Pizza na krajeni levně | Mobilmania zboží\nPizza na krajeni\npizza na krajeni  •  bino pizza na krajeni  •  drevena pizza na krajeni  •  detska pizza na krajeni  •  pizza na krajeni neuveden  •  bino 83412 pizza na krajeni  •  nejlevnejsi bino pizza na krajeni  •  bino drevena pizza na krajeni  •  bino 83412 drevena pizza na krajeni  •  popron bino krajeni na prkenku pizza  •\nPizza na krájení Pizza na krájení je jednou z našich nejoblíbenějších hraček.\nDětská pizza na krájení Materiál: plast Obsah balení: 1x pizza, 1x talíř, 1x nůž\nPizza na krájení - neuveden\nPizza na krájení obsahuje 31 dílů, které jsou spojené suchým zipem. Na suchý zip jsou také jednotlivé ingredience, které je možné kombinovat dle vlastního přání. Set obsahuje: prkénko, nůž na krájení, šest dílků pizzy a ingredience.\nPizza na krájení nabízí dětem na servírování dobrého pokrmu a tím procvičení jejich zručnosti. Holčičky a kluci mohou pizzu krájet na jednotlivé dílky bezpečným způsobem, jednotlivé dílky jsou spojeny suchým zipem. Firma Bino rozšířila prodej kvalitních dřevěných hraček a tím i známost č...\nPizza na krájení - dřevěná, Sleva 28%\nBino Krájení na prkénku Pizza Baví vás práce v kuchyni? Máte rádi pizzu? – Pokud ano, tak toto je ta správná volba. Dřevěná pizza se brzy stane vaší oblíbenou hrou. Jednotlivé dílky se dají spojit pomocí suchého zipu a stejným způsobem lze na pizzu položit různé ingredience – paprika, salám, žampiony. Součástí balení je i kulatý nůž na pizzu a prkénko. Průměr pizzy je 20 cm a je rozdělena na 6 dílků. Vlastnosti: Hmotnost: 859 g Průměr: 20 cm Rozměry: cca 20,5 x 3,5 x 20,5 cm Počet ...\nKIK Pizza na krájení, dřevěná, KX7728\nSkvělá hračka, která jistě osloví malého kuchaře. Díky kombinaci pizzy na suchý zip může být řezán nožem připevněným k sadě. Zábava pozitivně ovlivňuje vývoj manuálních schopností dítěte. Nepodněcuje kreativní myšlení a kreativitu :-) Souprava obsahuje 27 prvků: 6 kusů pizzy 18 prvků pro zdobení pizzy\nDeska na krájení Pizza\nKošík s potravinami na krájení\nKošík s potravinami na krájení, které tvoří oblíbené pochoutky, potěší každé dítě. Když nestíhá uvařit něco pro své panenku nebo plyšovou hračku, může nakrájet něco z této krásné sady a prostřít na stůl. Součástí sady je také talířek s vidličkou a nožíkem. Celá sada je vyrobena ze zdravotně nezávadného plastu. Hračka je vhodná pro děti od 3 let. Sada obsahuje: Pizza o průměru 15 cm hranolky Zmrzlina: délka 8,5 cm příbor 2 ks talířek kukuřice Pohár s brčkem: výška 8 cm Rozměr balení...\nClementoni Kreativní pečení - Pizza a Muffiny Vytvoř si vlastní dobroty! Upeč křupavou a chutnou pizzu, vyrob si chutné sladké muffiny, nebo cookies koláčky. Vše potřebné nalezneš uvnitř balení. Balení obsahuje součásti určené pro styk s potravinami.Obsah balení: Formičky na pizzu, odměřovací nádobka, zástěra, kuchařská čepice, rukavice, váleček, vařečka, plech, kolečko na krájení pizzy, nástroj s vyměnitelnými nástavci, vykrajovačk...\nDětská pizza na krájení je oblíbenou pochoutkou v každé domácnosti. Když nestíháš uvařit něco pro své panenky nebo kamarádky, které ti přijdou na návštěvu, můžeš jim nabídnout pizzu z této krásné sady. Součástí sady jsou všechny kuchyňské nářadí a přísady potřebné k nakrájeným a ochucení pizzy. Celá sada je vyrobena ze zdravotně nezávadného plastu. Hračka je vhodná pro děti od 3 let. pizzu sada obsahuje: pizza o průměru: 18 cm příbor talířek šálek nářadí na krájení a nabírá...\nKrájecí prkénko PIZZA/CHLEBA 41,5x29,5x0,5 cm ORION\nPizza má fanoušky po celém světě. Proto je tato sada ideálním dárkem pro milovníky pizzy. Vše je zabaleno v originálním balíčku ve formě knihy. Balíček obsahuje dva doplňky na pizzu: řezací kolo, který je praktický a odolný a je ideální pro krájení kusů pizzy bez jejích poničení, a poté servírovací nůž, určený k servírování individuálních porcí. Servírovací nůž je vhodné také pro servírování dortů. Údržba a montáž Údržba: Očistěte mýdlem a vodou. Není vhodné do myčky. Před prvním použitím om...


Rainbow Six Siege potvrzen pro PlayStation 5 a Xbox Series X\nDočkáme se i zpětné kompatibility?\nZveřejněno 23. února 2020 21:51\nUbisoft potvrdil, že Rainbow Six Siege dorazí na konzole příští generace - tedy na PlayStation 5 a Xbox Series X.\nAlespoň to prohlásil produktový manažer hry, Roy Del Valle během posledního dne playoff Six Invitational 2020 v kanadském Quebecu.\nValle dorazil k pultíku, kde především reagoval na dotaz kolem plánovaných změn ve hře, které budou představeny během následujících období, jenž studio označuje jako „Year 5 a Year 6“ - tedy úsek v rozmezí let 2020 a 2021.\nV rámci své odpovědi pak vysvětlil, proč bude Ubisoft přidávat každou sezónu už jen jednoho operátora, oproti dvěma, jak tomu bylo doteď. S ohledem na množství věcí, na kterých dnes mohou s týmem pracovat, nemá pochyb o tom, že tato změna je správnou volbou s ohledem na budoucnost Rainbow Six Siege.\nZatím jinak nebylo uvedeno, kdy přesně bychom se Rainbow Six Siege mohli na nových konzolích dočkat, Ubisoft však logicky usiluje o to být připraven již v den spuštění. Vývojáři by se také rádi vyhnuli tříštění komunity a v rozhovoru pro Windows Central tak potvrdili, že jejich verze hry na nové generaci by měla mít společný multiplayer s hráči, kteří vlastní hru na PS4 a Xbox One.\nVydání jak PlayStation 5 tak i Xbox Series X, je naplánováno na vánoční svátky roku 2020, takže i nové generace Rainbow Six Siege se rozhodně dříve nedočkáme.\nPanuje zde ovšem otázka, jaké a jestli vůbec budou nějaké rozdíly mezi momentální generací hry a tou příští, především s ohledem na již zmíněnou zpětnou kompatibilitu PS5 i Xbox Series X.\nAť už to bude jakkoliv, Ubisoft se údajně bude snažit dělat stále to nejlepší pro všechny hráče Six Siege a jsou prý odhodláni na hře pracovat dalších pět, deset nebo i patnáct let, prostě tak dlouho, dokud ji budou lidé hrát.\nDalší zajímavou informací je to, že se svého přepracování dočká také titul Tachanka.


Soláry pro uály - EchoPrime.cz\nS Tomášem Kulkou při pátrání po skutečných hodnotách\nPrvním předmětem, na který divák narazí na brněnské výstavě finalistů Ceny Jindřicha Chalupeckého, jsou blikající krabice, ze kterých vede po stěně a stropu spleť kabelů. Ty jsou napojeny na několik solárních panelů, jež jsou rozmístěny na staveništní ploše budoucího Janáčkova centra. Zvídavý divák si pak přečte, že výstava představuje „fotovoltaický ostrov zelené energie“, který se vydělil z moře závislého na fosilních palivech. Všimne si pak papírové tabulky na zdi, ke které právě přistupuje mladá kustodka a cosi píše do kolonky denního výkonu: ten bohužel poněkud omezuje listopadový nedostatek slunce. Divák se zeptá kustodky, zda jde také o umělecké dílo. Ona odpoví, že přímo ne, ale je to součást instalace, kterou je nutné vnímat v celku, takže vlastně ano.\nNevím, jak jiné, ale mě na výstavě pak už nic tak jako ty krabice s kabely a příslušenstvím nezaujalo. Zbytek jsou obvyklé kousky současného umění, nějaké instalace dosti záhadného obsahu, třeba šedozelené plátno, k němuž vedou schody a na těch je zavařenina, sklenice s medem a skleněná ruka. Nebo je tam několik tyčí, na kterých je přišroubováno několik růžových a modrých tabulek. Samozřejmě nechybí video, ve kterém běží nějaké obrázky. Jen jedna finalistka má odvahu vystavovat obrazy, na nichž jsou velké vlnovky a jakési naivně namalované postavy: asi to jsou ženské a mužské archetypy… V jedné místnosti jsou jen elektronické čtečky s články z „Babišových médií“. Jde o to, že umělec vpašoval do titulků drobné změny: třeba že Babiš byl agent, a divák, který si přišel do galerie zajisté číst, si toho má všimnout: já si to přečetl až v informativním článku o výstavě.\nPablo Picasso: studie ke Slečnám z Avignonu. - Foto: Profimedia.cz\nVšechno to jsou výtvory, u nichž máme velký problém se rozhodnout, čím vlastně chtějí diváka upoutat a jaké jsou jejich umělecké úmysly. Napsat o nich něco, aniž bychom si přečetli někde jejich výklad, je skoro nemožné. Myslet si o nich něco také. Výjimkou jsou ty kabely a solární panely, které odkazují k tomu, o čem se mluví a co mnozí považují za nejdůležitější věc současnosti. Ať už si o tom myslíme, co chceme, zcela určitě jde o nejzajímavější předmět na výstavě. Jistě o něm ale nebudeme mluvit jako o uměleckém předmětu, který má vyvolávat estetický dojem či zážitek. Jenže o těch ostatních rovněž ne. Na rozdíl od nich však trochu aspoň víme, co nám chtěly kabely etc. sdělit: že solární panely jsou lepší než ústřední topení. Tím naplňují definici konceptuálního umění, v němž předmět jako takový není důležitý, důležité jsou myšlenky, které se nám tím předmětem předávají, a otázky, jež nás nutí k zamyšlení. Například jestli solární panely v temných měsících vytopí místnosti Moravské galerie.\nRadost z teoretického problému, jak definovat vytápění galerie, by měl zajisté docent estetiky Tomáš Kulka, který se léta zabývá hraničními otázkami umění a snaží se přijít na to, co je a co není umění a jak ho hodnotit. V knize výstižně nazvané Umění a jeho hodnoty, podtitul Logika umělecké kritiky, která navazuje na jeho známé práce Umění a kýč a Umění a falzum, právě jedna důležitá kapitola jako by byla napsána pro současnou Cenu Jindřicha Chalupeckého. Zabývá se právě konceptuálním uměním, na nějž hledí, jak píše už v titulku, s „rozpaky“. Konceptuální umění, které se od poloviny 60. let prosadilo jako jeden z nejsilnějších proudů v západním umění a které, zdá se, nijak neslábne ani po padesáti letech, představuje pro estetika „poněkud problém“. Kulka dokonce odvážně pochybuje, že patří do umění, a důvtipně jej srovnává s kýčem, se kterým má několik společných bodů: předně oba, kýč i konceptuální umění, vytvářejí iluzi, že jde o něco víc, než ve skutečnosti jde. V základech obou je pak parazitování: kýč na emocích, konceptuál na intelektuální módě.\nKonzumenti kýče a obdivovatelé konceptuálních děl jsou sice úplně odlišné sociální skupiny, ale společné jim je, že si navzájem naprosto nerozumějí a že by se za žádnou cenu nemohli potkat na stejné výstavě. Zatímco konceptualisté velmi dobře vědí, že kýč je pokleslý, a vědí, že jím mají opovrhovat, „kýčaři“ by na konceptuální výstavě (třeba Cena J. Ch.) kroutili hlavou a nikdo by je nepřesvědčil, že to někdo může brát vážně. Kulka pro příznivce konceptuálního umění používá v této souvislosti slovo, na nějž má copyright, totiž „uál“. Uál je intelektuál bez intelektu.\nEstetik Tomáš Kulka. - Foto: Jan Zatorsky\nŘekněme však hned, že Kulka představuje typ staromódního estetika, který nezavrhl představu, že umění má nějaké estetické hodnoty, tj. takové, které sice nemají žádná ustálená pravidla a jsou značně subjektivní, ale přece jen umožňují o díle vynést nějaký estetický soud. Kulka věnuje polovinu knihy právě tomu, jak se takové soudy tvoří, což, pokud nechceme zůstat u líbí/nelíbí, není vůbec jednoduchá věc. V každém případě ale umění pro něj nepřestalo být spojené s možností ho nějak posoudit jako estetický předmět. Tedy jako něco, co je vytvořeno tak, že v nás právě vyvolává estetický dojem. V tom, jak píše, spočívá „esence umění a to, čeho si na uměleckých dílech ceníme.“ Kulka je velmi opatrný na slovo „krása“, ale v zásadě si lze představit, že s ní stále počítá.\nTa však není zdaleka jedinou hodnotou uměleckého (výtvarného: Kulka se zabývá výhradně jím) díla, neboť krásný může být, ba právě má být, i kýč. Což neznamená ale, že všechno, co je krásné, je kýč. Naopak existují umělecká díla, která by asi těžko mohla být jednoduše nazvána krásnými, natož dokonalými, ale přitom (skoro) nikdo nepochybuje o jejich zásadním významu v dějinách umění. Z toho plyne, že estetická hodnota při posuzovaní děl nestačí, že je nutné k ní přidat hodnotu, kterou Kulka nazývá hodnotou uměleckou. Ta, když to zjednodušíme, není založena na tom, jak je dílo uděláno, ale na tom, co znamená v kontextu uměleckého vývoje a jaký mu dala impulz.\nJako ukázkový příklad Kulkovi slouží Picassovy Avignonské slečny, jeden z nejslavnějších obrazů moderního umění. A přitom v roce 1907, když ho Picasso ukázal přátelům, raději ho na devět let zase schoval: vystavil ho pak až v roce 1916. Kulka píše: „Odmítnutí Avignonských slečen bylo jednoznačné. Nikdo neměl pro Picassa povzbudivého slova a Picasso byl údajně deprimován.“ Ten obraz se prostě nelíbil, protože byl považován za špatně namalovaný, stylisticky nejednotný, nesourodý, nedotažený, odbytý. Proč tedy je tak strašně ceněný a proč se u něj v MoMa v New Yorku tvoří takové zástupy? Nejde jen o nějakou sugesci? O kolektivní iluzi? O snobismus? Kulka se domnívá, že nikoli, protože vysoké hodnocení tohoto obrazu má své opodstatnění. Nikoli ale v tom, jak je namalováno, tedy v tom, jaká je jeho estetická hodnota, nýbrž v tom, že jako „první kubistické dílo“ (ponechme stranou, zda jde o kubistické dílo) mělo zásadní význam pro další směřování moderního umění. Kunsthistorici ho obvykle označují jako „zásadní obrat“ v dějinách malířství, jako dílo, které „roztáhlo závěs“ modernímu umění: jedna prostitutka, ta v africké masce, skutečně roztahuje závěs.\nCo tvoří tedy jeho uměleckou hodnotu? Dvě věci. Zaprvé originalita. Picasso vytvořil obraz, který se ničemu předtím nepodobal. Ale to podle Kulky nestačí: kdyby on polil plátno barvou a k tomu nalepil znojemskou okurku, vytvořil by dílo zajisté originální, ale pro svět umění by nemělo žádný význam. Druhou podmínkou je, zda má dílo potenciál touto originalitou (inovací) promluvit k „řešení aktuálních vizuálních a uměleckých problémů, ukazovat nové možnosti, které z estetického hlediska stojí za zkoumání“. A to z hlediska dalšího vývoje umění nepochybně v případě Avignonských slečen platilo. Picasso je sice schoval na devět let, ale Pandořina skřínka moderního umění (a destrukce toho starého) už byla otevřena a džina nešlo vrátit zpátky. Picassův obraz je tedy příkladem díla s problematickou hodnotou estetickou (není úplně povedený), ale s mimořádnou hodnotou uměleckou. Obojí je nutné pro posuzování uměleckého díla brát na zřetel: Kulka mluví o dualismu, tedy o nutném předpokladu obou složek, přičemž v dalším výkladu dovozuje, že hodnota umělecká je předřazena hodnotě estetické.\nProblém je, když jedna složka naprosto převáží a vytlačí druhou. Současné umění už dávno nemusí vybojovávat zápasy, které platily v Picassově době. Spíš jsme došli do fáze, kdy už dávno neočekáváme, že umění bude cosi jako hodnotu estetickou vůbec obsahovat. Konceptuální umění, jehož autoři jsou tak často oceňováni Cenou Jindřicha Chalupeckého, potlačilo samu myšlenku, že by dílo mělo mít nějakou estetickou působnost. Tu odstranilo jako zbytečnost, která by komplikovala (umění se musí umět) ideu pro konceptuální umění zásadní. Často té myšlence nikdo nerozumí nebo je to myšlenka na úrovni solárních panelů v listopadu.\nCena Jindřicha Chalupeckého: Moravská galerie Brno. 29. 9. 2019 – 19. 1. 2020.\nTomáš Kulka: Umění a jeho hodnoty. Logika umělecké kritiky. Argo 2019, 58 str.


Palubky podlahové Malování Janů\nSekce: Home >> Naše nabídka >> Palubky podlahové\nChcete zútulnit či zateplit Váš byt a rozhodli jste se pro palubky? Správná volba! Obložení stěn nebo stropu dodá Vašemu prostoru ušlechtilejší vzhled. Kromě funkce estetické mají palubky také vynikající tepelnou vlastnost. Obecně platí, že dřevo dává interiéru vzdušnost, teplo, barvu i atmosféru, takže teď si jen stačí vybrat z širokého sortimentu.\nNabízíme položení podlahových palubek včetně jejich následného ošetření lakováním nebo mořením. Každá aplikace stavebního materiálu vyžaduje jistou znalost a obratnost. Ani montáž dřevěných palubek by se tedy neměla podcenit. Dřevo může sesychat a bobtnat. Naši pracovníci znají vlastnosti dřeva a dodržují technologické i konstrukční zásady. Kvalitní práce s fungujícími detaily (napojení, hrany, větrání obkladu…) prodlouží životnost palubek a ušetří Vám náklady na jejich údržbu.\nPodlahové palubky jsou tuzemské i zahraniční výroby a dodávají se v tloušťkách 19 a 27 mm. Doporučujeme používat silnější podlahovinu. . Jehličnan je měkčí dřevina než např. dub nebo buk a není tak odolná proti ošlapání. Pokud váháte s výběrem, kontaktujte nás. Rádi Vám poradíme.


VIDEOlio umí víc než YouTube | Videolio\n2, Březen, 2017 v Blog, Email, Marketing, Nábor, Platforma, Prodej, Video\nPředpokládejme, že jste vaše video nahráli na YouTube. Marketingový tým ho potom vložil na webstránky a pracuje na tom, aby na stránku přivedl co nejvíce návštěvníků. Obchodníci nebo personalisté odkaz k videu čas od času vloží do emailu, který posílají zákazníkům nebo kandidátům.\nOznámení o shlédnutí\nYouTube: Když obchodník, operátor nebo recruiter pošle odkaz na video emailem, tak nezjistí, jestli se zákazník nebo kandidát na video podíval. YouTube může ukazovat +1 shlédnutí, ale to může být za kohokoli, kdo na video narazil při vyhledávání na YouTube, kdekoli na internetu anebo někdo, kdo se podíval na video vložené na vaší webstránce.\nVIDEOlio: Když obchodník, operátor nebo recruiter pošle odkaz na video emailem, tak dostane oznámení v okamžiku, kdy si zákazník nebo kandidát video spustil.\nPo několika minutách, které mu dáte na shlédnutí videa můžete danému člověku zatelefonovat, dokud bude mít vše čerstvě v paměti. Čím dřív zavoláte, tím líp. A z toho, jak brzy (nebo dlouho) po odeslání emailu si video spustil můžete usuzovat, nakolik jsou vaše témata ve videu obsažená pro něho zajímavá.\nPersonalizace – výběr z témat\nYouTube: Video v délce čtyř minut je jedno pro všechny návštěvníky a diváky – a přitom jsou v něm třeba čtyři témata. Jenže ne každé z nich je stejně důležité pro jednotlivého zákazníka nebo kandidáta.\nV dnešním uspěchaném a roztěkaném online světě je málokdo ochotný strávit byť “jen” čtyři minuty, aby se až v posledních 40-ti vteřinách dozvěděl to, co ho zajímá. Lidé buď videem proskakují anebo odcházejí po úvodních vteřinách.\nVIDEOlio: V případě stejného čtyřminutového videa sestavíte sérii “mini” videí, každé na jedno z témat a v délce 60 vteřin. Diváka necháte vybrat ta, která jsou pro jeho situaci, pozici nebo priority důležitější. Dáte mu tím kontrolu nad výběrem, na kterou si lidé stále více zvykají.\nZvýšíte tak jeho angažovanost s vaším obsahem a získáte zákazníky, kandidáty nebo kontakty, kteří prokázali angažovanost a zájem o vaše témata. Už je dokážete odlišit od těch málo angažovaných anebo úplně bez zájmu, s kterými jste dosud ztráceli drahocenný čas.\nInformace z dalšího sdílení\nYouTube: V případě, kdy korporátní kontakt sdílí email s odkazem na video s kolegy uvnitř firmy, obchodník nebo operátor se nikdy ani nedozví, že se tak stalo. Natož aby zjistil, které ze čtyř témat bylo pro danou firmu podstatné a které vůbec ne.\nFinančního, marketingového a personálního ředitele budou přirozeně zajímat jiná témata ohledně například implementace nového software, kvůli kterému jednoho z nich obchodník kontaktoval a jehož čtyři aspekty jsou ve videu vysvětlované.\nVIDEOlio: V případě, kdy korporátní kontakt sdílí email s odkazem na video s kolegy uvnitř firmy, obchodník nebo operátor se dozví nejen, že k tomu došlo, ale také, s kým zákazník video sdílel.\nZíská tak představu o rozhodovacím procesu a skupině, s kterou bude muset v příštích týdnech a možná i měsících pracovat, aby podchytil ať už společné anebo individuální priority. Tyto informace významně zkrátí prodejní proces, protože obchodník už se nebude muset spoléhat na řady telefonátů a schůzek aby zjistil, kdo do skupiny patří a co je pro něho důležité.\nYouTube: Přehledové statistiky jako průměrná doba sledování, rozdělení publika podle pohlaví nebo lokality jsou dobrý začátek. Nestačí ale k tomu, aby na nich obchodník nebo recruiter stavěli svou strategii a další postup vůči konkrétnímu zákazníkovi nebo kandidátovi.\nNapříklad jeden člověk si mohl pustit video, aby po patnácti vteřinách zjistil, že pro něho není relevantní a zavřel ho. Jiného mohlo zaujmout, protože se přesně trefilo do jeho současné situace a tak ho shlédl celé. Průměrná doba shlédnutí 2 minuty je pro obchodníka k ničemu, přičemž ani neví, o které dva kontakty se vlastně jedná.\nVIDEOlio: Základem je analytika zaměřená na mapování interakce s videem na úrovni konkrétního kontaktu. Vybavení touto znalostí, obchodníci, operátoři nebo personalisté mohou vyčíst preference každého z kontaktů a upravit tak svůj postup – ať už v následných telefonátech anebo při osobních jednáních.\nTo zrychlí postup k uzavření obchodu nebo dohodě o spolupráci. A z hlediska zpětné vazby od kontaktů, kteří se na video nepodívali, respektive žádné z témat nevybrali, stojí za zvážení, zda jsou názvy témat “zajímavé” anebo nakolik je “zajímavý” obsah videí.\nPřiložení dokumentů k videu\nYouTube: Jednoduše, přikládat k videu související dokumenty není možné.\nVIDEOlio: K videu můžete přiložit související dokumenty. Dokumenty mohou být prezentace nebo produktové návody a specifikace. Váš potenciální nebo současný klient nebo zákazník, případně kandidát nebo zaměstnanec, si je může v případě zájmu stáhnout.\nSběr kontaktů – lead generation\nYouTube: K “zachytávání” diváků anebo jejich “směrování” lze využít Poznámky a Karty. Ty se bohužel omezují jen na kanál majitele videa a webstránky s kanálem spojeným.\nVIDEOlio: Nejenže do videa (série témat) můžete vkládat formulář pro zachycení kontaktů (leadů) a můžete ho umístit na začátek před tím, než se video spustí, nebo až po úvodním videu anebo na úplný konec, ale můžete také zvolit, jaké informace budete od kontaktů vyžadovat.\nFormulář můžete využívat jako formu platební brány – podle toho, jak hodnotný obsah do videa za něj umístíte, tolik informací můžete od nových kontaktů vyžadovat – od jedné položky jako třeba emailu, až k více podrobnostem jako třeba jménu společnosti, pracovní pozici a třeba telefonnímu číslu. Můžete tak regulovat kvalitu leadů a zjišťovat jejich připravenost k nastartování nákupního procesu.\nJak VIDEOlio tak i YouTube jsou dobré platformy pro správu videí. Hodnocení, která platforma je “lepší”, musí být postaveno na vašich cílech a záměru využití vašeho videa.\nYouTube je určená pro široké, bezplatné využití prakticky každým a je postavená na principu video-vyhledávače. A tak je pravděpodobné, že první kroky každého, kdo chce video využívat povedou tam.\nVIDEOlio je koncipovaná jako nástroj pro zvýšení efektivnosti prodeje a marketingu, a dalších oblastí podnikání, jako třeba náboru zaměstnanců anebo zákaznické podpory.\nProto pokud chcete využívat video k účinnějšímu předávání informací, zvýšené kontrole nad cestou zákazníka, využívání informací o jejich angažovanosti a zkvalitňování kontaktů a konverzací, které s nimi máte, potom je VIDEOlio pro vás lepší – vyzkoušejte ho.


Český florbal | Žádný učený z nebe nespadl. Proto mají podobné akce smysl, soudí mostecký Jiří Skála\nKdyž se řekne Most, naprostá většina obyvatel České republiky si toto severočeské město spojí s těžbou hnědého uhlí. Průmyslová oblast v Ústeckém kraji ale není živa jen tvrdou prací. Lidé zde, stejně jako všude jinde, potřebují relaxovat v rámci volného času. A také zde mají florbalový klub. Nese označení Vipers Most a jeho předsedou je Jiří Skála, který pro web Českého florbalu zhodnotil průběh Tour de Club, která se v Mostě uskutečnila.\nJak se o projektu Tour de Club na severu Čech dozvěděli? „Dostali jsme pozvánku od Českého florbalu na e-mail,“ začal své povídání trenér a předseda Skála.\nCo motivovalo Mostecké k tomu, aby se do akce přihlásili? „Jsme rychle rostoucí klub a zapracováváme mnoho nových trenérů. Tato akce byla nejen pro ně, ale také pro ty stávající. To vše jde ruku v ruce s moderními trendy v trenérství, podobnými akcemi se totiž všichni posouvají výkonnostně výš,“ popisoval, proč se v Mostě rozhodli podat přihlášku.\nJaký průběh měl mostecký trénink? „Celá akce byla vedena v přátelském duchu a zúčastnili se jí trenéři všech věkových kategorií - od přípravky až po muže. V první fázi jsme se bavili o vzájemných očekáváních, poté si předvedli vzorový trénink. Následně probíhala volná diskuze o způsobu vedení tréninku, přístupu k jednotlivým hráčům, rodičům a mnoho dalšího. Rovněž jsme řešili možnosti zlepšení financování s paní Lerchovou.“\nKteré osobnosti českého florbalu přijely do Mostu, aby vedly ukázkový trénink? „Dorazili k nám Martin Czeczinkar, Dominik Sova a Adam Tlapák z Tatranu Střešovice,“ vyjmenovával předseda.\nPovažují mostečtí trenéři a funkcionáři Tour de Club za přínosnou? Jaký bude mít dopad na budoucnost Vipers Most? „Akce byla přínosem, protože jsme mohli probrat individuální témata, která nás trápí, a také to, kde vidíme slabiny. Nyní se na ně můžeme zaměřit a tím posunout náš klub opět kupředu,“ vysvětloval.\nDoporučil by šéf mosteckého florbalu přihlášení do projektu také dalším klubům? „Určitě doporučuji, a to především kvůli individuálnímu přístupu.“\nJaký ohlas měla akce ze strany přítomných rodičů a hráčů? „Bohužel moc rodičů nedorazilo, což bylo i tématem diskuze, jak více zapojit rodiče do dění klubu. Hráčům se trénink zamlouval, viděli jsme prokazatelně větší chuť k rozvoji dovedností z jejich strany.“\nMá podle předsedy mosteckého klubu smysl, aby se podobné akce konaly i nadále? „Ano, má. Především z důvodu, že chceme, aby děti v dnešní době co nejvíce sportovaly. Správně zvolený trénink je toho podmínkou. Rovněž zde také platí pravidlo o tom, že žádný učený z nebe nespadl. Proto je v zájmu každého trenéra/hráče se nadále rozvíjet,“ dodal závěrem.


LN: ODS na webu zesměšňuje ČSSD | Domov | Lidovky.cz\n13. února 2009 19:14 Lidovky.cz > Zprávy > Domov\nObčanští demokraté oplácí negativní kampaň. | foto: ČTK\nPRAHA Necelých šest měsíců před eurovolbami jde do tuhého. Strany zahajují předvolební kampaně a oproti minulým rokům se letos budou snažit nejen vychválit své programy, ale také co nejvíc špinit soupeře. Takové internetové stránky včera představili vládní občanští demokraté. Na stránkách www.cssdprotivam.cz zesměšňují právě konkurenční socialisty.\nNa stránkách www.cssdprotivam.cz lze najít podobně graficky vyvedené logo, jaké sociální demokraté použili na svých stránkách, kde nabízejí vlastní recepty na řešení ekonomické krize www.protikrizi.cz.\nOd seriózně míněného webu ČSSD se ovšem stránky ODS značně liší: snahou není ani tak vážně rozebrat „přehmaty“ hlavního soka, jako ho spíš zesměšnit. Řadu materiálů nasbírali tvůrci webu na serveru YouTube, kde jsou k vidění nepříliš vydařené výstupy představitelů ČSSD, opatřené patřičným komentářem.\n„Kdo z vás na to má?“\nNávštěvníci stránek se mohou pobavit třeba slavným Paroubkovým výrokem „Dámy a pánové, kdo z vás na to má?“. Sekunduje mu například Lubomír Zaorálek, který změnu názorů na radar v Paroubkově podání komentoval v televizní debatě slovy, že to „chudák popletl“.\no negativní kampani ODS\nJE Chyba v titulku: CSSD se totiž zesměšňuje sama. 11:32 20.2.2009\nJoska Vidlicka - domovnik a VS Delnicka Strana Politicke Manifesto:: Delnicka Strana Politicke Manifesto: ... 21:47 17.2.2009\nhavran Re: Delnicka Strana Politicke Manifesto:: pane Vidlicka mate pravdu už abý ... 6:44 18.2.2009\nBromik Není to pravda Vždyť kolikrát Jyrka Paroubek změnil názor o 180 stupňů - viz ... 23:48 16.2.2009\nTADEK ODS.ods. Je zajimave jak ODS.chce zaujmout občany.Nejprve zpackana reforma... 16:16 16.2.2009


Ke stažení - eshop Okna Macek\nKe všem výrobkům dodáváme návody k montáži, případně návody k obsluze a údržbě. Návody jsou vždy součástí balení výrobků nebo jsou přikládány k prodejce/faktuře. Pokud vám návod z jakéhokoliv důvodu schází, kontaktujte nás, zajistíme vám ho a zašleme.\nNávody, které máme k dispozici v elektronické podobě v PDF si můžete stáhnout níže.\nNávody k zaměření a přípravě stavebních otvorů:\nokna, dveře a vrata.\nNávody k obsluze a údržbě:


čt 03 10:15\nPoté, co se Marie rozešla s Davidem Maxou je opět bez střechy nad hlavou. Nyní přespává v redakci časopisu Grace, ovšem stále neví, jak se svým životem naložit. Překvapivě ji pomocnou ruku podá Michelle. Vanda se ostatním chlubí svými snímky z ultrazvuku, na kterými se všechny redaktorky rozplývají, tedy až na Michelle, která nechce o dětech ani slyšet. Hospodářská krize se dotkla také časopisu Grace, ovšem David ji nevěnuje sebemenší pozornost a dál utrácí za malichernosti. Zasáhnout bude muset jeho otec Vladimír.


Emancipační architektura: sny a traumata zalitá betonem — ČT art — Česká televize\nEmancipační architektura: sny a traumata zalitá betonem\nV Libanonu může člověk narazit na domy jako zámky, antické chrámy nebo dům jako Boeing. Foto Radan Haluzík\nNovozbohatlíci po celém světě roubují na moderní cihlové nebo železobetonové konstrukce tradiční architektonické prvky. Výsledek? Domy se podobají jako vejce vejci a celé to vzdáleně připomíná české podnikatelské baroko. S antropologem Radanem Haluzíkem o domech, které lze potkat napříč zeměmi i kontinenty.\n„Ahmed tady není, ale je tady jeho dům,“ slýchává prý na svých cestách antropolog Radan Haluzík. „Až jej jednou dostaví, určitě se vrátí…“ Už několik let Haluzík zkoumá to, čemu sám říká emancipační architektura. Aby zmapoval domy „bohatých chudých“, jak nazývá jejich majitele, projel už pěkný kus světa. Hledá nápadně okázalé stavby s výraznými fasádami, věžičkami, balkónky, točitými schodišti, luxusními koupelnami a s kuchyněmi jako z latinskoamerické telenovely. Domy, kde uvnitř převládají honosné reprezentativní salony namísto funkčních pokojů pro každého člena domácnosti.\nTy domy jsou však specifické ještě něčím: téměř vždy v nich něco chybí. Neteče voda, nefunguje elektřina nebo v nich dlouhá léta nikdo nebydlí. Mnohdy k nim ani nevede pořádná cesta. A určitou podobnost můžeme hledat i mezi jejich majiteli. Často jimi bývají lidé z chudých poměrů a z marginalizovaných komunit. Každý takový dům skrývá jejich osobní příběh o postavení ve společnosti a snaze vyrovnat se s globalizovaným světem.\nCo vás přivedlo k takovému výzkumu?\nZačínal jsem jako válečný reportér ve válkách po pádu komunismu v bývalé Jugoslávii a na Kavkaze. V destinacích, kde jsem se pohyboval, tedy třeba v Kosovu nebo v Abcházii, mi začalo být divné, že to jsou tak chudé země, a přitom tam vrcholí stavební horečka. Lidé si stavěli dvou-třípatrové baráky a také si je ovšem navzájem – při tehdy probíhajících vzájemných konfliktech – bořili a zapalovali. A psali na ně vápnem i sprejem, co jsou ti druzí zač a že tohle je jejich země. Postkomunistické války se odehrávaly nejen na úrovni destrukce lidských těl, nýbrž i na úrovni destrukce domů, ba dokonce celých měst. Takhle to dopadlo například s městy jako Vukovar v Chorvatsku, Stolac v Bosně a Hercegovině a mnoha dalšími obcemi. Cítil jsem, že domy určitých komunit mohou mapovat příběhy daných zemí, protože se kolem nich točí nejen rodiny, co je budují, ale i místní ekonomika a politika.\nStavba v Makedonii, foto: Radan Haluzík\nPůvodně jste prý chtěl studovat auta, v nichž dotyční jezdili…\nV letech, kdy se rozpadal Sovětský svaz, jsem se na Severním Kavkaze setkal s lidmi, kteří dělali obrovské bankovní podvody. Neexistující peníze v tom čase kolapsu komunismu putovaly z jedné sovětské banky do druhé, pak do třetí, čtvrté, pak si je v páté vybrali v hotovosti, aby je později ostentativně utratili za luxusní auta. Například si takto koupili nejnovější typ mercedesu za sto dvacet tisíc dolarů, nebo třeba i rolls-royce, kterými si to pak mašírovali po křivolakých horských cestách. Původně jsem tak začal zkoumat auta. Jenže já neřídím a autům vůbec nerozumím. V momentě, kdy se ostatní začnou bavit o tom, kolik má jaké auto koní a jaký má motor a brzdové destičky, tak já usínám.\nA to se vám dělo i během výzkumu?\nAno, při jedné takové demonstrativní jízdě horami, jak to pořád skákalo po kamenech, jsem namísto toho, abych si hezky dělal poznámky, usnul. Navíc jsem pak zjistil, že majitelé drahých vozů jsou zároveň i majitelé velkých domů. Co domů, paláců, které vám mají vyrazit dech!\nTedy „bohatí chudí“?\nPřesně tak. Lidé, kteří zbohatli během jedné dvou dekád. Mnohdy patří navíc k etnickým minoritám nebo k marginalizovaným komunitám jako horští indiáni v Bolívii či v Guatemale, cikáni, lidé z hor na Kavkaze či západním Balkáně. To jsou ti, kteří ještě před čtyřiceti lety vypadali jako z etnografického filmu a dnes se oblékají do značkového oblečení a jezdí v drahých autech.\nStavby v Ghaně, foto: Radan Haluzík\nKde na ta auta a domy vydělají peníze?\nNěkdy – jak už jsem naznačoval – ilegálně, ale velmi často dřinou, neskutečnou dřinou, obvykle v cizině. Deset let, dvanáct hodin denně, šest dní v týdnu… Ale ne vždy se to povede. Znám případ člověka, který šel za prací do Německa, hrozně se tam sedřel, aby vydělal na pozemek, jenže mezitím se ceny pozemků doma natolik zvedly, že mu vydělané peníze vystačily jen na plácek a garsonku. Svým synům řekl, že už je starý, že už nemůže, ať jdou tedy do Německa vydělávat pro změnu zase oni. Kluci však nešli. Takže teď vlastní jen ten malý pozemek a garsonku. Ta rodina se nakonec úplně rozpadla, protože ztratila středobod, který takový barák na Balkáně tvoří. Za každým takovým dokončeným viditelným domem totiž existují další, neviditelné, kde to nedopadlo a nikdy se nezrealizovaly. Některé z osudů, které studuji, jsou dost těžké, mnohdy i tragické…\nZa výdělkem do ciziny někdy jezdí celé rodiny. Co se děje s domy v jejich nepřítomnosti?\nJe to paradox globalizovaného světa: miliony lidí, aby si mohly postavit vlastní dům ve své zemi, na něj musí vydělávat daleko v cizině; a ten pak logicky zůstává prázdný… Mnohdy to bývají mimo sezónu vlastně města duchů. Rodiny přijíždějí domů často pouze na léto. V Libanonu byl tenhle fenomén pokládán za palčivý už v padesátých letech minulého století, kdy celé rodiny hromadně odcházely za prací ze zemědělského venkova do Brazílie, Afriky, Ameriky, ale i třeba jen na předměstí Bejrútu, a už tehdy se přestávaly vracet.\nA proč si ti lidé jednoduše nepostaví dům tam, kde aktuálně žijí a pracují?\nTedy jinými slovy: proč si to staví v místech, kde se narodili, ale už se tam třeba nikdy nevrátí? Můžeme to nazývat nostalgií po kořenech, ale zároveň i praktickou soudržností s vlastní rodinou i vesnicí. Ten dům je vlastně takovou jejich kotvou ve vlastní minulosti i kotvou v komunitě, do níž stále patří, i když tam aktuálně nejsou. Proto říkám „Ahmed tady není, ale je tady jeho dům…“ – a ten reprezentuje Ahmeda i jeho rodinu možná líp a viditelněji než sám živý Ahmed, na kterého si už nikdo moc nepamatuje.\nStavba v Mexiku, foto: Radan Haluzík\nKteré země jste už zmapoval?\nLibanon, Indonésii, Šrí Lanku, Afghánistán, oblast Kavkazu, ve východní Evropě pak Moldávii, Rumunsko, Srbsko, Černou Horu, Kosovo, Albánii, Bosnu a Hercegovinu, Chorvatsko; letos jsem pracoval také v Africe, Ghaně, Mexiku a v Guatemale.\nNašel jste nějaké evidentní podobnosti? Případně jaké?\nKdybych vám ukázal snímky zbohatlických domů z Ghany, Afghánistánu, Guatemaly či z Kosova, připadaly by vám všechny dost stejné, přestože majitelé domů na ně často umísťují prvky architektury lokální aristokracie i tradiční lidové architektury. Nakonec však všichni skončí u jednoduché moderní cihlové či železobetonové konstrukce, na niž naroubují místní tradice. Je to podobný scénář po celém světě s překvapivě podobným výsledkem.\nBývají k projektu stavby domu přizváni architekti?\nDům se staví buď úplně bez plánů – majitel stojí ve vykopané jámě, zběsile mává rukama a ukazuje zedníkům, kde která věž či ložnice bude, nebo si cosi načmárá na lístek a nutí jej stavbyvedoucímu. Ale i když si pozve architekta, stejně mu do toho sám kecá. Protože tohle není dům, ale monument sama sebe, svého vlastního úspěchu. Ale kde nejsou pořádné plány, není ani možné spočítat pořádný rozpočet. Proto u řady domů nejen nefungují detaily, ale většinou dojdou peníze dřív, než se stavba dokončí.\nDvojdomek v Rumunsku, foto: Radan Haluzík\nKde se stavitelé inspirují?\nObvykle napodobují styl západoevropských nebo amerických předměstí. Teď jsem například v Mexiku zkoumal něco, čemu se říká „domy kalifornského typu“, kde namísto vodorovných překládaných prken, která se v USA na fasádu často používají, indiáni volí jejich napodobeninu odlitou z betonu. „Dům na kalifornský způsob“ pak ještě ozvláštní nějakým tím tradičním prvkem či regionálními ornamenty. A to pak, jak už jsem řekl, vede k tomu, že se výsledek dost podobá třeba domům zbohatlíků v Kosovu nebo v Indonésii.\nPodobají se vzájemně i jednotlivé interiéry domů?\nI tady je všude důraz na ornament a zdobnost. Časté je, že investoři své domy nedodělají, a když je dodělají, převládají v nich reprezentační prostory, tedy salony pro přijímání hostů. Dole obrovský obývák, vedle další obýváček, v patře místo pokojů další dva a ve sklepě pro jistotu ještě jeden… Někdy jsou zařízené víc, někdy míň. Ale například guatemalští indiáni v horách takový dům sice dokončí, ale bydlí v kuchyni jako za starých časů a zbytek vlastně nábytkem nikdy pořádně nezařídí.\nDojdou jim peníze?\nPeníze na to třeba i mají, ale vlastně moc nevědí, jak by to mělo vypadat a jaké funkce by jednotlivé místnosti měly mít. Když žili ve Spojených státech, jen zřídka se podívali do skutečných amerických domácností. Oni sami říkali, že to viděli v telenovelách a ve filmech. Jenže tam se málokdy myje nádobí nebo sedí a píše. Tam se buď intrikuje v obrovském obýváku, nebo se leží v posteli s nebesy. Znáte třeba telenovelu, v níž se někdo sprchuje? Nebo si vezměte fakt, že my máme na každou činnost jinou židli. Na jedné sedíme u jídla, na jiné píšeme, v křesle koukáme na televizi. Není tedy pro ně jednoduché se ve všech těch roztodivných věcech a jejich použití v domácnosti vyznat.\nNa výzkum jezdíte zpravidla sám, v Libanonu s vámi ovšem byla i vaše snoubenka Kristýna Bušková. Bavilo ji to?\nMyslel jsem si, že mi jen pomůže vytvořit zázemí, ale ukázalo se, že je velmi dobré, když na výzkum chodí se mnou. V jedné libanonské vesnici má drtivá většina mužů podniky v Ghaně a v Nigérii, kam se z této vsi jezdí za prací už od dvacátých let dvacátého století. A vydělávají neskutečné peníze! My jsme byli jediní, kdo po té vesnici mezi luxusními domy a auty chodil pěšky, a naši prestiž zvyšovaly snad jen Kristýniny šaty. Co den, to jiný model. A pak její cambridgeská angličtina. Navíc má doktorát z psychologie z Anglie a psychoterapeutickou praxi, takže se ukázalo, že rozhovory zvládá nakonec vlastně lépe než já.\nVáš výzkum tak kromě antropologické roviny získal i tu psychoterapeutickou?\nPrávě Kristýna přišla s tezí, že tyto stavby jsou pokusem o vyrovnání se s traumatem, konkrétně s traumatem marginalizace a chudoby. Prostřednictvím domů jejich vlastníci křičí: „My jsme taky lidi! Všechna ta příkoří, která zažili naši rodiče a prarodiče a která jsme v mládí zažívali i my, jsou pryč! Teď máme stejný barák a stejný bazén jako kdokoliv jiný.“\nPředává se tedy trauma, které se pak odrazí v podobě domu?\nAno, a předává se vlastně hned na dvou různých úrovních. Jednak trauma skupinové, kdy na celou komunitu bylo pohlíženo jako na méněcennou; jako na ty z hor, kteří pasou kozy, ovce, a když přijdou dolů prodat sýr, sice to od nich koupíme, ale nechceme s nimi mít nic společného. A jednak jsou tam traumata osobní, která s tím skupinovým stigmatem samozřejmě souvisí: každý je totiž prožívá ještě sám za sebe. Jinak řečeno: každý může jmenovat několik traumatizujících situací ze svého dětství, kdy ho spolužáci, učitelé nebo sousedi přehlíželi, někam měl zakázaný vstup a podobně. Ty nejbizarnější domy staví obvykle tyto komunity – komunity, které bojovaly nebo bojují za svou emancipaci, a stejně tak každý člověk zvlášť. Domy slouží k demonstraci toho, co ti lidé dokázali. Jako by říkali: „Ten dům, to jsem já a tak daleko jsem došel.“\nMěstečko v Kosovu, foto: Radan Haluzík\nV čem se tato emancipační schopnost projevuje?\nTy domy mají být, jak už jsem řekl, monumentem jejich úspěchu. A podle toho také monumentálně vypadají: velké imperiální sloupy, věžičky, balkónky, balustrády. Domy jako hrady, domy jako zámky, někdy napodobují antické chrámy, někdy kostely, viděl jsem domy jako egyptské pyramidy, americký Capitol i jako letadlo boeing… To, že dům není zas až tak úplně dokončený, nevadí, protože to jeho monumentální funkci moc neohrozí.\nNa jakých místech se takové domy staví?\nTo, co studuji, nejsou příběhy jednotlivých domů, nýbrž celých takto nově zastavěných krajin. Vidíte to už na satelitních snímcích. Třeba při pohledu na Libanon, pobřeží Ghany, některé oblasti Guatemaly. Mnohdy je obtížné rozeznat, kde končí jedna vesnice či suburbie a kde začíná druhá. Nedávno jsem po jednadvaceti letech znovu navštívil oblast jižního Mexika. Tehdy jsem se procházel chudými vesničkami s jednopodlažními domy rozesetými kolem kostelíčka jak z etnografického filmu. Z bývalých vesnic jsou dnes menší města s několika tisíci obyvatel, s fast-foody, obchody a rušnou dopravou. Periferie takového města sahá až daleko za rozptýlená „předměstí“ a tam už začíná jiné podobné město. A tahle proměna se udála během pouhých dvou desítek let! Můžeme to považovat za pozitivní transformační akt: život se modernizuje a díky této výstavbě stoupají lidé v očích ostatní společnosti o něco výš. Otázkou však je, zda to nestojí příliš velké oběti.\nAutorka je publicistka, vystudovala antropologii\nRadan Haluzík, foto: archiv Nadačního fondu Neuron\nRadan Haluzík (*1969)\nVystudoval biologii na Přírodovědecké fakultě Univerzity Karlovy v Praze a sociální vědy na Univerzitě Karlově, Stanfordově univerzitě a na britské University College of London. Přednášel na Univerzitě Karlově, FAMU, CERGE či na New York University of Prague. Mezi jeho předměty zájmu patří sociální život věcí, bydlení a architektury, dále antropologie současných válečných konfliktů, revolucí a kolektivního násilí nebo také vztah politiky a estetiky, kulturní historie města a urbanismus. V nakladatelství Dokořán letos publikoval knihu Proč jdou chlapi do války. Haluzík rovněž studuje osudy „bohatých chudých“, kteří odcházejí pracovat do světa a doma si pak postaví dům coby symbol úspěchu a kotvy k domovu – viz tento rozhovor. Díky tomu, že se stal jedním z vítězů projektu Expedice Neuron (nadačního fondu pro podporu vědy), umožnilo mu to vydat se za tímto tématem i do Libanonu, Kosova, Ghany, Guatemaly a Mexika. Jako editor a spoluautor připravil pro nakladatelství Academia knihu Město naruby: vágní terén, vnitřní periferie a místa mezi místy, jež by měla vyjít v příštím roce.\nFestivaly Když máš bundu Hells Angels, tak s tebou jen tak nevymetou


E-Shop cz E-Shop sk\n1.2 V souvislosti s přijetím nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES (GDPR), které se s účinností od 25. května 2018 vztahuje na zpracování Vašich osobních údajů ze strany naší společnosti OBALIA, s.r.o, IČO 26913798, se sídlem Průmyslová 4673/1d, 796 01 Prostějov, zapsané v obchodním rejstříku vedeném Krajským soudem v Brně pod sp.zn. C 44609 (dále jako "Společnost" nebo také „my“), Vám níže poskytujeme shrnutí základních informací o zpracovávání a ochraně Vašich osobních údajů ze strany Společnosti.\n2.1.2 Za účelem vylepšování našich služeb a nabídky:\n2.1.3 Pro marketingové účely vč. zasílání obchodních sdělení a personalizace reklamy:\n4.2 S Vaším souhlasem můžeme zpracovávat Vaše osobní údaje pro účely marketingu, tj. nabídky našich produktů, informování o novinkách nebo jiných obchodních sděleních, a to zasíláním na Vaši e-mailovou adresu a využíváním personalizovaného marketingu a remarketingu. Svůj souhlas s tímto využitím Vaších osobních údajů můžete kdykoliv odvolat zasláním informace o odvolání souhlasu na náš e-mail info@obalia.cz nebo písemně na výše uvedené adrese Společnosti.\n(b) jiným společnostem ze skupiny Obalia s.r.o. pro výše uvedené účely;\n5.2 Vaše osobní údaje mohou být přenášeny a ukládány v rámci zemí Evropského hospodářského prostoru (dále jen „EHP"), které jsou považovány za země se srovnatelnou úrovní ochrany osobních údajů jako Česká republika jakož i subjektům se sídlem mimo EHP, které zahrnují společnosti ze skupiny a poskytovatelů informačních nebo jiných služeb. V případě přenosů mimo EHP, zajistíme ochranu Vašich údajů prostřednictvím uzavření příslušných smluvních doložek nebo prostřednictvím jiných odpovídajících záruk v souladu s GDPR.\n6.3 Cookies využíváme také pro sběr statistických údajů a personalizaci reklam, abychom mohli dále vylepšovat naše stránky a zdokonalovat tak služby, které nabízíme. Informace o tom, jak náš web používáte, proto sdílíme se svými partnery působícími v oblasti inzerce a analýz, a to konkrétně se společností Google. O tom, jak Google nakládá se soubory cookies, se můžete dočíst na stránce Ohrany soukromí a smluvních podmínek Google.\n(1.1.b) můžete svůj souhlas i bezplatně odvolat, a to buď prostřednictvím zaslání emailu na adresu: info@obalia.cz, dopisem na adresu společnosti Obalia, s.r.o., Průmyslová 4673/1d, 796 01 Prostějov.\n9.1 Kromě webové adresy www.obalia.cz je plná verze Zásad nakládání s osobními údaji a jejich ochrany dostupná v sídle společnosti Obalia. O zaslání písemné kopie můžete požádat způsobem uvedeným níže.\n9.2 Pokud máte jakékoliv dotazy ohledně zpracování Vašich osobních údajů, potřebujete jakoukoliv jinou související pomoc nebo chcete uplatnit svá práva, obraťte se, prosím, na odpovědnou osobu pro oblast ochrany osobních údajů, a to telefonicky (v pracovní době) na tel. č.: +420582 378 036, elektronicky na e-mail adrese info@obalia.cz nebo písemně na výše uvedené adrese Společnosti.\n(+420)582 378 036\nSáčky PP, LDPE a HDPE\nSáčky a tašky se zipem nebo jezdcem\nKornouty a kónusové obaly\nSáčky vakuové a laminované


FOTO: Mizerná série se natahuje. Motor tahal za kratší konec a s Litvínovem doma padl | Hokej | Sport | Budějcká Drbna - zprávy z Českých Budějovic a jižních Čech\npátek, 22. ledna 2021, 19:57\nZnovu po deseti dnech. Českobudějovický Motor přivítal na svém ledě v krátkém časovém intervalu opět Litvínov. Po výhře nad Vervou Jihočeši třikrát padli, a tak se právě v utkání s Chemiky chtěli vrátit na vítěznou vlnu. Jenže po celou dobu utkání tahali svěřenci Václava Prospala za kratší konec provazu, který se ve třetí třetině dokonce přetrhl. Severočeši si tak z Budvar arény odvezli i přes nervózní koncovku po vítězství 4:3 všechny tři body.\nProhra v Olomouci, doma s Pardubicemi i naposledy na Spartě. Pokaždé šlo o relativně vyrovnané bitvy, které rozčísla až poslední třetina. Hokejisté Motoru ale po sérii vítězství najeli opět na vlnu porážek, z níž se chtěli dostat rychle pryč. Pomoci k tomu měl domácí duel s Litvínovem, který před deseti dny odjížděl z jihočeského kluziště poražený.\nZačátek utkání ale zachytil v lepší kondici hosty z Litvínova. Už ve čtvrté minutě se ocitl v dobré příležitosti na brankovišti Uvis Janis Balinskis, ale na pohotový zákrok Jana Strmeně nevyzrál. A tak byl na tahu Motor. V přesilové hře se domácí dostali do přečíslení tři na dva, ale šanci Daniela Voženílka včas zhatil dobrý obranný zákrok. Hned na to se narodila skvělá příležitost na druhé straně. V oslabení se řítil sám na jihočeského brankáře Filip Helt, ale střelou orazítkoval pouze tyč. V 11. minutě měli Chemici další dobrou příležitost na skórování. Nikým nehlídaný Richard Jarůšek se však musel sklonit před rychlou reakcí Strmeně. A obrana Motoru i nadále nestíhala. Pět minut před koncem první třetiny se zaskvěl individuální akcí Pawel Zygmunt, ale polský útočník svou kličku nepodpořil kvalitním zakončením. V další obrovské šanci selhal Vít Jonák, který se ocitl sám před Denisem Godlou. Na gólové příležitosti bohatá první dvacetiminutovka nakonec skončila bez branek.\nÚvod druhé periody nenabídl strhující tempo, které provázelo téměř celou první třetinu. Možná i proto následovala premiérová branka utkání. Ve 28. minutě se po skvělé přihrávce ocitl v dobrém postavení Richard Jarůšek, který ještě vylepšil pozici svému spoluhráči Patriku Zdráhalovi. Právě nejproduktivnější hokejista Vervy se z bezprostřední blízkosti nemýlil a poslal Chemiky do vedení – 0:1. S góly jako by se roztrhl pytel. O dvě minuty později totiž bylo už srovnáno. Ondřej Slováček se odhodlal k tvrdé střele od modré čáry a propálil Godlu – 1:1. A po dalších dvou minutách si Litvínov vzal vedení zpět. Podobně jako Slováček se prosadil hostující Uvis Janis Balinskis – 1:2. Necelé čtyři minuty před druhou sirénou se prosadili znovu také domácí. O kuriózní trefu se postaralo duo Roman Přikryl a Martin Novák. První jmenovaný pouze nastřelil zbloudilý kotouč na bránu soupeře, ale navrátilec do sestavy Novák změnil jeho dráhu letu a bylo opět srovnáno – 2:2. Více toho už divoké prostřední dějství nenabídlo.\nKrátce po začátku poslední dvacetiminutovky se opět hýbalo s průběžným výsledkem. František Lukeš našel při bleskurychlém protiútoku hůl Tomáše Pospíšila, který parádní střelou na zadní tyč rozvlnil síť – 2:3. Patnáct minut před koncem třetí třetiny dostal Litvínov k dispozici první přesilovou hru v zápase. A hned ji využil. Autor třetí branky Pospíšil vyzval křižným pasem ke skórování Viktora Hübla a zkušený exbudějčák zvýšil na rozdíl dvou branek – 2:4. A když dvě slepené šance Motoru na snížení přišly vniveč, vypadalo to s domácím týmem bledě. Ale drama bylo přeci jen na světě. Minutu a dvacet sekund před koncem řádné hrací doby snížil na rozdíl jediné branky Miroslav Forman, když sáhl do střely Šimona Kubíčka a změnil její směr – 3:4. A chvilku na to mohlo být dokonce srovnáno! Nebýt skvělého zákroku Denise Godly, Forman slavil druhý gól v krátkém sledu. Místo radosti však českobudějovický útočník zamířil na trestnou lavici a naděje Motoru pomalu hasly. Ale i přesto bylo na co koukat. Zbývalo odehrát 18 vteřin a Ondřej Slováček orazítkoval tyč litvínovské klece! Více už toho však tento divoký duel nenabídl, a tak Verva uloupila na jihu Čech všechny tři body.\nNabitý extraligový program nedá hokejistům Motoru odpočinout ani v následujících dnech. Už v neděli zavítají Jihočeši na led Ocelářů z Třince. Právě ve WERK Aréně budou svěřenci trenéra Václava Prospala v roli jednoznačného outsidera.\nSestavy: České Budějovice: Strmeň - Plášil, Pýcha, Kubíček, Vydarený, Slováček, Štencel - Alderson, R. Přikryl, M. Novák - Z. Doležal, D. Voženílek, Forman - P. Novák, Toman, M. Beránek - Holec, Jonák, Karabáček, od 27. navíc G. Ville. Trenér: Prospal.\nVáclav Prospal (České Budějovice): "Minimálně do poloviny zápasu jsme byli horším týmem, prvních třicet minut jsme nepředvedli skoro nic. Nehráli jsme zdaleka tak dobře, jak bychom mohli hrát. Potom honíme výsledek na poslední chvíli. Snažili jsme se, vytvořili si šance, ale stále nejsme schopní dávat góly z předbrankového prostoru. Kluci jsou mentálně unavení ze série porážek, je to pro ně těžké."\nVladimír Országh (Litvínov): "Pro nás to byl těžký zápas, bojovný z obou stran, oba týmy si vzájemně nic nedarovaly. Většinu zápasu jsme odehráli solidně, ale zbytečně jsme si zkomplikovali závěr. Naštěstí nás podržel gólman."\nŠtítky hokej, české budějovice, motor, madeta, extraliga, verva, litvínov


Z šaliny lezla po čtyřech, kousala i škrábala. Žena nadýchala přes dvě promile - Brněnský deník\nSilně opilá agresivní žena předvedla scénu v pondělí na tramvajové zastávce v brněnské Bystrci. Nejdříve lezla z tramvaje po čtyřech, když k ní pak přijeli strážníci, tak se s nimi poprala. O případu informovali strážníci v úterý.\nŽena nejdříve vlezla do tramvaje, která stála na zastávce. „Po chvilce z ní však vylezla po čtyřech a zůstala ležet na zemi blízko kolejí," popsala neobvyklé ženino počínání mluvčí brněnských strážníků Markéta Skřivánková.\nPodivného chování ženy si všiml strážník hlídající kamerový systém, vydala se za ní proto městská policie. Když k ní strážníci dorazili, ležící žena najednou začala sršet energií. „Pro silnou opilost se žena nejdříve nedokázala postavit sama na nohy, proto k ní vyjela záchytová sanitka. Po příjezdu zdravotníků ale začala být agresivní, začala kopat, škrábat a kousat. Nakonec skončila v poutech," poznamenala mluvčí. Žena nadýchala přes 2 promile alkoholu.


Má některá z vás noční služby? Mohly bysme se sejí... - str. 46\nhancazivocich Tak asi nejsem normální, nebo si všechno moc beru, ale o tohle se s vámi musím podělit!\nTak sem dostala opět vynadáno od kolegyně za to, že si povídám s nevyléčitelně - nebo spíš s velmi vážně nemocným člověkem, že ho učím! chodit na vyšetřovnu a že pak dotyčnou strašně otravuje tím, že za ní v noci chodí a svěřuje se jí!!!!\ndoprčic - tak od čeho tu asi jinak jsme ne? Právě od toho, aby si s námi ti lidé mohli povídat o tom, co je trápí!\nVím, že právě u něho hrozilo riziko, že nám skočí - zamykal se balkon, ale já - protože jsem věděla, že má slíbené děti - na 14dní, tak jsem byla docela vklidu....Věděla jsem, co mu zabírá na spaní.......Naštěstí byl primář na mé straně!\nUž jsem to zažila - moc to bolí...... Když vidíte, jak se někdo trápí - a když vám řekne, nebo napíše, že je rád, že si s ním povídáte, že to ulehčí i rodině, i personálu. Ano - pak se trápíte vy - protože - aspoň mě štve, že nemůžu nic víc udělat! Pak posloucháte, že ste doslova Slepice a Debilové! Kruci - má cenu dělat to, co dělám? Koupila jsem karty a dala mu je - chodili za ním hrát tři pokoje - na chvíli ho to zabavilo! Zase špatně - hraju si na matku Terezu a ťukají si na čelo - co to tu zavádím?\nSnad je to tím, že měl včera Láďa výročí - a mně se to všechno zase připomnělo - nemůžu vymazat to tel. číslo ani ty smsky - pořád to mám před očima.....\nSnad je to moje chyba a já se na tuhle práci vážně nehodím?! Proč se musím stydět - dělám snad něco špatně? Proč kvůli tomu v noci nespím?\nSnad mi pomůže ta dovolená - vymotat se z toho, třeba se vrátím a nebude mi zbývat nic jiného než se naučit ,,být studená?" Kdo ví......... Třeba se chlap začne cítit zralý a vlítnem na miminko\n5. srp 2006 ve 02:16 • Odpověz • To se mi líbí •\npetrakuba hani, ale to neřeš. prostě si lepší. já bych taky ne¨musela pro lidi dělat ,co dělam a tolik se snažit, ale pokud vidim, že jsou ti lidi fajn, a milí, tak se taky snažim. vždd je to jedinně dobře, že ti druzí nejsou lhostejní a oni se jen vztekají, že se po nich potom taky vyžaduje víc, jenže jsou lídí něco dělat.\nbu%d lepší, takových lidí je málo a jsou potřeba. alepoń můžeš říct, že má tvůj život smysl a že jsi k něčemu platná a že na tebe lidi nezapomenou, alespo´nné ty, kterým jsi pomohla.\nasi jsme tu sami.\njá už mam tedy dost. nastříkala jsem ty fleky ještě nějakým driákem a uvidíme ráno, co to udělá až se to vypere,. drž palce\n5. srp 2006 ve 02:27 • Odpověz • To se mi líbí •\nhancazivocich jo držím - panebože, hlavně, ať tam nemáš takový velký větrání\nCo ty šaty vykoupat v tom bublifuku celý? Pak nebudou flekatý?\n5. srp 2006 ve 02:30 • Odpověz • To se mi líbí •\npetrakuba taky už mě to napadlo ale to by asi byla drahá srnada, na namočení celých šatů ,víš co by to byo bublifuků??? ale ne, to byb byly spíš do hněda, než bílý, to je špatný.\n5. srp 2006 ve 02:34 • Odpověz • To se mi líbí •\nhancazivocich Co do těch fleků našít kamínky? A nebo něco nažehlit? Třeba vlaječku?\n5. srp 2006 ve 02:40 • Odpověz • To se mi líbí •\npetrakuba jasně, po celý prdeli a po celý sukni vzadu . je to celý flekatý, a nic se tak nadá řidat, nejde to te stylu šatů a originálnímu zdobení\n5. srp 2006 ve 02:44 • Odpověz • To se mi líbí •\nhancazivocich aha a co velkou mašli? Už mě asi zabiješ - ci?\n5. srp 2006 ve 02:49 • Odpověz • To se mi líbí •\npetrakuba já to těm dalším zkusim navrhnout, schválně co na to řeknou\n5. srp 2006 ve 02:53 • Odpověz • To se mi líbí •\nhancazivocich no - určitě je to originální - akorát to dělá velkou prdel! Pardon - zadek....velkej\nhihihi - zas mám průser - matně tuším, že tu mašli někdo měl, ale někdo určitě štíhlej, kterej ehm ehm - rychle - nic mě nenapadá - kterýmu to strašně moc hrozně - že jo to .... slušelo!\n5. srp 2006 ve 03:02 • Odpověz • To se mi líbí •\nhancazivocich ale ten někdo koho myslím, určitě neměl mašli - polk polk, ale měl tam jen nějaký šňůrky z korzetu a to se nepočítá a ......... sem v kýblu - ty výmluvy už mi nejdou tak jak kdysi - že ? .... Lojzíku?\n5. srp 2006 ve 03:11 • Odpověz • To se mi líbí •\npetrakuba jé, to bylo o alče , počkej, ta ti dá\nhele, opravdu už končim, měj se fajn, zase někdy pokecáme, snad se to obejde bet toho okolo, pa\n5. srp 2006 ve 03:15 • Odpověz • To se mi líbí •\nhancazivocich jejej - tys to poznala? A myslíš, že to taky pozná? Třeba si to ani nebude číst! Třeba jí to nedojde - že jo? Sakra - že já tu hubu někdy nedržím!\nTo ale bylo o jiný Alče - né o tý naší - tu my vůbec ale vůbec neznáme!\nOno to nebude tak horký - než se vrátím z dov, tak snad to ..... vychladne!\nUrčitě se na mě táááááááááááááááááák strašně těší, že mi to odpustí! Zase mě jednou osloví Haničko - aby mě jako dráždila, já to pro jednou skousnu a bude to ok - že jo Lojzí?\nJá ti za to vymyslím nějakou básničku To už není žehlení, to je mandl!\n5. srp 2006 ve 03:20 • Odpověz • To se mi líbí •\npetrakuba ty jsi číslo, dobrou\n5. srp 2006 ve 03:23 • Odpověz • To se mi líbí •\nalcatko.j Zdarec pipec beruse\nJsem tu a uz se me nezbavite Nedele, a pondeli mam nocni\n5. srp 2006 v 08:47 • Svatba byla v září 2005 • Odpověz • To se mi líbí •\nprincezna ahoj doma Alcatko\nmusím přiznat, žes mi chyběla\npak nám povyprávíš\njsem tu ted jen na skok\n5. srp 2006 v 11:38 • Svatba byla v březnu 2007 • Odpověz • To se mi líbí •\npetrakuba ahoj Ali, ty jo, vidíš, já se tu taky pořádně neukážu, nemam čas a pak sem vlezu a hned je zle\njá chci taky někam na dovču. jak bylo?\nhanči, tohle nevyžehlíš, to nepřhlídne ....\n6. srp 2006 v 15:13 • Odpověz • To se mi líbí •\nalcatko.j hanicko!!!!!Ja te tak zmlatim, az se tady ukazes!!!!\nPeti, ja ted nemam moc cas, ale snad se mi podari se s tebou"videt".Dovolena super, pak se rozvykladam, zatim papa.\n6. srp 2006 v 19:58 • Svatba byla v září 2005 • Odpověz • To se mi líbí •\nkalerat ahoj alci,\n6. srp 2006 ve 20:05 • Svatba byla v dubnu 2006 • Odpověz • To se mi líbí •\npetrakuba Ali, večer se tu budu taky pohybovat, tak se ukaž, až budeš mít chvíli. už se na tebe těšim .pa\n7. srp 2006 v 18:53 • Odpověz • To se mi líbí •\nzvizatinka Alci, ted jsem pekne nastvana.... Za celou noc ani jednou nenapises...\nHani, jsem zvedava, az budes vypravet zazitky z dovci.. Moc se tesim!!! Jo a ty kolegyne neres, jsou blby Podle me to delas na vybornou, davas lidem moznost se vypovidat, ulevi se jim a je jim pak lip.... Takze je v podstate lecis nejen po strance zdravotni ale i psychicke a to dela moc - psychika Haniku, jen tak dal Ses suprova zenska!!!\n8. srp 2006 v 06:46 • Svatba byla v květnu 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\nalcatko.j Jani, promin, ale ja psala, ze nebudu mit cas Nezlob seee.Budes tu ve ctvrtek na denni?\n8. srp 2006 v 15:30 • Svatba byla v září 2005 • Odpověz • To se mi líbí •\npetrakuba ahoj Ali, tak jak to šlo v práci?\n8. srp 2006 v 15:52 • Odpověz • To se mi líbí •\nalcatko.j Petko, hruza a des, ve ctvrtek mam denni, tak snad stihnu odepsat na tvou ip\n8. srp 2006 v 19:02 • Svatba byla v září 2005 • Odpověz • To se mi líbí •\npepibubu ahoooj alčí\n8. srp 2006 ve 21:35 • Svatba byla v září 2005 • Odpověz • To se mi líbí •\nzvizatinka Ali, ve ctvrtek mam noc, denni mam dneska\n9. srp 2006 v 07:13 • Svatba byla v květnu 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\nka.te1 Zdravím všechny nočně pracující nevěsty! Před hodinou jsem vstala po noční a jsem jak pytlem praštěná, tak to zkouším "rozchodit" tady\n9. srp 2006 ve 13:55 • Odpověz • To se mi líbí •\nzvizatinka Ka.te - to vstavas po nocni takhle brzy???? To ja bych byla uuuuuplne mrtva Muj optimalni vstavaci cas je tak v 16.00 hodin, a to jeste cim dyl, tim lepsi, protoze to porad neni ono...\nNo, tak Ti tedy preju, abys to v pohode rozchodila\n9. srp 2006 v 16:57 • Svatba byla v květnu 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\npetrakuba Ali, tak zítra napiš, napiš jak je, co doma na tu radostnou novinu... budu se těšit, pa pa\n9. srp 2006 v 17:01 • Odpověz • To se mi líbí •\nka.te1 Normálně vstávám tak kolem 11 až 12h a pak jsem celej den jak švihnutá Prostě chodit na noční, to je bonbonek\n9. srp 2006 ve 21:30 • Odpověz • To se mi líbí •\nzvizatinka Taaaak, holky, dneska nikdo???\n10. srp 2006 ve 22:27 • Svatba byla v květnu 2008 • Odpověz • To se mi líbí •


Přání k narozeninám - 6052 oblíbených přáníček, str. 430 | blahopřání k narozeninám, přání k narozeninám texty, přání k narozeninám sms, sms k narozeninám\nPřání 4291 - 4300 / 6052\n<<__1__427_428_429__ 430 __431_432_433__606__>>\nAť dnešní narozeniny se promítnou\nAť dnešní narozeniny\ni do tvých dalších dnů\na je to show.\nPřidáno: 2. 12. 2014 - 2:52\nAť ti hvězdy dneska přejí\nAť ti hvězdy dneska přejí,\nvšichni kolem tebe se smějí,\nať máš to, co máš nejraději,\nk narozeninám srdečně blahopřejí\nPřidáno: 1. 12. 2014 - 18:32\nAť všechen čas využiješ\nAť všechen čas využiješ,\npodle svých představ žiješ\na s klidným srdcem můžeš říct,\nže nechybí ti zhola nic.\nPřidáno: 1. 12. 2014 - 14:42\nAť se dneska splní\nAť se dneska splní,\ntajnou touhou tvojí,\nPřidáno: 1. 12. 2014 - 7:21\nAť jsi spokojený\nse svým životem,\nzůstanou za plotem,\njsou báječný den,\nkterý je úplně jiný,\nsplní ti každý sen.\nPřidáno: 30. 11. 2014 - 6:49\nZnámka: 2,37 od 30 lidí\na jak v ráji je ti\nodteď každý den.\nPřidáno: 30. 11. 2014 - 3:20\nJe to pár let, co ses narodil\nJe to pár let, co ses narodil,\nale abych kolem horké kaše nechodil,\nta léta na tobě vůbec nejsou znát,\nnaopak zdá se mi, že jsi čím dál víc mlád.\nPřidáno: 30. 11. 2014 - 2:38\nDen jak žádný jiný\njsou den jak žádný jiný,\nnaprosto báječná show\nv hlavní roli s tebou.\nPřidáno: 30. 11. 2014 - 1:53\nAť tě nic neomezuje\nAť tě nic neomezuje,\nsvobodně tvá loďka pluje\ndo zátočin vysněných,\nvše je podle představ tvých.\nPřidáno: 30. 11. 2014 - 1:25\nAť se máš jak v pohádce\nAť se máš jak v pohádce,\nvšechno proběhne hladce,\ncelá ta narozeninová oslava,\na je to neuvěřitelná zábava.\nPřidáno: 29. 11. 2014 - 22:47


Progresivní zdanění, Svatý Martin a dokonalá konkurence | Blogy Vaše Věc\nProgresivní zdanění, Svatý Martin a dokonalá konkurence\nČeskem temně duní pokřik, Hanba Francii, Hanba socialistům, Hanba Hollandemu, zavedl 75% daň z příjmu. Češi se bojí strašidel: "A potom budeme muset 75% svého výdělku odevzdat státu, nikomu se nebude chtít pracovat". Kterému Francouzi to hrozí? Někdy by to chtělo něco vědět o konstrukci progresivní daně.\nDomácí úkol: Jestliže daňový poplatník zaplatí státu z částky 500 000 eur 30%, z částky nad tuto sumu 40% a z částky nad 750 000 50% a částky nad 1 milion 75%, tak jakým procentem je zdaněna celková částka jeho výdělku při přijmu 1 000 001 euro?\nAno, správně. Je to 37,5% , Nad 50% bude poplatník zdaněn, až jeho příjem přesáhne 1.500.000 eur. Ale progresivní daň v takové výši není demotivující. Demotivující by byla až nad 50%, protože v tom případě by byl na tom lépe případný příjemce sociální dávky než vydělávající. A i Svatý Martin věnoval zmrzlému půl svého pláště. A to byl svatý. (Za výpočet děkuji pilné studentce Jarmile Černé).\nZvídavý student Robert Horáček: Vy ovšem opomíjíte všechny ostatní složky daňového systému, u těch 37,5% to nezůstane nikdy. Pak samozřejmě totéž platí ve vztahu k celému hrubému domácímu produktu, lépe hrubému národnímu produktu. Den daňové svobody je nepřípustné dle svatomartinovské zásady slavit 1. července. I za Rakouska Uherska se tento svátek slavil 1. dubna, tedy na Apríla. KSČ to dotáhla na Martina. Dnes můžeme samozřejmě pouze doufat, že jednoho krásného dne jej po splacení Kalouskova dluhu, který se řídil dobře utajovanou zásadou konzervativní ekonomie, že státní dluh musí být dostatečně velký, aby se o sebe postaral sám, jak pravil Ronald Reagan, budeme možná tento slavný svátek slavit na Den dětí. A třeba někdy v bájné budoucnosti dokonce na 1. Máje, Svátek lásky a práce.\nVýše uvažovaná sazba daně manažery vzhledem k jejímu zahrnutí do nákladů firem vůbec nepoškozuje na jejich příjmech, jenom je nutí, aby rozfofrovali ekonomiku do maximálního růstu. A těm bohatým ani nepomůže přestěhovat se jinam vzhledem k tomu, že daň platí firmy. To se ti dotyční bohatí mohou rovnou přihlásit na Úřad práce. Je ovšem pravdou, že by se mohly přestěhovat jinam samotné firmy.\nNejde ale o žádnou pseudosocialistickou solidaritu, jde o pokus dostat ekonomiku ke stavu blížícímu se stavu dokonalé konkurence odstraněním výsad modré šlechty vyplývajících z toho či onoho monopolu, aby byla zajištěna co nejoptimálnější alokace zdrojů. Každý nadprůměrný (zjednodušeně řečeno) příjem je výsledkem monopolního postavení příjemce a opírá se o použití státního násilí. Jakákoliv diferenciace v úrovni čistých příjmů jednotlivců vede zvyšování cenové hladiny, k inflaci, protože „nadprůměrně vydělávající jednotlivci mají měkčí rozpočtové omezení, více si vyhazují z kopýtka, což poškozuje i ty spotřebitele, kteří nemají zrovna nabitou šrajtofli.\nV monopolistické ekonomice dokonalou konkurenci musí alespoň na výdajové stránce nahradit progresivní zdanění, aby se ekonomika jakoby vracela, respektive přibližovala zpět ke stavu ke stavu dokonalé konkurence.Účelem progresivních daní není zvýšení příjmů státního rozpočtu, ale přiblížení stavu ekonomiky situaci dokonale konkurence.\nTímto 154 blogem na stránkách Vaše Věc si dovoluji popřát čtenářům, redakci i jejím spolupracovníkům PF 2014. Že jsem zde správně, dosvědčuje to, že můj blog Levé ucho Jana Masaryka si přečetlo dosud daleko více čtenářů než blog Pravé ucho Jana Masaryka. Na levé i já slyším lépe.\nObrázky převzaty a upraveny z http://royalvegas-de.com/tag/st-martin/ a z webu Česká pozice\nKlíčová slova: daně, konkurence, progrese


Úmrtí na kolejích: Vlaky zabíjely v Čechách | TN.cz\nÚmrtí na kolejích: Vlaky zabíjely v Čechách\n22. 12. 2007, 10:35\nV pátek večer se stala tragická nehoda v Neratovicích u přejezdu U Vojtěcha. I přes příjezd záchranky jeden muž zemřel. Našemu serveru to sdělila mluvčí středočeských záchranářů Tereza Janečková. V sobotu dopoledne nepřežila žena srážku s vlakem na úseku mezi Roudnicí nad Labem a Hněvicemi. Našemu serveru to sdělil náměstek generálního inspektora Drážní inspekce Jan Kučera.\nNehoda v Neratovicích se stala krátce před půl devátou večer. "Osobní vlak z Prahy směřoval do Mladé Boleslavi," řekl Kučera. "Muž neměl na kolejích co dělat," dodal.\nV sobotu ráno se stala podobně tragická nehoda na trati z Roudnice nad Labem do Prahy. "Po střetu s vlakem tam zemřela žena," uvedl Kučera.\nNení vyloučeno, že před Vánocemi spáchá sebevraždu skokem pod vlakem více lidí. Období, kdy někdo nemá s kým trávit svátky, je pro slabší jedince psychicky náročné.\nRychlík vykolejil i v Kolíně\nV Kolíně navíc v pátek odpoledne vykolejil vlak EuroCity, který jel z Hamburku do Vídně. Nikdo nebyl zraněn. Předběžná škoda byla vyčíslena na zhruba tři miliony korun, z toho 650 000 na železnici, řekl mluvčí Českých drah Ondřej Kubala.\nVlak podle něj vyjížděl z nádraží a jel zhruba čtyřicetikilometrovou rychlostí. Vykolejily první dva vozy za lokomotivou, jeden byl český, druhý německý. "Pravděpodobnou příčinou byla zlomená kolejnice jazyku výhybky," dodal Kubala.\nKvůli nehodě nabraly podle Kubaly rychlíky a vlaky EuroCity zpoždění od deseti do 20 minut.