce duše > 5. kapitola\nVytvořeno 07.12.2009 20:51:24 | Poslední změna 08.12.2009 17:27:04\nKdyž Carol začala vrčet, upírka sebou vyděšeně trhla. Její prudký pohyb přilákal Alexovu pozornost. Ten se na svého psa taktéž otočil.\n„A už toho mám dost!“ obořil se na Carol hrubě. Vzteklým hlasem, který u něj ještě nikdy neslyšela. Na okamžik sklopila uši a mrskla po něm ublíženým pohledem, ale poté se vrátila zpátky do původní polohy.\nAlex chtěl ještě něco dodat, zmlknul však, když ho upírka rázným gestem ruky umlčela, sotva si všimla, že pes pro změnu nevrčí na ni. Sandra se také zaposlouchala a poté ztuhla.\n„Počkej tady!“ přikázala Alexovi rázně, spěšně se prosmýkla kolem vrčící Alexovy strážkyně a seběhla po schodech dolů.\n„Co se, ksakru, děje?!“ Alex si klekl vedle Carol a opatrně jí přejel dlaní po hřbetě. Potom ji objal okolo krku. I přes nutkání Alexe nějak utěšit Carol nepolevovala v ostražitosti a poslouchala, co se děje před domem.\n„Ahoj, Sandro!“ ozval se ženský hlas.\n„Ahoj, Naďo, Roberte.“ odpověděla Sandra a ihned spěšně dodala: „Víte, nechci vás vyhazovat, ale teď není nejlepší doba na návštěvu…“\nDveře do Sandřina pokoje se otevřely a dovnitř nakoukl Martin. Rychlým pohledem přelétl z Alexe na vrčícího psa a poté zase zpátky.\n„Alexi, nechtěl by ses jít podívat ven? Je hezky, škoda zůstávat zavřený uvnitř, nemyslíš?“ Carol se na Martina zkoumavě zadívala, ale poté pochopila jeho záměr; na volném prostranství nebude Alexova krev tolik cítit… Na komára chytré…\n„No, já nevím…“ váhal Alex, ale to už ho začala Carol táhnout na rukáv ke dveřím. „Myslíš, že bych měl…“ začal se ptát, ale Carol ho přerušila souhlasným zaštěkáním. Hráli o čas a na to, aby se zdržovali takovýmto přemýšlením, prostě neměli čas. Každá sekunda byla drahá.\n„Tak jo.“ rezignoval Alex a následoval svého psa ven zadním vchodem. Ten přední totiž obsadila z nevítaných nově příchozích se slovy: „Ale neříkej, na to, abys navštívila své staré přátele, je vhodná doba vždycky!“. Potom se zarazila. „Vy tady máte člověka?“\nTo už byli Alex, Martin i Carol na louce za domem.\n„Ano, cítím člověka.“ ozval se z domu mužský hlas.\n„Páni, přichystali jste nám i občerstvení!“\nTento hlas se ozval blíž, mnohem blíž. Carol s Martinem se prudce otočili na majitele hlasu, který jim stál přímo za zády. Byl to muž, mohlo mu být maximálně třicet, jako každý upír pohledný. Ovšem Carol nezajímal jeho vzhled, ale karmínově rudé oči. Živil se lidskou krví a momentálně měl hlad…\n„Adame, ne!“ pokoušel se mu Martin domluvit, ale bez úspěchu, protože Adam se nakrčil do útočné pozice. Zorničky se mu stáhly do úzkých škvírek a špičáky se prodloužily natolik, že přesahovaly přes pod spodní ret.\nV tu chvíli se objevila i poslední návštěvnice, taktéž rudooká. Svůj pohled upřela na Alexe.\n„Hmm, fešák…“ mlsně se oblízla. „To si nechám líbit!“\n„Kdo jste?!“ vyjekl Alex a poslepu popošel několik kroků dozadu. Tím si však nevšiml ostrého balvanu, který vyčníval z trávy. Zakopnul o něj a vzduchem se roznesl pach jeho krve, který přilákal i ostatní pijavice.\nCarol nervózně přeskakovala pohledem z jednoho upíra na druhého, ale ti si jí nevšímali. Všichni do jednoho pozorovali zdroj jejich nejoblíbenější vůně; krvavou skvrnu, která se rozšiřovala na Alexově koleně.\nJako první se vzpamatovala Sandra. Překvapeně zamrkala, jako by se vzbudila z dlouhého tranzu, rozhlédla se kolem a vmžiku vyhodnotila situaci. Postavila se bok po boku stejně vrčícímu psovi, připravená Alexe bránit ze všech sil. Alex vyvalil oči a snažil se od všech odplazit co nejdál. Tlukot jeho srdce se rozléhal kolem a jen provokoval upíry k útoku.\nAlexův prudký pohyb způsobil, že se Robert jako první neudržel a vystartoval své oběti po krku. Pro lidské oko nepostřehnutelnou rychlostí se odrazil a s vytaženými špičáky se vrhnul vpřed. Carol však stejně rychle zkopírovala jeho pohyb a taktéž vyrazila. Zhruba uprostřed jejich letové dráhy byla natolik blízko, aby mohla jeho útok odrazit. Narazila do něj a zakousla se mu do ruky. Upíří tělo skoro ihned zareagovalo na vlkodlačí jed. Robert se s výkřikem v bolestech zkroutil na zemi a ruku si pevně tisknul k tělu.\nCarol ladně doskočila na všechny čtyři a vrátila se na místo vedle Alexe. Ten na ni zíral, jako kdyby ji viděl poprvé ve svém životě, a stejně tak i ostatní upíři.\nPrvní promluvila Naďa. Otočila se na Sandru.\n„Ano, máš pravdu, že není nejlepší doba na návštěvu. Tak mi půjdeme, přijedeme někdy jindy, až bude vhodnější příležitost.“ Potom se obrátila na Adama, který už byl také při smyslech. Spolu s ním odtáhla zbývající dva zmítající se společníky do auta a během minuty zmizeli v zatáčce.\nSotva odjeli, Alex se obořil na své hostitele.\n„Kdo sakra jste?!“ šokovaným hlasem zopakoval svoji otázku. „A co po mně chcete?“\nUpíři však na jeho otázky nereagovali; zajímali se jen o Carol. Ta měla špatný pocit, že její utajení je u konce.\n„Co jste zač!“ Alexův hlas panicky přeskakoval. Jeho křik konečně přilákal pozornost.\n„Spíš by ses měl ptát, kdo je ona.“ ukázala prstem na fenu, která zakňučela a se sklopenýma ušima došla až ke svému pánovi. Ten ji k sobě přitiskl a vší silou objal.\n„Já se ptal první!“ protestoval.\n„Jsme upíři.“ oznámil mu klidně Martin, ale od psa oči neodtrhnul. Jedinou Alexovou reakcí bylo mírné škubnutí, ale nic víc; jen mu potvrdili to, co už si dávno domyslel. „A ona není pes. Zvířata nedokážou upíra zranit, natož mu způsobit takovou bolest.“\nSotva Alexovi došla jeho slova, prudce od sebe Carol odstrčil. „Ty nejsi pes?“\nCarol stáhla ocas mezi nohy a sklopila hlavu, čímž mu jeho domněnku jen potvrdila. Věděla, že zapírat by nemělo cenu. Udělala opatrný krok dopředu.\n„Nepřibližuj se ke mně!“ křikl po ní Alex tak hlasitě, až sebou trhla. „Jsi pes?“ zopakoval naposledy hlasem, který nečekal odpověď. Přesto dával důraz na každé slovo.\nCarol v duchu zavyla, ale navenek jen záporně zakroutila hlavou.\n„Co jsi!“ chtěl vědět Alex. V očích se mu zaleskla slza. Carol ho chápala – během několika málo minut zjistil, že skoro nic v jeho světě není takové, za jaké to považoval. A přesně tohle byl ten důvod, proč se Carol nikdy nechtěla prozradit. Prostě zůstat jeho němým psím přítelem tak dlouho, dokud to bude možné. Vůbec by se byla nedivila, kdyby se postavil a pokusil se utéct.\n„CO JSI!!!“ vytrhl ji z úvah jeho hlas. Sklopila hlavu. Když ji znovu zvedla, měla na sobě už lidskou podobu – poprvé za posledních dvanáct let.\n„Vlkodlak.“ hlesla. Zadívala se Alexovi do očí a viděla tam to, co nikdy nechtěla – šok, strach, bezmeznou zradu a zklamání…


Hledání ve stínech\nLady Montereya Vissina Bareya vystoupila z kočáru a rozhlédla se po malém nádvoří. Hrad, či spíše hrádek knížete Marka Finuvora z Modrých Hor vypadal přesně podle jejích představ – malý, už značně nahlodaný zubem času, se zažranou špínou mnoha staletí, se kterou davy služebnictva marně bojovaly, aby ji udržely alespoň na přijatelné úrovni, nutné pro sídlo člena Parlamentu. Vissa pokrčila nos, když se jí do nozder dostal závan zápachů vycházející z metalurgických dílen rozsetých kolem hradu. Doly a kovodílny Modrých Hor byly také jediným důvodem, proč tady hrad stál – po objevení na první pohled bohatých ložisek kovů v okolních horách byla oblast záhy přidělena nižšímu šlechtici, který měl z královského výnosu chránit královské horníky před bandity. Slabé zlaté žíly byly brzy vyčerpány, ale v Modrých Horách bylo stále více než dost mědi, železa a některých dalších užitečných kovů, které se vyplatilo těžit a tak hrad stále stál a na jeho chod plynula část výnosů horníků, kovářů a slévačů zaměstnaných přímo knížetem i několika stále přežívajících soukromých společností.\nKníže Mark se údajně snažil najít způsoby, jak výnosy z těžby zvýšit, ale podle úrovně jeho sídla se mu to stále nedařilo, stejně jako se to nepovedlo mnoha knížatům před ním.\nAle na dekorum stále dbal, možná právě proto, že mu mnoho jiného nezbývalo, všimla si Vissa, když přejela pohledem skupinku, která ji jménem knížete přišla uvítat. Vojáci vypadali dobře vyzbrojení a vybavení, podle jizev u některých z nich i docela zkušení, ale byli oblečeni, jak se na čestnou stráž sluší a patří. Muž v jejich čele, zřejmě nějaký výše postavený dvořan, na sobě měl docela drahý háv, bez pochyby dovezený zdaleka. Vissa si odsunula prsty neposlušný pramen mahagonových vlasů a tázavě se na vůdce delegace zadívala. Ten totiž zjevně sledoval spíše její mírně vyzývavý výstřih, než aby věnoval pozornost svému úkolu. Úroveň hradu Finuvor opět poněkud poklesla.\nMuž si trochu rozpačitě odkašlal, zhluboka se uklonil a promluvil.\n„Lady Montereyo, jménem knížete Marka vás vítám v jeho sídle. Jsem hlavní administrátor knížete Touver z Malernu. Kníže Marek vás už netrpělivě očekává, ale nejprve se musíme postarat o vaše pohodlí. Kdybyste mě laskavě následovala, vaše zavazadla…“\n„Mé zavazadla vezme můj sluha Grych, pane Touvere,“ přerušila ho Vissa jasným hlasem. „Některý jejich obsah je poněkud… nebezpečný a vyžaduje odborné zacházení.“\n„Jistě, má lady, omlouvám se, neuvědomil jsem si…“\n„Nic se nestalo,“ usmála se na něj Vissa. „Zaveďte mě prosím do mého pokoje, jsem po cestě docela rozlámaná a ráda bych se upravila, než se půjdu přivítat s drahým Markem.“\nTouver se uklonil. „Prosím, následujte mě, lady.“\nGrych vylezl z kočáru a zamžoural do slunce. Vissa s mírným uspokojením zaregistrovala poněkud polekaný pohled v očích hlavního administrátora i několika vojáků. Mohutný zarostlý poloskřet si s křupáním protáhl ramena a začal s tichým bručením z kočáru vytahovat její zavazadla.\nVissa přelétla pohledem rozlehlý pokoj v jedné z věží, který jí byl přidělen. Zjevně tady ještě před chvílí řádilo služebnictvo a tahalo sem všelijaké cetky, aby se vzácná návštěva cítila jako doma ve velkém, kulturním městě. Kdyby viděli můj pokoj doma, ušklíbla se v duchu Vissa, asi by se ani nenamáhali.\n„Je ubytování uspokojující, má lady?“ otázal se Touver.\n„Ano, velmi hezké. Budu zřejmě ještě potřebovat další místnost jako pracovnu a studovnu a pokud by to bylo možné, nějakou malou komoru pro mého sluhu někde poblíž.“\n„Jistě, na to jsme pamatovali, zde tyto dveře vedou do vaší ložnice, tady tyto do místnosti určené jako pracovna. Místnost pro vašeho sluhu je na chodbě, protější dveře. Kníže Mark vám vzkazuje, že vás přijme, jakmile si po cestě odpočinete. Obávám se, že je celý případ poněkud… naléhavý.“\nCo není. „Vyřiďte prosím mému hostiteli, že se pouze upravím a hned se dostavím.“ Podívala se na Grycha skládajícího poslední kufr na podlahu a dodala: „Až můj sluha dokončí vybalování, může mu někdo přinést jídlo? Má docela jednoduché stravovací nároky, dává přednost kvantitě před kvalitou, ale jeho tělo vyžaduje pravidelný přísun jídla a zřejmě bude po cestě vyhladovělý.“\n„Pochopitelně, má lady. Stačí, když řekne stráži na chodbě.“\n„Děkuji. Grychu, slyšels?“\nOdpovědí jí bylo hluboké zavrčení, po kterém nezvyklým lidem běhal mráz po zádech.\n„Výborně, tedy pokud mě omluvíte…“\n„Jistě, paní, počkám na vás na chodbě.“\nVissa si vzala příruční zavazadlo a zapadla do ložnice, kde zřejmě stráví několik příštích nocí, nebo pravděpodobněji dnů. Když zjistila, že je součástí jejích komnat i malá, moderně vybavená koupelna, nálada jí trochu vzrostla. Převlékla se do jiných šatů, poněkud honosnějších, než cestovní, v kterých dorazila, po krátkém uvažování na sebe hodila několik šperků, když už má vystupovat jako šlechtična, a vyrazila za knížetem. Po cestě ještě zarazila Grycha a zakázala mu zatím vybalovat kufry s vybavením.\n„Nech je zavřené, tak se do nich jen tak někdo nedostane. Dokud si to tady neobhlédneme, nebudeme nic cenného vybaloval. A Grychu…“\n„Jsme na návštěvě u šlechtice, sice chudého a nepříliš významného, ale přesto šlechtice a navíc nějakého mého vzdáleného příbuzného. I kdybys měl pocit, že tady chce někdo šmejdit příliš, nezabíjej ho. Rozumíš?“\n„Nebruč. Dobrou chuť.“\nMark se za skoro deset let, co ho neviděla, příliš nezměnil. Obličej měl ustaranější, oči zapadlejší a vous delší, ale až na delší vousy by se dal jeho stav připsat současným problémům. Vissu uvedli do jeho pracovny, ne do obvyklého sálu, kde přijímal normální návštěvy a ona za to byla vděčná, o pozornost zase tolik nestála. A taky to naznačovalo, že dopis, který jim sem přivedl, nelhal – opravdu to bylo naléhavé a choulostivé.\nMark ji k mírnému znechucení svého administrátora objal a přivítal jednoduchými slovy bez jakékoli šlechtické pompy: „Vítej sestřenko. Ani nevíš, jak rád tě vidím.“\n„Omlouvám se, že jsem tě sem vytáhl z města, ale opravdu potřebuju tvou pomoc.“\nVissa pokrčila rameny. „Stejně jsem v poslední době neměla moc co na práci, výlet mimo město mi jenom prospěje. Můžeš mi konečně říct, co přesně máš za problém? Dopis byl v tomhle ohledu poněkud nejasný. Jen tak mimochodem, poslat mi ho kdokoli jiný, asi bych ho vesele ignorovala, ale pro ty společné chvíle, které jsme spolu zažili jako děti jsem nasedla do kočáru v naději, že se z tvého delikátního problému nevyklube nějaký nesmysl.“\n„Přímá jako vždy,“ usmál se Mark. „Posaď se. Hned ti řeknu, o co jde. Myslím, že mi můžeš pomoct jedině ty.“\nVissa přijala nabídnuté místo a skleničku vína. Upila a pak namítla: „Jsem sice známá, ale mezi konkurencí je spousta takových, u kterých jsem ochotná uznat, že jsou v mnohém lepší, než já.“\n„Ale většinou jsou proslulí svým opovržením vůči zákazníkům a indiskrétností. Kromě toho, chtěl jsem tě zase jednou vidět a jelikož jsi má příbuzná, nebude to tak podezřelé, jako kdybych si sem zavolal nějakého Inkvizitora. Pravda, když jsem tady Touverovi řekl, že tě pozvu, málem vyskočil z kůže.“\nAdministrátor nadále udržoval kamenný výraz ve tváři, ale bezpochyby nebyl za poslední poznámku svého pána příliš vděčen.\n„Vypráví se o tobě pěkně divoké historky, Visso. Pravda, když jsem slyšel, že sis přivezla toho svého ochočeného trolla…“\n„Poloskřeta. Je spolehlivý, oddaný a schopný. Pravda, krásy a společenského vychování moc nepobral a jak brzy pozná tvoje služebnictvo, sežere toho tolik co jednotka hladových rytířů, ale je především stoprocentně spolehlivý a v případě problémů se té jednotce rytířů vyrovná. No co, že je na půl skřet. Mezi naší úžasnou šlechtou je spousta takových, kterým v krvi kolují všelijaké příměsi.“\n„Ano, nezměnila ses,“ pousmál se Mark. „Ale k věci. Mám tady problém. Nevím, znám takové věci jenom z balad a dobrodružných knih, ale řekl bych, že mi tady v okolí řádí nějaký upír, už zřejmě dost dlouho a je to podle všeho pěkně vychytralý bastard.“\n„Povídej, začíná mě to zajímat. Pravých upírů po světě už moc nepobíhá, za posledních pět let se podařilo dostat jenom tři a o každém se tvrdilo, že už je poslední. Co se stalo a komu?“\nMark viditelně zvážněl. Zhluboka se nadechl a zadíval se Visse do očí.\n„Kousnul mou dceru.“\nVissa na chvíli přivřela oči. O upírech se vyprávěla spousta divokých zkazek, a většina z nich byla naprosto nesmyslná, ale některé se zakládaly na pravdě. Kousnutí upíra mohlo a nemuselo být velice nebezpečné. Taky to vysvětlovalo Markovu touhu po naprosté diskrétnosti, pokud se fámy dostanou ven, značně by mu to uškodilo.\n„Jak se to stalo, kdy se to stalo, jak se to projevuje? Kde je, musím ji vidět co nejdříve,“ vychrlila ze sebe seznam požadavků.\n„Klid, sestřenko. Moje dcera Gloria je hezké, ale trochu zlobivé dvanáctileté dítě. Před týdnem a třemi dny, hned po úplňku, ráno nechtěla vstát, byla ospalá, slabá, bledá. Služebná si všimla stop po kousnutí, už skoro zatáhnuté a neznatelné, a omdlela, praštila sebou o zem, až to zadunělo a přilákalo strážného z chodby, ten mě pak hned zavolal. Vyhlásil jsem, že je dcerka vážně nemocná, zavřel jsem ji do věže a poradil jsem se tady s Touverem, místním medikusem a naším knihovníkem, docela vzdělaným a spolehlivým chlapem. Ten mě přesvědčil, že nemám panikařit, Touverovi zabavil osikový kůl, který už měl pro jistotu nachystaný a doporučil nám, ať počkáme, jak se to vyvine, případně pokud nebude jiného zbytí, zavoláme nějakého odborníka. Vyštrachal z knihovny nějakou knížku, Kjuket cosi…“\n„Kiuketski, pojednání o upírech, znám, poměrně dobrá kniha, jenom je mizerně přeložená. Povídej dál.“\n„Holku od té doby hlídáme, jestli se neobjeví něco divného, kromě toho, že je ještě protivnější, než obvykle, tak zatím nic.“\nVissa se ušklíbla:\n„Co vás vede kromě stop na krku, že to byl upír? Nemohla se třeba jenom píchnout špendlíkem, aby byla zajímavá? Už jsem zažila případy děcek, které si hrály na upíry a málem skončili na hranici.“\n„Ne, Visso. Dal jsem tak trochu opatrně pátrat po okolí a zjistil jsem, že se mezi horníky a jejich rodinami povídají nějaké zkazky o upírech. Nepodařilo se mi najít nikoho, kdo by určitě byl obětí, ale před asi půl rokem jsme tady měli sebevraždu, jednoho kováře, příšerně věřící člověk. Přišel do slévárny a skočil do roztaveného kovu, vřískal prý přitom něco o tom, že se očistí. Našel se po něm dopis, ve kterém vzkazoval, že se cítí špinavý, ponížený a že nehodlá sloužit peklu, raději zhyne vlastní rukou. Napadlo mě…“\n„Možné to je, že našel stopy a rozhodl se zabít. Jinak se ti nepodařilo nic zjistit?“\n„Nemohl jsem vyhlásit na plné kolo, že hledám upíra, sestřenko. O tom, co se Glorii stalo, ví jenom pár lidí, teď včetně tebe. Nechal jsem pár spolehlivých lidí poptat se, objevilo se pár historek, ale žádná není prokazatelná. Navíc, tady se občas lidi ztrácejí, padají ze skal, když hledají někde zlato, sem tam je napadne nějaké zvíře a najdeme je až o pár měsíců později, kdy už ze shnilé mrtvoly nic nepoznáš.“\n„Dobře, začneme tou tvou dcerou. Jak se k ní mohl někdo dostat?“\n„Právě že jedině oknem. Má komnaty ve stejné věži jako já, na chodbě jsou pořád dva spolehliví strážci. Přísahají, že přes noc tam prostě nikdo nebyl.“\n„Dobře, tak pojďme za ní.“\n„Nepotřebuješ si vzít něco… ze svých zavazadel?“\n„Ne, zatím ne. Neztrácejme čas, pojďme.“\nZ trochu zlobivé malé Glorie se vyklubal blonďatý andílek, vzteklý, vzpurný a jedovatý jako stará ježibaba. Neuvěřitelně rozmazlený spratek. Vissa poděkovala za toto varování, jelikož měla posledních pár měsíců čím dál silnější pocit, že by si už ve svých třiceti měla pořídit nějaké dítě.\nMalá Glorie zrovna vzteky dupala, vřískala (pláčem se to nazvat nedalo) a bušila pěstičkami kolem sebe. Mark se ji marně pokoušel několikrát uklidnit něžnými slůvky, ale na jeho dceru to zjevně nemělo nejmenší vliv. Nakonec Visse došla trpělivost.\n„Mlč,“ štěkla a popadla knížecí dcerku za ruku. „Jestli tě opravdu kousnul upír, už je po něm, chudákovi, jsi jedovatější než zelená zmije. Řekl jsem MLČ!“\nGlorie se na chvíli zarazila, nenávistně si přeměřila starší ženu a pak začala znovu: „Nesahej na mě, ty hnusná čarodějnice! Na koho jsi sahala předtím, na tu svou opici? Jaký je…“\nDívenka zmlkla a celé tělo jí ztuhlo. Pohybovaly se její oči, najednou vyboulené strachy.\n„Co jsi to udělala?!“ vykřikl Mark.\n„Mlč, Marku. Jenom jsem ji zparalyzovala, ať ji můžu prohlídnout, nic se jí nestalo. A ty bys zasloužil pár facek, jak jsi ji to vychoval? Potřebovala by řezat řemenem od rána do večera, tak rozmazleného spratka jsem ještě neviděla, ani během těch několika hrozných chvil, kdy jsem byla ve společnosti Imperiálních dědiců.“\n„No víš,“ natáhl Mark. „Když žena umřela, tak…“\n„Tak nějak nebyl na holku čas a rostla jako dříví v lese, rozmazlená a nepříjemná.“\n„Raději už mlč. Musím se soustředit.“\nNatočila dívčinu hlavu a začala zkoumat její krk. Po kousnutí už pochopitelně nebylo žádné viditelné stopy, ale když přiložila prsty na tepnu a začala zkoumat, brzy objevila drobounké stopy magie. Zamračila se a pokusila se je analyzovat, ale nepodařilo se jí zjistit nic přesnějšího.\n„Tak co?“ ptal se netrpělivý otec.\n„Něco jí opravdu kouslo a asi to nebylo něco úplně normálního. Ale necítím z ní žádnou odezvu, žádné stopy nakažení. Pro jistotu jí vezmu vzorek krve…“\nVissa s potěšením zaregistrovala, že se malý rozmazlený hajzlík začal v duchu třást hrůzou.\n„… a podívám se, ať máme jistotu. Ale řekla bych, že tvojí dceři nic není, kromě toho, že by zasloužila zavřít do hladomorny, dokud se nenaučí chovat.“\nKníže si otřel zpocené čelo.\n„To jsem rád… Visso, mohla bys…“\n„Zrušit tu paralýzu…“\n„Možná.“ Lady Montereya Vissina Bareya, nejznámější čarodějka Nového kontinentu a proslulá lovkyně netvorů, záhad a podle pověstí také mužů, si dřepla, aby se mohla podívat vyděšené dívence do očí.\n„Teď mě dobře poslouchej, Glorie. Velmi dobře. Za chvíli z tebe sejmu tu paralýzu a budeš se moci zase pohybovat a mluvit. Ale jedno kouzlo v tvé hlavě nechám. Jakmile se začneš znovu vztekat, budeš drzá a sprostá, a tím myslím na kohokoli, včetně služebných, kouzlo se zase zaktivuje a ty budeš němá. Nejprve jenom na krátký čas, ale pak se to bude prodlužovat a prodlužovat, až nakonec oněmíš až do smrti. Rozumíš mi? Zamrkej, jestli mi rozumíš.“\nVytřeštěná očka několikrát zamrkala.\n„Dobře. Zavři oči a počítej v duchu do pěti, pak je můžeš zase otevřít.“\nDívenka zavřela oči. Po chvíli je otevřela a zkusmo zahýbala ústy. Pak zaječela: „Dám tě zmrs…“ a začala klapat pusou na prázdno. A opět to byla malá vyděšená holčička s vytřeštěnýma očima a ne vřeštící fúrie.\n„Varovala jsem tě. Teď se uklidni, za chvíli to přejde.“\n„Mlč, Marku. Myslím, že od teď budeš mít vzornou, hodnou a poslušnou dceru. Nebo se snad pletu?“ zasyčela čarodějka.\nGloria zavrtěla hlavou. Otřela si slzy a sepjala ruce v prosbě.\n„Chtěla bys už mluvit? Budeš muset chvíli počkat, než kouzlo přejde. Pak to půjde samo. Teď pojď se mnou, musíme se ujistit, že ti nic není.“\nIgnorovala vyčítavý pohled svého bratránka a zamířila na chodbu, s náhle poslušnou dívenkou v závěsu.\nVe své pracovně nařídila Vissa Grychovi rozbalit pár věcí a pak odebrala stále vyděšené a němé holčičce kapičku krve z palce.\n„Pamatuj, co jsem ti říkala, budeš hodná a vychovaná. Myslím, že už můžeš mluvit.“\n„Já… a-ano, můžu…“\n„Výborně. Teď ti dám pár otázek, budeš na ně odpovídat přesně, slušně a okamžitě, mladá dámo, jasné?“\n„Vidíš, že to jde. Vyprávěj.“\n„E? Co mám jako… ehm, co mám vyprávět?“\n„Pamatuješ si něco, co se stalo té noci?“\n„Měla jsem hnus… ošklivé sny. Špatně se mi spalo a když jsem se ráno probudila, cítila jsem se jako přež… ee, cítila jsem se špatně, nechtělo se mi vstávat.“\n„Zkus si vzpomenout, o čem se ti zdálo.“\n„Já už nevím. Bylo to něco škaredýho.“\n„Bolelo tě něco? Třeba i potom?“\n„Ne… jenom jsem byla strašně hrozně moc slabá.“\n„Dobře, to je všechno, můžeš jít do své komnaty. Počkej! Co řekne slušně vychované dítě, když odchází z návštěvy?“\n„Bez toho otazníku na konci. Vidíš, už ti to začíná jít. A teď běž. Ty ještě zůstaň, Marku, vidím, že umíráš touhou mi něco říct.“\nJakmile se za Glorii zavřely dveře, Mark vyčítavě spustil, ale Vissa ho hned zarazila.\n„Žádné kouzlo jsem na ní nenechala, to oněmění jsem udělala sama. Dokud budu tady, což snad dlouho nebude, budu ji hlídat, ale jakmile odjedu, bude to na tobě. Měl bys začít dbát na to, co z ní vyrůstá. A nezajímá mě, že nemáš čas.“\nKníže si povzdychl. „Budu se snažit. Kdy budeš vědět výsledky?“\n„Za chviličku. Jestli se nepletu, už je pomalu čas k večeři, takže co kdybychom se sešli v jídelně? Do té doby to určitě stihnu.“\n„Dobře. Přece jenom ses změnila, sestřenko. Jsi ještě tvrdší, než kdysi.“\n„Dospěla jsem. A měla jsem dobré učitele. Měkký čaroděj či čarodějka se nedožívají vysokého věku, Marku. Nech mě prosím pracovat.“\nTesty dopadly přesně podle odhadu a tak, jak Vissa doufala. Krev byla zdravá, bez jakýchkoli stop příměsí, normálních i magických infekcí, navíc panenská a šlechtického původu, nekromanti, alchymisté a mágové používající krevní magii by za ni platili zlatem. Vissa nakonec vzorek sežehla, umyla se a převlékla, právě v čas. Zaklepání na dveře znamenalo, že už se na ni čeká u večeře.\nVečeře se účastnil kromě několika mlčenlivých služebných pouze kníže, jeho dcera a administrátor Touver. Vissa si sedla a rozhodla se svého hostitele uklidnit.\n„Nic jí není, je zdravá, nenašla jsem ani stopu nákazy. Ale zjevně ji kouslo něco nepříjemného, radila bych dávat pozor.“\n„Ty tady nezůstaneš a nezkusíš to chytit?“\nVissa pokrčila rameny a upila ze sklenky vína, překvapivě dobrého.\n„Pokud na tom budeš trvat a budeš mi ochotný zaplatit promeškaný čas, můžu zkusit propátrat místní stíny, ale nemyslím si, že bych něco našla. Zřejmě ti tady poletuje nějaký vampýrek, malý netopýr, neškodné zvíře, až na to, že je poněkud otravné svým zvykem kousat především lidi. Je to mírně magické stvoření, stopové zbytky na krku Glorie by tomu odpovídaly.“\n„Ale co když je to něco…“\n„Dost vážně pochybuju, Marku. Existuje několik druhů upírů a další verbeže, která zanechává takové stopy, ale téměř vždy to skončí buď smrtí oběti nebo alespoň jejím nakažením nějakým svinstvem. Pravděpodobnost, že by Glorii kousnul nějaký upír a nenakazil ji aspoň nějakým krevním parazitem, je skoro nulová. Kromě toho, kousnutí takovým zvířetem se většinou nezapomíná, a ona nevypadá, že by si něco pamatovala, nebo že by jí někdo vymazal paměť.“\n„Přesto… dal bych přednost, kdybys tady zůstala, aspoň do dalšího úplňku, Visso. Když už nic, můžeme zavzpomínat na staré dobré časy a tak.“\nA nejspíš se spolu vyspat, co? Pomyslela si Vissa kysele. Říkali si sice bratránku a sestřenko, ale byli spolu spřízněni spíše jenom podle starých rodokmenů, klidně by mohli mít bez rizika i děti. Kdepak, z toho asi nic nebude.\n„Dobře, zůstanu tady ještě pár dnů, zkusím prolézt nějaké ty stíny a povyptávat se po okolí. Diskrétně, pochopitelně. Mimochodem, Marku, možná by nebyl špatný nápad provést mě nějakými těmi tvými technickými dílnami. Když se bude někdo ptát, bude to vypadat, že jsem ti třeba přišla poradit s nějakými technologickými problémy, v materiálologii se trošku vyznám.“\n„To je výborný nápad, sestřenko! Klidně hned ráno!“\n„Domluveno,“ usmála se Vissa. „Co kdybychom začali jíst?“\nDílny na ni nakonec udělaly velký dojem, kníže Mark se zjevně snažil vymačkat ze svého panství maximum.\n„Překvapils mě, Marku. Nečekala jsem…“\n„Čekalas obyčejnou kovárnu, že?“ pousmál se kníže. Vissa odložila kovový ingot a přikývla.\n„Takových je tady pochopitelně většina, ale zrovna tady se snažíme vymáčknout z našich hor a jejich darů maximum. Co říkáš té oceli?“\n„Některé přídavky ani neznám.“\n„Z velké části je to metoda pokus a omyl, ale v poslední době máme omylů čím dál méně. Ta ocel je mnohem kvalitnější, než cokoli, co se ve světě vyrábí, aspoň to tvrdí tady Vangirivos a náš knihovník De Mangarove s ním souhlasí. Jenom se nám ještě nepodařilo vyřešit problémy s obráběním – to svinstvo je tak tvrdé, že jakmile ho jednou odlijeme, už s ním moc nenaděláme – brusné kotouče ubývají rychleji než kov.“\n„Tak tak, pane,“ přitakal plešatý muž v kožené zástěře, v jehož hájemství se nalézali. „Děláme pokusy s diamantovým brusným prachem, ale bohužel nemáme jaksi dost peněz.“\n„I tak je to pokrok. Pokud se vám podaří výrobu zlevnit a najdete metodu, jak to rozumně obrábět, utrhají vám výrobci zbraní ruce. Gratuluji.“\n„To ještě není všechno,“ pousmál se Mark. „Po obědě tě vezmu do laboratoře, kde pár dobrých, ale nepříjemně drahých alchymistů zkoumá další nerosty a vymýšlí, jak je k něčemu použít. Podařilo se nám z bauxitu získat kov, který je docela pevný a je především velmi lehký. Ale opět, výroba je nesmírně náročná a drahá. Zatím.“\n„Čekala jsem, že se tady budu nudit,“ přiznala Vissa, „ale asi to tak nebude. Moje specializace je sice někde jinde, ale…“\n„Ale dozvíš se něco zajímavého. Jenom doufám, že až se vrátíš do města, nevyzvoníš to na potkání, sestřenko,“ zahrozil jí kníže žertem prstem.\n„Neboj se, Marku. Průmyslová špionáž mě nikdy nebrala.“\n„Jasně, ty raději všelijaká monstra a šílená dobrodružství. Poslyš, nechceš se už konečně usadit?“\n„Ne. Dovedeš si mě představit jako usedlou manželku nějakého šlechtice, která doma vyšívá, klevetí s dvorními dámami a snaží se vychovávat dědice rodu? Já tedy ne.“\n„To ne, ale dovedu si tě představit jako manželku podnikavého muže, který se zabývá zajímavou prací a vynálezy, se kterými bys mu mohla pomoci,“ nadhodil kníže s bezelstným výrazem ve tváři.\nA je to tady, pomyslela si Vissa, ale až takhle jsem to nečekala.\n„Možná za deset patnáct let,“ odpověděla a snažila se, aby její hlas neprozradil vír emocí, který jí projel. „Ještě toho je na světě příliš mnoho, co chci osobně prozkoumat. Mimochodem, říkals něco o knihovně?“\n„A knihovníkovi,“ přikývl Mark. „Doporučuju ti návštěvu, dovolím si předpokládat, že se ti tam bude líbit.“\nKnihovna byla přímo v hradním komplexu, velká, prostorná a plná knih. V hlavní místnosti dokonce ke svému úžasu objevila Vissa prohlížeč krystalů a kovovou skříň podle popisků plnou paměťových krystalů.\n„Zírám. Považuju se za šťastnou, že mám malou přenosnou čtečku a několik krystalů pro osobní potřebu, ale vidím, že jsem značně pozadu,“ řekla si čarodějka pro sebe, když si pročítala dlouhé indexy na jednotlivých zásuvkách.\n„Já jsem taky šťastný, že dal kníže na mě a nakoupil tyhle malé zázraky,“ ozval se za ní tichý hlas, jehož majitele v žádném případě neslyšela přicházet. Vissa se bleskově otočila.\n„Omlouvám se, nechtěl jsem vás vylekat. Jsem Arkin De Mangarove, zdejší knihovník. Vy jste bezpochyby příbuzná našeho pána, Lady Montereya. Jsem poctěn vaší návštěvou.“\nMladě vyhlížející muž se zhluboka uklonil. Byl štíhlý, s krátkými vlasy a bezvousý nevýrazný, oblečený v šedé tunice. Ale kolem něj byla aura muže mnohem staršího, zkušeného a znalého, jakou byla Vissa zvyklá vídat pouze u starých profesorů na Akademii a několika samotářských učenců, se kterými se setkala.\n„Ano, to jsem já. Nevylekal jste mě, jenom jsem si vás nevšimla. Máte pěknou knihovnu, pane De Mangarove.“\n„Říkejte mi prosím Arkin, Lady Montereyo. Mám sice v žilách nepatrnou kapičku modré krve, ale nikdy jsem se za pána nepovažoval. Býval jsem chudý student, teď jsem chudý, ale šťastný správce velmi příjemné knihovny.“\n„Dobrá, Arkine. Překvapuje mě rozsah vašich děl. Čekala jsem nějakou klasiku a hromadu knih o metalurgii, ale s překvapením tady nalézám i knihy, o kterých jsem jenom slyšela a nikdy se mi do ruky nedostaly.“\n„Když jsem sem dorazil a nabídnul panu Markovi své služby, žádal jsem ho, aby mi dal ve věci výběru knih poněkud volnější ruku. Obávám se, že kdyby to bylo pouze na něm, asi byste tady našla pouze nějakou technickou literaturu a hromadu dobrodružných příběhů.“\n„Jelikož tady budu zřejmě ještě pár dní pobývat, jsem za vaši iniciativu vděčná, Arkine,“ usmála se proti své vůli Vissa. „Přivezla jsem si sebou na krystalu část své sbírky pro studijní účely, ale jak se tak dívám, asi zůstane zapomenut na dně mých zavazadel.“\n„Přeceňujete mne, lady Montereyo,“ pousmál se knihovník. „Je pravda, že jsem měl snahu shromáždit základní literaturu magického směru, ale zázraky od nás nečekejte.“\nVissa vyslala pátravý impuls, ze zvědavosti. Když se beze stopy rozptýlil v knihovníkově auře, rychle se omluvila: „Omlouvám se, jsem příliš zvědavá. Vidím, že knihy nejenom spravujete, ale také čtete.“\n„Nic se nestalo, má paní. Základní magická studia byla na Akademii povinná i pro studenty, kteří se chystali na nepříliš slávou oplývající kariéru knihovníků, zřejmě kvůli tomu, aby dokázali nebezpečné nebo zajímavé svazky alespoň identifikovat, když už ne pochopit. Jelikož mám docela dost volného času, dovolil jsem si něco málo prostudovat, ale jsem spíše pouhý teoretik, k magii vašeho kalibru mám daleko.“\n„Zjevně o mě hodně víte.“\n„Jste poměrně známá osoba, navíc, když se pan Mark rozhodl požádat vás o pomoc, cítil jsem, že je mou povinností zjistit si o budoucí návštěvnici této knihovny něco víc. Pravda, ročenky a zprávy z časopisů mi o vás moc neřekly, pouze naznačily.“\nVissa pokrčila rameny. Ten chlap ji z nějakého důvodu znervózňoval. „No, máte možnost studovat mě z první ruky. Správně předpokládáte, že se ještě setkáme.“\n„Bude mi ctí. Mohu mít otázku? Jak to vypadá s vaším pátráním po… problému, kvůli kterému vás kníže povolal?“\n„Nijak. Řekla bych, že tu otravnou holku kousnul netopýrek nebo nějaké podobné stvoření a budu si to myslet, dokud neobjevím něco, co mi tu teorii vyvrátí.“\n„Myslel jsem si něco podobného,“ řekl velmi spokojeně Arkin. „Naštěstí se mi podařilo knížete přesvědčit, že by to mohlo být něco podobně neškodného. Pan Touver byl poněkud nervózní a chystal se k drastickým opatřením.“\n„Za to, že se vám je podařilo zkrotit, Arkine, jsem vám vděčná, a řekla bych, že kníže také. Ale k věci, když už vás tady mám, myslím, že mi můžete s něčím pomoct.“\n„Jistě, stačí vyslovit vaše přání.“\n„Kroniky, historie, deníky, záznamy, všechno možné, v čem se dá dočíst něco o tom, co se tady v poslední době stalo. Poslední dobou myslím tak posledních sto let. Pro začátek.“\n„Ach tak. Jistě, chystáte se hledat nějaké stopy případných dalších útoků? Obávám se, že nic jasného nenajdete. Měl jsem podobnou snahu. Ale třeba profesionál uspěje tam, kde laik selhal. Obávám se, že zrovna tento typ zápisů na krystalu nemáme, naše kapacita je omezená a tak na ně zatím bylo přepsáno jenom to nejdůležitější a nejpoužívanější. Posaďte se prosím, za chvíli vám to přinesu.“\nVissa si sedla do jedné malé studijní kóje, která by příslušela spíše velké knihovně nějaké univerzity, než hradní knihovně drobného šlechtice. Arkin De Mangarove byl zajímavý. Rozhodně se na něho Marka zeptá, kde a jak získal někoho, kdo vypadá dostatečně schopně, aby bez problémů získal prestižní a dobře placené místo v některé městské knihovně.\nZdatně se prokousávala spoustou nezáživných spisů vázaných v silné kůži a psaných často příšerným pravopisem. Koutkem oka pozorovala Arkina, který seděl u čtečky krystalů. Měl u sebe rozložených několik knih, ve kterých pomalu listoval, takže předpokládala, že přepisuje jejich obsah do krystalu. Doba, kdy budou knihy pouze na krystalech, je ještě velmi daleko, ale už teď společnosti tiskařů tlačily na každého člena Parlamentu, který se jim dostal do ruky, aby protlačil zákaz kopírování knih bez svolení nakladatele.\nZívla. Podívala se na papír, popsaný několika poznámkami, které by se snad mohly vztahovat k nějakému nadpřirozenému jevu. Přesně jak Arkin tvrdil, žádná jasná stopa. Ale už často řešila své případy tím, že nejprve dlouze hledala ve stínech, než našla plamínek světla, hledanou záhadu. A většinou ho pak rychle a efektivně zhasila.\nU večeře s knížetem se ho nakonec zeptala.\n„De Margarove?“ Kníže pokrčil rameny. „Je u mě už skoro pět let, v podstatě od doby svých studií. Přišel mi dopis, ve kterém mi nabízel své služby. Vysvětloval, že má jisté osobní problémy, kvůli kterým by měl raději opustit město. Poptal jsem se na něj a přijal ho. Je to sice trochu zvláštní, ale hodně schopný chlap. Rozhodně nelituju, že ho mám.“\n„Jaké osobní problémy?“\n„Zapletl se s nějakou vdanou paničkou z docela dobré rodiny a chytili ho při činu. Ženská se zapřísahala, že ji svedl magií a v podstatě znásilnil.“\n„Kdepak. Tomu nevěřím,“ zavrtěl kníže hlavou a nabodl si na vidličku další porci grilovaného kuřete. „Spíš jí trochu popletl hlavu, ona jemu a skončili spolu v posteli. Tady s ním nikdy nebyly problémy, i když se mu většina lidí vyhýbá – občas je tak nechutně chytrý a všeznalý, že se to s ním nedá vydržet. Třeba Touver ho bytostně nesnáší, ale uznává jeho inteligenci. Už nám párkrát pomohl s nějakými technickými problémy, zaslouží si každý stříbrňák, který mu dám a pokud si někdy řekne, klidně mu přidám. Proč se ptáš?“\n„Já ho taky nemám ráda,“ prohlásila malá Glorie nenávistně.\n„Prostě ho nemám ráda. Nelíbí se mi.“\n„Tak vidíš,“ prohlásil Mark. „Ani té mojí dceři se nelíbí.“\n„Nejspíš proto, že se od ní nenechal tyranizovat,“ prohlásila Vissa suše. I když se malá Glorie chovala slušně, pořád k ní čarodějka nemohla překonat svou nechuť.\n„Jak to víš?“ zeptal se kníže překvapeně.\n„Trefilas. De Maragarove je jeden z mála lidí na hradě, který se dokáže Glorii postavit. Usmívá se na ni a ignoruje ji.“\n„Nesnáším ho!“ vyprskla Glorie sousto zákusku.\n„Tiše,“ napomenula ji Vissa.\n„Našlas něco, sestřenko?“\n„Ne. Vyzkouším pár věcí, porozhlédnu se kolem, ale předpokládám, že nic nenajdu a brzy odjedu. Neboj,“ dodala, když uviděla Markovu protáhlou tvář. „Do úplňku zůstanu.“\n„Klidně můžeš zůstat i déle,“ navrhl Mark.\nVissa se nadechla, aby ho příkře odmítla, ale pak se ovládla. „Uvidím, ale moc s tím nepočítej, Marku. Ve městě se mi hromadí práce.“\nVečer a část noci strávila u pracovního stolu. Ráno se vyhrabala z postele ospalá a nabručená.\n„Začínám stárnout,“ zavrčela si pro sebe. „Dřív pro mě probdělá noc nic neznamenala.“\n„To nic, Grychu. Jenom tak nadávám po ránu. Nevšiml sis něčeho zvláštního, zajímavého?“\n„Grr,“ zavrtěl poloskřet hlavou.\n„Asi se tady s tebou nikdo moc nebaví, co?“\n„Neboj, brzo odsud odjedeme. Kníže by si mě tu sice zřejmě rád nechal, ale to mu asi nevyjde. Vezmi to a pojď se mnou.“\nVyšplhali až na vrchol nejvyšší věže, dotěrné otázky strážných a jejich nabídky pomoci zahánělo Grychovo zamračení, v jednom případě zavrčení.\nS Grychovou pomocí umístila velkou bednu do okna věže a zašeptáním aktivovala amulet ukrytý uvnitř. Měla pocit, že zacítila kovovou vůni, podobnou pachu lidské krve. Grych si odfrknul.\n„To je dobře, snad to bude fungovat.“\nSestavila lákadlo na vampírky podle návodu nalezeného v jedné své knize. Pokud bude pracovat správně, měla by past brzy přilákat malé krvesajce z blízkého okolí několika mil a prvního z nich odchytit. Jestli se nějaký chytne, bude problém vyřešený.\nU snídaně upozornila na past Marka, který už o jejím počínání od svých strážných věděl. Řekla mu, ať zařídí její kontrolování každé ráno. Pak se vrátila do svého pokoje a začala sestavovat další zařízení podle návodu z jiné knihy. Trvalo jí dva dny, než detektor dostavěla a úspěšně vyzkoušela na Glorii. Před zkouškou musela strávit půl hodiny přesvědčováním vyděšené dívenky, která se při prvním pohledu na krvavě rudou kouli vyzařující matné světlo schovala pod postel a odmítala vylézt.\nDetektor měl zachycovat stopy po magické infůzi, ke které při kousnutí upírem nebo podobnou zrůdou s metabolismem posíleným magií vždy dojde, na rozdíl od infekcí, které v některých případech dokázaly nakaženého přidat mezi cíle Inkvizice, nebo ve většině případů do smrti poznamenat. Fungoval. Vissa ho upravila tak, aby detekoval stejné změny, jaké byly ještě pořád poznatelné v pokousané holčičce, nastavila ho na maximální citlivost, schovala si ho pod plášť a začala procházet hrad.\nPo několika hodinách bloumání poněkud znepokojeně zamířila zpět ke Glorii. Překontrolovala funkčnost detektoru a donutila Glorii přísahat, že nikomu ale vůbec nikomu neřekne, co Vissa má a co to dělá. Pak zalezla do své komnaty s lahví vína a začala přemýšlet.\nPozdě odpoledne vyrazila sama, pouze v doprovodu jednoho vojáka, do vesnice. Mark se jí snažil vnutit Touvera, ale toho sebou odmítala.\nI ve vesnici skrytý detektor několikrát ožil. Vissa už začínala být dost vyděšená, ale pak u jednoho případu podnikla sondáž a s překvapením zjistila, že byl mladý kovář nedávno očkován místní bylinkářkou proti hadímu uštknutí. V horách se zjevně plazilo několik druhů dost nepříjemných hadů. Navštívila bylinkářku, ze které se vyklubala docela povídavá a příjemná stará paní, seděla u ní tak dlouho, že promeškala večeři a užila si trochu nepříjemností, když se jí do vesnice vydala hledat skupinka vojáků, které poslal znepokojený kníže. Podařilo se jí z babky vytáhnout seznam lidí, které za poslední rok očkovala (naštěstí si vědma psala seznam, pro případ, že by došlo k nějakým komplikacím), pohladila ochočeného hádka, který očkování prováděl, a zamířila zpět na hrad.\nNěkolik dalších dnů probíhalo podle předpokladů. Hledala ve stínech, sepisovala a proškrtávala seznamy podezřelých, v několika případech dokonce riskovala přímou sondáž. Přesně podle předpokladu musela několikrát odrážet neobratné pokusy knížete o sblížení a splnilo se jí její podezření, že pokud si nedá pozor, sblíží se s knihovníkem Arkinem, dokonce mu dovolila říkat jí Visso. Zvykla si s ním trávit večery debatami na nejrůznější témata, až to nakonec vzbudilo mírnou žárlivost pána hradu a vyprovokovalo ho to k přímému kroku.\n„Visso, můžu dál?“ ozvalo se za dveřmi.\n„Pojď dál, Marku,“ povzdechla si a strčila pod knihu papír, na kterém už potřetí vyškrtla Touvera z pozice hlavního podezřelého.\nKníže vstoupil s lahví vína, skleničkami a posadil se k ní. Nalil víno a dlouze se na ni zadíval.\n„Jak to jde?“ zeptal se nakonec.\n„A jak to jde s knihovníkem?“ zeptal se kousavě.\n„Stejně,“ odsekla. „Mám mizernou náladu, jsem ospalá a nepříliš společenská, takže na rovinu, co chceš, Marku?“\n„Předpokládám, že už ti to došlo.“\n„Do postele s tebou nevlezu, pokud ti jde o tohle, bratránku,“ zdůraznila poslední slovo.\n„Ale no tak, vždyť víš, jak je to s naším příbuzenstvím,“ namítl kníže. Vissa si s nepříjemným pocitem uvědomila, že kníže už stačil na kuráž vypít vína poněkud více.\n„Vím. A ty jsi opilý.“\n„Trošku,“ přiznal. „Potřeboval jsem trochu povzbudit své opotřebované společenské schopnosti.“\n„Chci tě požádat o ruku.“\n„Na to zapomeň!“ Čarodějka vyskočila od stolu. „Zbláznil ses?“\nTohle bylo ještě horší, než kdyby se s ní snažil jenom vyspat. To by ho brzy přešlo, ale pokud už je umíněný až takhle.\n„No tak. Uklidni se,“ vzdychl kníže. „Ach jo, taky jsem to mohl říct nějak líp.“\n„To jsi mohl, ale stejně by ti to nepomohlo. Nemám zájem se vdávat.“\n„Já vím, ale říkal jsem si, že bych tě třeba přesvědčil.“\n„Proč? Jestli ti jde o toho…“\n„Nejde. Nech už toho, nic s ním nemám.“\n„Ale chtěla bys,“ podotknul kníže a Vissa si neochotně v duchu přiznala, že na tom trochu pravdy je.\n„Možná, ale to je snad moje věc. Znáš mou pověst, ne? I ta tvoje povedená dceruška si myslí, že spím i se svým sluhou nečlověkem.“\n„Pche, pověst,“ mávnul rukou kníže a málem přitom shodil víno ze stolu. „Nemáš ji nejlepší, ale to je mi ukradené. Líbíš se mi, jsi chytrá, schopná a tvou pomoc bych dokázal použít. Pravda, svou hlavní profesi bys tady asi moc nepoužila, jakmile jednou dostaneš toho sviňáka, co chlastal krev mojí dceři, ale…“\n„Marku, opakuju, ne. Promiň, ale nehodlám se vdávat a za tebe už vůbec ne.“\n„Neříkej mi, že chceš mít svatbu z lásky?“\n„Nechci ji mít vůbec!“\nKníže si smutně povzdychnul a vypil svou sklenku vína.\n„Dobře, dobře. Dám ti už pokoj. Tak mi aspoň řekni, jak jsi daleko.“\n„Zatím žádný… úspěch.“\n„Ta tvoje past nefungovala. Takže to žádný malý upírek nebude?“\n„Kdo ví,“ vzdychla pro změnu čarodějka a napila se vína.\n„Glorie mi řekla o tom tvém vynálezu a taky že o tom nesmí nikomu říct.“\n„To jsem čekala.“\n„Předpokládám, že ten naopak fungoval?“\n„Až moc dobře. Asi máš pravdu, pobíhá ti po hradě někdo, kdo občas neodolá a kousne si.“ Vissa si protřela spánky. „Je tady minimálně pět lidí, které za poslední rok kousnul nějaký druh magického vampýra. Zatraceně opatrného a schopného vampýra.“\n„Takže pravý upír?“\n„Zatím nevím. Ale pokusím se ho dostat.“\n„Opakuju, nevím. Pokud je to pravý upír, nedá se od člověka skoro rozpoznat, dokud se nepromění. Nenápadně jsem si protestovala pár podezřelých, ale zatím nemám nic. Pravý upír se musí o úplňku napít. Všechny zdroje, které jsem četla, se na tomhle shodují. Může klidně pít kdykoli mezi tím, ale o úplňku musí.“\n„Chceš ho zkusit nějak vylákat.“\n„Možná. A teď prosím, odejdi. Musím si odpočinout.“\n„Dobře.“ Kníže vstal. „Visso?“\n„Přemýšlej o mé nabídce… Prosím, myslím to vážně.“\nVissa se nadechla, aby ho znovu odkázala zpět do patřičných mezí, ale předběhl ji.\n„Nic víc od tebe nechci, jenom abys o tom přemýšlela. Dobrou noc.“\n„Dobrou noc, Marku.“\nSotva se za knížetem zavřely dveře, popadla čarodějka láhev s vínem a během chvilky se uvedla do mírně přiopilé nálady.\n„Musím toho mizeru dostat co nejdřív a utéct odsud…“ zamumlala si pro sebe. Pak soustředila svou vůli a zaútočila na slabý hlásek, který jí vyčítal, že je hloupá a že je to nejlepší nabídka, jakou za posledních pět let měla, počítaje v to i nevyřčené touhy.\nZhasla svíčku a seděla ve svém pokoji po tmě. Vytáhla další láhev vína a pomalu upíjela. Nakonec s vědomím, že se za to potom bude proklínat, vstala a trochu se upravila. Vytáhla z truhly malou lahvičku a mírně se s ní přestříkala. Takto připravená vyrazila svižným krokem. Grych, který se jí pokusil s tázavým pohledem zastavit, se dočkal stejného zavrčení, jakým většinou častoval své okolí.\nKnihovna byla odemčená. Vissa tam vpadla jako velká voda, zamířila přímo k překvapenému Arkinovi, sedícímu u krystalové čtečky, a posadila se na stůl vedle něj.\n„Ee, no, ani ne, už jsem práci pomalu dokončil a chystal se jít spát…“\n„Potřebovala bych si s někým popovídat, Arkine, a jelikož jediný další osoba na tomhle hradě, která by připadala v úvahu, má velmi omezený slovník i rozum, asi to připadne na tebe.“\n„Jsem poctěn, lady…“\n„Visso, už jsem ti to říkala. Přátelé mi říkají Vissa.“\n„Visso. Omlouvám se.“\n„A… o čem si chceš popovídat?“\n„Ale jen tak o něčem, o čemkoli. Potřebuju chvíli myslet na něco jiného než na upíry a vdavekchtivého knížete.“\n„Aha… takže se nakonec odhodlal?“\n„Tušil jsem to. Cos mu řekla?“\n„Poslala jsem ho někam,“ zavrčela čarodějka a prohrábla si vlasy. „A ačkoli si myslím, že jsem dobře udělala, stejně si potřebuju promluvit a uklidnit se. Možná se i vybrečet někomu na rameni. V tom případě máš další výhodu před Grychem, protože ten má ramena nechutně svalnatá a tvrdá.“\nKnihovník se pousmál.\n„Jsem ti k dispozici. Nahoď nějaké téma.“\n„Žádné mě nenapadá. Vymysli něco ty, jsi vzdělaný a sečtělý knihomol, který mi už několikrát dokázal, že toho ví neskutečně moc.“\n„Jsem poněkud vyvedený z míry a tak mě taky nic nenapadá,“ řekl po chvíli. „Abych pravdu řekl, jsem trochu zmatený a mírně nesvůj.“\n„Mírně nesvůj? Ale, pročpak?“\n„Ehm… jak to říct….“\n„Prostě to řekni,“ poručila Vissa.\n„Hmm, no… tvá pověst…“\n„Kašli na mou pověst, to jsou většinou zveličené výmysly. Pokud narážíš na to, že se o mě povídá, že svedu na co příjdu, to je jeden z největších nesmyslů.“\n„Ach, to se mi ulehčilo.“\n„Teď se cítím trochu uražená.“\n„Neomlouvej se. Proč se ti ulehčilo?“\n„Mmmm. No, pokud to můžu říct na rovinu…“\n„Nerad bych přišel o místo.“\nVissa se na chvíli zarazila. Pak jí to došlo.\n„Aha. Úžasný hradní pán tě informoval, že jsem jeho kořist a ty bys se mnou neměl trávit tolik času, jinak tě vrazí do hladomorny.“\n„Ehm, no, neřekl to tak expresivně, ale naznačil mi, že bych si s tebou neměl nic začínat.“\n„Arkine, přišla jsem si s tebou popovídat, ne tě zatáhnout do postele.“ Teda doufám, dodala v duchu.\n„Doufejme, že to tak pochopí i kníže.“\n„Pochopí, nic jiného mu nezbude. Kromě toho, tak či tak, za pár dnů je úplněk a další den sedám do kočáru a vrátím se do města.“\n„Aha. Máš… nějaký úspěch?“\n„Ne. Ne, ne a nemám. Změníme téma. A neboj se mě. Já nekoušu.“\n„Už se nebojím.“\n„A co ty, koušeš?“\n„Ptám se tě, jestli koušeš. Při milování, třeba, nebo tak něco.“\nJinak klidný a mírný knihovník se tvářil zmateně. Vypadá roztomile, říkala si čarodějka. Sakra, taky jsem to mohla zkusit nějak jinak, tohle se mi vymkne z rukou. Ale co, tohle aspoň bude trochu zábava.\n„Protože je to hrozně příjemné, když není ten kousající zrovna upír.“\n„Nikdy jsi to nezkoušel?“\n„Eee. Ne. Visso, já…“\n„Pššt. Je to jednoduché. To prostě takhle…“\n„Visso, nedělej hlouposti!“\n„Nekřič. Nelíbím se ti snad?“\nKdyby se to snažil popřít, byl by hrozný lhář. Vissa byla velmi hezká a už Arkina několikrát načapala, jak ji koutkem oka pozoruje.\n„No, to jsem…“\n„Tak mlč. Prostě takhle přistoupíš, přitiskneš si toho druhého k sobě a…“\nNejdřív byl strnulý, ale pak se podvolil a dokonce ji objal. Přejížděla mu zuby mírně po krku a dobře si uvědomovala, jak je vzrušený.\n„Vidíš, nic to nebylo. Teď mi to oplať.“\nPřitiskla se k němu a nastavila krk. Risk je zisk a v tomhle případě to bude zisk tak či tak.\nKdyž ucítila na krku jeho zuby, zachvěla se. Jemně ji stisknul, cítila na kůži jeho horký dech. Po chvíli se odtáhnul.\n„Takhle… to bylo správně?“\nViděla, jak je v tváři rudý a ze všech sil se snaží ovládat.\n„Přesně tak,“ řekla s úsměvem. Dala mu pusu na rty a pak se vymanila z jeho objetí.\n„Děkuju ti, moc jsi mi pomohl. Omlouvám se, že jsem tě tak zneužila, ale nutně jsem se potřebovala… k někomu na chvíli přitisknout. Dobrou noc.“\nOdešla a nechala za sebou naprosto zmateného a nechápajícího Arkina. Ve svém pokoji zaškrtala jedno jméno na seznamu, smyla ze sebe magický parfém a především stopy Arkinovy vůně. A pak se hrozně opila. Když nakonec usnula, zdálo se jí, že s ním zůstala.\nDruhý den odmítla vstávat a vzkázala, že k snídani nepřijde. Bylo jí hrozně zle.\nNakonec se z postele vyhrabala a smutně sledovala své zápisky. Nakonec zamířila do knihovny.\n„Dobré dopoledne, má paní,“ pozdravil ji chladně Arkin a ani nezvedl hlavu od otevřené knihy.\n„Arkine, omlouvám se ti za včerejšek.“\n„Ale stalo. Byla jsem opilá, potřebovala jsem trochu rozptýlit a tak jsem spojila příjemné s užitečným.“\nVzdychla a rozhlédla se po knihovně, aby se ujistila, že jsou sami.\n„Tady na hradě opravdu je upír, pravý upír, který si tady vesele žije, zřejmě jednou měsíčně někoho mírně vysaje a nikdo o něm neví. Chci se ti omluvit i za to, že jsem tě nějakou dobu považovala za hlavního podezřelého.“\n„Díky tomu, že máš magickou auru, tě nemůžu prosondovat, jedině násilím, což je mi poněkud odporné. Tak jsem zkusila… něco jiného.“\n„Opakuješ se. Použila jsem na sebe jeden škaredý trik. Kdybys byl upír, kousnul bys mě, nebo spíš… zkusil bys to. A měla bych po problémech. Takhle jsem si jenom zažila pár příjemných pocitů a způsobila jsem, že se na mě teď hrozně zlobíš. Znovu opakuju, omlouvám se. Odpustíš mi to?“\n„Já, já…“ Opět zmatený, rozkošný výraz.\n„Já, ee, odpouštím ti to. Hmm, tak to bylo trochu nečekané…“\n„Ale příjemné, neříkej že ne,“ popíchla ho.\n„Ehm, ano. Ale prosím, příště mě raději takhle… netestuj.“\n„Dobře, příště tě… uhm, dobrá, už budu hodná holka.“\n„To jsem… rád.“\n„A teď musím vymyslet jiný způsob, jak toho parchanta dostat,“ zamračila se čarodějka. „Omlouvám se, ale opravdu jsem si myslela, že jsi to ty.“\n„Už jsem ti říkal, nic se nestalo. Ale copak neexistuje nějaký… méně nebezpečný způsob, jak upíra odhalit?“\n„Ne. Pravý upír, původní druh, žádná magická zrůda, je za normálního stavu natolik neodlišitelný od člověka, že se nedá poznat jinak než hloubkovou sondou nebo důkladným rozborem krve.“\n„A za nenormálního stavu?“\n„To se pozná velice jednoduše. Kromě toho, že má výraznou auru, doslova páchne magií, jsou tam i jisté fyzické znaky, které jsou docela jasně vidět.“\n„Aha. Kolik upírů už jsi potkala?“\n„Touché. Pravého žádného. Už mi pod rukou prošlo pár nižších upírů, ale pravý žádný.“\n„Takže to máš jenom načteno z knih?“\n„Ano. Ty jako knihovník bys ale mohl vědět, že knihy jsou v některých případech docela užitečné.“\n„To jsou. Ale co se týče různých magických tvorů, jsou místy poněkud matoucí. Pár jich tady máme a některé věci mi připadaly vysloveně nesmyslné.“\n„Pokud mluvíš třeba o Kiuketski, o kterém se Mark zmiňoval, tak ta kniha je docela dobrá a přesná, ale předpokládám, že ji tady máš v překladu a ten je vysloveně mizerný.“\n„Aha. Jak máš teda v plánu toho upíra polapit?“\n„Blíží se úplněk. To vyrazí na lov. Možná bude mít kvůli mně snahu jít za svačinou někam jinam, ale myslím, že už vím, jak na něj.“\n„Použiju něco podobného jako na tebe, ale s mnohonásobně silnějším účinkem. Tak trochu něco jako ta past na vampýrky, která nic nepolapila. Pokud nebude na deset mil daleko, potáhne ho to ke mně, nebude schopný odolat. A až se objeví, tak ho zabiju.“\n„Co jsem četl, jsou tihle tvorové hodně… nebezpeční.“\n„To já taky, jak jsi sám včera poznal,“ zasmála se čarodějka.\n„Visso… co když tě zabije?“\nV noci se jí opět zdálo o Arkinovi. Ráno se přesvědčila, že to jsou jenom dozvuky afrodiziaka, které obsahoval lektvar.\nMark byl při snídani obzvláště chladný. Když zůstali v místnosti sami, zeptal se jí: „Přemýšlelas o mé nabídce?“\n„Přemýšlela a odpověď je stále ne. Přijela jsem tady chytat upíra a ne na námluvy.“\n„Pravda, najal jsem tě na upíra, ale ty se místo toho pelešíš s knihovníkem,“ zavrčel.\nVissa naštvaně vstala.\n„Dej mi papír a pero. Dva papíry.“\n„Řekla jsem papír.“\nDostala ho. Chvíli psala a pak mu oba listy podala.\n„Účet, který mi proplatíš příští týden, den po úplňku. Jeden účet je za ověření nákazy u tvé dcery a dva týdny pátrání, druhý na to samé plus objevení a zabití pravého upíra. O úplňku ho s trochou štěstí dostanu, ale druhý den odjedu tak či tak, proplatíš mi ten účet, který bude odpovídat situaci.“\n„Trochu přemrštěná suma.“\n„Ne. Úměrná práci. A teď mě omluv, odcházím.“\n„Pelešit se s knihovníkem,“ odsekla a vyrazila z místnosti.\n„Arkine, chtěla bych si s tebou promluvit o samotě. Soukromě.“\n„Hradní pán dospěl k názoru, že spolu spíme.“\n„Aha je tvé oblíbené slovo, že?“\n„Chci ti jenom položit jednu soukromou otázku.“\n„Jsme tady sami. Ptej se.“\n„Když jsem se tě předevčírem ptala, jestli se ti líbím, nepopíral jsi to.“\n„Ten lektvar měl docela afrodiziakální účinky, zřejmě bych se ti líbila, i kdybych vypadala jako typická stará čarodějnice, jakými straší matky své děti. Takže má otázka zní… líbím se ti i teď?“\nOdpověď, nebo spíše její forma, ji trochu překvapila, ale potěšila o to více.\n„Že jsi mě neumravnil a neodkázal do patřičných mezí.“ Přitiskla se k němu, vyčerpaná dlouhým milováním na posteli v jeho komůrce. „Jsi moc dobrý milenec, Arkine.“\n„Děkuju. A abych ti dokázal, že to nebyla náhoda…“\nTentokrát to bylo pomalejší, něžnější, ale i tak Vissou probíhaly pocity s intenzitou, jakou ještě nezažila. Její pověst byla sice přehnaná, ale nějaké zážitky přece jenom měla.\n„Vždycky jsem si přála svého vlastního knihovníka,“ zašeptala mu do ucha, když se oblékali.\n„Přiznám se, že já si na čarodějku nikdy nemyslel. Ale to jenom proto, že jsem nevěděl, jaké jsou.“\n„Dobré v posteli?“\n„Dobré na všechno.“\nDlouze ho políbila. „Můžu večer přijít zase?“\nOdpoledne se snažila pracovat na kouzlu přitažlivosti, ale nemohla se soustředit.\n„Snad jsem se já nána nezamilovala?“ zeptala se sebe sama potichu.\n„Nevšímej si mě, Grychu. Drž to pevně.“\n„Asi jsem se zamilovala, ale říkám ti, nevšímej si toho, mě to zase přejde. Není to poprvé.“ Potřetí, do třetice všeho dobrého i zlého, jak se říká.\nPřestala jíst s Markem, nechala si jídlo nosit do svého pokoje. Z něj chodila pouze do knihovny.\n„Odjedeš se mnou, Arki?“\n„Já… překvapuješ mě.“\n„Myslím to vážně. S odjezdem i s tebou.“\n„Já nevím, Viss.“\n„Ve městě je spousta knihoven, kde budou jenom nadšení ze schopného knihovníka. Za předpokladu, že bys nechtěl pracovat přímo se mnou.“\n„Já si to promyslím, dobře? Je toho na mě trochu moc a trochu rychle.“\n„Pozítří odjedu. Dala bych přednost tomu, kdybys seděl v kočáru vedle mě a objímal mě.“\n„Budeš… zkoušet to kouzlo? Co když se nepovede? Co když místo toho kočár poveze tvou mrtvolu na hřbitov?“\n„No tak, věř mi trochu, lásko…“\n„Lásko. Zamilovala jsem se do tebe. Už s tím nic nenaděláš.“\nZadíval se jí do očí. „Ty to myslíš vážně,“ řekl po chvíli překvapeně.\n„To se ti snažím celou dobu vysvětlit, ty můj knihomolský milovníku,“ usmála se na něj. „Miluju tě.“\n„Správně bys měl teď říct, já tě taky miluju, lásko,“ upozornila ho laškovně a pohladila ho na citlivém místě.\n„Nerad říkám něco… čím si nejsem jistý.“\n„Já tě hned ujistím, uvidíš…“\n„Počkej. Počkej chvíli. Viss, co když se ti to nepovede? Zabije tě? Co pak budu dělat?“\n„Nezabije mě, jsem profesionálka. Dostane kouzlem do nosu a bude od něj klid. Když to dokázal kdysi Martin z Porgenu, to by v tom byl čert, abych to nedokázala i já.“\n„A co když ne? Nedělej to. Zahrej pro knížete divadýlko, nic nepozná. Kromě toho, stejně by ten upír nepřišel.“\n„Protože se s tebou budu zrovna milovat a i taková potvora má snad dost slušnosti, aby nás při tom nerušila.“\n„Takové divadýlko jsi myslel,“ šťouchla do něj. „Rošťáku jeden, to by nás taky mohl Mark vyhnat ven jen tak, bez peněz.“\n„To ti záleží na penězích tolik?“\n„Ani ne,“ přiznala se. „Ale pokud toho upíra dostanu, bude to pro mě znamenat hodně. Pravého upíra už strašně dlouho nikdo nedostal. Budu slavná.“\n„Ach jo. Neopakuj se pořád, kazíš mi náladu.“\n„Prosím. Nedělej to. Odjedu s tebou.“\nNadšeně ho objala a zasypala polibky. Zjevně to bral jako ano. Ale nic jsem neslíbila, řekla jedna malá částečka rozumu, který jí ještě zůstal. Dostanu upíra, peníze i tebe. Pak se rozum rozpustil v divokých citech.\nBlížil se úplněk. Mark chodil nervózně po hradě, Vissa po svém pokoji kolem stolu s dokončeným přístrojem a Arkin nervózně pokukoval po hodinách v knihovně. Vissa mu zakázala chodit za ní, aby bylo zachováno nezbytné dekorum pro platícího zákazníka. Nakonec vzala všechny potřebné věci a zamířila do pokoje do věže, který si pro celou akci vybrala. Pusu pro štěstí od Arkina si vybrala ráno, ač se tvářila, že o nic nejde a že to bude jenom „neúspěšný pokus.“ Grych trucoval, protože mu bylo zakázáno být se svou paní a Mark se vztekal, když ho vyhnala i s nabízenými ozbrojenci.\nMěsíc vycházel. Hrad byl zalitý jeho září, někde v dáli v horách sborově vyli vlci, ve vesnici několik psů. Vissa si vyhnala Arkinovo tělo z hlavy a aktivovala přístroj. Po těle jí naskočila husí kůže, cítila neviditelné vibrace, vycházející z velkého rezonátoru. Postupně do něj zaplétala své vlastní kouzlo. Kolem věže se začal šířit oblak přitažlivosti, která nahnala do věže tisíce komárů, jenom proto, aby zemřeli v prozíravě umístěných protihmyzích polích v oknech. Lidé v celém hradě a po čase i ve vesnici cítili podivné nutkání, které oscilovalo mezi velmi příjemným a nepříjemným. Bylinkářka ve vesnici a několik dalších magicky citlivých osob v okolí se zaříkalo jmény svatých a bohů a přemýšlelo, co je to za čertovinu.\nPůlnoc. Vissa začínala být unavená. Ještě hodinu a začne kouzlo pomalu stahovat. Pokud byl někde poblíž upír, musel už dávno zešílet a bezhlavě letět za krví.\nPřišel dveřmi, uvědomila si Vissa s úlekem. Celou dobu ho čekám, až vyletí z okna, přízrak se zářícíma očima a vyceněnýma zubama a on přijde normálně po schodech a dveřmi. Prudce se otočila a ve zlomku sekundy uvolnila všechnu připravenou energii na temnou postavu, tyčící se na prahu.\nPečlivě připravené kouzlo odmrštilo postavu do chodby, ve vzduchu zavanulo spálené maso. Upír hluboce zasténal bolestí. Vissa vyběhla k němu, aby si ho prohlédla, než kouzlo rozruší jeho tělesnou schránku a změní ho na hromadu páchnoucího popela.\nVyjekla hrůzou. Arkin sténal bolestí a tvář měl zkřivenou snahou popadnout dech.\n„Arkine, ty hlupáku, proč jsi sem… chodil… ne, to ne!“\n„A-ano,“ procedil mezi zuby. Vysunuté špičáky bíle zářily ze zpečené tváře.\n„Mělas… pravdu. Jsi moc… dobrá… nedalo… se to ovládnout… snažil… snažil jsem se, ale…“\n„Arkine,“ zaječela čarodějka a snažila se zastavit postup kouzla. Marně. Získala jenom několik dalších okamžiků, které se jí vypálily hluboko do paměti.\n„Snažil jsem… se… ovládat…. Ale jednou… měsíčně… musíme. Glorii…jsem… chtěl vytrestat…. A asi… jsem to… přehnal… Měl jsem takový… aaaa.“\n„Vydrž, hned něco udělám, něco…“\n„Nech… mě… budu mít aspoň klid… sakra, to bolí… sbohem….. lásko…. Odjel bych… s ….“\nSpálená postava nelidsky zařvala a naposledy sebou škubla.\n„Chci se ti omluvit, sestřenko.“\n„Že jsem ti nevěřil. Poznej svého nepřítele, že?“ Kníže se spokojeně usmál.\n„Bude mi ten lotr chybět, přiznávám, ale snad se dá sehnat dobrý knihovník, který nemusí sát krev. Ještě jednou ti děkuju. Opravdu nechceš zůstat?“\n„Ne. Sbohem, Marku. Jedeme!“\nV bezpečí kočáru objala páchnoucího Grycha, marně se snažícího ukonejšit svou paní, a začala vzlykat. Odhozený měšec s odměnou za zabití pravého upíra ležel na dřevěné podlážce.\nOstrava a Brno, 21-28.2.04


Tesáky běsu – 129 Kč | fantasy obchod\nTajemno.com Fantasyobchod Gamebooky Tesáky běsu\nOheň kamenných Strážců musí být znovu zapálen! Maličké Zamarrské království hlídá šestice mohutných kamenných draků. Jejich ohnivý dech však byl uhašen. Nyní Zamarru obléhá Ostragoth Ukrutný a jeho nekonečné hordy. Jejich cílem je zničit dvanáct čarodějů z Řádu mágů a rozšířit po celém Khulu zlo černokněžníka Jaxarta! Oheň Strážců musí být znovu zapálen, aby získali svou bývalou slávu – a právě Ty ses k tomuto úkolu dobrovolně přihlásil! Tvé hrůzu nahánějící poslání tě dovede až k doběla rozžhavenému jícnu sopky zvané Tesáky běsu. Nesmíš ztrácet čas!\nTesáky běsu na fantasyobchod.cz


Komerční sdělení | Pondělí, 21. říjen 2019\nPředchozí díly našeho seriálu Vás seznámili se základními úvahami spojených s výběrem domu s ohledem na velikost a cenu. Pomohli nám s volbou mezi individuálním nebo typovým domem. Řekli jsme si co je důležité při výběru architekta a jak probíhá proces návrhu individuálního domu. Celý proces trvá 3 až 6 měsíců a je pro dům zásadní, a proto si jej pojďme ještě jednou shrnout v základních bodech.\nMáme za sebou několik klíčových rozhodnutí, a i když to tak nevypadá, možná těch nejdůležitějších. Pro kvalitní a spokojenou realizaci je totiž důležité, zda si vyberete už na začátku partnera, který svému oboru rozumí, nebo jen takového, který kreslí hezké obrázky do šuplíku.\nVšechny informace o výběru domu, jeho velikosti, volbě architekta i typech projektové dokumentace jsme si už na stránkách tohoto časopisu řekli. Víme už, jaký dům vlastně hledáme, a představili jsme si typy projektové dokumentace. V tomto díle se poprvé dostáváme do další z důležitých etap pro váš dům a tou je příprava stavby. Jejím výsledkem by měla být kompletní cena domu, seznam všech dodavatelů i návrhy smluv, které vás čekají podepsat.\nV našem seriálu jsme si už řekli, že volbu domu zásadně ovlivní množství peněz, které chceme do domu investovat. Probrali jsme, co všechno bude třeba realizovat a kolik přibližně budou tyto dodávky stát. Rozhodli jsme se mezi typovým a individuálním domema logicky tedy následuje další otázka: Jak si vybrat architekta, aby nám navrhl skutečně takový dům, který chceme a na který máme?\nSpolečnost HK Dřestav je ověřeným partnerem při výstavbě nového domova. V současné době má za sebou přes 700 realizací převážně rodinných domů. Výsledky letité práce jsou oceněny nejen řadou spokojených uživatelů domů, ale také certifikátem v oblasti stavebnictví Kvalitní firma, který již několik po sobě jdoucích let úspěšně obhájila.\nRedakce | Pondělí, 18. březen 2019\nVybrat ideální rodinný dům bývá velmi náročné. Každý má jiné požadavky, přání a možnosti. Pokud již máte představu o tom, jak má vaše dřevostavba vypadat, začnete hledat dodavatele. Ne vždy musí platit, že dodavatel dřevostavby rovná se výrobce.\nRedakce | Pondělí, 04. březen 2019


Dýňové rizoto - recepty Rohlik.cz\nDýňové rizoto vám nabídne neuvěřitelně sametovou chuť. Výraznější parmezán rizoto zjemní a chuť dýně podpoří víno.\n1Dýni oloupejte a nakrájejte na asi dvoucentimetrové kousky. Dejte do zapékací misky s pečicím papírem, zakápněte olivovým olejem, osolte, opepřete a přidejte další bylinky. Promíchejte rukama, ať se vše dostane všude.\n2Pečte na 175 °C asi 60 minut v troubě. Po této době vložte dýni do mixéru a rozmixujte. Dýně je dosti sladká, takže možná bude chtít dosolit, aby byla tak akorát. Hladce rozmixované pyré je připraveno zamířit k rýži.\n3Kulatozrnná rýže je na pravé risotto určitě třeba. Na polovině másla orestujte do sklovita jemně nakrájenou šalotku. Potrvá to na středním plameni asi 4 nebo 5 minut. Pak přidejte rýži. Ve chvíli, kdy by hrozilo, že začne šalotka už za chvíli zlátnout, šup tam s bílým vínem a nechte vyvařit. To bude zase chvilka. Teď přidejte teplotu plotýnky, ať to neskomírá. Přidejte dýňové pyré, vmíchejte a přidejte i vývar. Ten by měl být ideálně zeleninový a nesolený. Pokud solený bude, tak nesolte rýži před tím.\n4Postupně přidávejte jen tolik vařicího vývaru, aby tekutina těsně pokryla rýži a udělala nad ní milimetrovou hladinku. Chce to také často promíchávat. Vše musí celkem bujaře vařit. Některá rýže je hotová za 12 minut, ale té mé to trvá vždycky tak 18. Prostě pak začněte ochutnávat. A úplně ve finiši na poslední minutu, kdy už je plotýnka vypnutá, přidejte zbytek másla a strouhaný parmezán.\n5Tip na servírování: Podávejte s pečeným hovězím hrudím a tapenádou. Video a postup najdete u KOKO na blogu.\nvětší šalotka 1\nvývaru 600 ml\nsušená (čerstvá) šalvěj\nkousků očištěné a oloupané dýně 200 g\nolivového oleje 2 lžíce\nčerstvě namletého pepře špetka\nNakoupit suroviny pro: Dýňové rizoto\nPřidat vše do košíku za 495,30 Kč


Robinsoni se rozpovídali o divočení na ostrově: Oddávali se soutěžící nespoutanému sexu? – eXtra.cz\nReality show Robinsonův ostrov je čím dál tím více napínavější. Zatím ani samotní diváci nedokážou odhadnout, kdo by mohl vyhrát pohádkovou výhru 2,5 milionu korun. Ve hře je zatím i spousta žen, které jsou velmi silnými hráčkami. Na druhou stranu na Robinsony vyplouvají velmi pikantní informace o tom, kdo s kým měl na ostrově románek a zda se soutěžící oddávali nezřízenému sexu. Jak to tedy bylo? 10. 5. 2018 15.44 | Autor pepi\nRobinsonův ostrov se chýlí pomalu ke konci. Už jen šest dní zbývá do velkého finále, kdy bude rozhodnuto o vítězi, který se stane jediným přeživším Robinsonem a odnese si domů částku 2,5 milionu korun.\nSoutěžící, kteří vypadli z reality show Robinsonův ostrov, neputovali prvním letadlem do Česka, ale čas trávili v hotelu. Po posledním duelu opustili ostrov vykoupení Dominik a Bára, kteří se tak stali dalšími členy poroty.\n„Byla to taková menší dovolená, mohli jsme se podívat po okolí nebo jen trávit čas u bazénu,“ řekla v rozhovoru pro TV Nova Barbora Mudrochová (27). Už delší dobu se šuškalo hlavně mezi fanoušky, jestli měli soutěžící po tolika dnech strávených na ostrově mezi sebou nějaký románek.\nA kupodivu Dominik a Bára trochu nastínili, co se na ostrově dělo, ale do detailů rozhodně nezabíhali. „Žádní Romeo a Julie, nic takového se neodehrálo. Ale určité sympatie mezi sebou měli Katka a Radim. Jenže to bylo víc z Radimovy strany, Káťa je taková, že vám nabídne objetí, ale pak vás odkopne a je jí to jedno,“ řekla Bára.\n„Mezi nimi to pozoruju i teď, po skončení soutěže, když se scházíme na nějakých akcích.“\nTV Nova\tsex\treality show\tCelebrity\t Tereza Dušková\tKatka Koubová\tRobinsonův ostrov 2\tRobinsonův ostrov


Nejvíce firem bankrotovalo v lednu ve stavebnictví a obchodě. | nemovitosti-vykup.cz\nNacházíte se: Aktuality » Nejvíce firem bankrotovalo v lednu ve stavebnictví a obchodě.\nNa počátku roku bylo podáno nejméně návrhů na osobní bankrot od července 2011. V lednu bylo vyhlášeno 87 bankrotů obchodních společností (stejný počet jako v prosinci) a 696 bankrotů fyzických osob podnikatelů (o 75 bankrotů více).\nMeziročně se však snížil počet návrhů na bankrot společností o 46 %.\nK snížení došlo také u návrhů na osobní bankrot, a to na 1 439 (o 355 méně než v prosinci).\nVyplývá to z analýzy dat portálu www.informaceofirmach.cz, který obsahuje data o podnikatelských subjektech z České i Slovenské republiky a problematikou bankrotů se dlouhodobě zabývá.\nPočet návrhů na bankrot podnikatelských subjektů se v lednu ve srovnání s prosincem snížil. Bylo podáno 170 návrhů na bankrot obchodních společností (o 32 méně) a 738 návrhů na bankrot fyzických osob podnikatelů (o 186 méně). V případě návrhů na bankrot živnostníků je to nejnižší měsíční počet za posledních 12 měsíců. Od února 2013 do ledna 2014 bylo podáno 2 342 návrhů na bankrot obchodních společností, což je o 2 013 návrhů méně než v předchozím období. Meziročně se počet návrhů na bankrot obchodních společností snížil, a to dokonce o 46 %.\n„Poměrně rychlé snižování počtu těchto návrhů signalizuje budoucí pokles počtu bankrotů obchodních společností,“ domnívá se analytička CRIF – Czech Credit Bureau Věra Kameníčková. Méně optimistický je vývoj u živnostníků. „Počet návrhů na bankrot fyzických osob podnikatelů dosáhl v posledních 12 měsících výše 10 845, a to je o 3 916 návrhů více než v předcházejícím roce. Meziročně se počet návrhů na bankrot fyzických osob podnikatelů zvýšil o 57 %,“ vysvětlila Kameníčková. Z hlediska hlavních odvětví bylo nejvíce bankrotů obchodních společností v lednu vyhlášeno ve stavebnictví a v obchodě a pohostinství (shodně po 23 bankrotech), žádný bankrot nebyl v tomto měsíci vyhlášen v zemědělství. Meziročně se počet bankrotů obchodních společností snížil u všech hlavních odvětví s výjimkou stavebnictví, které narostlo o 9 %. Zvýšení je patrné také u ostatních služeb, do kterých patří např. informační a telekomunikační činnosti, osobní služby, kulturní a rekreační činnosti, či zdravotnictví a vzdělávání, a to o 5 %. Největší pokles zaznamenalo zemědělství a doprava, skladování a cestovní kanceláře. V lednu se na celkovém počtu bankrotů obchodních společností podílela nejvíce Praha (34 bankrotů, resp. 40 % z celkového počtu). S odstupem se pak za ní umístily dva kraje se shodnými 8 bankroty – Jihomoravský a Královéhradecký.\nV lednu bylo vyhlášeno 1 513 osobních bankrotů (o 261 více než v prosinci). Bylo podáno 1 439 návrhů na osobní bankrot (o 355 návrhů méně). Nižší počet návrhů na osobní bankrot v jednom měsíci se naposledy objevil v červenci roku 2011. V lednu vyhlásily soudy vyšší počet osobních bankrotů, než kolik obdržely návrhů, takže fronta návrhů čekajících na soudní vyřešení se zmenšila. Za posledních 12 měsíců vyhlásily soudy 18 728 osobních bankrotů, což je o 289 méně než v předchozím období. Meziročně se počet osobních bankrotů snížil o 2 %. Soudy obdržely 21 703 návrhů na osobní bankrot, a to je o 4 295 návrhů méně než v předchozím období. Meziročně počet návrhů na osobní bankrot poklesl o 17 %, což naznačuje postupné snižování počtu osobních bankrotů v následujících měsících. V lednu bylo nejvíce osobních bankrotů vyhlášeno v Moravskoslezském kraji (214 bankrotů) a v Ústeckém kraji (194 bankrotů). Nejméně bankrotů bylo vyhlášeno na Vysočině (35 bankrotů) a ve Zlínském kraji (62 bankrotů).


Domácí zabijačka > Domácí zabijačka v Jizerských horách\nMinulý týden jsme tady u nás na Zabijačkách.cz psali o tom, že i pokud jste z našeho hlavního města, zabijačku můžete navštívit docela pohodlně. Možná i na konto jsme ale dostali informaci o akci, která nám přijde o mnohem domáčtější než ta předchozí zabijačka v Praze. Jaký v tom vidíme rozdíl?\nTahle akce se pořádá opravdu na venkově – na horské chatě u kostela Polubný v Jizerských horách pořádají v termínu 10-12.března vepřové hody s domácí zabíjačkou. Ano, je to celý víkend už od pátku. Oproti té pražské akci tady ale uvidíte všechno od začátku do konce – jak je také možné vidět na fotkách z minulé akce. Tady se myslím nechá zažít ta správná atmosféra domácí zabijačky od porážky čuníka až k poslední jitrnici. Zaujal mi program celé akce - tedy hlavně té sobotní části :\n08:00 Přivážíme pašíka a bude následovat pravá zabijačka\n08:00 – 16:00 Domácí zabijačka našeho řezníka s neomezenou konzumací v průběhu akce (maso přímo z kotle, slivovice, pivo, svařené víno, nealko)\n18:30 – 20:00 Teplý raut zabijačkových specialit (ovar, játra, jazyk, srdce, jelita, jitrnice, pečený vrabec, řízky, ovarová polévka, škvarky, jelitový a jitrnicový prejt)\nTakhle nějak mlže vypadat časový rozvrh opravdové domácí zabíjačky pěkně krok za krokem. Jestli jste ještě nikdy neviděli jak se zabijí prase, stačí včas vstát . Jestli máte pocit, že právě tohle vidět nemusíte, stačí si přispat - ubytování je zajištěné přímo na místě. Kontakt na pořadatele akce je tel. číslo 702 024 545


Dráhaři pokračovali v Roubaix. Stíhačku mužů vyhrál Lambie, Pietrula má za sebou bodovačku – ČT sport – Česká televize\n15:30 Na krok od nebe IV\n14:35 Překvapující svět králíků\n15:30 Příběhy 20. století III.\n13:55 Evropská a Konferenční liga UEFA\n14:50 Magazín světového badmintonu 2021\nTisková konference k nominaci na Channel One Cup\n14:23 - 17:00\nMS florbalistů: Švýcarsko – Estonsko (bez komentáře)\nNásleduje 14:50 - 15:16\nDráhařské soutěže na velodromu v Roubaix gradují. Nejlepším českým výsledkem je zatím šestá příčka Daniela Babora, kterou dokázal vyjet v šedesátikolovém scratchi. Nicolas Pietrula dokončil bodovací závod na sedmnáctém místě. Ozdobou programu byl stíhací závod mužů, který vyhrál světový rekordman Ashton Lambie. Ženské omnium ovládla Katie Archibaldová.\nRobin Wagner s Dominikem Topinkou vypadli v kilometru s pevným startem v kvalifikaci, Veronika Jaborníková nepřešla ve sprintu přes úvodní vyřazovací kolo. Nicolas Pietrula v bodovacím závodě i Petra Ševčíková v omniu skončili v závěru startovního pole.\nŽIVĚ: Tisková konference k nominaci na Channel One Cup. Nechybí v ní Krejčí a Frolík\nŽIVĚ: Švýcarsko – Estonsko\nFlorbal 09. 12. 2021\nMlejnek oznámil širší nominaci pro šampionát dvacítek, turnaje se vzdal brankář Malík\nPo barcelonské derniéře v LM cítil bezmoc. Evropskou ligu musíme vyhrát, řekl Xavi\nFotbal 09. 12. 2021\nAtletika 09. 12. 2021


Exkurze – "Ochrana přírodních stanovišť" na ekologické farmě Družstvo Džbány, Votice – KIS Jihomoravský kraj\nExkurze – "Ochrana přírodních stanovišť" na ekologické farmě Družstvo Džbány, Votice\nAgentura ZERA si Vám dovoluje nabídnout dotovanou exkurzi – termín konání dne 17.6. 2008.\nTERMÍN KONÁNÍ: 17.6.2008 (časový rozsah 9.00 – 17.00\ndle zájmu účastníků)\n„ Ochrana přírodních stanovišť a agro-enviromentální opatření“ v souvislosti se zaváděním cross-compliance do praxe.\n– p. Filip Lysák:Natura 2000, ochrana přírodních stanovišť rostlin a živočichů, příklady správného ochranářského managmentu,\nV současné době ekologický podnik obhospodařuje asi 300 ha TTP, které se převážně nachází v přírodním parku Džbány-Žebrák zařazených v systému LFA. Družstvo vstoupilo do agro-envimentálního programu – management lučních porostů na ochranu kriticky ohroženého chřástala polního , část půdy je vyčleněna pro extenzivní pastviny a údržbu trvale podmáčených luk v soustavě NATURA 2000. Uplatňují extenzivní pastvu skotu v kombinaci s ovcemi.\nKurz je spolufinancován Evropskou unií – Evropským zemědělským fondem pro rozvoj venkova: Evropa investuje do venkovských oblastí


Tvé zdraví - Zvažujete liposukci?\n09.03.2015 Na těle se nachází některé tučné partie, se kterými můžete bojovat dietami i sportem, ale pořád zůstávají nevzhledné. U žen hovoříme především o oblasti kolem pánve, hýždích, vnější straně stehen, obecně jsou to podbradek a břišní partie. V případě, že už vám nepomáhá vůbec nic, můžete se vydat na liposukci, kde vám lékař pomůže z takového místa odstranit nadbytečný tuk.\nNejprve přece jen dieta\nLiposukce není sama o sobě výrazným omezením váhy, dotýká se totiž pouze určitých tělesných partií, celkové odsátí tuku se neprovádí. Proto se doporučuje před tímto zákrokem absolvovat účinnou dietu, tedy takovou, která je spojená se spoustou pohybu. Po omezení váhy celého těla budete připraveni na liposukci.\nZákrok není zase tak složitý\nNejvíce používanou metodou je dnes tumescentní liposukce, při které se do tukového polštáře zavádí nejprve speciální roztok, který dokáže rozvolňovat a rozpouštět tukové buňky, izolovat je. Samotné odsávání má na starosti kanyla napojená na tlakové zařízení, jakýsi pozvolný vysavač.\nNebojte se bolesti, operace je vždy prováděna pod lokální nebo celkovou narkózou.\nMožná náročnější než celá liposukce, je následná rekonvalescence. Není tak dlouhá, ovšem vyžaduje speciální stahovací obinadla a náplasti, kterými se operované místo fixuje a stabilizuje, stejně jako vzniklá jizva po zavedení kanyly. Kompresivní prádlo je nutné nosit v podstatě nepřetržitě, jen s výjimkou koupání, a to po dobu celých tří týdnů. Nedoporučuje se mít prádlo sundané déle než dvě hodiny.\nStehy z jizvy po kanyle vám lékař odstraní po 14 dnech, ale můžete si je vyjmout i sami, po té, co jste byli lékařem s předstihem poučeni a nemáte bohužel možnost se k němu dostavit. Není to ale tak náročné, ani bolestivé.\nAdministrativní a sedavé práce lze konat už třetí den po liposukci, náročnější fyzické cvičení je pak možné po třech týdnech. Raději ale vydržte bez prudkých pohybů celý měsíc, aby bylo hojení jizvy i stabilizace kůže stoprocentní.\nZbavte se celulitidy neinvazivně a bezbolestně\nSnažíte se zhubnout a zpevnit tělo, cvičíte, jíte zdravě, ale stále nejste s výsledkem spokojeni? Hledáte šetrný způsob, jak se zbavit nepěkných dolíčků na stehnech, a zredukovat tukovou tkáň na místech, na které je cvičení krátké?


Kromeriz.cz - Články > Srpnový „supervíkend“ na Východní Moravě\nÚvodní stránka > Články > Srpnový „supervíkend“ na Východní Moravě\nSrpnový „supervíkend“ na Východní Moravě\nDatum: 12. 8. 2019, autor: Redakce , Funkce: Tisk\nDoslova přeplněný je kalendář akcí třetího srpnového víkendu. Automobilová rally, krajské i místní dožínky, vinařské košty, tradiční jarmarky, hudební festivaly, … a spousta dalších možností, jak zajímavě strávit volný čas.\nOd 14. do 18. srpna bude Zlín a okolí žít ruchem 49. ročníku Barum Czech Rally 2019, která je součástí seriálu Mistrovství Evropy FIA. Středa a čtvrtek budou věnovány seznamovacím jízdám, administrativním a technickým přejímkám, v pátek pak bude v 16 hodin rally slavnostně odstartována na náměstí Míru ve Zlíně. Diváckým magnetem je noční rychlostní zkouška ulicemi města, která začíná ve 21 hodin. Sobota a neděle bude věnována rychlostním zkouškám v okolí Zlína, v neděli v 17 hodin budou vyhlášeny výsledky. Atraktivní je doprovodný program, v němž se dostanou do akce cyklisté při závodu „Zlínská kola“(Cyklorally), který se jede na trase noční rychlostní zkoušky, proběhne rally veteránů Star Rally Historic i jízdy Bugatti Grand Prix Zlín. Moderní elektromobily se představí v tzv. Green Rally.\nV Kroměříži se budou 16. a 17. srpna slavit Dožínky Zlínského kraje. Páteční program na Velkém náměstí nabídne od 10 hodin pestrý výběr zábavy, folkloru i poučení. V sobotu projde v 10 hod městem dožínkový průvod, vystoupí moravské i slovenské soubory, k vidění bude zemědělská technika. Scházet nebudou ani ochutnávky dobrot z produkce regionu a děkovná mše svatá v chrámu sv. Mořice celebrovaná arcibiskupem Janem Graubnerem.\nKdo chce zažít dožínky na vesnici, vydá se v neděli 18. srpna do Horní Lidče. Obce Horní Lideč, Lidečko a Střelná připravily tradiční dožínky vycházející z historických záznamů z 19. století. Program zahájí v 9 hod děkovná mše v kostele sv. Václava. Ve 14 hodin se shromáždí účastníci u obrázku Panny Marie a vydají se na pole, kde se uskuteční program s předáním úrody hospodářům a dožatá.\nDo vinařské obce Polešovic se vydejte v sobotu 17. srpna na Vinařské slavnosti s otevřenými sklepy, během nichž bude probíhat 12. ročník soutěže TOP víno Slovácka 2019. Bohatý kulturní program je připraven od 13:30 hod, ochutnávky vína s doprovodem cimbálových muzik pak od 17 hodin.\nJednou z největších hudebních událostí letní festivalové sezony ve Zlínském kraji je tradiční Vizovické trnkobraní. Letošní 52. ročník se uskuteční v areálu likérky R. Jelínek ve Vizovicích v pátek 16. a sobotu 17. srpna.\nDo Vizovic se 17. srpna můžete vypravit do zdejší sklárny Glass Atelier Morava a obdivovat mistrovskou práci sklářů. Od 9 do 12 hodin zde pořádají Den otevřených dveří.\nZa skláři se můžete vydat také do Karolinky. 17. srpna zde pořádají Sklářský jarmark spojený s kulturním programem, v němž zazní jak dechovka, tak country kapela i oblíbená Markéta Konvičkovu. Od 8 do 12 hod si můžete prohlédnout sklárnu, program končí po 22 hodině.\nDva dny fokloru a jarmarečních tradic zažijete na Starodávném jarmarku, který 17. a 18. srpna zaplní areál Dřevěného městečka ve Valašském muzeu v přírodě v Rožnově pod Radhoštěm. V sobotu 17. srpna pak milovníkům železnice udělá radost historický parní vlak, který pojede z Valašského Meziříčí do Rožnova p. Radhoštěm v 9:10 a 13:10 hod., zpět pak v 11:00 a 15.00 hod.\nOd pátku do neděle 16. - 18. srpna budou Valašské Klobouky místem konání 17. ročníku Mezinárodního hudebního a folklorního festivalu Setkání muzikantů v Bílých Karpatech. Hlavní program je plánován na náměstí, jeho součástí bude košt moravských vín a připraveno je také občerstvení z regionálních specialit.\nVe Vsetíně uspořádají v sobotu 17. srpna od 14 hodin na místním zámku a hvězdárně již 9. ročník Templářských slavností. Muzeum regionu Valašsko připravilo vystoupení šermířských skupin, středověkou hudbu, ohňovou show. Také se bude podávat výborný guláš od vyhlášeného šéfkuchaře Karla Jurčíka.\nDalší akce hledejte zde...


Zajímá Tě, co si myslí a jaký život mají trenéři v Jdu běhat? Zjisti, co na sebe prozradil trenér Petr z Prahy, úřadující vicemistr světa v závodě Ironman ve své kategorii 30-34 let. Dozvíš se, jak 14. října 2017 prožíval tento extrémní závod na Havaji, během něhož uplaval naráz uplaval 3,86 km, ujel 180,25 km na kole a na závěr uběhnul 42,2 km.\nZjistíš, z čeho má Petr strach a ohromí Tě, kolika jazyky se domluví. Děkujeme Petrovi za rozhovor a ještě jednou moc gratulujeme k úžasnému výkonu.\nObdivuhodně jsi zvládl Ironmana na Havaji, jak jsi si závod užil?\nKdyž závodím, tak je tělo v trochu jiném modu a okolí moc nevnímám. Snažím se 100% koncentrovat na výkon a dodržet dopředu promyšlené hodnoty wattů na kole, tempo na běhu, hlídám si ostatní soupeře, počítám svou ztrátu/náskok, pravidelně se občerstvuji. Je toho dost na co musím při závodě myslet. Tím pádem vytěsním myšlenky na hlad, teplo, bolest, únavu… Prostě závodím! Je neuvěřitelné kolik málo si toho pamatuji ze závodu, který trval lehce přes 9 hodin :) Tento závod popravdě není moc atraktivní pro závodníky ani fanoušky. Co je však neuvěřitelné, je týden, který předchází tomuto nejznámějšímu Ironmanu na světě. Doprovodný sportovní program závodů dětí i dospělých v běhu a plavání (včetně závodu v běhu ve spodním prádle), expo nabušené nejnovějšími trendy ze světa triatlonu, na tréninku potkáváte ta největší světová esa, každý se usmívá a se vším vám rád pomůže, není možné necítit zvyšující se adrenalin ve vzduchu s blížícím se závodem. To je to, co dělá tento závod jedinečným!\nPořadí se dle našeho laického pohledu stále hodně měnilo, jak jsi prožíval, když jsi byl po plavání osmý, během kola tušíme ještě trochu níže, a přitom jsi cílil na stupně vítězů?\nZávod by se dal přirovnat k horské dráze. Plavání a první depo na výbornou. V průběhu první poloviny cyklistiky jsem se propracoval až na 2.místo, ale poté přišla první velká krize a já začal ztrácet. Krizi nahradila další a abych se nenudil, tak přišla ještě jedna. Posledních 30 km cyklistiky jsem dost protrpěl a propadl se na 30.místo. V běhu jsem tedy neměl na co šetřit a pěkně to napálil. Začal jsem předbíhat jednoho závodníka za druhým a doufal, že síly vydrží. To se dařilo do 32 km, kde jsem si vybral největší blackout. První místo jsem měl cca 10 vteřin před sebou, ale nemohl jsem běžet. Tělo odmítalo poslouchat. Musel jsem zastavit na občerstvovačce a nalít na sebe i do sebe všechno co bylo k mání. Poté jsem vytáhl tajný talisman od maminky, který byl celou dobu závodu se mnou v zadní kapse a vrátil se do závodu. Nakonec jsem doběhl na 2.místě! Nahoru a dolů, jako na houpačce :)\nPodle Tvého videa jsi natrénoval za poslední rok tisíce kilometrů, přitom víme, že minimálně jeden nebo dva večery v týdnu zasvěcuješ Jdu běhat, jsi také fyzioterapeut, kdy tedy stíháš tak náročný trénink?\nMoje práce je časově velice flexibilní, takže si mohu dovolit mezi pacienty či tréninky odskočit na svůj vlastní trénink. Osobně potřebuji velké objemy a ty získávám i s děvčaty z Jdu běhat na našich společných tréninzích. Někdo si myslí, že běh v tempu 7:00 min/km není přínosný. Ba naopak, tyto tréninky jsou základem mého úspěchu. Nicméně intenzitu trénuji raději sám.\nJe tu skvělý kolektiv vedení a trenérů. Všichni jsou velice pozitivně naladěni, inspirativní a otevření. Nic není problém a se vším rádi pomohou. Zázemí je super a každým rokem, měsícem se posouváme dál. Nejde o business, ale o spokojenost běžkyň, a to je v této době velice cenné. Na druhé straně jsou tu účastnice kurzů. Děvčata mě často považují za běžeckého „boha“, ale větší hrdinky jsou právě ony. Jejich motivace, lačnost po nových informacích, snaha a odhodlání podat na každém trénink maximum je neuvěřitelná. Dělat věci, v kterých jste dobrý a máte úspěch, je jednoduché. Začít s něčím úplně novým a vydržet u toho, chce řádnou hrst odvahy. Za to si jich všech velice vážím. Právě ony jsou mojí motivací pro vymýšlení nových tréninků, her, cvičení a výzev.\nV případě nových účastnic kurzů, bych odhadl, že 33 % děvčat nedokončí 10 lekcí. Z dokončených však 80 % pokračuje i nadále a běhu se začnou pravidelně věnovat. Což je super úspěch! A to je i mým hlavním cílem. Prvním kurzem nic nekončí, ale začíná. Běh je krásný sport, ale musíte si k němu najít cestu. Sekundárně se snažím, aby holky pochopily zákonitosti správné techniky běhu, naučily se základní běžeckou abecedu, věděly, jak běžet do kopce i z kopce a dokázaly si v případě potřeby vybrat z jednotlivých možností běžeckých intenzivních tréninků.\nBudeš i dál jako Ironman jíst sójové suky?\nNa suky a Májku nedám dopustit. Takže ANO.\nStromovka je super místo na běh, ale jsem kluk z malého města, který vyrůstal v lese jako orientační běžec. Přirozeně tedy tíhnu k měkkému povrchu, vůni stromů a členitému terénu. Nejraději běhám v Divoké Šárce. Moji oblíbenou trasu ukazuji pouze děvčatům ve svých kurzech. Kdo chce poznat, musí dorazit :)\nJsem časově dost vytížen, ale pokud nastane chvilka volného času a nemusím trénovat, tak rád lezu po skalách (bohužel mám strach z výšek a nevěřím jistícímu setu :)), sjedu si nějakou řeku nebo si jdu s dobrou partou zahrát nějakou míčovou hru (kterou zpravidla neumím a doufám, že se u ní nezraním). Rád čtu detektivky a koukám na zaručené filmy. Velkým koníčkem je samozřejmě spánek.\nNa jakou další sportovní / běžeckou akci se těšíš?\nPopravdě nyní nemám žádný cíl a zvažuji co dál. Jsem schopen se stále posouvat? Nejspíše ano, ale jsem ochoten tomu obětovat další stovky hodin? Uvidíme… Možná již nastal čas se sportem pouze bavit a užívat si dokončení nikoliv vítězství.\nJak vypadá Tvá denní rutina?\nKaždý den je trochu jiný. To mám na svém životě rád a zároveň nesnáším. Nicméně klasika je: 5:00 budíček 6:00 plavecký trénink se svěřencem 7:00 vlastní plavecký trénink 9:00 nástup do posilky jako trenér 11:30 vlastní cyklistický trénink 14:00 spánek 15:00 rehabilitace klientů 18:00 běžecký trénink se svěřenci 21:00 příjezd domů 24:00 spánek\nJsem introvert, nepiji kafe a umím se domluvit 18 jazyky (přitom žádný neumím pořádně :))\nS Petrem se můžeš od listopadu potkat na kurzu Vypiluj si půlmaraton


Úterý, 27 Červen 2017 08:28\tMirko Raduševič\tSvět\nNa jednání Senátu okamžitě reagovala ruská strana a prostřednictvím mluvčí ministerstva zahraničí Marie Zacharovové uvedla, že se jedná o absurdní a nesmyslná obvinění ruské strany z možné špionáže americké základny. Američané uvádí, že se Rusové spoléhají na Trumpův izolacionismus a nezájem o Balkán s tím, že toho využijí k upevnění svých pozic na Balkáně. Po dubnových raketových útocích USA v Sýrii, však dochází k tomu, že je jasné, že USA nebudou chtít přepustit Rusům iniciativu a to ani zde. Události na Balkánu jsou proto náhle ostře sledovány přes vstup Černé Hory do NATO a několikaměsíční politickou krizi v Makedonii, kde se velmi angažoval americký vysoký úřední ministerstva zahraničí Hoyt Brian. Aby toho nebylo málo zapojuje se i Německo. Podniká úsilí naklonit zbylé balkánské země definitivně k EU – tzn. Západu, a to takzvanou iniciativou „Berlin Plus proces“ ( viz ), což je jakási finanční a ekonomická pomoc. Týká se to šesti zemí: Srbska, Černé Hory, Albánie, Makedonie a potenciálně Bosny a Hercegoviny a Kosova. Při té příležitosti srbský ministr zahraničí Ivica Dačić upozornil na možné politické konsekvence německého plánu a dal na vědomí, že to Srbsko může také považovat za politické vydírání při čekání na členství v EU.\nDo této atmosféry dochází v Srbsku k inauguraci prezidenta dosavadního premiéra Aleksandra Vučiće. Dal si na svém jmenování velmi záležet a šlo o ojedinělou akci, kdy se zde sešli politici jak západu, tak Ruska. Navíc zde byli zástupci NATO a OSKB (Organizace Smlouvy o kolektivní bezpečnosti). Zatímco Srbsko bylo dosud jen v roli pozorovatele v OSKB, letos je to poprvé, kdy se aktivně účastí manévrů této organizace a v říjnu se bude v Bělehradě konat fórum OSKB nazvané „Aktuální problémy zabezpečení evroasijské obrany“ určené studentům a kadetům vojenských škol.\nHřmění z Balkánu\nAtmosféru boje o země západního Balkánu se snaží analyzovat nová studie známého londýnského Mezinárodního institutu strategických IISS a nazvala ji „Balkan rumblings“ (Hřmění z Balkánu). I přes emotivní titulek se již v úvodních větách dozvídáme, že světu z této oblasti i přes ono burácení – hřmění nehrozí nic vážného.\n„K zastrašující pověstné proklamaci o válce na Balkánu se tato oblast světa dostává do zorného pole díky rostoucí pozornosti ze strany Ruska a následně lze k tomu přičíst aktivity džihádistů. Přesto je zde hlavním problémem eroze demokracie a špatné řízení státu, nad čímž se přimhuřuje oko jen proto, aby se zajistila stabilita potřebná pro vstup těchto zemí do EU,“ píše se v úvodu zprávy a bosenský server Bosnia Times příznačně nazval tyto země „stabilokracie“.\nÚvod analýzy IISS rozebírá skutečnost, že Rusko přebírá v tichosti kontrolu nad slovanskými a křesťanskými regiony Balkánu a radikální islamisté pro změnu uzurpují kus svého koláče v muslimských částech. „Rusku se se svojí chytrou politikou daří navracet do předchozích tradičních pozic, ale na druhou stranu se musí uznat, že se také daří místním vůdcům potlačit rozpínavost džihádistů. Balkánští vůdci v rámci svého předvolebního boje hrozí svým sousedům válkou, ale není to myšleno vážně. Aniž bychom si všimli, Balkán se od konce devadesátých let dosti proměnil. Nicméně tento region získává na strategické důležitosti tím, jak o něj se zvyšuje zájem Ruska,“ píše se ve studii.\nNa ruský vliv poukazují britští analytici na základě zpráv z médií a vyjádření ruského velvyslance v Makedonii, že „Rusové hodlají v zemích západního Balkánu vytvořit neutrální až proruský blok v jednotlivých zdejších regionech.“ Je to prohlášení Olega Šerbaka, který obhajoval předchozí závěry ruského ministerstva zahraničí k Makedonii, ve kterém se uvádí, že se Rusko nevměšuje do vnitřních záležitostí Makedonie, ale naopak podporuje stanoviska a pozici této země vůči vměšování Západu. „Vy, Makedonci si sami dokážete vyřešit své problémy a sami víte, jakým směrem se máte vydat… Žádné rozhodnutí z zvenčí vám nezajistí stabilitu země,“ komentoval makedonskou vnitropolitickou situace Šerbak, což mnohé západní politiky popudilo.\nIISS dále ve své zprávě problematizuje Srbsko, které je vojensky sice neutrální, ale je příznivěji nakloněno vůči Rusku, pro velkou popularitu Putina a vláda nynější prezidenta Vučiće měla za jeho premiérování dobré vztahy s Moskvou. „Vučič si přeje mít dobré vztahy s Východem i Západem a inklinuje tímto k historicky známému Titovu schématu neangažovanosti. Navíc si hýčká své vztahy s Čínou a arabskými zeměmi Zálivu, které ve velkém investují v Srbsku (například velký urbanistický projekt „Bělehrad na vodě“ viz video ).\nDo jaké míry je však situace zejména v Srbsku nejasná, na jakou stranu se vlastně tato země přiklání je nejasné. IISS tvrdí, že prezident Aleksandar Vučić nejvíce slyší na slova německé kancléřky Angely Merkelové.\nIISS ve své zprávě se rovněž nevyhnulo analýze v úvodu uváděného ruského humanitárního centra v Niši a tvrdí, že ani Merkelová tomuto centru nevěří a že jeho účelem má být snadná elektronická kontrola různých cílů, a to zejména americké vojenské základny, kde je umístěno 4352 vojáků jednotek KFOR, jejichž oficiálním posláním je zajištění bezpečnosti Kosova.\nV tomto případě ale nehraje USA a Západem podporovaný možný vznik kosovské armády, což by zásadně narušilo zdejší rovnováhu sil a tím i bezpečnost regionu.\nPozn. Včera server deníku Washington post zveřejnil krátký článek s názorem na chování Srbska a Vučiće, kde rovněž se citací Floriana Biebera, ředitele Centra pro studium jihovýchodní Evropy na univerzitě v Grazu uvádí termín "stabilitocracy." Bieber se odvolává na svého kolegu, Pavloviće, strůjce tohoto termínu, který pod tím chápe polo-autoritativní režimy (více ZDE).\nAktualizováno ( Úterý, 27 Červen 2017 10:47 )


St Mark’s Basilica porazil starší koně v Coral-Eclipse, v Saint-Cloud stylem start-cíl vyhrál Broome | GALOPP REPORTER\nSt Mark’s Basilica porazil starší koně v Coral-Eclipse, v Saint-Cloud stylem start-cíl vyhrál Broome\nAktualizováno | 4. červenec 2021 | 16:07\nJelikož německé derby si společně se zmínkami o polském a maďarském zaslouží vlastní článek, nyní se vraťme k sobotním Coral-Eclipse Stakes (Gr.1, 2000), v nichž potvrdil svou výjimečnou třídu tříletý hřebec ST MARK’S BASILICA. Svěřenec Aidana O’Briena totiž neměl v Sandownu problém se starší dvojicí Addeybb – Mishriff a v pohodě pod Ryanem Moorem dominoval. V neděli se pak uskutečnila Grand Prix de Saint-Cloud (Gr.1, 2400 metrů), kde se Nagano Gold sice dočkal poctivějšího tempa, nakonec z něj ale opět profitoval Aidan O’Brien, jehož BROOME si dostih odvodil. Nagano Gold v závěru minul jen Kaspara, který poslední metry už vypouštěl.\nSobotní Coral-Eclipse Stakes (Video, Gr.1, 2000 metrů) na dráze v Sandownu patří mezi nejprestižnější dostihy na území Velké Británie, a přestože letos přilákal jen čtyři účastníky, kvalita zde rozhodně nechyběla. Do boje totiž zamířil v Austrálii výborně běhající Addeybb (Marquand, 4,5:1), jenž v loňských Champion Stakes na měkkém podkladu porazil i pozdějšího vítěze Saudi Cupu Mishriffa (Egan, 3,25:1), nicméně hlavní roli hrál tříletý hřebec ST MARK’S BASILICA (Moore, 2:1) z lotu Aidana O’Briena. Líbivý hnědák po Siyouni vloni ovládl Dewhurst Stakes, na které letos navázal dalšími úspěchy na nejvyšší scéně, neboť si připsal dvě francouzské klasiky, tedy tamní 2000 Guineas i 2100 metrů dlouhé derby, a nyní si poradil i se staršími soupeři. Pochopitelně byl váhově zvýhodněn, leč jeho výkon napovídal, že by jej nezastavilo ani shodné zatížení, protože poté, co dostih strávil na třetím místě, vyrazil v cílové rovince kupředu a výše zmíněnou dvojici minul zcela bez problémů. Cílem pak proběhl s náskokem 3 a ½ délek, čímž si celkem jasně řekl o první pozici na žebříčku letošních tříletých koní, byť uvidíme, jak se mezi zkušenějšími soupeři chytnou vítězka Oaks Snowfall a derby-vítěz Adayar.\nCo se týče v průběhu aktivního Addeybba, ten se v závěru propadl na třetí místo, nakonec ale zabojoval s Mishriffem a získal alespoň druhý honorář, zatímco Mishriffovi zřejmě úplně nesedlo tempo a asi ani půda, a po světlé chvilce v cílové rovince už přidat nedokázal. Čtvrtý skončil tříletý El Drama (Atzeni, 29:1).\nAidan O’Brien mohl slavit i v neděli, neboť vyslal pětiletého BROOMA (5,5:1) do Francie, respektive do Grand Prix de Saint-Cloud (Gr.1, 2400 metrů). Hřebec se letos nachází ve výborné formě, což pod Colinem Keanem znovu jasně ukázal, když na měkkém podkladu celý dostih odvodil a v závěru odolal útočícím soupeřům. Syn vítěze Epsom Derby jménem Australia triumfoval o délku před Ebaiyrou (Soumillon, 6:1), jež se v průběhu vyvážela z ním, naopak z konce pole stihl třetí honorář Gold Trip (Pasquier, 7:1). Favorit In Swoop (Peslier, 2,3:1) se musel spokojit s čtvrtou příčkou, zatímco Nagano Gold (Cheminaud, 51:1) byl v průběhu přeci jen příliš daleko, aby v cílové rovince mohl do pořadí na tabuli promluvit. Předposlední místo bylo blízké kvalitním soupeřům, to je ale tak jediné pozitivum, které se k tomuto dá říci.


George Michael vydá EP a představí svůj odlišný příběh - musicserver.cz\nGeorge Michael vydá EP a představí svůj odlišný příběh\n19.09.2005 12:56 - Pavel Novák\n"John And Elvis EP", tak se jmenuje maxisingl George Michaela, vycházející 3. října. Titulní skladbou bude "John And Elvis Are Dead", kterou najdeme na posledním studiovém albu "Patience". Titul bude k dispozici pouze na internetu, na několika serverech včetně iTunes, Yahoo a zpěvákovy oficiální stránky.\nSingl je předzvěstí dokumentu o zpěvákově životě "A Different Story", který bude na plátna kin uveden 19. října v celkem osmnácti zemích. Česká republika mezi nimi ale bohužel není. Oficiální premiéry, která se uskuteční v říjnu v Paříži, se zúčastní sám Michael. Možnost shlédnout jej však měli už diváci například na letošním berlínském filmovém festivalu nebo ve zkrácené verzi na televizním kanále BBC 1.\nNa "John And Elvis EP" najdeme kromě titulní písně živé verze skladeb "Edith And Kingpin", "Praying For Time, For The Love (Of You)" a Shapeshifters Remix skladby "Precious Box". Stáhnout si se zmiňovanými čtyřmi bonusy bude možné i video k singlu.\nGM promo (David, 21.09.2005 09:00) Reagovat\nZa obálku se známkou věnuji promo pohlednici GM Songs from the last century.\n724 201 859\nPohled do českých hitparád - 43. týden 2018 George Michael - Freedom: The Film Nové desky 42/2017 - od Jessie Ware přes Boyz II Men po Slipknot Dokument George Michaela "Freedom" bude mít premiéru v říjnu George Michael ft. Nile Rodgers - Fantasy První posmrtný singl George Michaela vyjde ještě tento týden Pohled do britských hitparád platných od 13. ledna 2017 Pohled do amerických žebříčků Billboard - 3. ledna 2017 Zemřela další hudební ikona, britský zpěvák George Michael Nová deska Mariah Carey vyjde již za pár dní


Pavol Fabian: Co se přihodilo zvěrolékaři :: pavolfabian\nNa jednom se majitelé psů, koček, morčat, papoušků a všech dalších zástupců fauny, sdílejících s lidstvem společnou domácnost, nejspíše shodnou: kdyby tak praktičtí lékaři byli stejně lidští jako lékaři zvířecí, lépe by nám bylo všem na světě. Kéž by se nám v ordinaci praktiků i ambulantních specialistů vždy dostávalo takové péče, jakou mají naši nemluvní kamarádi u veterinářů!\nAutor této i předchozí knížky Moji čtyřnozí pacienti MVDr. Pavol Fabian, patří k čelným a váženým odborníkům a za roky své veterinární praxe prožil vskutku mnohé. V ordinaci, v čekárně i daleko od nich. Historky dojemné, úsměvné i k popukání, příběhy, z nichž se dozvíme mnohé nejen o zvířatech, ale i o jejich lidských souputnících. Páníčcích a paničkách předobrých i bídných.\nDoktor Fabian totiž dovede nejen úspěšně léčit trápení našich zvířecích bližních, ale také umí o svých zážitcích báječně vyprávět. Má smysl pro gradaci i pointu příběhu, dovede napsat břitký dialog, jeho humor je hluboce lidský a jeho dojetí vyvolává odezvu i v nás.\n... Paní mi podala tři bankovky, zavřela peněženku a obrátila se k odchodu.\nNika jakoby čekala na povel. Proběhla pod stolem, mihla se kolem mých nohou, strčila tlamu do šuplíku a nabrala polovinu celodenní tržby. S tlamou plnou bankovek, z nichž nejnižší hodnotu měla dvoustovka, se rozběhla ke dveřím. Rychlé posouzení situace mě utvrdilo v názoru, že Nika má v tlamě hodnotu čtyř až pěti kokršpanělu - podle cen, které tehdy vládly na světovém trhu se psy.\n"Hej, zpátky!" vykřikl jsem nepříliš duchaplně, ale o to hlasitěji. Majitelka psa už byla ke mně otočená zády. Právě otvírala dveře do čekárny a psí zbohatlík toho využil. Vyběhl i s penězi ven...