Gay Erotické Flash Hry - Zdarma Xxx Hry Gay\nGay Erotické Flash Hry Je Místo, Kde Si Splnit Své Touhy\nVím, že porno svět je obrovský a nabízí filmy s každým zlomem, který si dokážeme představit. Ale sledování porna může být taková jednostranná věc. Je ti líp, když to hraješ. Dává větší spokojenost kvůli faktoru interaktivity. Zároveň, když hrajete hry, Nemusíte se dívat na lidi kurva. Budete součástí akce. Sbírka hardcore sex hry, které máme na našich stránkách bude foukat svou mysl s dávkou realismu, které mají., Vybrali jsme tyto hry ze stovek titulů, které jsme testovali v posledních měsících, a jsme hrdí na to, že to je jedna z nejlepších a nejúplnějších sbírek, které najdete online.\nMáme hry ze všech hlavních kategorií porno. V některých z nich se dokonce dostanete k přizpůsobení postav a také k rozhodnutí, jak se příběh rozpadá a jak intenzivní bude sex. A i když je to jeden z nejlepších sex herní stránky na celém internetu, nabízíme to vše zdarma. To proto, že jsme si tak jisti kvalitou našeho obsahu, že víme, že budeme mít stovky hráčů každý den užívat naše hry. A také nabízíme vše na webu, který je na místě ze všech hledisek. Především je to diskrétní., To je kvalita, kterou musí mít každá porno stránka, když chce publikum důvěřovat. Za druhé, nabízíme vše bez registrace. Musíte jen potvrdit, že jste starší 18 let a můžete hrát zdarma. A za třetí, přicházíme s komunitními funkcemi, díky nimž bude váš čas na našem webu ještě vzrušující, protože budete komunikovat s ostatními hráči.\nHardcore Porno Hry, Aby Se Vám Cum Tak Těžké\nGay erotické Flash hry přichází s kolekcí, která vám dá orgasmy během několika minut, pokaždé, když přijdete na web. Budete chtít přijít sem znovu a znovu pokaždé, když se dostanete nadržený. A máme hry pro všechny preference a každou náladu, kterou můžete mít. Pokud jde o charakter vzhled, přinášíme vám hry se vším, co z "twinks" zrát pánové, a dokonce i hry s z tohoto světa stvoření, jako jsou vetřelci, monstra furries a řadu parodie hry s chlapci a muži z anime a karikatury. Kromě toho, jak jsem již zmínil, lze postavy přizpůsobit., A přizpůsobení není jen o velikosti ptáka. Můžete změnit, jak se oblékají, jak vypadají a dokonce i jak se chovají a šukají.\nŽánry, které máme na našich stránkách, jsou také rozmanité a poskytují hratelnost v různých stylech. Některé hry se zaměřují hlavně na fyzickou akci, což vám dává hratelnost, která simuluje sex v POV, s takovou svobodou za to, co můžete dělat se svým ptákem. Ostatní hry se zaměřují na interaktivitu mezi postavami a nabízejí RPG hru. Některé z nich přicházejí s gay dating simulátor hry, ve kterém můžete jít na mapě hledali kluci šukat v barech, parcích a v nákupním středisku., Na tomto webu máme dokonce textové hry, které jsou interaktivními erotickými příběhy, které ovládáte. Všechno je tu krásné. Stačí se ponořit a nechat hry postarat se o vaše potěšení.\nSbírka, kterou máme na našich stránkách, přichází s nejžhavějšími hrami současnosti. Nebudete věřit, jak hardcore tyto hry jsou, dokud začnete hrát. Proces prohlížení na webu je efektivní, a to proto, že nabízíme nejlepší vyhledávací nástroje a organizovanou knihovnu. Jakmile najdete hru, stačí kliknout na tlačítko Přehrát. Budete přesměrováni na novou stránku, kde se hra se hraje v prohlížeči, a kde také můžete komentovat a zadejte nit diskusí s ostatními hráči., Máme dokonce mobilní verzi pro web, protože všechny Gay erotické Flash hry lze hrát na Android a iOS.


Basketbalista Veselý si zahraje s Partizanem Final Four EL - Sport.cz\n1. dubna 2010 23:17 - PRAHA\nDevatenáctiletý český basketbalista Jan Veselý si zahraje Final Four Evropské ligy. Do závěrečného turnaje nejprestižnější pohárové soutěže starého kontinentu se probojoval jeho Partizan Bělehrad po vítězství 3:1 na zápasy ve čtvrtfinálové sérii proti Maccabi Tel Aviv. Čtvrteční duel skončil výhrou bělehradského týmu 76:67 a český reprezentant k němu přispěl pěti body a šesti doskoky.\nPartizan se v semifinále turnaje v Paříži (7. až 9. května) utká s Olympiakosem Pireus, druhou dvojici tvoří CSKA Moskva a Barcelona. Barvy španělského celku hájí Luboš Bartoň, který však nastupuje sporadicky.\nReal Madrid - FC Barcelona 78:84, konečný stav série 1:3, Prokom Trefl Sopoty - Olympiakos Pireus 70:86, konečný stav série 1:3, Caja Laboral Vitoria - CSKA Moskva 70:74, konečný stav série 1:3, Partizan Bělehrad - Maccabi Tel Aviv 76:67 (za domácí Veselý 5 bodů, 6 doskoků, 2 asistence), konečný stav série 3:1.


Chcete stylové a kvalitní hnědé děrované boty na podpatku Trendy too? Vyberte si z bohatého sortimentu, který jsme pro vás připravili. Omrkněte nové trendy hnědé děrované boty na podpatku Trendy too pro příští rok. Hnědé děrované boty na podpatku Trendy too podléhají trendům. Prohlédněte si letošní kolekce.\nDámské jarní boty, dámské vycházkové boty Trendy too, Jarní kozačky děrované, zimní kožená obuv dámská Trendy too, Luxusní dámská obuv, letní kožené kozačky Trendy too, Dámské boty nadměrné velikosti, Nazouvací kozačky, Dámské společenské boty, Dámské kotníčkové kozačky, Elegantní dámské kozačky, Levná podzimní dámská obuv, luxusní kožené kozačky Trendy too, Dámská plesová obuv, luxusní italské kozačky Trendy too, boty k sukni Trendy too, zimní kozačky na podpatku Trendy too, Letní kozačky výprodej, výprodej dámské obuvi Trendy too, Kožené kozačky, Kozačky kožené, kotníkové kozačky dámské Trendy too, kvalitní boty Trendy too, Kotníkové boty na podpatku, Podzimní nízké kozačky, Dámská zimní kotníčková obuv, levná zimní obuv Trendy too, Značková dámská obuv, Perforované kozačky, Jarní dámské boty


Houser - Narcotic Fields: Deadline je důležitý, člověk pak intenzivněji pracuje\nNarcotic Fields: Deadline je důležitý, člověk pak intenzivněji pracuje\n/ Jakub Kaplan, 22.11.2013\nKapela Narcotic Fields, která by si u nás rozhodně zasloužila větší pozornost, vydává nové EP: Od roku 2007, kdy odehrála svůj první koncert, si prošla vývojem od rocku k elektronice. Podle hraného stylu se také průběžně měnil počet a obsazení členů kapely. Narcotic Fields nakonec skončila u elektronické hudby. O tom všem si budeme povídat v následujícím rozhovoru s hlavními protagonisty skupiny, Tomášem, Terkou a Martinem.\nKdy a jak došlo k tomu, že se na české hudební scéně objevila skupina Narcotic Fields?\nTomáš: Kdybych to měl počítat podle prvního koncertu, tak jsme vznikli v roce 2007. Ovšem vznik hudební skupiny nebývá vždycky jednoduchý proces. V našem případě tomu předcházely dva roky přemýšlení a příprav. Skupinu jsem zakládal já tady s Terkou. Tehdy jsme hráli v různých kapelách, ale ani jeden z nás v ní nenašel hudbu, která vychází z toho, co se nám líbí a co bychom chtěli dělat. Tak jsme to dali dohromady.\nJaké byli společné hudební začátky?\nTomáš: Začali jsme se scházet u kamaráda ve studiu a vzniklo prvních přibližně 8 skladeb, které byly čistě elektronické. Počítač, klávesy a zpěv. S těmi jsme oslovili promotéry s žádostí, že bychom si rádi zahráli naživo. To se povedlo a lidi nás začali zvát.\nDlouho jste ale jako duo nezůstali.\nTomáš: To je pravda. Velice brzy jsme se z dvoučlenného projektu začali rozrůstat. Od roku 2007 do roku 2010 bylo období, kdy nás na pódiu stálo sedm. DJ Gasta, dva kytaristi, baskytara, bicí, klávesy, zpěv.\nTomáši, ty se ale s Terkou znáš už delší dobu.\nTomáš: To je pravda, známe se z Olomouce už dvacet let.\nTereza: Dvacet let, ty jo to je doba. (smích)\nTomáš: A před těmi dvaceti lety jsme už spolu měli folkovou kapelu, která se jmenovala ´V jednom kuse´.\nTereza: Hráli jsme na Portě. (smích)\nNakonec jste však počet členů zredukovali na čtyři. Proč taková změna?\nTomáš: V průběhu roku 2010 jsme si začínali uvědomovat, že mít početnou kapelu je sice zajímavé, ale na druhou stranu to přináší celou řadu komplikací a starostí. A navíc jsme cítili, že se chceme vrátit zpět k elektronické hudbě, se kterou jsme vlastně začínali.\nTo mohu potvrdit. Rozdíl mezi prvním albem Erase a novým EP Disorder je znatelný.\nTereza: Samozřejmě, že tento proces byl postupný. Spolupráce s kytaristy byla skvělá a společně jsme fungovali dobře. Ale již při přípravě nového alba jsme chtěli, aby zvuk byl daleko čistší.\nTomáš: Zjistili jsme, že je to na nás moc velký.\nCo tedy nejvíce ovlivnilo výsledný zvuk EP Disorder ?\nTereza: V době, kdy jsme nahrávali tohle EP, jsme spolupracovali s Lukášem Marečkem. To je olomoucký zpěvák a baskytarista. Díky němu jsme se dostali k Borisi Carloffovi, v jehož studiu jsme nahráli veškerý základ.\nTomáš: Spolupráce s Borisem byla velice rychlá. První dva dny jsme nahrávali nástroje a další den zpěv. On třeba pro ´Say it again´ přišel s nápadem na basovou linku. Nakonec se z toho stal základní motiv pro tuhle skladbu.\nTereza: Původně měl být v základní sestavě ještě Lukáš Mareček. Spolupráce však nakonec nevyšla. Ale ´Lack of You´ je jeho věc, kterou jsme pak dál pod jeho dohledem rozvíjeli.\nTomáš: Jestli se ale ptáš na to, kde měl největší vklad, tak jsou dva lidi. Tomáš Herian , který nám pomohl s produkcí. Také přinesl spoustu materiálu, hromadu zvuků předělal a my jsme si z toho vyzobali to, co nám sedělo. Druhým člověkem je tady Martin, který udělal po technické stránce finální zvuk.\nJak jsi se Martine dostal k projektu Narcotic Fields?\nMartin: Já jsem před tím hrál s projektem Massive Mustache , s Honzou Lamramem a díky tomu jsme potkali ve zkušebnách Flédy. Asi potřebovali někoho s počítačem, tak mě oslovili.“ (smích)\nTomáš: Viděli jsme několik koncertu Massive Mustache a byli jsme nadšení.\nTereza: A hlavně jsme věděli, že tenhle zvuk v nových skladbách chceme a byla ruka v rukávě (smích)\nZ celého alba mě nejvíce zaujala skladba „Hive“. Jak vznikla a o čem je?\nTomáš: Já jsem napsal text na základě jednoho konceptu Martina Macháčka. To je skvělý umělec a kamarád, který nám dělal jednu dobu videoprojekce. Je to v podstatě taková apokalyptická metafora. Hive znamená v překladu včelí úl a ta píseň je z pohledu včelí královny, které se rozpadá její společenství včel. Dospěje to do té míry, že si uvědomí, že jediná cesta k očištění společenství, je přes obětování sebe samotné.\nDisorder je první EP ze dvou, před vydáním alba. Proč jste volili takovou formu?\nTomáš: Protože jsme věděli, že kdybychom chtěli pracovat rovnou na deseti skladbách a dovést je k naší naprosté spokojenosti, tak by uplynul minimálně rok.\nMartin: Také, když byl hotový první materiál, tak prostě musel ven.\nTereza: Možná také proto, že jsme nechtěli hrát na koncertech jenom věci čtyři roky staré, když už jsme věděli, že náš zvuk je někde jinde.\nKdy se mohou fanoušci těšit na druhé EP?\nTomáš: Mělo by vyjít v březnu.\nTo máte docela našlápnutý termín.\nTomáš: To je práce našeho manažera Marka Pešky, my bychom sami o sobě asi tak nespěchali. (smích)\nMartin: Ale ono je to občas potřeba. Když si dá člověk deadline, tak intenzivněji pracuje.\nNové album bude vlastně dvojalbum. Co bude obsahovat?\nTomáš: První album bude nový materiál a druhý remixy. V prvé řadě bychom rádi, aby se tam objevily remixy nových skladeb. Ale kdyby chtěl nějaký nadšenec remixovat něco z Erase, a bude to zajímavé, tak se tomu bránit nebudeme.\nKde všude si mohou fanoušci vaší hudbu poslechnout?\nTomáš: Skladby jsou k dispozici na Bandzone.cz, Soundcloud.com a Bandcamp.com. Na posledně jmenovaném serveru nás může kdokoliv podpořit zakoupením naši hudby. Termíny koncertu zveřejňujeme průběžně na našich webovkách www.narcoticfields.cz.


Už vím, co mají společného víno a jazz | Digimáma\nNaučila jsem se nové pojmy, např. mineralita vína. Sommeliéři prominou: V podstatě to znamená, jak moc víno chutná po šutrech. Takové minerální víno bylo pro změnu mým taťkou ohodnoceno: „Špatné to není, ale plzeň to není“ a Igor mě přesvědčoval, že tohle víno mám pít místo Vincentky.\nPo hodině poslouchání slovních spojení jako: Toto víno má pevné tělo, zní po chuti přezrálých hrušek až meruněk, je vysoce expresivní.…jsem se nahlas zamyslela nad tím, jaká je šance, že sommeliér zcela náhodně kombinuje slova? Igor na to: „Myslíš jako jazzoví muzikanti náhodně kombinují noty?“ Jo! Náš sommerliér prostě celý večer jammoval. Jammoval na červená i bílá témata a občas do noty přihodil nějaké číslo. Třeba takový Malbec 505. Prý pojmenovaný po číslu popisného sklípku, ve kterém zraje. Ten vám snadno způsobí v hlavě error 404, pokud ho přeberete….a to je něco, co mi v těhotenství, ani na jeho samotném konci, doopravdy nechybí!


BMW iX M60 elektrický sprinter na steroidech | MACH MOTORS\nÚvod > Aktuálně > BMW iX M60 elektrický sprinter na steroidech\nZ 0 na 100 km/h vystřelí za necelé 4 sekundy, přesto se nejedná o žádného kompaktního sprintera. Řeč je o iX M60, nadupané elektrické novince z produkce mnichovské automobilky BMW.\nTato verze využívá síly dvou elektromotorů, které napájí 111,5 kWh baterie. Na jedno nabití by měla iX M60 zvládnout porci až 450 kilometrů, přičemž nabít baterii na 80 % její kapacity by mělo zabrat přibližně 36 minut. Systém poskytuje dohromady výkon 610 koňských sil, pokud je aktivován režim sport. V běžném provozním naladění nabízí o něco slabší stádo čítající 532 koníků.\nI tak se jedná o výkonnější vůz, než je xDrive 50, který by měl být schopen bez problému přesprintovat. Na rychlost 100 km/h se tento čipera totiž dostane za pouhé 3,6 sekundy a s tím, že v rychlosti 250 km/h zasáhne elektronický omezovač.\nVůz nabízí standardní adaptivní vzduchové odpružení s elektronicky řízenými tlumiči a řízením zadních kol. Tyto funkce jsou u modelu xDrive50 volitelné v paketu, zde ovšem přijíždějí jako standard, podobně jako vetší brzdy M Performance s všeříkajícím pohledným logem M.\nNový směr: BMW Live Cockpit\niX M60 přináší také řadu vizuálních novinek. Exteriér je zdobený bronzovými a titanovými akcenty s logy M. Kupující mají k dispozici 22palcová aerodynamická kola opět s bronzovo-titanovým designem, nicméně ve standardu jsou 21palcová kola.\nNěkolik drobných změn dostal i interiér, který se nese ve filozofii BMW Live Cockpit, tedy jako standardní iX. Je tak vybaven 12,3palcovým digitálním přístrojovým štítem a 14,9palcovou centrální dotykovou obrazovkou. Ty doplňují detaily z broušeného hliníku a křišťálu, které se objevují například na páce manuální převodovky či ovladači iDrive. V nabídce jsou také dva druhy kůže. První je syntetická SensaTec, druhá přírodní hovězí kůže. Obě verze jsou nabízeny v pěti různých barevných variantách.\nChybět samozřejmě nesmí ani armáda elektronických asistentů. Standardem jsou prvky jako adaptivní tempomat, automatický asistent dálkových světel, 360stupňová parkovací kamera, ale nechybí ani specialitky jako parkovací asistent Plus, který dokáže zaparkovat vůz autonomně s minimálním zásahem řidiče. Přítomné je také bezdrátové nabíjení telefonu, 5G Wi-Fi hotspot a zvuk od firmy Bowers And Wilkins.\nTo vše je dostupné za částku necelých 2,4 milionu korun.


Kolik váží jeden atom chromu, kdy Ar chromu je 52, díky. | Odpovědi.cz\nKolik váží jeden atom chromu, kdy Ar chromu je 52, díky.\nDiskuze: 2 příspěvky, nejnovější před 1674 dny\nAtom je hodně malá částice, takže bychom ji těžko zvážili. Jeden atom vodíku váží pouhých 1,67·10-27 kg. (To je 0, 00000000000000000000000000167 kg.) S takovými hmotnostmi by se špatně pracovalo. Abychom mohli počítat s hmostností atomu, zavedli chemici atomovou hmotnostní jednotku u a všechny hmotnosti atomů se vyjadřují relativně k této jednotce.\nAtomová hmotnostní jednotka je přesně taková hmotnost, kolik váží 1/12 atomu uhlíku - uhlíku, který má šest protonů a dvanáct nukleonů.\nmu = 1,66057·10 -27 kg\nHmotnosti všech atomů vyjadřujeme relativně k této jednotce. Když je něco relativní, tak je to vztažené k něčemu, porovnané s něčím, kolikrát je něco větší nebo menší než námi zvolená jednotka. Matematicky řečeno: uděláme poměr. Skutečnou hmotnost atomu vydělíme atomovou hmotnostní jednotkou a získáme tak poměr: kolikrát je atom těžší než atomová hmotnostní jednotka. Tomuto poměru se říká relativní atomová hmotnost Ar. Hodnoty relativních atomových hmotností najedeme v Periodické soustavě prvků.\nRelativní atomová hmotnost Ar je číslo, které vyjadřuje poměr atomové hmotnosti příslušného prvků k atomové hmostností jednotce.\nAr = m (prvku) děleno mu\nm (prvku) = Ar * mu\nUdělit odpovědi palec 3 Kdo udělil odpovědi palec? Vendys2, Wang, l564\nDík za odpověď, jo jo máš pravdu, já jen jsem nechápala, kde, přímo v tomto příkladě, jsem udělala chybu, ale už to mám, nějak mi to pak došlo. (když neřešíš gramy a kilogramy, tak pak se lehce švihneš o tři řády, no :-D ;))\nKolik je atomů na Zemi ? (5 odpovědí)


Uherský Brod 1942 Návrh na vydání osobní průkazky (6543745703) - Aukro - největší obchodní portál\npřidat kategorii do oblíbených prodat v této kategorii Uherský Brod 1942 Návrh na vydání osobní průkazky (6543745703)\nskončeno (Středa, 12 října, 19:26:05)\nProdejce aukce-zlin (379) Antikvariát v nabídkách vystavených prodejcem\nProdejce aukce-zlin (379) 0% Pozitivní komentáře\nnabídka č. 6543745703\nOriginál V případě jakýchkoliv dotazů se na nás neváhejte obrátit prostřednictvím tohoto odkazu.\nNávrh na vydání osobní průkazky.\nAntrag auf Ausstellung einer Kennkarte.\nUherský Brod 1942\nKulaté razítko Městská Policie Ung. Brod - Uherský Brod.\nPořadové číslo A00236\nStátní příslušnost Protektorát Böhman und Mähren - Čechy a Morava\nZajímavý dokument zejména pro všechny zajímající se o místopis Uherského Brodu.\nDobová razítka, otisky prstů atd. viz fotografie.\nFormát A4, 4 stránky - stav viz foto.\n„Nabídka mých předmětů je určena výhradně jen pro sběratelské účely. Tímto prohlašuji, že nejsem členem žádného hnutí směřujícího k potlačení práv a svobod člověka nebo takového, které hlásá národnostní, rasovou či třídní zášť vůči jiné skupině osob, ani taková hnutí nepodporuji."\nObrázek se zvětší po kliknutí:\nDalší naše aukce naleznete níže:


Dell C2422HE 23,8" 210-AYLU | eShop s výpočetní technikou a spotřebním materiálem | jhcomp.cz\nÚvod Monitory Kancelářské Dell C2422HE 23,8"\nDell C2422HE LED monitor s úhlopříčkou 23,8" a certifikací pro Microsoft Teams disponuje rozlišením 1920 x 1080 obrazových bodů s poměrem stran 16:9. Nabízí jas 250 cd/m2, kontrastní poměr 1000:1 a dobu odezvy 8 ms.... více\nLED monitor s úhlopříčkou 23,8" a certifikací pro Microsoft Teams disponuje rozlišením 1920 x 1080 obrazových bodů s poměrem stran 16:9. Nabízí jas 250 cd/m2, kontrastní poměr 1000:1 a dobu odezvy 8 ms. Příjemné jsou i pozorovací úhly 178° horizontálně i vertikálně. K dispozici jsou také tři porty USB 3.0 a dva porty USB typu C, z nichž jeden kromě vysokorychlostního přenosu videa a dat umožňuje napájení připojených zařízení až do 90 W. Pro videokonference je připravena 5 Mpx kamera s infračerveným přísvitem a podporou Windows Hello. Dále je vybaven vestavěnými stereo reproduktory s celkovým výkonem 10 W a dvojicí mikrofonů. V neposlední řadě jistě potěší funkce Pivot, výškově nastavitelný podstavec s minimalistickým designem a originální kloub, díky kterému lze monitor naklánět či otáčet.\nSoučástí balení je DisplayPort, USB 3.0 a USB-C kabel.\nRozhraní: 1 x HDMI, 1 x DisplayPort vstup, 1 x DisplayPort výstup, 3 x USB 3.0, 2 x USB typ C, 1 x RJ-45, 1 x sluchátkový výstup\nRozměry: 538,64 x 404,08 x 185 mm


Názory k článku Ukončujete pojistnou smlouvu? Pozor na několik chytáků - Měšec.cz\nMěšec.cz » Pojištění » Ukončujete pojistnou smlouvu? Pozor na několik chytáků » Všechny názory\nNázory k článku Ukončujete pojistnou smlouvu? Pozor na několik chytáků\n26. 10. 2018 11:24\nEva (neregistrovaný) 91.235.142.---\nO tom ,že je možné se s pojišťovnou na zániku smlouvy kdykoliv dohodnou silně pochybuji,matka je rok po smrti a pojistka stále živá.Několikrát jsme dokládali úmrtní list,psali výpověď všechno marné.Jedinou možností bude přestat pojištění platit a zanikne pro neplacení,ale část pojistného a pokutu za neplacení budeme muset uhradit stejně .Hanba plit.\nNevím vaše detaily, pokud to vypadá, že pojištovna nereaguje, z mého pohledu divné. Obraťte se na finančního arbitra, popř. pohrožte nejdříve pojištovně, že se na něj obrátíte.\nZáleží na tom, o jaké pojištění se jedná. Pokud má pojišťovna vyplácet peníze, musí být znám dědic. Tudíž požaduje výsledek dědického řízení. Hodně záleží na tom, jak výpověď podáváte - oznamujete.\n27. 10. 2018 0:15\nTak pokud by to byla životní pojistka, tak by asi spíš požadovali vyplatit plnění a nepsali by výpovědi, že?\nMáme na vlas stejnou zkušenost, ovšem s tím, že pojistná smlouva podle všeho nikdy vůbec neexistovala. 1. Maminka měla v dokumentech vysoce nadstandardní pořádek a žádná taková pojistná smlouva v nich nebyla. 2. Kromě toho smlouva nedávala smysl: mělo jít o úrazové pojištění sjednané nedlouho před smrtí, ovšem maminka byla už řadu let předtím samostatně nepohyblivá, plně odkázaná na pomoc jiných. Až do smrti intelektuálnbě naprosto v pořádku a nešlo o žádnou snadno oklamatelnou důchodkyni (byla bývalá vědkyně), a navíc o žádné návštěvě pojišťováka nikdo z nás, kdo jsme ji obsluhovali, nic nevěděl (tj. téměř stoprocentně s ní nikdy žádný agent nejednal). 3. Ani pojišťovna takovou smlouvu podle všeho neměla, nikdy se pojišťovně "nepodařilo ji dohledat, asi právě nefungují databáze", ale to jí nebránilo vymáhat poo pozůstalých pojistné.\nS ohledem na to, že se mi u jiného produktu a jiné instituce stalo, že se domáhala plnění ze smlouvy, která byla na jméno maminčina manžela, ale byla údajně "sjednaná" až následující rok po jeho smrti (!), domnívám se, že šlo i u dotyčné pojistné smlouvy o stejný případ podvodu: nějaký agent pracující na provizi získal někde rodná čísla a adresy osob a finanční společnosti v zájmu výkonové odměny předložil "smlouvy nových klientů", které ovšem sám vyplnil bez vědomí klientů a zfalšoval na nich jejich podpisy. (U té smlouvy na jméno maminčina manžela se mi podařilo do ní nahlédnout a údajný "jeho podpis" byl skutečně falzem - jak jinak, když údajný podepsaný byl v té době už dávno po smrti.)\nZpět k pojistné smlouvě: k žádosti o výpověď této smlouvy požadovali číslo smlouvy, bez něho prý nemohou smlouvu ukončit - ale smlouvu jsem k dispozici neměla, na korespondenci, jíž se pojišťovna dožadovala placení pojistného, nebylo ani číslo, ani typ pojištění.\nNakonec po poradě s právníkem této pojišťovny (naším kamarádem) jsem zvolila postup, o kterém paní Eva píše. Pojišťovna pak už ani doplacení pojistného nepožadovala, asi přece jen sama dospěla k závěru, že tato smlouva buď neexistovala, anebo byla sjednána podvodem.\nKaždopádně ukončování smluv na finanční produkty i dodávky služeb v rámci vypořádání pozůstalosti ve velkoměstě, kde se lidé navzájem neznají, může být thriller. Rok vdovy publikovaný kdysi Respektem a pak volně pokračující myslím po 3 letech ani v nejmenším nepřehání. Hodně záleží na tom, s jakou institucí jsou smlouvy uzavřeny. Mám zkušenosti s tímto údělem v případě úmrtí více než jednoho nejbližšího a jak mezi bankami, tak mezi pojišťovnami a tak i mezi dodavateli energií jsem zažila jak dobré (u jedné banky i výborné) , tak i naprosto odstrašující zkušenosti, kde se řešení táhlo mnoho měsíců, nebo dokonce i roky.\n28. 10. 2018 22:09\nAsi vás to překvapí, ale aby "agent" dostal vyplacenou provizi, musí být nejdříve zaplaceno pojistné...\nA tohle už je absolutní nesmysl: "na korespondenci, jíž se pojišťovna dožadovala placení pojistného, nebylo ani číslo". Aby pojišťovna mohla spárovat platbu s příslušnou pojistkou, musí být označena variabilním symbolem, což je, jak překvapivé, právě číslo smlouvy. Nebo po vás chtěli jako variabilní symbol číslo bot?\nCo brání agentovi zaplatit první jedno nebo dvě pojistné, když provize je vyšší? Pokud někdo páchá podobný podvod, tak ví, kolik mu z toho kápne. S podvodnými pojistnými smlouvami jsem se taky setkala, dokonce i s tím, že pokud chcete od pojišťovny pojistné, tak se najednou probere a prohlásí smlouvu za neplatnou s tím, že již "uzavíral člověk, který neměl s pojišťovnou žádný smluvní vztah". Co mi je do toho, s kým má nebo nemá pojišťovna smluvní vztah, když mám originál návrh smlouvy, odpověď pojišťovny o uzavření smlouvy a několik let platím pojistné. Pojišťovna prokazatelně moje peníze převezme, nic nenamítá, ale když má sama platit, tak najednou smlouva neplatí?\n28. 10. 2018 7:39\nTo se všichni v této diskuzi bojíte napsat, o jakou pojišťovnu šlo? Pro ostatní by to byly důležité informace pro výběr pojišťovny.\n30. 10. 2018 13:09\nStanislava (neregistrovaný) ---.starnet.cz\nMám neblahou zkušenost s Kooperativou,přítel se dostal na pár měsíců do finanční tísně, jelikož platil poměrně vysoké pojistné částky požádal pojišťovnu o přerušení nebo pozastavení pojistného což tato pojišťovna kategoricky odmítla.Takže po třech měsících mu pojistku sama vypověděla s tím že vše musel doplatit plus ještě dva měsíce výpovědí.\nÚplně jinak se dalo domluvit s pojišťovnou ING,bez problémů pozastavili až na půl roku, žádné vyhrožování sankcemi nebo že bude penále.\nTakže opravdu je důležité dát si pozor co podepisují.\nDobrý den, jak je to prosím s vrácení daní když predcasne uzavru pojistku? Prosím podrobněji rozepsat, nebo nějaký odkaz kde bych to všechno vyčetla? Moc děkuji! S pozdravem


Jak připravit chřest: Tipy a recepty | Sportuj.com\nDomů Zdravé recepty Zeleninové recepty Jak připravit chřest: Tipy a recepty\nJak připravit chřest: Tipy a recepty\nChřestová sezóna je v plném proudu. Ještě jste doma nepřipravovali chřest? Je nejvyšší čas to napravit. Vždyť jde o zeleninu, která dřív tradičně patřila na české stoly. Podívejte se, jak na to!\nChřest je výborná jarní zelenina, z níž je možné připravit chutné polévky, saláty a přílohy. Chřest již za Rakouska-Uherska patřil k oblíbeným pochoutkám, kdy byl z Moravy dodáván na císařský stůl. Oblibu si udržel i během první republiky. Až během komunistického režimu tradici pěstování chřestu přerušilo socialistické zemědělství. Dnes se znovu k této lahůdkové zelenině vracíme, učíme se jí zpracovávat a připravovat.\nVyberte čerstvý chřest\nDůležité je věnovat pozornost již nákupu chřestu. Když koupíte starou zeleninu, nepochutnáte si. Chřest by měl být čerstvý. Jak to poznáte? Zatlačte nehtem do chřestu, a pokud z něho vyteče šťáva, máte jistotu, že byl teprve nedávno sklizený a bude chutný.\nPříprava chřestu – chřest vařený\nPříprava chřestu není nijak složitá. Můžete si ho jen tak uvařit, polít máslem a máte výbornou pochoutku. Jak na to? Čerstvý chřest očistěte, stáhněte slupku od řezu směrem k hlavičce. Odkrojte hořké konce a svažte do malých svazečků a zařízněte, aby byl stejně dlouhý.\nDo hrnce dejte vodu, osolte a přiveďte k varu a chřest vložte do vroucí vody a povařte asi 15 až 30 minut (dokud chřest nezměkne). Že je chřest vařený poznáte, když stisknete jeho konce. Uvařený chřest vyndejte, nechte okapat a polijte horkým máslem. Můžete ho také posypat strouhaným sýrem nebo polít holandskou omáčkou. Takto připravený chřest je opravdovou pochoutkou.\nRecept: Zapékaný chřest\nNa přípravu tohoto chřestového receptu budete potřebovat: 1 kg chřestu, 5 dkg másla, 2 lžíce mouky, 1/8 l mléka, pepř, hrst strouhaného sýra, sůl.\nChřest uvařte (postup viz výše). Z másla a mouky připravte světlou jíšku, zalijte mlékem a troškou vody z chřestu. Povařte, přidejte sůl a pepř. Chřest dejte do vymazané mísy, zalijte připravenou omáčkou, posypte strouhaným sýrem a pečte v rozpálené troubě asi 20 minut. Podávat můžete například s vařeným bramborem.\nZálivka na rukolový salát\nZeleninová obloha k masu\nLilek po ukrajinsku\nZálivka na rajčatový salát\nPečený lilek v troubě\nJana Šmatlavová - 7.4.2021 0\nZapečená brokolice: vynikající recept\nJana Šrámčíková - 21.2.2019 0


Pánské funkční triko ALPINE PRO LEON MTSR462 ŽLUTÁ velikost: XXL : ALTISPORT.cz\nZimní bundy Kabáty Lyžařské bundy Lyžařské kalhoty Termoprádlo Softshellové bundy Vesty Trička\nTrika funkční Trička s límečkem Mikiny Fleece mikiny Svetry Boty Kalhoty Šaty Sukně Doplňky Outdoor Výprodej » Všechny kategorie » Registrace Přihlášení\nPánské boty ALPINE PRO RODDO UBTS233 MODRÁ\nStan Vango Rock 300 - 3 osoby Herbal\n(3 290 Kč)\nBatoh OSPREY AXIS BLACK\n(2 339 Kč)\nAltisport.cz Trička Trička pánská Pánské funkční triko ALPINE PRO LEON MTSR462 ŽLUTÁ\nPánské funkční tílko ALTISPORT TÁHIRIH MTSR510 MODRÁ\n167 Kč s kódem SLEVANAVSE\nPánské funkční triko ALTISPORT RIMIL MTSR539 ZELENÁ\nPánské funkční triko ALTISPORT RIMIL MTSR539 BÍLÁ\nPánské funkční triko ALPINE PRO LEON MTSR462 ČERNÁ\nPánské funkční triko ALPINE PRO LEON MTSR462\n46 49 52 55 58 61 64\nPánské funkční triko ALPINE PRO LEON MTSR462 ŽLUTÁ velikost: XXL\nPánské funkční triko Alpine Pro Leon s krátkým rukávem a kulatým výstřihem je vyrobeno z ultralehkého, rychleschnoucího a pružného materiálu, který má polopřiléhavý střih. Na bocích a zádech je opatřeno prodyšnými vsadkami a nechybí ani bezpečnostní reflexní potisk. Triko je vhodné na letní sportovní i outdoorové aktivity a volný čas. Zaručuje pohodlí a komfort i při tom nejnáročnějším tréninku.\nHlavní přednosti pánského trika Alpine Pro Leon:\nprodyšné vsadky na bocích a zádech\nVideo k produktu Pánské funkční triko ALPINE PRO LEON MTSR462 ŽLUTÁ velikost: XXL\nHodnocení majitelů "Pánské funkční triko ALPINE PRO LEON MTSR462 ŽLUTÁ"\nVynikající tričko pro horké letní dny nebo sportování. Síťovina po bocích a na zádech perfektně zvyšuje pohodový pocit.\nMateriál kombinovaný síťovinou, takže pro letní vedra nebo sportování výborné triko Lehoučké a lehce sbalitelné, skoro do kapsy Naprostá spokojenost. Pro mě, který nesnáší vedro, opravdu úžasné triko. Samozřejmě potěšila i cena v akci\nkvalita, vzala jsem menší velikost a sedí dobře\nPánské funkční triko ALPINE PRO LEON MTSR462 ŽLUTÁ\nZobrazujeme pouze hodnocení, ve kterých majitelé 'Pánské funkční triko ALPINE PRO LEON MTSR462 ŽLUTÁ velikost: XXL' přidali i slovní popis.\nPánské funkční triko ALPINE PRO LEON MTSR462 MODRÁ\nZvolit velikost 39-42 43-46\nKód produktu: MTSR462530_XXL\nPánské tepláky ALTISPORT XEBIER MPAS481 ČERNÁ


Zprávy z tajícího města • RESPEKT\nSe sociální vědkyní Zdenkou Sokolíčkovou o Špicberkách\nZdeňka Sokolíčková • Autor: Matěj Stránský\n28. 7. 2019 | aktualizace 20. 12. 2019 10:40\nSociální vědkyně Zdenka Sokolíčková se s rodinou odstěhovala na arktické souostroví Špicberky, aby tam zkoumala, jak změny klimatu ovlivňují místní komunitu\nTěch důvodů bylo víc. S manželem se nám narodily tři děti a život v Praze nás už otravoval, logistika, smog a tak dále. Já jsem se po narození dětí zároveň chtěla nadechnout k novému výzkumnému projektu. Můj muž je profesí polární ekolog, na Špicberkách kdysi studoval a vždycky o nich mluvil jako o krajině, která ho nadchla. Já jsem se shodou okolností před pár lety seznámila s profesorem sociální antropologie Thomasem Hyllandem Eriksenem, který pracoval na velkém výzkumném projektu nazvaném „Overheating“ (Přehřívání). Zkoumá, jak spolu souvisí probíhající změny v životním prostředí, v ekonomice a ve společnosti. Takže spojením mé touhy po výzkumu, zájmu mého muže o Špicberky a setkáním s profesorem Eriksenem vznikl nápad odjet na Špicberky. Trvalo asi rok a půl, než se mi podařilo získat prostředky na dvouletý výzkumný pobyt. A letos v únoru jsme odjeli do Longyearbyenu, což je největší město na Špicberkách.\nVýhled na městečko Longyearbyen z domu české rodiny.\nMezi roky 1971 a 2000 byla průměrná roční teplota minus 5,9 stupně Celsia. Od roku 1971 se ale zvýšila o pět stupňů. O 20 procent se zvýšil také roční úhrn srážek. Očekává se, že na konci století se průměrná teplota zvýší o 8,5 stupně a množství srážek o 40 procent. V Arktidě dopady klimatu akcelerují rychleji než jinde.\nCítí to lidé?\nKdyž dělám rozhovory s lidmi, kteří tam žijí desítky let, tak není člověka, jenž by to necítil. Před dvaceti třiceti lety byla v zimě běžná období, kdy bylo třeba několik týdnů minus třicet stupňů, což je dnes vzácné. Dříve taky zamrzal Isfjorden, tedy fjord přímo u města Longyearbyen, ale teď už několik let nezamrzl. Lidé byli zvyklí přejet na sněžném skútru na chatu po moři, a teď už to nejde. Takže i pouhým okem je viditelné, že se něco děje.\nNeměla jste obavu, že Longyearbyen nebude vhodným místem pro tu vaši? Máte tři malé děti…\nJaké je složení místní komunity?\nZ celkových asi 2300 obyvatel tvoří zhruba sedmdesát procent Norové, zbytek jsou cizinci. Hodně přibývá lidí z Thajska a Filipín, kteří jezdí dělat práci, o niž Norové nemají zájem, to znamená uklízet v domácnostech a hotelích, servírovat jídlo nebo dělat masáže. Někdy v devadesátých letech tam bylo několik žen z Thajska, teď je tam zhruba dvě stě Thajců a asi devadesát Filipínců. Počty obyvatel se průběžně mění podle toho, jestli je zrovna sezona. V Longyearbyenu totiž v posledních pěti deseti letech nastupuje masový turismus, který vystřídal těžbu černého uhlí, jež bývala ekonomickou oporou tohoto místa. Když to bylo hornické městečko, tak tam žili lidé stabilně s rodinami. Teď, když je postavené na službách turismu, tak tam někteří jezdí na pár měsíců: vydělat si peníze v sezoně v hotelích či zážitkových agenturách.\nTuristé chtějí vidět vysokou Arktidu, mizející ledový svět. • Autor: Jakub Dan Zarsky\nZa čím tam turisté jezdí?\nChtějí vidět na vlastní oči vysokou Arktidu, tedy mizející ledový svět. Létají tam letadlem a k jejich pobytu na místě je potřeba velké množství energie, takže k mizení toho světa paradoxně sami přispívají. V létě turisté podnikají výlety na moři, na kajaku nebo na velkých lodích objíždějí pobřeží. Snaží se zahlédnout a vyfotit si ledního medvěda, kvůli čemuž sem hodně z nich přijelo. V zimě se jezdí podívat na polární záři.\nKdyž připluje panelák\nPondělí až pátek jsou podobné – v osm ráno odvedu děti do školky. Potom jdu pěšky do univerzitního centra, kde mám skrze Univerzitu v Oslu kancelář, čili stůl a židli. Během dne se snažím získávat lidi pro rozhovory nebo chodím na už domluvené schůzky. Také odpovídám na e-maily, čtu místní noviny, sleduju facebookové skupiny, abych měla přehled o tom, co se děje nebo kdo se k čemu vyjadřuje. Kolem čtvrté jdu zase vyzvednout děti do školky.\nJak si vybíráte lidi, s nimiž děláte rozhovory?\nBěhem prvních pěti měsíců to bylo hodně nadivoko. Třeba podle toho, kdo se jak vyjadřuje do novin či ve facebookových skupinách. Oslovuji také významné postavy, které jsou aktivní v místní politice nebo pracují v nějaké důležité firmě. Jedna z věcí, které mi z toho výzkumu vychází, je, že místní komunita není celistvá. Je tu skupina Norů, již mají dobré zaměstnání, dobré podmínky pro život, přístup ke zdravotní péči. Potom skupina lidí, kteří jsou zaměstnaní na univerzitě, to je hodně mezinárodní komunita. Pak je tam skupina lidí, již pracují v turismu, kam patří i zmínění ekonomičtí migranti z Asie. Dále je tam pořád ještě hornická komunita, v posledním funkčním dole jich pracuje asi čtyřicet pět.\nS kolika lidmi jste mluvila?\nRozhovorů mám asi sto a chtěla bych dojít k číslu tři sta padesát, což je hodně na to, že to má být sociálněantropologický výzkum. Je to už skoro sociologická metoda. Připadalo mi důležité oslovit hodně lidí, abych mohla vyvodit nějaké obecné závěry. Průtokovost komunity je extrémně vysoká, průměrná doba pobytu je čtyři až šest let, což vlastně znamená, že během pěti let se celé městečko víceméně vystřídá. Rozhovory většinou trvají půl hodiny až hodinu. Bude to hodně práce, poskládat z nich dohromady mozaiku, ale myslím si, že už v tuhle chvíli jsem schopna vidět nějaké opakující se vzorce.\nPtám se, co lidi přivedlo na Špicberky a jak se jejich motivace tam zůstat změnila během jejich pobytu. Potom se jich ptám, jaké vnímají změny a ta klimatická změna bývá často první na talíři. Extrémní výkyvy počasí, to je něco, co dokáže pozorovat už i člověk, který tam žije tři až pět let, protože se stupňuje frekvence těchto jevů. Třeba že je v červnu několik dní po sobě dvanáct stupňů, což je neobvykle vysoká teplota. V zimě zas přicházejí teplé vlny, jež způsobí, že roztaje sníh, což má dramatický dopad na turistický průmysl, který má městečko živit. Nedá se jet na lyže ani na sněžný skútr. A pokud jde o společnost, o rozměr kultury a identity, je čím dál míň norská, což vede k politickým a sociálním tenzím. Všechny tyhle procesy různé skupiny vnímají odlišně.\nCo jako největší problém vnímá norské obyvatelstvo?\nJá myslím, že Norové jsou nejvíc nervózní z toho, že nemají kontrolu nad tím, jak se ta komunita proměňuje. V devadesátých letech přijelo na Špicberky za rok třicet pět tisíc turistů. Teď jich je asi sto třicet tisíc a v roce 2022 jich má být čtvrt milionu. Během posledních pěti let se zvýšil počet obrovských turistických lodí. Loni ta největší měla šest tisíc pasažérů a byla velká jako panelák. Představte si, co to udělá s městečkem, které má něco přes dva tisíce obyvatel, když tam přijde šest tisíc stárnoucích Němců strávit deset hodin.\nVeliká kauza třeba byla, že si turisti fotili děti, Norové jsou na to extrémně citliví. Mají pocit, že žijí ve městě, které se čas od času stává zoologickou zahradou, kam lidé přijíždějí konzumovat všechno: divočinu, zážitek, že jsou ve vysoké Arktidě a fotí si děti, které si v té extrémní krajině plácají bábovičky. Norská populace je z dopadů turismu znechucená. Turismus navíc generuje pracovní místa, o něž Norové nestojí, protože oni chtějí mít vysokou mzdu, stabilní a k tomu hezké bydlení a to turismus nevytváří. Vedle Norů tam proto žije čím dál více lidí, kteří pracují dlouhé směny v hotelích a posílají peníze domů, kde z nich žije rodina a jejich děti, což ve špicberské společnosti vytváří napětí.\nJaké zajímavé lidi jste během rozhovorů potkala?\nJeden z prvních respondentů, s nímž jsem se spřátelila, je Mark Sabbatini, Američan, který tu žije už deset let a vydává místní noviny a web Icepeople. Jako novinář psal o jazzových festivalech na zvláštních místech a v Longyearbyen se také jeden koná. Přijel napsat o festivalu a zjistil, že tohle je místo, kde chce žít. Další zajímavý člověk je Kim Holmen, Švéd, který pracuje v Norském polárním institutu. Celý svůj profesní život věnuje informování o změně klimatu. Píše vědecké články, jezdí na konference, hodně hovoří do médií. Když přijde řeč na změny klimatu, říká, že nám nezbývá nic jiného než být optimisty. Snaží se lidi vyburcovat, aby nebyli vůči klimatické změně odevzdaní a fatalističtí, což mě oslovilo.\nTřeba Norka Hilde Fålun Strøm žije na ostrovech asi dvacet pět let a pracuje tu pro turistickou agenturu. Teď v srpnu však odjede na devět měsíců na odlehlou trapperskou stanici, starou loveckou chajdu, a devět měsíců tam bude přezimovat ještě s jinou ženou. Bude to údajně historicky první přezimování na Špicberkách bez mužů. Během té doby budou dělat tzv. občanskou vědu, což znamená, že budou sbírat třeba vzorky planktonu a sněhu, které pak budou analyzovat skuteční vědci.\nJsou tam také popírači globálních klimatických změn?\nHned po mém příjezdu vyšel ve zdejších novinách Svalbardposten článek místního pána, který se jmenuje Ole Humlum a prezentuje se jako klimatolog na volné noze. Ten lidský faktor v klimatické změně důsledně popírá a vyjadřuje se ve stylu „vždycky tu byly výkyvy, někdy bylo tepleji, někdy víc zima, tak nebuďme hysteričtí“. Je to rozhodně něco, co jsem na Špicberkách nečekala. Ale zase to ukazuje, že je to tady prostě reálná společnost, ve které jsou zastoupeny všechny hlasy. Ještě jsem s ním nemluvila, ale mám to v plánu.\nJaký je na Špicberkách společenský život?\nVelmi bohatý, což je hodně zvláštní v městečku se dvěma a půl tisíci obyvateli. Je tam kino, ochotnický divadelní spolek, sportovní spolek, který organizuje hodně aktivit. Je tam knihovna, kam jezdí spisovatelé na autorská čtení, a pořádá se i festival literatury. Bylo tam několik hudebních festivalů. Klasická hudba, jazz, hrál tam Robert Plant z Led Zeppelin. Mám pocit, že tu chodím za kulturou víc než v Praze, což je další z paradoxů Longyearbyenu.\nVšechno jenom jednou\nTeď je před vámi polární noc, co od toho očekáváte?\nLidé ji zmiňují jako období, které je příjemnější než polární den, protože není tak vyčerpávající jako neustálé světlo. Také ubude turistů a městečko se stane sociálnějším, je víc kulturních akcí a lidé se častěji navštěvují. A když vyjde počasí a je polární záře, tak je to prý magické místo.\nCo bude výstupem vašeho projektu?\nV rámci vědeckého grantu budu publikovat články v angličtině i češtině. Chtěla bych také napsat knížku v angličtině, bude se to jmenovat „Melttown“, tedy něco jako Tající město. Bude to antropologie přehřívání na Špicberkách jak v životním prostředí, tak v ekonomice a ve společnosti. A potom bych chtěla napsat český text, který by reflektoval ten intimnější rozměr výzkumu. Přece jen tu strávím dva roky v kuse s celou rodinou. Myslím, že materiálu na literární nebo populárně-naučné zpracování budu mít hodně. Zároveň o nás vzniká časosběrný dokumentární film, který točí režisérka Veronika Lišková. Pro místní lidi bych pak na konci pobytu chtěla udělat veřejnou prezentaci a nějak shrnout, co jsem tu nasbírala.\nJaký efekt mají Špicberky na vaši rodinu a vztahy?\nJá myslím, že jen pozitivní. Že se nám ulevilo od některých stresorů, které přináší život ve velkém městě. Už jen to, že v Longyearbyenu máme dvě hodiny denně k dobru díky tomu, že nemusíme děti vozit do školky a zpátky. Místo sezení v metru si povídáme, spíme, čteme či jdeme na procházku. Také tady pořád nestojíte před možností volby, což je hrozně velká úleva. Je tu pouze jedna škola, jeden obchod, jeden kostel, všechno je jednou a všechno je to v centru, které obejdete za deset minut. Manžel i já tíhneme k tomuhle typu krajiny a prostředí, takže pro nás je to vlastně takové splnění snu, že tu můžeme žít.\nTen nejstarší už trošku přivykl klimatu, otupila se ostří jeho stížností na to, že jsme v zimě, kde je jen sníh a led. Ten prostřední si našel kamaráda a teď v Čechách na dovolené se každý den ptá, kdy už se vrátíme na Špicberky, aby zase mohl být s Folkem. A nejmladší asi nepostřehl, že už nežijeme v Praze, to je batole, které žije nekomplikovaně.\n„Je to příjemná forma úniku.“ (Zdenka Sokolíčková na Špicberkách) • Autor: Hilde Kristin Røsvik\nJak dlouho na Špicberkách zůstanete?\nProjekt skončí v únoru 2021. Ale často si povídáme s mužem o tom, jestli nezůstat déle. Tenhle vzorec se vyjevuje i v mých rozhovorech. Lidé říkají, že přijeli na Špicberky na pár měsíců, ale zůstali tu roky. Když jste typ člověka, kterému zdejší prostředí vyhovuje, je těžké se z něj potom vyvázat. Je to zjednodušený život v bezprostředním kontaktu s přírodou, bezpečný pro děti a vzdálený od stresu a shonu zbytku světa. Je to taková velmi příjemná forma úniku. A návrat do doby, která už je na pevnině dávno pryč.\nZdenka Sokolíčková (36)\nNarodila se v Novém Městě na Moravě. Vystudovala kulturologii na Univerzitě Karlově, Univerzitě Palackého a Univerzitě v Groningenu. V roce 2010 získala doktorát, její disertace vyšla pod názvem Člověk v pokorném závazku vůči světu: Studie z ekologické etiky. Od roku 2011 pracuje na Pedagogické fakultě Univerzity Hradec Králové, kde učí na oboru Transkulturní komunikace. S manželem Jakubem Žárským a třemi syny žije od února 2019 na Špicberkách, kde pracuje jako hostující výzkumnice Univerzity v Oslu na projektu boREALIFE: Overheating in the High Arctic.\nAntarktida Klimatické změny Životní prostředí


Lékaři z první linie: ,,Odborníci" na covid-19, mlčte! Nebo nám přijďte pomoct | ParlamentniListy.cz – politika ze všech stran\nParlamentníListy.cz » Aréna » Názory a petice » Lékaři z první linie: ,,Odborníci" na covid-19, mlčte! Nebo nám přijďte pomoct\n6. 10. 2020 13:33\nOd jarních měsíců bojujeme o zdraví a životy lidí, kteří se nakazili onemocněním COVID-19. Pečovali jsme souhrnem o stovky pacientů s těžkým průběhem. Je to práce namáhavá psychicky i fyzicky. Když se pak unavení dostaneme domů a sledujeme mediální výstupy mnohých odborníků, nevěříme vlastním očím. Debaty, zda se umírá „na COVID nebo s COVIDem“, jestli je virus prostředkem vlády k omezování osobní svobody, zda je opravdu nutné si ve vnitřních prostorách nasadit roušky...\nNemocnice České Budějovice , koronavirus , COVID-19


BioGreen zahřívací podložka - 42 W | zeleneudoli.cz\nVyrobeno z flexibilní gumy. Udržuje stálou teplotu kořenáčů nebo misek s vysetými semeny či sadbou. Zabezpečí tak jejich ideální klíčení či růst. Ochrana proti vodě IP 67.\nMůže pracovat i samostatně bez termostatu. S termostatem však lze regulovat teplotu v rozmezí 0 - 40 °C. Doporučený termostat: TER 2.\nRozměry (cm) 40 x 65\nNávod_výhřevné_podložky_WP_Bio_Green_ZU.pdf (691.81 kB)\nBioGreen zahřívací podložka - 15 W\nOtvírač skleníkových oken Limes - (...nákup bez skleníku)


Benedikt XVI: Farnost zůstane základní buňkou křesťanské obce\nFarnost zůstane základní buňkou života křesťanské obce. Těžko se ale bude moci udržet nynější systém far. Jako téměř vždy v dějinách budou vedle toho existovat ještě seskupení sdružená určitým charismatem.\nTato sdružení půjdou specifickou duchovní cestou. Mezi farností a ?hnutím? je ale nutná plodná výměna. Hnutí potřebuje spojení s farností, aby se nestalo sektou, farnost potřebuje ?hnutí?, aby neustrnula.\n(Joseph kardinál Ratzinger: Křesťanství na přelomu tisíciletí, Portál, Praha 1997)


19. 2. 2022 - 19:00\nRozhodčí: Kučírek Martin, Jeřáb Jan, Bohata Pavel\nPoslední Hanáci čtvrtou výhrou dorovnali GBA\n3 Filip Halada 23:15 2/4 1/4 0/0 0 6 6 0 2 0 2 0 1 0 7 7\n5 Sreten Kněžević 27:44 5/11 0/0 2/4 1 4 5 2 3 3 1 2 2 4 16 12\n6 Marek Sehnal 16:44 1/2 0/0 1/3 0 1 1 0 1 0 0 2 3 0 1 3\n17 Erik Klepač 13:16 0/0 2/3 2/2 1 0 1 0 1 0 0 1 2 0 8 8\n41 Balša Dragović 20:22 1/2 2/2 6/7 0 8 8 0 1 1 2 3 3 0 20 14\n43 Arsenije Vučkovič 31:52 4/12 1/2 4/4 4 7 11 0 3 2 2 6 3 3 23 15\n44 Lukáš Feštr 31:52 2/3 1/2 5/6 1 1 2 0 5 0 0 5 3 0 18 12\n55 Nicholas Farley Tomsick 34:50 3/6 2/7 2/3 0 4 4 0 9 2 8 4 3 0 13 14\n9 34 43 2 25 8 15 23 20 7 111 85\n1 Jonah Antonio 29:13 0/0 3/10 0/5 2 5 7 4 1 0 0 2 2 8 9 9\n4 Martin Nábělek 13:20 1/2 0/3 0/0 0 0 0 0 2 0 0 2 4 0 -2 2\n7 Filip Šmíd 5:34 0/1 0/1 0/0 0 3 3 0 0 0 0 0 1 0 0 0\n12 Alexandar Radukič 35:15 10/13 1/5 0/0 3 11 14 0 1 2 4 5 2 0 32 23\n13 Kevin Týml 15:13 1/2 0/1 0/0 0 1 1 0 0 0 1 1 1 0 0 2\n17 Petr Bohačík 18:36 1/3 0/0 0/2 2 5 7 1 1 1 0 1 4 2 5 2\n18 Štěpán Svoboda 22:40 4/6 1/6 1/1 1 0 1 0 2 1 2 1 3 0 5 12\n21 Dominik Heinzl 21:54 3/6 0/2 2/3 1 2 3 0 0 0 0 4 3 0 6 8\n23 Issac Vann 36:25 5/14 1/2 5/7 1 1 2 1 4 2 3 4 3 2 13 18\n35 Gianluca Prošek 1:46 0/0 0/0 0/0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0 0\n14 29 43 6 11 6 10 20 23 12 73 76\nPro domácí Hanáky už jde o kritický duel, neboť na poslední příčce nyní zaostávají o výhru za GBA a hrozba barážového mraku se začíná postupně zvětšovat. Týmu se po odchodu křídla Nikoliče zmenšila rotace opěrných hráčů a o to je nyní těžší dospět v utkáních k výhrám.\nAni Nová huť ale aktuálně nezáří, padla již čtyřikrát v posledních pěti zápasech a složitě hledá vítězné klíče. Její osud na desátém místě je již téměř zpečetěn, přesto se musí před předkolem play-off pomalu ladit do vítěznější mentality.\nVzájemné zápasy v této sezoně: 86-81, 87-71\nAbsence Ostravy: křídelník Dedek (pata)\nMiljan Čurovič (kouč BK REDSTONE Olomoucko): „Nemůžeme připustit, aby se opakoval průběh posledního domácího utkání s Jindřichovým Hradcem. Všichni víme, o co se hraje. Tomu musí odpovídat naše bojovnost a nasazení. Pod naším košem očekávám maximální důraz při obraně střelců i na doskoku. Bez toho se neobejdeme. Čeká nás soupeř, který v sezoně několikrát ukázal, že má opravdu dobré hráče prakticky na všech postech. Chceme hrát jednoduše a účelně. Přesně tak se nám podařilo porazit Opavu. Pokud se nám to povede, máme slušnou šanci uspět.“\nSaša Jankovič (asistent NH Ostrava): „Po dvou nepovedených zápasech venku zavítáme tentokrát do Olomouce. Hanáci jsou již na posledním místě a tak budou chtít dát do zápasu všechno a budou chtít se nejdříve odlepit z chvostu tabulky. My už musíme zabrat, hrát koncentrovaně 40 minut a dovézt do Ostravy výhru.”


Nesmrtelná Callasová (2002) | ČSFD.cz\nCallas Forever (více)\nCallas forever (méně)\nDrama / Romantický / Životopisný / Hudební\nItálie / Francie / Španělsko / Velká Británie, 2002, 111 min\nFranco Zeffirelli, Martin Sherman\nFanny Ardant, Jeremy Irons, Joan Plowright, Jay Rodan, Gabriel Garko, Manuel de Blas, Jean Dalric, Stephen Billington, Olivier Galfione, Tomi Cristin, Razvan Popa, Florin Piersic Jr., Gabriel Spahiu, Alessandro Bertolucci, Achille Brugnini, Bryan Jardine (více)\nAlessandro Lai, Alberto Spiazzi, Anna Anni\nItalsko-francouzský film natočil slavný režisér Franco Zeffirelli jako poctu své dávné přítelkyni, operní divě Marii Callasové. Do jejího pařížského bytu přijíždí Larry Kelly, zpěvaččin bývalý manažer, který se nyní věnuje rockovým kapelám. Místo hvězdy zde nachází zlomenou ženu, ztrácející hlas. Ve snaze probudit v ní někdejší vášeň a pomoci jí vrátit se zpět na výsluní slávy, nabídne Callasové účast na zajímavém projektu: zfilmování opery Carmen, v níž bude pěvkyně hrát a hlas se dosadí v postsynchronu z nahrávky, v níž před lety excelovala. Labutí píseň Marie Callasové vzkřísí i dávný vztah mezi slavnou zpěvačkou a jejím manažerem. (oficiální text distributora)\nJe fajn, že tvůrci se protentokrát vyhnuli obvyklé šabloně zpracovat narození, traumata přetavená ve vítězství, vzlet, pád, případně znovuvzkříšení. Tentokrát nám předestřeli Callasovou už padlou, umělkyni, která přišla o svůj umělecký nástroj – hlas, a přestože je jí jen kolem padesáti let, tak nežije, jen živoří. Ve vzpomínkách na dosti jednostrannou lásku, bez přátel, ve věčném smutku. Svým způsobem je Callasová v pekle. Krátký nádech v podobě nadšeného manažera, který se snaží přesvědčit neskutečně vrtošivou hvězdu k nějaké aktivitě a práci, je opravdu jen kratinký. Callasová je zde nesnesitelná osoba, na druhou stranu se dá i pochopit. Osoba manažera a jeho nezištné rozhodnutí byly dost neuvěřitelné. Snímek neohromí ani neurazí. SHRNUTÍ: Když je dozpíváno. A místo árií je síla už jen na posmutnělé popěvky. ( 15.09.2021 )\nJeden z filmů stavějící na cobykdyby. Jedná se sledování utržku, ze života operní pěvkyně , který se možná asi ani nestal. Vzhledem k tomu, že má jít o urývek ze života, čili scénář psal sám život , nejde uplatnit žádná měřítka pro jakýkoli žánr a tím pádem nelze toto chválit ani pranýřovat. Myslím,že film, se velmi dobře zhostil ukolu , přiblížit reálný život této pěvkyně i mimo bulvární štvanici , kterou na ní pořádali v souvislosti se vztahem s Arim. Ukazuje stárnoucí , velmi energickou ženu, která se ještě pokusí zabojovat o své místo na slunci. co ale vyvyšuje tento film mezi ty opravdu skvělé, je výkon hlavní představitelky . Fanny Ardant je paní herečka a pro mě stojí na uplném vrcholu a to samé Jeremy Irons , to je pan herec, ktery zahraje i štěk v českém filmu , jako kdyby jím chtěl bojovat za Oskara. /role vězne v Havlově 6ebrácké opeře/. Na tento film musíte mít náladu , ale určitě s jeho výběrem neprohloupíte . ( 15.07.2005 )\nKaždý film s Fanny Ardant je pro mě krásná podíváná, protože ona je krásná. Byla ve 30 letech a je i dnes. Krásný byl i tento příběh dvou zpřízněných duší, bylo dojemné sledovat, co dokáže víra v duši a kvality člověka. Přesně jako když po týdnu zalijete květinu a ona vám znovu doslova ožije. Úmyslně neříkám "zkrásní", protože krásná je pořád, i uvadlá. Ona jen čeká na toho, kdo jí znovu dodá vše co potřebuje k tomu, aby se mohla znovu předvést v celé své kráse a síle. A taková nádherná květina, která se dočkala, byla Marie Callas. ( 07.03.2008 )\nFilm, který nemá ambice vyšší, než je vzdání holdu operní pěvkyni. Režisér nepředstírá, nesnaží se udělat díru do filmového světa, jen nechává diváka plout v poklidném ději, občas rozčeřeném zpěvaččinými citovými výstupy. Zápletka nic neslibuje, nic nepřináší krom nostalgického úsměvu na rtech diváka, který chápe pocity člověka, jež se snaží připomenout lidem slávu a zásluhy nyní zapadlého umělce. Myslím, že ač jsou tyto filmy málo známé je fajn, že se jim někdo věnuje. Občas sleduji, jak se dnes lidé posmívají umělcům, které kdysi vyzdvihovali do nebes (nemyslím tím Callas) a je mi smutno z toho, jak rychle se zapomíná. ( 24.07.2008 )\nNevšední dílo umělecké fikce přerůstá Zeffirellimu pod rukama z holdu mrtvé přítelkyni a obdivované velké umělkyni v obecnější zamyšlení nad mezemi etiky a tvořivosti v umění vůbec. Problém původnosti, imperativ autenticity, láskyplné okovy mravnosti. Aniž konkrétně pojmenoval cokoliv ze soukromí posledních dnů a měsíců umělčina života, otázka, kterou přesto na pozadí virtuálního úspěchu pokládá - děj se odehrává v době těsně předpočítačové, jež jižjiž dohlíží na první videa - je neméně palčivá. Zřejmě přitom zachytil jádro Callasové trýznivých úvah a výčitek svědomí z dobrovolně zmařeného zenitu jedinečné umělecké dráhy velké Řekyně. Fanny Ardantová tu své i tak výsostné herecké umění posouvá do ještě vyšších poloh; v mnoha ohledech se opravdu přepodstatňuje do podoby své velké předlohy a Mefisto Jeremyho Ironse, jemuž jde nepředstíraně i o zisk, i o skutečnou pomoc, není vůbec ďábelský natož pekelný. Zásadová mravnost sice nakonec vítězí, ale je to vítězství, z něhož slyšíme steny skutečné lítosti nad výraznou kvalitou, která má ke skutečnému podvodu nesporně velmi daleko. Mistrovsky natočené scény filmu ve filmu navíc přibližují a obnažují vnitřní svět klasické hudby, který většině současné populace zůstává vzdálen. Hold, který do sebe pojal tolik špičkových výkonů a vrcholné umělecké invence, je vším možným, jen ne jednorozměrovým stopováním mikrokosmu zhrzené divy. Je skutečným zamyšlením nad vznešeným všelidským ideálem, je projevem úcty lidskému géniu vůbec. Přesvědčuje nás tak, že osobnost i odkaz Callasové nejsou prázdnými množinami, ale nadčasovým činitelem, jehož se vyplatí přinejmenším poznat a znát. ( 18.02.2011 )\nGabriel Garko, Fanny Ardant\n26.10.2007 Levné knihy


Mám přítele, zamilovala jsem se do kamaráda - co teď? - Jsem zamilovaná/ý - VZTAHY, MANŽELSTVÍ, RODINA\nMoje starosti.cz VZTAHY, MANŽELSTVÍ, RODINA Jsem zamilovaná/ý Mám přítele, zamilovala jsem se do kamaráda - co teď?\nTéma: Mám přítele, zamilovala jsem se do kamaráda - co teď?\nnechci se moc rozkecávat, takže půjdu rovnou k věci: Už nějakou dobu mám přítele, kterého moc miluju a je to můj první vážný vztah. Teď po nějakých 5 letech (2005-2010) co z přítelem jsem sem si našla dost dobrýho kamaráda a teď se našel někdo s kým si rozumím. K problému to kamarádství mi přerostlo trošku přes hlavu a já se zamilovala. Miluji svého přítele, kterého nechci ztratit a zároveň toužím po kamarádovi, protože jsem nikdy nepoznala nějaký vztah s někým jiným, protože se ke mě chová jinak než přítel atd…Protstě spousta ALE. Nevím teď jak z tohodle začarovaného kruhu ven. A tahle celá situace mne ničí.\nProsím o každou normální radu, děkuji.\nPůvodní název příspěvku před úpravou administrátorem: Mám přítele a zamilovala jsem se do kamaráda - co teď ...\n16.11.2010 09:10\tUživatel: Julie\nText uživatele: Hmmm, zamilovala jsi se do kamaráda a co ten kamarád ? Je taky zamilovaný ? Možná , že se na kamaráda díváš přes růžové brýle. Jsi v první fázi zamilovanosti, ta je nejhorší jelikož vidíš všechno jen krásné. Ženský prý přesně v tomhle okamžiku odchází od rodin, dětí a pálí za sebou mosty. Jen ty sama nejlépe víš jakou cenu má pro tebe stávající přítel, už jste ve vztahu ušli kus cesty, sice to není tak závratné štěstí a zamilovanost. Ale je to určitá jistota a potřeba. Myslím, že odpovědět si musíš sama, jelikož jen ty znáš pro a proti.\nReagujete na téma: Mám přítele, zamilovala jsem se do kamaráda - co teď?\nZamilovaná, i když ho neznám, potkala jsem ho jednou\t 5\t 1199x 19.07.2020 15:29:38\nHolka jen na sex nebo možná i něco víc?\t 14\t 1339x 04.08.2019 13:52:43\nZamilovaná do kamaráda s výhodami, on však nechce vztah\t 4\t 1870x 16.05.2019 10:20:03\nŽena mi přiznala milence, utíká od rodiny 1964x\nIPrice Recare s.r.o. Zlín - recenze, upozornění 1631x\nPočet odpovědí celkem: 174557


Google Sketchup - vytvořte z Mělníka město budoucnosti - Tiskové zprávy - NOTEBOOK.cz\nGoogle Sketchup - vytvořte z Mělníka město budoucnosti\n16. 9. 2009 12:03 Rubrika: Tiskové zprávy\nZbývají dva týdny pro zaslání 3D modelu do soutěže Future cities\nSoutěž Města budoucnosti a její první část o nejlepší budoucí podobu města Mělník se blíží do finále. Princip soutěže je jednoduchý. S pomocí nástroje Google SketchUp vytvořit 3D objekt – například nákupní centrum, sportoviště, kino, knihovnu – který lze vhodně umístit do centra města Mělníka a na www.gug.cz jej zaregistrovat. Soutěž je otevřena široké veřejnosti. Zbývají poslední dva týdny pro přihlášení 3D návrhu. Společně s architekty a obyvateli Mělníka vyberou v říjnu zástupci města dva vítězné návrhy. Vyhrát můžete mobilní telefon G1 nebo software Google SketchUp. Podrobnosti k soutěži najdete


Brýle Dolce & Gabbana DG2213 02/73 Zlaté – Natalieoptik.cz\nDomů / Sluneční brýle / Sluneční brýle Pánské / Brýle Dolce & Gabbana DG2213 02/73 Zlaté\nBrýle Dolce & Gabbana DG2213 02/73 Zlaté\nKatalogové číslo: DG2213 02/73 Kategorie: Sluneční brýle, Sluneční brýle Pánské\nKovové Pánské Dolce & Gabbana Brýle Zlaté barvy – Dolce & GabbanaIkonická značka Dolce&Gabbana vznikla v roce 1980, kdy se Domenico Dolce a Stefano Gabbana seznámili v módním ateliéru značky Armani v Miláně. Od té doby „pomáhají hvězdám vypadat jako hvězdy“. Kolekce brýlí Dolce&Gabbana je okouzlující, pestrobarevná, sofistikovaná a luxusní a svou inspiraci čerpá ze Sicílie a její kultury. Pro koho?Sluneční brýle Dolce & Gabbana DG2213 02/73 jsou součástí nejnovější Dolce & Gabbana kolekce navržené pro muže. Tento elegantní polorámový model odráží aktuální trendy v designérské oční optice a jeho Aviator rám dělá Dolce & Gabbana DG2213 ideální volbou především pro kulaté, oválné a hranaté tváře. MateriályMateriál použitý na výrobu tohoto rámu je ušlechtilý kov, který vašim brýlím dodá perfektní vzhled a zároveň zajišťuje výjimečnou odolnost a pevnost. Technologie použitá v čočkách pohlcuje 100% škodlivých UV paprsků. Doprava zdarmaZakupte si Dolce & Gabbana DG2213 02/73 na eyerim právě teď a budou vám doručeny bezplatně přímo do vašich rukou, v jejich originálním balení.


Jako „na sopečné půdě“. Kronocká přírodní rezervace - 11.05.2017, Sputnik Česká republika\nKronocká přírodní rezervace se nachází ve východní části poloostrova Kamčatka. 11.05.2017, Sputnik Česká republika\n12:54 11.05.2017 (aktualizováno: 13:06 13.05.2017)\n© Foto : Ministry of Natural Resources and Environment of Russia/ Victor GumenukOd roku 1996 patří rezervace k objektu UNESCO „Sopky Kamčatky“.\n© Foto : Ministry of Natural Resources and Environment of Russia/ Igor ShpilenokDivoký sob je zařazen do Červeného záznamu.\nDivoký sob je zařazen do Červeného záznamu.\n© Foto : Ministry of Natural Resources and Environment of Russia/ Grigoriy MarkevichDíky zvláštnímu režimu ochrany v rezervaci nejsou rysi tak ostražití jako v dalších místech. Skoro se nebojí lidí.\nDíky zvláštnímu režimu ochrany v rezervaci nejsou rysi tak ostražití jako v dalších místech. Skoro se nebojí lidí.\n© Foto : Ministry of Natural Resources and Environment of Russia/ Sergey KrasnoshchekovNa mysu Kronockém byl kdysi maják, ale od roku 2007 není v provozu.\nPapuchalk černobradý se dokáže ponořit na hloubku až 50 metrů.\nNa mysu Kronockém byl kdysi maják, ale od roku 2007 není v provozu.\n© Foto : Ministry of Natural Resources and Environment of Russia/ Yuriy ArtukhinNa Kamčatce se vyskytuje vzácný druh tuleně obecného, jehož délka těla dosahuje dvou metrů. To je jeden z největších druhů tuleňů.\nNa Kamčatce se vyskytuje vzácný druh tuleně obecného, jehož délka těla dosahuje dvou metrů. To je jeden z největších druhů tuleňů.\n© Foto : Ministry of Natural Resources and Environment of Russia/ Igor ShpilenokV rezervaci se nalézá Údolí smrti, podobné Údolí smrti v Yellowstonském národním parku v USA.\nV rezervaci se nalézá Údolí smrti, podobné Údolí smrti v Yellowstonském národním parku v USA.\n© Foto : Ministry of Natural Resources and Environment of Russia/ Denis BudkovV Kronocké rezervaci je asi tisíc termálních pramenů.\nV Kronocké rezervaci je asi tisíc termálních pramenů.\n© Foto : Ministry of Natural Resources and Environment of Russia/ Andrey GabovNorek americký byl vypuštěn na Kamčatku v roce 1960. V současné době se jejich počet odhaduje na několik tisíc.\nNorek americký byl vypuštěn na Kamčatku v roce 1960. V současné době se jejich počet odhaduje na několik tisíc.\n© Foto : Ministry of Natural Resources and Environment of Russia/ Igor ShpilenokZvláštní druh lišek Vulpes vulpes beringiana, které žijí na Kamčatce, vynikají svými rozměry a nejjasnější mezi liškami barvou srsti.\nZvláštní druh lišek Vulpes vulpes beringiana, které žijí na Kamčatce, vynikají svými rozměry a nejjasnější mezi liškami barvou srsti.\n© Foto : Ministry of Natural Resources and Environment of Russia/ Igor ShpilenokOrel východní, zařazený do Červeného záznamu, se převážně živí rybami.\nOrel východní, zařazený do Červeného záznamu, se převážně živí rybami.\n© Foto : Ministry of Natural Resources and Environment of Russia/ Nikolay ZinovievDíky velkému množství ryb žije na březích místních jezer hodně hnědých medvědů.\nDíky velkému množství ryb žije na březích místních jezer hodně hnědých medvědů.\n© Foto : Ministry of Natural Resources and Environment of Russia/ Igor ShpilenokTření losose nerka začíná v červenci a končí a březnu, což láká hodně rybářů.\nTření losose nerka začíná v červenci a končí a březnu, což láká hodně rybářů.\n© Foto : Ministry of Natural Resources and Environment of Russia/ Igor ShpilenokSopky chrlící oheň jsou symbolem rezervace.\nSopky chrlící oheň jsou symbolem rezervace.\n© Foto : Ministry of Natural Resources and Environment of Russia/ Igor ShpilenokKaldera Uzon je obrovská prohlubeň o průměru 10 kilometrů. Její rozloha tvoří 150 kilometrů čtverečních.\nKaldera Uzon je obrovská prohlubeň o průměru 10 kilometrů. Její rozloha tvoří 150 kilometrů čtverečních.


Už mám uživatelský účet Fronius. Můžu ho používat i pro přihlašování k aplikaci Solar.start?\nNemůžu se zaregistrovat v aplikaci. Co mám dělat?\nPokud už máte uživatelský účet Fronius, můžete se do aplikace přihlásit jeho prostřednictvím. Pokud ho nemáte, můžete provést registraci na adrese www.solarweb.com pod položkou nabídky „Přihlásit“.\tPokud potřebujete další pomoc při registraci, obraťte se s chybovým hlášením, které jste obdrželi, a e-mailovou adresou, kterou chcete zvolit pro svůj uživatelský účet, na náš zákaznický servis. Použijte k tomu kontaktní formulář.\nUž mám vytvořený uživatelský účet Fronius, přesto se však nemůžu do aplikace přihlásit. Co mám dělat?\nZkontrolujte, jestli byl proces registrace zcela dokončen. Po registraci se na vaši e-mailovou adresu odešle odkaz. Otevřete ho a proveďte první přihlášení, při kterém doplníte chybějící údaje. Pokud problémy s registrací přetrvávají, obraťte se prostřednictvím e-mailové adresy, která je přiřazena k vašemu uživatelskému účtu, na náš zákaznický servis. Použijte k tomu kontaktní formulář.\nNejprve se v poštovním klientu podívejte do složky s nevyžádanou poštou. Pokud jste e-mail skutečně neobdrželi, obraťte se prostřednictvím e-mailové adresy přiřazené k vašemu uživatelskému účtu na náš zákaznický servis. Použijte k tomu kontaktní formulář.\nNemůžu vyvolat odkaz z nabídky aplikace. Co mám dělat?\nMožná jste ještě připojeni ke střídači (název sítě WLAN Fronius_XXX, přičemž XXX je sériové číslo střídače nebo Dalo ID Datamanageru), a proto nemůžete přistupovat k internetu. Ověřte situaci v nastaveních sítě WLAN.\nChci připojit střídač k síti WLAN, ale spojení se nedaří vytvořit. Co mám dělat?\nStřídač už byl pravděpodobně k síti WLAN úspěšně připojen. Může se však stát, že váš smartphone tuto skutečnost nezobrazuje, protože jeho připojení ke střídač se přerušilo. Je možné, že se váš smartphone v této době připojil k jiné známé síti WLAN.\tV nastaveních sítě WLAN ve smartphonu můžete zkontrolovat, zda jste ještě ke střídači připojeni (název sítě WLAN Fronius_XXX, přičemž XXX je sériové číslo střídače nebo Dalo ID Datamanageru). Pokud ne, vyberte název sítě WLAN střídače, abyste se připojili, a poté se vraťte do aplikace. Stránka by se měla znovu načíst. V opačném případě můžete pomocí tlačítka Zpět/Back vlevo nahoře přejít do nabídky aplikace a znovu zahájit uvedení do provozu. Pak byste měli mít možnost pokračovat tam, kde jste předtím skončili. Střídač už by měl být k síti WLAN připojený.\nAplikace nemůže najít střídač, i když přístupový bod střídače už byl aktivován. Co mám dělat?\nPokud používáte iPhone nebo iPad, musíte se ke střídači připojit ručně tak, že prostřednictvím aplikace naskenujete kód Data Matrix (Primo/Symo GEN24 Plus a Tauro) nebo budete postupovat podle pokynů v aplikaci.\tPokud máte smartphone se systémem Android, ujistěte se, že se vaše zařízení smí připojit k síti WLAN, která nemá připojení k internetu. Možná se zobrazí systémová zpráva, kterou budete muset potvrdit.\tV opačném případě zkontrolujte v nastaveních sítě WLAN, zda takové nastavení existuje, a pokud je to nutné, změňte ho. Toto nastavení se může nacházet také v nastaveních smartphonu pro vývojáře.\tDalší informace najdete v návodu k obsluze smartphonu.\nAplikace najde střídač, ale ihned ztratí spojení. Co mám dělat?\nUjistěte se, že se vaše zařízení smí připojit k síti WLAN, která nemá připojení k internetu. Možná se zobrazí systémová zpráva, kterou budete muset potvrdit.\tV opačném případě zkontrolujte v nastaveních sítě WLAN, zda takové nastavení existuje, a pokud je to nutné, změňte ho. V případě zařízení se systémem Android se může toto nastavení nacházet i v nastaveních smartphonu pro vývojáře.\tDalší informace najdete v návodu k obsluze smartphonu.\nAplikace zobrazuje, že střídač provádí offline aktualizaci nebo se právě restartuje, ale zobrazení se nemění. Co mám dělat?\nBěhem aktualizace dochází k restartování střídače nebo příslušného Datamanageru. Při restartování se přeruší spojení se smartphonem a aktualizace stavu se už neodesílají.\tSledujte proto kontrolky LED na střídači nebo Datamanageru, které indikují provozní stav. Jakmile je přístroj restartován, můžete zobrazení v aplikaci ukončit (pomocí tlačítka Zpět/Back).


13. duben 2022 – Tetajana\nPosted on 13 dubna, 2022 13 dubna, 2022 AuthoradministratorLeave a comment\nSe svými fíkovníky jsem se tuto zimu moc nemazala. Nechala jsem je venku a bez jakékoli ochrany. Všechny jsou v květináčích a některé v textilních. Všechny předchozí zimy jsem je pečlivě schovávala spolu s citrusy. Loni na podzim jsem byla nějak bez energie a nic se mi stěhovat nechtělo. Pokaždé, když jsem je při svých toulkách po zahradě míjela, koukala jsem plná výčitek svědomí někam jinam.\nPři pečlivé prohlídce rostlin jsem zaznamenala, že mají skoro všechny velikou násadu breba plodů. Kdyby někdo náhodou nevěděl, tak breba jsou fíky, které rostliny tvoří na loňském dřevě a tak už bývají vidět brzy na jaře. Druhá úroda se jmenuje main crop a tvoří se na nových výhonech. Tak jsem fíkovníky posunula na co nejslunečnější místo na dvoře a dva jsem nacpala do skleníku, aby fíky dozrály co nejdříve.\nNejvíce plodů ukazuje moje oblíbená odrůda Hardy Chicago a taky Morena. Veliký zájem je o řízky odrůdy Trnavský velkoplodý, ale rostlinka nějak neroste a tak není bohužel co ustřihnout. Právě tuto rostlinu jsem dala do skleníku, abych ji v růstu malinko povzbudila.\n← Previous Previous post: 12. duben 2022\nNext → Next post: Grow our food


Missa Cum cantu populi Jiřího Laburdy zazněla během poutní mše v Krnově. Autor má 90 let\nKrnov - Zpívaná mše "Missa Cum cantu populi" pro smíšený sbor, zpěv lidu a varhany skladatele Jiřího Laburdy zazněla letos při svatomartinské pouti v Krnově. Dílem autora, který letos oslavil 90. narozeniny, doprovodili poutní bohoslužbu ve farním kostele sv. Martina členové Hudebního sdružení Krnov společně s některými zpěvačkami z krnovských pěveckých sborů Legato a Staccato pod taktovkou dirigenta Václava Mičky. Na varhany doprovázel Jakub Osadník, trubka zaznívala v podání Jana Suchomela.\nSbory dlouhou dobu nesměly zkoušet, a tak tato slavnostní příležitost a radost účinkujících se promítla dosti významně do celkové hudební kvality jejich vystoupení. „Zpívali jsme ‘naši mši‘, takže velké potěšení bylo znát na čistotě a vroucnosti kompaktního projevu,“ sdělil Václav Mička.\nSkladatel Jiří Laburda, který letos oslavil životní jubileum, zkomponoval tuto mši v roce 1992 původně pro Svatojakubský sbor v Praze. Na přání Hudebního sdružení Krnov mu autor dopsal a věnoval orchestrální party. V této úpravě skladby se konala světová premiéra v Krnově v roce 1995.\nA tak i když letos kvůli stavu epidemie po mši nepřijel sv. Martin na bílém koni, z kteréžto krásné tradice se vždy těšívají hlavně děti, aby se ve scénce s chuďasem podělil o svůj plášť, svatomartinská pouť se pro účastníky stala skutečně nevšedním zážitkem.\nTaké kazatel, Doc. Dr. Ludvík Dřímal, Th.D. (docent z olomoucké univerzity), oslovil posluchače svým aktualizujícím výkladem biblického textu a dovedl k hluboké sebereflexi. Položil důraz na to, že před soudem Božím sehraje rozhodující roli to, jak se chováme ke svým bližním: „Byl jsem hladový a dali jste mi najíst, byl jsem žíznivý a dali jste mi napít, byl jsem cizincem a ujali jste se mě, byl jsem nemocen a navštívili jste mne, byl jsem ve vězení a přišli jste za mnou….“ Rozvedl myšlenku, že nebude rozhodovat to, kteří vládcové byli v právu, které národy byly lepší, nebo které církve byly ty pravé a patřil-li někdo k některé, či ne, ale docela prosté všední jednání každého z nás. Každý z nás se tedy může zasloužit o to, aby svět byl lepší.\nNa rozloučenou byli všichni přítomní obdarováni lahodnými a nádherně zdobenými perníčky, které pro všechny napekli pozorní členové farního společenství.\nAutorka textu a fotografií: Květoslava Kukelková


11.3.2013 – Někdy jsou lidé nuceni platit obrovské pokuty za nezaplacené jízdné. Jsou totiž navýšeny o odměnu advokátní kanceláři. Senátorka Eliška Wagnerová proti nim vytáhla do boje a hájí se rozhodnutím Ústavního soudu, který navyšování pokut označil za šikanu.\n16.11.2010 – Manželky českých prezidentů Dagmar Havlová (57) a Livia Klausová (64) si padly do náruče! Přestože se šuškalo, že se ty dvě příliš nemusejí, o víkendu někdejší první dáma Havlová a manželka současného prezidenta Václav Klause prožily příjemný společný večer.\nOsobnosti: Václav Klaus (9782 článků), Dagmar Havlová (1259 článků), Livia Klausová (326 článků)\nOsobnosti: Václav Havel (5599 článků), Dagmar Havlová (1259 článků), Michaela Maláčová (258 článků)


Univerzální dárky, které potěší každého outdooráka. - Hanibal\n49 Kč - 4998 Kč\nObchod pracuje rychle a spolehlivě. Doručené zboží na prodejnu je možno prohlédnout, vyzkoušet a konzultovat s prodavači. Ti jsou vstřícní a kvalifikovaní. Prodejní místa jsou dobře a jednoduše dostupná. Nevhodné zboží je možno bez problémů na prodejně vr\n- vše cajk\n> Vánoční dárky>Dárky pro každého\nUkázat 1224364860728496108120132144156168180192204216228240252264276288300312324336348360372384396408420432444 na stránku\nPetzl Actik 2019\nVýkonná a přesto lehká čelovka s 2 reflektory a výkonem 350 lumenů.\n1 099 Kč 1099 Skladem\nOdolná plastová láhev s širokým hrdlem a měrkou.\nPřepracovaná verze lehké a plně voděodolné čelovky na nejrůznější aktivity.\n998 Kč 998 Skladem\nThermos Mountain FFX 900ml\nLehká a kompaktní termoska o objemu 900 ml se skvělými izolačními vlastnostni.\n1 299 Kč 1299 Skladem\nUltralehká ledvinka s integrovanou lahví ideální pro běh na dlouhé vzdálenosti, na kolo nebo na běžky.\n675 Kč 675 Skladem\nLeatherman Signal Limited Edition\nKvalitní multitool určený pro přežití v přírodě.\n3 590 Kč 3590 Skladem\nLife Venture RFiD Charger Wallet\nPraktická peněženka s powerbankou vybavená RFiD ochranou.\n598 Kč 598 Skladem\nPěnová karimatka z odolné, velmi lehké pěny, je vhodná pro běžné až náročné třísezónní použití.\n1 199 Kč 1199 Skladem\nMenší bráška kultovního filtru na pitnou vodu. Minimální rozměry, ohromná kapacita a jednoduché použití.\n1 250 Kč 1250 Skladem\nWarmpeace Viking 300 (180cm)\nMalý letní spacák s náplní z kachního peří. Excelentní poměr cena/výkon!\n4 230 Kč 4230 Skladem\nSpolehlivé nesmeky se 13 hroty z nerezové oceli v několika velikostech.\n739 Kč 739 Skladem\nPetzl Tikka 2019\nLehká, kompaktní čelovka pro nejširší využití v přírodě i v domácnosti.\n829 Kč 829 Skladem


Bizonáda Citron 500ml Pivovar Bizon - Z KOMŮRKY\nDomů - Nápoje - Džusy a limonády - Limonády - Bizonáda Citron 500ml Pivovar Bizon\nBizonáda Citron 500ml Pivovar Bizon\nZnačka Pivovar Bizon\nOvocná nealkoholická citronová limonáda od Pivovaru Bizon vyrobená v Čižicích vás osvěží za parného dne, na oslavě nebo si jí můžete dát jen tak na osvěžení při řízení.\nSložení: pitná voda, cukr, oxid uhličitý, kyseliny: kyselina citronová, aroma, antioxidant: kyselina L-askorbová, konzervant: sorban draselný Výživová hodnota 100ml: Energetická hodnota 140 kJ/33kcal, tuky: 0g - z toho nasycené mastné kyseliny: 0g, sacharidy: 8g - z toho cukry: 8g, bílkoviny: 0g, sůl: 0g\nSkladování: Skladujte v chladu a temnu. Chraňte před přímým slunečním světlem.\nVýrobce: Pivovar Bizon\nPivovar Bizon vaří poctivé pivo tradičními řemeslnými postupy v obci Čižice na Plzeňsku. Proces kvašení se uskutečňuje v prostorově chlazených spilkách. Pivo Bizon pak následně dozrává několik týdnů v ležáckých tancích.


Poruba v modelovém zápase padla s dorostenci Frýdku-Místku\nJediné přípravné utkání sehrály házenkářky Poruby během reprezentační přestávky. V úterý na domácí půdě přivítali dorostence Frýdku-Místku, kterým nakonec podlehly 29:35 (17:16).\nI přes porážku byl však trenér Dušan Daniš s odehráním a smyslem duelu spokojený. „Hráli jsme na tři třetiny, takže se zapojilo kompletní celé družstvo. To je pozitivní, stejně jako to, že jsme si mohli procvičit a připravit herní i taktické varianty pro sobotní zápas v Šale, proto jsme se nedívali na výsledek. Ten nebyl podstatný," řekl Daniš.\nVůbec poprvé v sezoně mohl využít služeb křídelnice Hany Maiwaelderové. „Začala s námi normálně trénovat, záleží, jak ji to bude vycházet s prací, tudíž jsme ji v tomto zápase vyzkoušeli, zapojili do toho a v sobotu s námi pocestuje i do Šaly," prozradil Dušan Daniš.\n„Celkově zápas Frýdkem-Místkem splnil účel, protože jsme měli reprezentační přestávku a hráčky, které si neplnily povinnosti u reprezentací, tak měly dlouhou zápasovou pauzu. Přišel nám velmi vhod," dodal na závěr trenér Dušan Daniš.\nDHC Sokol Poruba - Frýdek-Místek dorost 29:35 (17:16)\nBranky: Desortová 5, Polášková 5, Konečná 4, Šmidáková 4, Baumbachová 3, Mýlková 2, Prašivková 2, Dybalová 2, Maiwaelderová 1, Zemanovičová 1.


Úplně erotický pes - Fotografovani.cz - Digitální fotografie v praxi\nÚplně erotický pes\n1. září 2006, 00.00 | Fotograf Antonín Malý (*1950) je znám především svými bizarními digitálními fotografiemi psů. Když jsem zvonila u jeho domku na Petřinách, vykoukli na mě okénky ve vratech dva takoví, jako kdyby z jeho snímků právě vystoupili. Umělec je s nepřeslechnutelnou něhou v hlase oslovuje „prasata“. A tak se téma našeho rozhovoru rovným dílem dělilo mezi fotografování a psy, ale nejčastěji se obojí proplétalo, stejně jako na Malého fotkách (k vidění třeba na www.antoninmaly.cz). Více vám řekne sám na klubovém setkání IDIFu ve středu 6. září.\nŘíkal jste, že když se vás lidé ptají, proč fotíte psy, nedokážete na tuto otázku odpovědět. Je to tak stále? Stále (smích). Samozřejmě se na to dá odpovědět, že nic jinýho takovýho jako volnou tvorbu teď nedělám, ale už jsem taky stokrát říkal, že to není programový, že se to vyvinulo po desetiletích. Protože jsme vždycky měli psa a samozřejmě některý situace si řekly o to, udělat „cvak“. S jakýmkoli zvířetem se nedá něco nahrát nebo nasimulovat, třeba pozice na křesle, takže to vzniklo popořadě, že ten se válel takhle, ten se válel jinak, a udělalo se „cvak“. Fotografii jsem se věnoval vždycky profesionálně, takže jsem samozřejmě fotil spoustu v uvozovkách blbostí pro obživu. V případě fotografování psů to postupovalo tak, že se z toho stal jakýsi koníček, a teď už jsem profláknutej jako psí fotograf. Takže už mně to zůstalo a už u toho zůstanu.\nOpravdu nejsou pózy vašich psů naaranžované? Ne! To je věc okamžiku, to se nedá nahrát. Měli jsme německou dogu jménem Bilbo, a to prase nám třeba takhle leželo na křesle (ukazuje fotku). Jednou byl u nás jinak sexuálně orientovaný Čechošvýcar, viděl to viset nad piánem, a tím jinak orientovaným přízvukem říkal: „No, toto je úplně erotický!“ Tam chodily moje děti a pukaly smíchy. Bojuju potom s různými lidmi, kteří chtějí, abych jim vyfotil psa. Říkám, tohle nikdy nevyfotíme, když řeknete psovi sedni, tak si sedne, ale tohle nikdy neudělá, to nejde nahrát. Je tu například obraz boxera s dudlíkem. To šel mladej, blbej, zjevenej boxer, našel si na ulici dudlík a chodil tři hodiny s dudlíkem. Tak jsem ho vyfotil. Pak jsem fotil bílou boxerku, měl to být dárek na zeď. A oni se ptali, nešlo by to s dudlíkem? Řekl jsem jim, tak si sežeňte dudlík, dejte jí ho a uvidíme. Ale ona dudlík nechtěla.\nCo je tohle za zvláštní rasu? To je digitální koláž. Jmenuje se bordrišek, protože to je bordeauxská doga Růžena s voříškem Pepíkem. Teď jsem to nabídl jedné firmě, která se na mě obrátila už loni kvůli Czech Pes Photu. Pan veterinář, který tady je v zastoupení jedné nadnárodní farmaceutické firmy, šel jednou okolo, a ozval se sám od sebe, tak jsem mu toto letos udělal jako reklamu na psí očkování. Teď o tom rozhodují jeho šéfové, ale já jsem mu napsal, že je to na plakát hodně odvážný – vždyť to vypadá příšerně. Ještě jsem vynalezl slogan, který k tomu patří: „Na barvě, rase a původu nám nezáleží“, tak jsem zvědavý, jestli to projde. Náš známý veterinární doktor z Jinonic, příznivec bordeauxských dog, s tímto neestetickým druhem psa moc nesouhlasí.\nA jak vás vůbec napadlo uspořádat něco takového, jako je Czech Pes Photo? Těch psích výstav už jsem dělal spoustu, a tohle byla náhoda s tím, že znám paní Mrázkovou s manželem, kteří dělají Czech Press Photo a mají tu galerii v Maislově ulici. Taky mají boxera, kterého jsem jim vyfotil, a jednou přišla řeč na to, abych tam udělal výstavu. Za čtrnáct dní jsem přišel, udělal jsem logo a řekl jim, že se to bude jmenovat Czech Pes Photo 2005. Oni to vzali jako dobrou legraci, takže teď už byla druhá výstava, a nejspíš to bude pokračovat, protože to má hroznej úspěch, všichni jsou spokojený. Zvlášť oni jako provozovatelé galerie, protože tam přece jen chodí hodně lidí. To je na druhou stranu zase trošku zajímavý, protože tam jsou někdy perfektní výstavy, ale lidi na ně moc nechoděj. Ten pes je tematicky vtipnej a ještě, jestli to tak mohu říct, jsou ty obrázky neobvyklý, nejsou to žádný přikrášlený psi. Je to legrace a bylo strašně komický sledovat, jak z Kaprovky na Staroměstský šlo padesát Japonců, zastavili se tam, všemi foťáky a kamerami si točili ty obrázky za výlohou a smáli se.\nTo potěší... Tuto skutečnost možná zrcadlí i fakt, že kapacita diváků na středeční setkání s vámi byla naplněna už nejméně týden předem, a další zájemci byli odmítáni. Co tomu říkáte? To je dobře (smích)! I když to neberu osobně, já se tak trošku zase nedivím, protože spousta lidí si už neumí dělat legraci. Já jsem se s tímhle tématem profláknul někdy před deseti, patnácti lety, kdy mě kolegové fotografové upřímně posílali někam a spílali mi, že to jsou kýče a podobně. Ale opravdu víceméně ve zlém. To je zas ta česká netolerance. Kdysi jsem dělal hezký obrázky, krajiny, dělám si je dodnes, ale ve výsledku je to úplně k ničemu. Jsou to moc hezký obrázky, ale uplatnění žádný. Takže mám spoustu třicet, čtyřicet let starejch černobílejch fotek, třeba ještě z FAMU, lyricko-melancholické krajiny s každým listejčkem, ale v těch sedmdesátých letech to bylo na pohlednice smutný, takže mě s tím z Orbisu vyhodili. Vrátili mi to, že to nemá výtvarnou úroveň, zkrátka takový strašný pitomý kecy. Od tý doby, co dělám psy, si to někdo občas koupí i na zeď nebo je to dárek, a lidi z toho mají buď úplnou radost nebo je to šíleně štve, protože je to největší blbost, kýč a já nevím, co všechno. Spousta kolegů mi to dodneška zazlívá včetně několika známejch teoretiků fotografie. Před asi deseti lety mi vyšel velkej článek v časopise Fotografie, kde byla spousta těch psů, a jeden byl i na titulu. Zpětně jsem se dozvěděl, jak spílali šéfredaktorce za znevažování české fotografie a úžasnýho profesního časopisu, kterej má tradici, že tu máme velikány český fotografie, a teď najednou Malý má nějakou příšernou blbost na titulu. Takže netolerance, jakmile se někdo liší nebo dělá něco, co není škatulkovaný.\nMohu připomenout kritiku pana Vitvara z Mladé fronty? Cituji: „Těžko se zamýšlet nad jedním triviálním nápadem, jehož desetileté rozvíjení z vtíravě barevného kýčovitého produktu vytlačuje i poslední zbytky vkusu a z jeho konzumentů peníze...“ Tu já zbožňuju! Už jsem ji naopak několikrát použil jako titul, protože on má pravdu! To byla trochu průřezová výstava k padesátinám v malostranský galerii Beseda, pak to bylo v Galerii bratří Čapků pod Mírákem a někde na Dobříši... Měl jsem tam ty hezký obrázky ze sedmdesátých let, pak věci, které jsem dělal v osmdesátých letech, tyhle klasiky, což byla jedna místnost, a v další místnosti byli psi, slepice a různý realizace, třeba obálky pro desky Lucie Bílý, plakát na Harley-Davidson nebo na nějakýho landrovera. Ještě ale ne počítačová technika, ale víceméně to kolorování. Takhle jsem vlastně začal dělat ty psy – kolorováním. Originál černobílou klasickou fotku jsem štětečkem vybarvil jako za starodávna, jak se dělaly ty portréty, kdy se děťátku udělaly růžový tvářičky a modrej čepeček. Touhle technikou, plus potom jsem se trochu naučil stříkat pistolí jako americká retuš. Samozřejmě jsem to používal i v byznysu, třeba pro obálky na desky. Pro tyhle estéty to ale bylo silný sousto. To totiž nebyla jenom tahle kritika (cituje zpaměti) „Ze štěkotu a kdákání je člověku smutno“. Já ale myslím, že to je naprosto v pohodě, s tím panem Vitvarem jsem souhlasil. Samozřejmě, že moje první obrázky jsou hezčí, ale, jak už jsem říkal, víceméně k ničemu, protože na plakáty se to nehodí, téměř nikdo si to nekoupí. Fotka už teď jde zase dolů, že by se někdo zabýval sběratelstvím, to je výjimečný. Takže půl na půl: někomu se líbila klasika, někomu ty moje blbosti. Pan Vitvar nebyl ale jedinej, v návštěvní knize byly úžasný zápisy, třeba (cituje zpaměti) „pane Malý, tak slibně jste začal, co se vám potom stalo“ nebo tak nějak.\nČlověk by očekával, že takováhle kritika tvůrce rozčilí nebo znechutí, prostě, že bude reagovat nějak negativně. Jak to, že vás kritikové nedokázali vůbec naštvat, naopak s nimi mnohdy souhlasíte? To mě nerozčilí. Zaprvé jsem si na to zvykl, zadruhé jsem byl proškolenej celou anabází živení se fotografií, kdy jsem dělal v uvozovkách reklamu, která se tady vlastně nedělala. Obživa spočívala v tom, že se dělaly prospekty a plakáty hlavně pro pézetky, podniky zahraničního obchodu, kde byly peníze. Tam většinou v propagacích seděli docela schopní lidé, ale šéfoval jim nějakej mistr bolševiků, kterej tam byl dosazenej, a ten věděl, jak to má bejt, takže to byla občas strašná domluva. Člověk se nemohl naštvat, zabouchnout dveře a jít, protože jsem se musel živit, živit rodinu, a musel jsem spoustu věcí překousnout. Tohle si dělám pro sebe, takže je mi to jedno. Mně se to líbí, a když se to někomu nelíbí, ať se na to nekouká. To je jako s televizí. Intelektuálové vám řeknou, že sledují jedině cestopisy na dvojce, ale všichni věděj, kdo hraje na Nově v nějakým seriálu. Tady si všichni hrajou na strašný umělce. Fotografie se za ta léta dala do krabičky s názvem Umělecká fotografie, a přežívá to doteď, jako že fotografie má být čistá a rozděluje se na uměleckou fotografii a reportážní, ale víceméně nikdo, ani ve světě, se volnou fotografií neuživí. I Sudek nebo cizí fotografové měli vždycky nějaké zakázky, z kterých museli mít prachy, nikdo není natolik bohatej, aby si mohl dělat krajiny jen tak do šuplíku.\nFotografovat psy konečně není až taková rarita, zvlášť, když je máte doma. Ale proč jste se dal i na slepice, které tady v Praze, tuším, nechováte? Obrátili se na mě kamarádi z reklamní agentury, že mají dělat zakázku pro firmu z Krumlova. Byla to messengerová firma a něco s papírem, a jmenovala se Slepýr. V logu měli slepici. Chtěli udělat reklamní kampaň, tak přijel pán, šílenej mistr světa v originál úžasným, anglicko-zeleným Range Roveru, sice ne osmiválcovým ale dieslovým, a asi jsme měli koukat, co je to za fáro. Ale já jsem v té době měl, než mi ho ukradli, také Land Rover, sice "jen" Discovery, a jenom zeleno-stříbrný, ale též dobrou značku, a tím jsem byl taky in. On házel miliony, že budou billboardy a kampaň a podobně. Ptali jsme se, kolik na to má, a on začal zase házet těmi desítkami milionů. Není to sranda, že, mít billboardy, udělat je, zaplatit ta místa. A chtěli udělat nějaký slepice, protože někde viděli moje psy, a jestli by to šlo v tom duchu. Povídám, proč ne. Tak jsem jim udělal pár věcí na zkoušku, oni byli nadšení a říkali, jak začnou reklamní kampaň, jak se na tom bude pracovat a podobně. Udělal jsem pětadvacet těchto koláží se slepicemi, kde jsem využil svý krajinný fotky, nějaký psy, cokoli, je to takovej mišmaš. Oni si je koupili do kanceláře, a pak nějak zmizeli ze světa. Něco mi zaplatili, i když jsem na tom nevydělal, ale zůstala mi úžasná tvorba slepic. Dělal jsem potom výstavu První česká digitální slepice v kavárně Medúza, a z toho se lidi mohli zbláznit. Říkali, když fotíte ty psy, tak jo, ale proč fotíte slepice? A já říkal, vždyť na každým starým obraze, starým zátiší, leží slepice nebo bažant, nebo jsou krásný slepice vymalovaný na dvoře, to není zase nic originálního. Když budu fotit bílý koně v zelený trávě, tak to bude umění. Když vyfotím slepici, jak běží v trávě, tak už je to fuj.\nJak se vlastně v dnešní době žije fotografům v Čechách? U nás se fotografie povyšuje na nějaký příšerný umění. Teď jsou všichni šíleně rozčarovaní, protože si zvykli, že fotografů sice bylo hodně, ale být fotografem přece jen bylo výsadní postavení, ještě k tomu fotograf pomlčka výtvarník. Najednou, včetně byznysu, si všichni všechno dělají sami. Každej si koupí normální blbej digitální foťák za deset tisíc a může s ním dělat jakýkoli kvalitní fotografie. Už není výsadou, že musíte mít takovýhle foťák a musíte to umět, samozřejmě i nějaký ty základní věci. Teď se udělá „cvak“, a když si ten člověk dá trošku záležet, tak se to technicky nedá zkazit, a to i díky dalšímu digitálnímu zpracování. Z blbýho fotoaparátu do kapsy uděláte metrovou fotku, že nikdo nepozná, že to je digi. Díky tomu jsme ale zase přišli o fotografickou práci, protože zadavatel si to víceméně udělá sám, nebo to udělá brácha... Ono to podle toho vypadá, ta kvalita je samozřejmě občas příšerná, ale nikdo už za to nebude dávat ty strašný prachy. Fotografů, kteří se tím tady živili, bylo poměrně hodně, a spousta se jich na zdejší poměry živila hodně dobře. Bylo to ale spíš o kontaktech, když měl někdo známýho támhle, dostal kšeft za půl milionu. Malý i velký podniky vždycky měly nějakou tu propagaci, kde se povinně utrácely prachy, a tak se to dělalo takhle. A teď najednou, když se to v devadesátých letech otočilo, a v poslední době s nástupem digitální techniky, což je otázka posledních tří, čtyř, pěti let, jako když utne, a kdo zůstal u klasický fotky, tak víceméně nemá do čeho píchnout. Je výjimečný, aby vůbec někdo chtěl něco vyfotit. Vím to od kolegů i podle sebe, jak mě občas někdy lidi až otravovali s nějakými blbostmi, co chtěli vyfotit a neměl jsem na to čas, nebo jsem to mohl dát zase někomu dalšímu. Ale teď se vůbec nikdo neozve, že by něco potřeboval. I velký agentury, kde už jedině jsou peníze, mají pár svých fotografů, kteří jsou zajetí, a takoví ti v mým věku víceméně všichni ostrouhali mrkvičku... Fotka jako taková na obživu už není legrace.\nNu, to není moc povzbudivé. A v zahraničí to asi nebude o moc lepší... Asociace profesionálních fotografů, jíž jsem členem, je ještě pod Evropskou asociací profesionálních fotografů. Ti dávají jakési certifikáty kvalitního evropského fotografa QEP. Já ho mám taky, samozřejmě jsem poslal psy jako ilustrace. Je to ohromný a nejspíš k ničemu, i když to nemá moc lidí – z každý země třeba maximálně deset, dvacet. Ze zemí jako Německo, Francie, Anglie, dobrá polovina těch lidí má tenhle titul - za svatební fotografie! (smích) Svatební fotografie je speciální odvětví, ale není to ta svatební fotografie, kterou známe u nás. Když je potom v Anglii na nějakém zámku 276 svatebčanů, všichni jsou sirové a lady, a jsou bohatí, všechno to musí být úžasný a ostrý, všichni musej být vidět a musí to mít šmrnc, a ten fotograf za to dostane strašný prachy, tak to není jednoduchý. Od nás se tam posílají reklamní fotografie nebo krajiny. Jsem ale zvědavej, kdo bude první na svatební fotografie. To už se kolegové fotografové úplně zblázněj, protože u nás dělat svatební fotografii, to je něco... to nejde.\nSlyšela jsem názor, že s nástupem digitální fotografie se z klasické fotografie se stane něco výlučného, nechci-li rovnou říci umění. Já se tomu vůbec nebráním, vždycky říkám, je jiná doba, věk digitalizace. Samozřejmě, je to v něčem nepříjemný, nepříjemný v uvozovkách, že člověk přišel o jakési výsadní postavení. Museli jsme si za šílenejch problémů shánět foťáky, objektivy, stativy, někdy i materiál, a když se někdo nějakým způsobem vypracoval, tak měl ty foťáky za statisíce, na které normální člověk neměl. Nebo ještě před dvaceti lety fotografovat na kinofilm byla výsada reportérů, ale dělat do nějakých tiskových materiálů z kinofilmu, to vůbec nikdo nechtěl, ani tiskárny. Dnes je to normální spotřební věc. Pozná se to i na těch krajinkách, protože hezkou krajinku si můžete vyfotit telefonem. Jde o to tu krajinku vidět, najít, jet okolo, a máte krásnou fotku, která, když to trochu umíte s nějakým tím malým foťákem, je v pořádku. Časem se ale přijde na to, že v té kompozici nebo jiných základních atributech fotografie je malinko rozdíl, když to někdo vyfotí tak, že někdo pojede autem, zastaví, stočí okýnko a udělá „cvak“, a pak to někdo posune trošku doleva, doprava, bude to trošku jiný, ale bude to mít ten řád. Je to strašně malá nuance. Co ale vidím, že je spousta obrázků strašně špatně vyfocenejch. To ale dělají i profesionálové. Fotky fotografů v časopisech, kteří nějaký ten základ obrazové estetiky nemají nebo je jim to jedno, nejsou špatný, ale něco jim chybí. A pak je někdo, kdo trošku vidí fotograficky, věnuje se tomu, a je to najednou na první pohled vidět, že to má šmrnc. Ale že bych se bránil nějaký digitalizaci... zase se to bude muset vytříbit, že přijdou ti, kdo budou mít prachy, budou něco chtít a budou ochotni zaplatit za to, aby se to lišilo a bylo to kvalitnější. Myslím, že se to časem otočí. Teď je doba, kdy je to každýmu úplně jedno a první otázka je: „Co to u vás bude stát?“ Nikdo se neptá, jestli to umíte, protože když je to trošku neostrý, tak se to doostří na počítači, a když je tam nějaká flaška nebo vrásky, tak se to vyretušuje. Špatná fotografie se dá vyleštit tak, že je to úplně něco jinýho, v úžasný kvalitě.\nVy ale patříte mezi příznivce digitální techniky... Ale jo, já jsem k digitální technice přišel jak slepej k houslím, protože jsem vždycky chtěl dělat takové ty polorealistické koláže, ale bylo to strašně pracný. Byla to ruční práce, sesadit, přefotit, ale díky počítači a ovládání je to všechno podstatně jednodušší. A samozřejmě je jednodušší udělat „cvak“ digitálním foťákem a mít to za minutu v počítači, než nacvakat film, na kterém nevíte, co bude, stojí to strašnejch peněz, pak se z toho nepovede skoro nic nebo jedna fotka, trvá to dlouho... Digitalizace je dokonalá věc, ale že bych ji vyloženě propagoval nebo trval na digitálním zpracování, to vůbec ne. Myslím, že je pořád ještě i na první pohled strašnej rozdíl, když vedle sebe vidíte digitální fotku a fotku z nějakýho klasickýho fotoaparátu, a zatím to nebude překonaný. Ale na normální užívání a další zpracování je digitální technika nenahraditelná.\nČím fotíte? Mám spoustu foťáků, ale k ničemu – jako spousta kolegů. Tady nahoře mám kufr, kde je Sinar 9 x 12 se všemi možnými objektivy, kterej jsem nevytáhl už asi deset let, protože už je víceméně k ničemu, velký diáky nikdo nepotřebuje. Pak mám velký Pentaxy, spoustu kinofilmovejch Canonů, Leicu M3 a Moskvu 6 x 9, a jako digi mám Canon a do kapsy malinkej Panasonic, který fotí taky krásně a je placatej. Převážně fotím ale Canonem zrcadlovkou, mám na ni ještě spoustu starejch objektivů.\nVe vaší tvorbě se spojuje fotografie s grafikou. Jak jste k tomu dospěl, odkud přišla inspirace? To se vyvinulo pomalu, trošku jako z nouze ctnost. Kdysi jsem kreslil, maloval, dělal jsem obrazy, víceméně z legrace, a pak jsem se začal věnovat fotografii. V devadesátých letech jsem začal spolupracovat s agenturami, s počítačem jsem ještě nic neuměl. Dělal jsem návrhy na reklamní kampaně, ale vždycky jsem musel říct „takhle to bude“, a někdo to musel smontovat. Stálo to strašně peněz a úsilí, protože u toho člověk stejně musel sedět, a bylo to vždycky strašně složitý. Zaprvé to ještě lidi moc neuměli, ani ti profesionálové, a kdo to trošku uměl, tak si na tom založil živnost a všechno byl problém, hlavně to strašně dlouho trvalo. Když jsem se to po létech sám naučil, zjistil jsem, že to bylo takový to mlžení nenahraditelnosti, protože teď vím, že zmáčknu knoflík a zatáhnu myší, a je to hotovo. Pak jsem si pomalu pořídil computer a začal jsem se to učit a zjistil jsem, že je podstatně jednodušší si to udělat sám, nikde nemuset swingovat a pořád někoho prosit, jestli by to mohl udělat červenější... Výtvarné základy člověk zná a umí, tak jsem to spojil s technikou, a teď jsem schopen kompletně udělat víceméně cokoli, až po tu konečnou fázi, že se to přinese a vytiskne. Člověk si donekonečna zkouší, jestli je to tak či onak, ale je to podstatně jednodušší, protože se pořád nemusíte s někým domlouvat, to je základ.\nJste tvůrcem speciální techniky, kterou jste nazval „maláž“. Co to je, můžete to vysvětlit? Ani nevím, jestli to budu ještě umět. To bylo před digitální dobou, kdy byl problém udělat barevnou fotografii. Začal jsem jako za starodávna klasicky kolorovat černobílou fotku, to znamená štětečkem do vlhký fotky. Bylo to šílený, protože stačilo jenom šáhnout o trošku vedle a mohlo se to dělat znova. A vzít novou černobílou fotku, namočit ji, nechat trošku vyschnout a znovu. Maláž tedy byla černobílá barevně kolorovaná fotka, a pak jsem to občas nastříkal americkou retuší, to znamená, že jsem to třeba zatáhl dotmava nebo udělal tam nějaký stíny. Dnes už to není problém dělat digitálně, ale je to něco jinýho. Byla to z nouze ctnost, protože to nebylo klasicky barevný, ty barvy byly jiný, byla to prostě maláž (smích). Název jsem nevymyslel já, ale Karel Srb z Jazzový sekce. Začal jsem to poprvé využívat v devadesátých letech, když se to tady otočilo, a já jsem dělal něco pro Semafor. Jednou jsem se bavil s Jiřím Datlem Novotným, on vždycky byl a je blázen do Mona Lis. Sbírá Mona Lisy a navrhl, že bychom udělali portréty tak, jako se to dělá ve světě, že bude Mona Lisa Bush nebo Miterrand. Já jsem začal a udělal jsem takovou sérii Mona Lis Klause, jak chová miminko Mečiara, Havla... Bylo to trošku nablblý, ale přesně na týhle úrovni – buď se lidi strašně smáli nebo se rovnou otočili a šli pryč. U jistý části publika to mělo strašnej úspěch. On to vlastně nikdo nikdy tahle nedělal. Kolorovat, to ano, ale ona je to nekonečná práce: zaprvé speciální barvy nebo vyzkoušený barvy, který neblednou a nedělají kocoury, a pak je to dodělaný americkou retuší. Tuhle techniku jsem dělal průběžně dál v podobě obalů na desky Lucie Bílé a sester Havelkových. Vlastně to byla a nebyla fotka a mělo to šmrnc.\nEpilog: vzápětí do místnosti vtrhli oba roztomilí pejskové Míša a Cecilka a začali si hrát. Vzhledem k tomu, že každý měl asi padesát kilo, bylo třeba jim dát prostor a rozloučit se...\nPoslat článek\tDiskuse (2)\tTisk\tPřečteno: 1317x\nHome | Podmínky používání | Prohlášení o přístupnosti | MultiRS WMpublic | Napište nám | Mapa webu | 0,1774


Obec Hrdlív se zavazuje k zpřístupnění svých internetových stránek a mobilních aplikací v souladu se zákonem č. 99/2019 Sb., o přístupnosti internetových stránek a mobilních aplikací a o změně zákona č. 365/2000 Sb., o informačních systémech veřejné správy a o změně některých dalších zákonů, ve znění pozdějších předpisů, který provádí Směrnici Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/2102 ze dne 26. října 2016 o přístupnosti webových stránek a mobilních aplikací.\nInternetové stránky – www.hrdliv.cz\nObec Hrdlív má za cíl, aby jím spravované služby byly přístupné všem jejím uživatelům a to na základě principů přístupnosti (vnímatelnost, ovladatelnost, srozumitelnost a stabilita). Kontakt je:\nTyto internetové stránky a mobilní aplikaci provozuje Obec Hrdlív. Internetové stránky využívají redakční systém GCM, který je poskytován společností Galileo Corporation s.r.o.\nSprávcem veškerého obsahu je Obec Hrdlív, se sídlem Hrdlív 79, 273 06 Libušín. Veškeré osobní údaje návštěvníků internetových stránek a mobilních aplikací, které jsou prostřednictvím těchto služeb poskytovány, jsou spravovány výlučně správcem obsahu.\nDnes je sobota, 21. 5. 2022, 4:49:07


Fotbalista Francesco Totti se oženil – Novinky.cz\nFotbalista Francesco Totti se oženil\nItalský fotbalista Francesco Totti (28) se v neděli oženil. V Římě se vzal Ilary Blasiovou (24), modelku a hvězdu italské televize. Svatba se konala v kostele Santa Maria Dell´Aracoeil na proslulém Benátském náměstí v srdci města.\npondělí 20. června 2005, 9:49 - ŘÍM\nObřadu přihlížely tisícovky lidí, zvědavců i turistů, které se nashromáždily pod schody kostela, aby mohly vidět čerstvé novomanžele. Nevěsta měla na sobě tradiční bílou dlouhou róbu se splývavým závojem na hlavě. Je údajně v prvním měsíci těhotenství.\nObřad v přímém přenosu vysílala televize SKY-TG 24. Výnos z prodeje práv na přenos bude věnován na charitativní účely. Kvůli fotbalistově svatbě musel být v místě ceremonie a v přilehlých ulicích přerušen provoz již od ranních hodin.\nPo svatbě se novomanželé odebrali na banket do honosného venkovského statku Castello della Crescenza, kde bylo očekáváno na čtyři sta hostů.\nFrancesco Totti se ožení v přímém přenosu