RECENZE: Alenka v kraji zázraků okouzlí děti, dospělé už možná méně | Musical.cz\nPod celkem novou jednotnou značkou „Muzikály pro děti“ se po dvou letech od Sněhové královny v pražském divadle Hybernia přihlásil tvůrčí tým rodiny rodiny Pixových (Jan a Alena Pixovi se postarali o scénář, Kristýna Pixová o texty písní a Lenka Pixová o produkci) s jejich třetím muzikálem, co má v názvu ženskou, nebo přesněji dívčí hrdinku. Opět se sáhlo ke jménu z nejslavnějších. K Alence v říši divů a za zrcadlem Lewise Carrolla, přenesenou do dnešních dní a tudíž mírně přejmenovanou. Látka má značný potenciál, ostatně Alenku už muzikálově zpracoval například Frank Wildhorn nebo filmová studia Walta Disneyho. Podařilo se potenciálu využít?\n(psáno z premiér 22. a 23. 9. 2016)\nVýchozím bodem pro snovou cestu do kraje zázraků je krize vztahu mezi rodiči, do kterého je přímo vržena jak právě šestnáctiletá Alenka, tak divák. Telefonní scénu v reálném světě, mezi tatínkem, jeho milenkou, maminkou a (domnívám se, vysvětlení níže) její kamarádkou, která diváka uvádí do děje, doporučuji dobře si zapamatovat, malinko vám to ulehčí orientaci v následných situacích.\nAnna Julie Slováčková je Alenkou zklamanou, ale odhodlanou, ve výsledku nakonec sebevědomou a optimistickou, podání Brigity Cmuntové je niternější, jakoby stále ještě s radostí hledala útržky už skoro ztraceného dětství. Jako literární alterega se na premiérách představily Kateřina Průšová a Viktorie Tandlerová, obě dvě se svými dospělejšími kolegyněmi velmi dobře spolupracovaly.\nMimochodem, obě dvě poměrně niterná sóla Alenky umístěná hned na začátku, by se hodilo umístit do děje kapánek později, kdy už bychom Alenku trochu znali, čili by se u náročných písní divák mohl trochu snáze dojmout.\nAlenka (Brigita Cmuntová)\nAlenka tedy putuje se svou malou knižní kamarádkou krajem zázraků a díky poznávání nových přátel pomalu rozklíčovává svůj osobní problém a připravuje se na souboj s Červenou královnou, zároveň se díky rodu Lilií dozví, že s držením linie se to nemá přehánět, s Bublifukem a Bublifíkem se dozvíte, že držet sourozenecky při sobě je prima, s Valibukem se naučíte účelně spojovat slova (čímž se opět skládá pocta knižnímu originálu) a tak můžeme pokračovat. Scéna kočky Šklíby o tom, jak je to s mužským pokolením těžké, či v obou alternacích (Felix Slováček Jr./Petr Kutheil) rozpustilé číslo Houseňáka, který kouří jakési kouzelné byliny, zřejmě patří do kategorie „pomrkávání na dospěláky“, aby se dostálo škatulce muzikálu rodinného. A skoro vůbec nevadí, že Alenka prakticky okamžitě pozná, že pohádkové postavy jsou většinou její příbuzní a kamarádi. Ostatně, s reálnou rovinou, načrtnutou na začátku, už se poté prakticky nepracuje. Škoda, že se i v programu zapomnělo zmínit, kým vlastně v reálném světě je Černá královna, zejména v podání Jany Zenáhlíkové pěvecky dominantní postava.\nHpuseňák (Felix Slováček Jr.) a děti.\nJak je snad trochu zřejmé, scénář je bohužel spíše drobně edukativním leporelem zpěvných čísel. Téměř jakékoli Alenčino setkání s novým pohádkovým kamarádem (většinou tyto scény dosahují subjektivně k deseti minutám, ba je přesahují a používají dokonce rozdělené písničky) lze bezbolestně přesunout do jiné části představení a na dějovou linku by změna prakticky neměla vliv. V této formě je muzikál své literární předloze poměrně věrný, otázka je, zdali se ale tato věrnost hodí pro divadlo, zejména v případě, pokud se úplně nemůžeme spolehnout na desítky speciálních efektů (kterými inscenace samozřejmě ve větší míře nedisponuje, pár kouzel z dílny Pavla Kožíška je ale povedených), ale zejména na text, písničky a choreografie. Příběh totiž postrádá při své skoro tříhodinové délce větší dramatický zlom. Právě proto se v klasických příbězích Sněhurka zakousne do otráveného jablka a Šípková Růženka se píchne do prstu. Takový moment Alence chybí. Muzikálová Alenka je, tentokrát malinko v rozporu s předlohou, v nebezpečí za celou dobu asi dvě minuty a okamžitě někdo přispěchá na pomoc, jinak jsou setkání s pottavami veskrze veselá a nepříliš konfliktní.\nJistě, jsou tu krásné, byť ne úplně dotažené nápady, například, když si Alenka s kamarády zahrají variaci na skořápky (o tom, že to je tak trochu hazardní hra, se nepochybuje ani v pohádkové říši). Ten moment přímo volá po spolupráci s divákem. K té už ale nedojde. Naopak, když se později ukazuje kouzelný přístroj na hledání správných kamarádů, kdy se s divákem lehce komunikuje, Alenka jeho použití okamžitě zavrhne, takže je celá situace pro děj zcela zbytečná.\nPoutavosti děje bohužel tentokrát moc nepomáhá ani výprava Martina Černého. Kostýmy jsou skutečně povedené, s tím správným pohádkovým nádechem, ale scénografie s posuvnými schodišti se okouká poměrně brzy a tentokrát i poměrně nevýrazný light design Pavla Dautovského vlastně vyvolává dojem, jako by se 95 procent děje odehrávalo na jednom jediném místě. Přitom by právě světla mohla střídání míst hodně zpřehlednit a zatraktivnit.\nHlavní záporačkou by měla být milenka – Červená královna, chystající se s Bílým králíkem – tatínkem dirigentem – na velký koncert – a je to zkrátka nafoukaná primadona. Pokud má ale takto karikované zlo fungovat, mělo by být zároveň hybatelem děje, což Červená královna ani trochu není, byť se postava přesně dle pravidel, v podání Martiny Pártlové a Michaely Noskové stává divácky vděčnou, základní motivace jejího jednání či nějaký zásadní, opravdu nebezpečný krok, zcela chybí, její armáda je až na jednorozměrnou postavu popleteného posla, jen na ozdobu, ba moderně řečeno slouží self-promo (ostatně, co jiného vlastně sebevědomá operní umělkyně potřebuje) a vlastně jen mírně straší. Což sice bez diskuze stačí pro rozesmání dětského diváka, ale ne pro dramatický účinek.\nStejně tak ve vzduchu visí několik nedořečených otázek:\nVšechny postavy vědí o dost konkrétně vyřčené věštbě – orákulu. Kromě diváků v hledišti. Zde by dvě větičky jakéhosi prologu výrazně pomohly. Ví o ní samozřejmě i Červená královna. Královna Alenku nesnáší, ale úvodní situace v reálném světě dává tušit, že se Alenka a tatínkova milenka zatím nikdy nesetkaly a když, tak velmi letmo. I zde bych opět doporučil malá škatulata s pořadím písní a na závěr první půle bych zařadil duet Bílého králíka a Červené královny, který špetičku napětí a sporu mezi postavami obsahuje. Zkrátka aby divák věděl, že ta parodie na operní divu ještě zdaleka neřekla poslední slovo. Navzdory tomu, že rozpustilý dynamický čajový dýchánek u Kloboučníka je před přestávkou divácky vděčnější, jenže napětí už nám opět ustoupí do pozadí.\nBořek Slezáček a Martina Pártlová jako Bílý králík a Červená Královna\nDost už o scénáři, jdeme chválit: Na celém ansámblu, včetně početné dětské company, pro kterou je muzikál jistě skvělou zkušeností, je vidět, že jsou na jevišti rádi a dílo je baví.\nPředstavení je choreografkou Petrou Parvoničovou vskutku příjemně rozpohybováno, až tak, že lze vlastně jen málokdy postřehnout, kdy se přesně dostal ke slovu režisér Matěj Balcar, snad se ale příjemně s nápady doplňovali.\nHudba Vaša Patejdla oplývá jeho klasickými melodickými postupy (čili příznivci slovenského popu si přijdou na své), pobaví hip-hopová vložka o škole (soukromě nazývané kinder- rap), nebo kytara ve stylu Michaela Jacksona v songu Houseňáka. Jako naprostý „ušní červík“ vám v hlavě určitě, nehledě na to, jak moc vás představení oslovilo, zůstane například písnička Paželva a jeho dětiček. Kristýna Pixová si jako textařka v libretu mohla dovolit i pár svéráznějších obratů ( například Houseňák: „Originál protiva, ať žijou léčiva“) a fungují zejména při druhém poslechu vlastně hezky.\nPaželvovo číslo (Ernesto Čekan)\nTakže nasazení zúčastněných jede naplno. Opět i nasazení tvůrčího týmu a jejich zápal pro věc je hoden obdivu. Postav se na jevišti vystřídá hodně, recenze by musela mít asi 20 stran, rozeberme si tedy jen ty zásadní.\nPřiznávám se, že nejvýraznější postavou první premiéry pro mě byla kočka Šklíba Ivany Korolové. Našla přesně hranici mezi Alenčinou pubertální kamarádkou a přidrzlou nadpřirozenou postavou. Andrea Hauerová se se Šklíbou také sžila sympaticky, zde byl trochu větší důraz na „teen“ náladu, ale i toto pojetí bylo zcela v pořádku.\nIvana Korolová jako Šklíba\nU Bořka Slezáčka jako Tatínka/Bílého králíka možná divák bude celou dobu na pochybách, zda jeho šišlavý hlasový projev je umělecký záměr (u králíka by to smysl dávalo), celkově ale jeho postava ale opět nemá prostor prakticky ničemu jinému než k nesmělosti. I Dagmar Patrasová a Michaela Kuklová nemají prakticky jiný úkol, než jako Bílá královna/maiminka předat trochu poučení mateřské něhy.\nDagmar Patrasová, Anna Julie Slováčková a Kateřina Průšová\nDavid Gránský jako Kloboučník i přes poměrně malý prostor, jako by k výstavbě postavy využil trochu charismatu Freddieho Mercuryho a chvílemi se skutečně choval trochu jako postava klauna z queenovského klipu I‘m Going Slightly Mad, což jde s Kloboučníkem ( jemuž se v originále říká také The Mad Hatter) vlastně velice hezky dohromady. Filip Hořejš v alternaci je na druhou stranu floutek se zdravým sebevědomím až drzostí.\nDavid Gránský jako Kloboučník\nKloboučníkův čajový dýchánek\nVe výsledku mnoha složkách nový dětský muzikál drží příjemný standard dosud nepřekonané Kapky medu pro Verunku a také Sněhové královny. Po stránce značně nedramatického scénáře je ale titul zklamáním. Na druhou stranu se sluší říct, že dětští premiéroví diváci byli vzorní a představení si evidentně užívali. Umím si ale, i dle vlastních zkušeností, představit, že pokud se bude v sedadlech někdo trochu ošívat, budou to tentokrát diváci dospělí (byl jsem na představení se čtyřmi „dospěláky“, s nimiž jsem si vyměňoval názory), což je škoda, zejména, pokud jinak mají rodinné tituly rádi.\nAutory fotografií jsou exkluzivně pro Musical.cz Petr Marek (1. premiéra) a Kristýna Junková (2. premiéra). Další publikování fotografií bez svolení autora je přísně zakázáno. Pro více informací a svolení k publikování pište na e-mail redakce@musical.cz.


Byl jeden dědeček a jedna babička a ti měli Budulínka. Dědeček a babička chodili do práce a Budulínek býval sám doma. Babička mu říkávala: „Buď hodný, Budulínku, hraj si hezky a nikomu neotvírej! V troubě máš hrášek.” Budulínek si hrál, potom dostal hlad a dal se do hrášku. Najednou přišla liška a prosila: „Budulínku, dej mi hrášku, povozím tě na ocásku.” Budulínek, že nedá. Ale liška tuze prosila: „Budulínku, dej mi hrášku, povozím tě na ocásku! Pojedeme po lavici, pojedeme po světnici.” Budulínek se najedl hrášku už dost a ještě mu zbylo. Otevřel lišce, přistrčil jí talíř a povídá: „Na a jez!” Liška hrášek snědla, vzala Budulínka na ocásek a vozila ho po lavici, vozila ho po světnici, pak s ním vyběhla na silnici, ze silnice do polí, z polí do lesa a tam šup do liščí díry! Dědeček s babičkou přišli domů a hledali Budulínka. Hledali a hledali, ale nenašli. Babička plakala, naříkala a jen svého Budulínka pořád volala. Když to dědeček viděl, vzal housličky, babičce dal bubínek a šli hledat Budulínka. Šli a šli, až přišli do lesa k liščí díře. Poslouchají a zdá se, že tam pláče Budulínek. Dědeček honem naladil housličky, babička si připravila bubínek a už oba spustili písničku: „Máme doma housličky a pěkný bubínek, jsou tam tři lištičky a náš Budulínek.” Jak to stará liška uslyšela, řekla mladé lišce: „Jdi a řekni jim, ať nehrají, že mě bolí hlava!” Mladá liška vystrčila hlavičku, ale dědeček ji chňapl a šup s ní do pytle! A zase hráli dál: „Máme doma housličky a pěkný bubínek, jsou tam dvě lištičky a náš Budulínek.” Stará liška poslala druhou lištičku: „Jdi, ať nehrají, že mě bolí hlava!” Druhá liška vystrčila hlavičku, ale dědeček ji chňapl a šup s ní do pytle! A zase hráli: „Máme doma housličky a pěkný bubínek, je tam jedna lištička a náš Budulínek.” Stará liška se rozzlobila: „Jsou to nezvedné děti, všechny tam zůstaly, půjdu raději sama.” Jak vystrčila z díry hlavu, dědeček ji chňapl, vstrčil ji do pytle a pytel zavázal. Potom vytáhl Budulínka. Budulínek plakal a sliboval, že už nikdy nebude neposlušný. Dědeček a babičku mu odpustili samou radostí, že mají svého Budulínka. Pytel s liškami hodil dědeček na zem, našel si prut a liškám vyprášil kožich. Potom pytel rozvázal a pustil lišky ven. Ty utíkaly!\nPublikoval(a) redakce (4 454)\nInspirace MŠ, mateřské školky, mateřské školy, ZŠ OST | 05:24h


Správné zateplení a izolace střechy – aneb proč na nich nešetřit?\nStavební firmy Zateplení a fasáda\nNenechte si peníze protékat mezi prsty\nVsaďte raději na zkušenou firmu\nStřecha je jednou z nejdůležitějších částí domu, která zajišťuje jeho kvalitu a dlouhou životnost. V souvislosti s tím je velmi důležitá její izolace a zateplení, díky které se můžete vyhnout vysokým výdajům na případné opravy a ušetřit i část svého rodinného rozpočtu.\nJak už tomu bývá, abyste dosáhli očekávané kvality, musíte si někdy i pořádně připlatit. To samé platí i u střechy, přičemž odměnou vám bude její dlouhá životnost a několikaleté úspory za účet za elektřinu či plyn.\nSprávně izolovaná a zateplená střecha vám totiž dokáže ušetřit i tisíce za náklady na topení či různé opravy, které jsou u špatně realizovaných střech časté. Izolace střech je spojená především s kvalitním těsněním, které zabraňuje průniku vody a vlhka do domu. Vyhnete se tak tvorbě plísní a hub, kterých se je někdy velmi obtížné zbavit.\nNaopak zateplování střech je potřeba nejen k udržení tepla v domě, ale i jeho regulaci během letních dnů. Během nich izoluje venkovní teplo a nenasává ho do domu, díky čemuž už nebudete muset uvnitř snášet úmorné vedro.\nRealizace nové střechy či její rekonstrukce je opravdu náročná, a proto je lepší si na pomoc přizvat zkušenou firmu, která ví, jak střechu správně zateplit a zaizolovat. Využít můžete i realizaci od střechy Český Krumlov. Firma se vyznačuje především svým individuálním přístupem ke všem zakázkám, díky čemuž vám pomůže s téměř jakýmkoli problémem, pro který najde adekvátní řešení.\nV souvislosti s tím dbá na pečlivé vypracování plánů, ve kterých zhodnotí všechny parametry tak, aby vám vaše střecha sloužila efektivně, co nejdéle. Její služby samozřejmě zahrnují kompletní realizaci střechy od pořízení materiálů až po její stavbu.\nSprávné zateplení a izolaci střechy – aneb proč na nich nešetřit?\nizolace střechyzateplování střech


Čerstvým středoškolákům podle učitelů chybí základní znalosti matematiky | iROZHLAS - spolehlivé zprávy\nKde se nacházíte: iROZHLAS.cz / Zprávy z domova | Související témata: matematika studenti škola střední škola politika\nNěkteří žáci nevkročili na střední školu ani se základem matematických dovedností. Neumí třeba procenta nebo zlomky. Známky tak mají až o dva stupně horší než na základní škole. Učitelé vidí příčinu problému v chybném systému přijímacích řízení a rozvolnění vyučovacích osnov.\n13:09 11. října 2012 Sdílet na Facebooku Sdílet na Twitteru Sdílet na LinkedIn Tisknout Kopírovat url adresu Zkrácená adresa\nPříhláška na střední školy, příjmací řízení (ilustrační foto) | Foto: Filip Jandourek\n„Měla jsem trojku, teda lepší, a potom jednu pětku. Na základní škole jsem měla jenom jedničky,“ říká Táňa.\n„Ty známky, co dostávám tady, jsou tak o dva stupně horší, než jsem měl na základní škole. Psali jsme dvě písemky, z jedné mám tři minus a ze druhé budu mít asi čtyřku,“ dodává Tomáš.\nJeště to nejsou ani dva měsíce, co tito studenti nastoupili do nové školy. A už teď se rozhlíží po doučování. Zástupkyně ředitele pražské střední průmyslovky na Proseku Alena Styblíková potvrzuje, že jedno pro ně chystá i škola.\nO příčiny špatných matematických znalostí čerstvých středoškoláků se zajímala redaktorka Klára Bílá\n„My můžeme akorát hasit tyto problémy tím, že se snažíme těm dětem dát prostor a pomáhat jim formou nějakého doučování, kroužků. Samozřejmě to má určité časové mantinely. Takže tam, kde je větší problém, se musí zapojit i rodina, tím, že sežene doučování,“ říká Styblíková.\nHana Bezděková učí na stejné škole a problémy se základními matematickými znalostmi pozoruje zhruba pět let. Na vině jsou podle ní volné osnovy pro školy. Ty povinné skončily před šesti lety.\n„Je to naprosto základní znalost, protože oni nerozeznají třeba to, když je výrobek zlevněn a já zadám konečnou cenu, tak oni nejsou schopni spočítat tu původní. Oni prostě dají sto procent To číslo, co dám, je sto procent – a jedou,“ popisuje své zkušenosti a dodává:\n„Psali jsme dvě písemky a u některých žáků jsou otřesné výsledky. Propad třeba o dva stupně oproti známce na vysvědčení.“\n„Matematika na odborných školách je vlastně nástroj k tomu, aby oni tu aplikovanou matematiku mohli používat v odborných předmětech pro odborné výpočty. Takže vlastně základ toho, co oni musí znát, je třeba vyjádření neznámé ze vzorečku. A to 90 procent těch dětí ze základních škol není schopno,“ doplňuje Alena Styblíková.\nPedagogové ze základních škol vidí problém v tom, že střední školy nedělají přijímací zkoušky a berou jen na základě průměru ze základní školy.\nPomoci má celoplošné testování\nViceprezident Asociace ředitelů základních škol Pravoslav Němeček tvrdí, že středních škol je moc a berou každého.\n„Střední školy jsou motivovány ke shánění žáků a nikoli žáci motivováni k učení. Protože se úplně zlikvidoval systém přijímacího řízení a vlastně každý žák přináší té škole peníze. Ti žáci v tom samozřejmě žijí a během těch let, co se to neděje, tak si zvykli na to, že se v podstatě nemusí učit,“ říká Němeček.\nPodle předsedy Jednoty matematiků a fyziků Josefa Kubáta panuje ve školství zmatek. „Není to dobré. Ten velký skok, potom ten neúspěch tomu žákovi taky nepřidá. Ale my bychom se měli podívat na ty příčiny. Já bych zkrátka znovu zavedl jednotné osnovy,“ soudí.\nTrend zhoršujících se znalostí (nejen) matematiky u čerstvých středoškoláků potvrdil v Ozvěnách dne předseda Asociace středních průmyslových škol Jiří Zajíček\nPodle předsedy Asociace středních průmyslových škol Jiřího Zajíčka je stávající situace důsledkem toho, že existuje příliš mnoho víceletých gymnázií, která podle něj školský systém destabilizují.\n„Když se podíváte na situaci základních škol, v pátých ročnících jim část žáků odchází na víceletá gymnázia, za dva roky se to opakuje. Kdo na základních školách zůstává, jsou žáci, kteří většinou nejsou studijně příliš orientováni, ale přesto chtějí najít takovou práci, která bude dobře placená, a proto se snaží o náročné studium na maturitních oborech středních škol, včetně škol odborných.“\n„Když se tedy podíváme na tuto situaci, tak je jasné, že se na střední odborné školy dostávají i tito žáci, kteří by sem prakticky asi nepatřili,“ uvedl Zajíček v Ozvěnách dne s tím, že je potřeba zvažovat úpravu celého školského systému.\nZástupci ministerstva školství slibují, že střední školy budou mít garanci znalostí žáků po celoplošném testování dětí v pátých a devátých třídách. To ověřuje minimum toho, co žáci mají umět. Učitelé ale ani těmto testům moc nevěří.\nmta, Klára Bílá, Kateřina Kozmová Sdílet na Facebooku Sdílet na Twitteru Sdílet na LinkedIn Tisknout Kopírovat url adresu Zkrácená adresa\nDívky dostávají mírnější známky z matematiky než chlapci, ukázal průzkum\nČeské děti nebaví matematika, na vině je i způsob výuky\nBrněnský Ústřední hřbitov, který se nachází ve čtvrti Štýřice, byl otevřen v roce 1883, v průběhu let byl poté rozšiřován.


DOMY NA PRODEJ, Uničov - ORIGO-REALITY\nORIGO-REALITY / Vyhledávání / Domy - prodej / Uničov /\nDOMY NA PRODEJ, Uničov\nLevný prodej domu Uničov\nPřemýšlíte nad pořízením nového bydlení? Lámete si hlavu a potřebujete poradit? Použijte oblíbený realitní portál s nabídkou krásných a levných domů na prodej Uničov. Začněte novou kapitolu svého života právě u nás na Origo reality. Nejprve si však ujasněte velikost domu, lokalitu a zároveň způsob financování. Poté se vrhněte na hledání. Pro Vaše originální představy můžeme nabídnout rozsáhlý katalog rodinné domy na prodej Uničov. Projděte si více nabídek dostupných realit. Uděláte si detailní představu o lokalitě. Čekají na Vás luxusní vily Uničov, dřevostavby Uničov, ale také cenově dostupné domy k prodeji se zahradou Uničov.\nHledáte domy na prodej Uničov\nV inzerátu objevíte veškeré informace potřebné k vytvoření si vlastního názoru. Detailní parametry získáte od realitního makléře Uničov. Domluvte si s ním prohlídku objektu, kde zjistíte zbylé parametry. Objekt si důkladně prohlédněte, zjistěte si skutečný technický stav nemovitosti a v případě, že se Vám bude líbit požádejte o součinnost při financování prodeje rodinných domů Uničov. Přípravy podkladů a smluvní dokumentace zpravidla trvají několik týdnů, ale s trpělivostí a odhodláním se dá vše v klidu zvládnout. Po schválení hypotéky přichází na řadu podpis kupní smlouvy. Ale to už jste na konci cesty, která začala v sekci prodej domů Uničov.\nProdej domů bez realitky Uničov?\nJe to už skoro folklór, dehonestovat realitní kanceláře a jejich obchodníky. Spousty zájemců o nemovitosti se nechají ovlivnit klamavými a zavádějícími informacemi o fungování a postupech realitních makléřů. A pak mají pocit, že je lepší realizovat prodej domů bez realitky Uničov. Ve všech oblastech a činnostech se můžou najít černé ovce, nejen v realitní činnosti. Naopak, najmout si kvalitního realitního makléře Uničov může být k nezaplacení. Jeho zkušenosti mohou zájemci ušetřit mnoho starostí a hlavně peněz. Takový profesionál se postará o vše potřebné s převodem nemovitosti. Proto z pravidla není výhodou hledat domy na prodej bez realitky Uničov.\nZvažujete koupi domu a nevíte který? Mrkněte na prodej domů Uničov a seznamte se s celou řadou typových rodinných domů. Vybrat si můžete rodinné domy na klíč Uničov nebo rozestavěné RD těsně před dokončením. V každé lokalitě lze také najít moderní domy k prodeji Uničov, které rozlišujeme z hlediska energetické náročnosti - nízkoenergetické domy Uničov, pasivní domy Uničov nebo aktivní domy Uničov. Podle nařízení Evropské unie bude možné od roku 2020 stavět jen objekty, které vyprodukují více energie než sami spotřebují. Více k tomuto tématu se dozvíte v článku Už jen nulový dům.\nPodívejte se jaké druhy domů Uničov můžete nalézt:\nprodej rodinného domu Uničov / prodej vily Uničov / prodej domu na klíč Uničov / prodej zemědělská usedlost Uničov / prodej památky Uničov\nDOMY NA PRODEJ Bělkovice-Lašťany DOMY NA PRODEJ Bílá Lhota DOMY NA PRODEJ Blatec DOMY NA PRODEJ Bohuňovice DOMY NA PRODEJ Bouzov DOMY NA PRODEJ Bystročice DOMY NA PRODEJ Bystrovany DOMY NA PRODEJ Daskabát DOMY NA PRODEJ Dlouhá Loučka DOMY NA PRODEJ Doloplazy DOMY NA PRODEJ Domašov nad Bystřicí DOMY NA PRODEJ Domašov u Šternberka DOMY NA PRODEJ Drahanovice DOMY NA PRODEJ Dub nad Moravou DOMY NA PRODEJ Dubčany DOMY NA PRODEJ Grygov DOMY NA PRODEJ Hlásnice DOMY NA PRODEJ Hlubočky DOMY NA PRODEJ Hlušovice DOMY NA PRODEJ Hněvotín DOMY NA PRODEJ Hnojice DOMY NA PRODEJ Horka nad Moravou DOMY NA PRODEJ Horní Loděnice DOMY NA PRODEJ Huzová DOMY NA PRODEJ Charváty DOMY NA PRODEJ Cholina DOMY NA PRODEJ Jívová DOMY NA PRODEJ Krčmaň DOMY NA PRODEJ Křelov-Břuchotín DOMY NA PRODEJ Liboš DOMY NA PRODEJ Lipina DOMY NA PRODEJ Lipinka DOMY NA PRODEJ Litovel DOMY NA PRODEJ Loučany DOMY NA PRODEJ Loučka DOMY NA PRODEJ Luběnice DOMY NA PRODEJ Luká DOMY NA PRODEJ Lutín DOMY NA PRODEJ Majetín DOMY NA PRODEJ Měrotín DOMY NA PRODEJ Mladeč DOMY NA PRODEJ Mladějovice DOMY NA PRODEJ Moravský Beroun DOMY NA PRODEJ Mutkov DOMY NA PRODEJ Náklo DOMY NA PRODEJ Náměšť na Hané DOMY NA PRODEJ Norberčany DOMY NA PRODEJ Nová Hradečná DOMY NA PRODEJ okres Olomouc DOMY NA PRODEJ Olomouc DOMY NA PRODEJ Paseka DOMY NA PRODEJ Pňovice DOMY NA PRODEJ Přáslavice DOMY NA PRODEJ Příkazy DOMY NA PRODEJ Samotišky DOMY NA PRODEJ Senice na Hané DOMY NA PRODEJ Senička DOMY NA PRODEJ Skrbeň DOMY NA PRODEJ Slatinice DOMY NA PRODEJ Střeň DOMY NA PRODEJ Svésedlice DOMY NA PRODEJ Štarnov DOMY NA PRODEJ Štěpánov DOMY NA PRODEJ Šternberk DOMY NA PRODEJ Šumvald DOMY NA PRODEJ Tovéř DOMY NA PRODEJ Troubelice DOMY NA PRODEJ Tršice DOMY NA PRODEJ Uničov DOMY NA PRODEJ Ústín DOMY NA PRODEJ Velká Bystřice DOMY NA PRODEJ Velký Týnec DOMY NA PRODEJ Velký Újezd DOMY NA PRODEJ Věrovany DOMY NA PRODEJ Žerotín


Strážník srazil v dubnu fackou dívku a hlídka přihlížela. Policie stále neví, jestli zneužili pravomoc - Novinky.cz\nNovinky.czKrimiStrážník srazil v dubnu fackou dívku a hlídka přihlížela. Policie stále neví, jestli zneužili pravomoc\n19. 6. 2020, 13:04 – Praha\nAni pod více než dvou měsících není zřejmé, jakou dohru bude mít dubnový incident v pražských Řepích, při kterém dnes již bývalý strážník udeřil dívku, až spadla na zem. Jeho kolegové násilí přihlíželi, surovec v uniformě dostal vzápětí vyhazov. Státní policie nicméně od té doby zkoumá roli celé hlídky, jestli někdo nezneužil své úřední pravomoci.\nIncident se stal na začátku dubna v době nouzového stavu, který platil kvůli pandemii koronaviru. Videozáznam pořízený jedním ze svědků události byl zveřejněn na Facebooku. Bylo na něm vidět, jak strážník udeřil dívku tak silně, že upadla na zem. Ze záznamu nebylo zřejmé, co potyčce předcházelo.\nMěstská policie případ označila jako selhání jednotlivce a muže ze svých řad vyloučila. Podle informací Novinek následovalo prověřování státní policií, jestli nedošlo ke zneužití pravomoci.\nPražský strážník udeřil mladou ženu do obličeje, až spadla. Selhání jednotlivce, řekla mluvčíKrimi\n„Celá událost je stále v prověřování, zatím bez konkrétních závěrů. Případ je prověřován pro podezření ze spáchání trestného činu zneužití pravomoci úřední osoby,“ sdělil tento týden mluvčí policie Jan Rybanský.\ni got měšťák slapped by this neohrožený strážník angry reacts only kontext: Seděli jsme s kamarády ve čtyřech u rybníka v Řepích (v rouškách a v místě, kde nebyli žádní jiní lidé), když na nás někdo zavolal hlídku. Přijeli ze dvou stran, dohromady jich přišlo pět nebo šest. Začali se chovat agresivně a vyhrožovali nám pokutou, na což samozřejmě měli právo, uvědomujeme si, že jsme porušovali vyhlášku, a tedy toto jejich chování absolutně nevyvracím. Všechno tedy probíhalo v pořádku, dokud strážníka jeden z kamarádů nekonfrontoval s tím, že jsou tam taky ve více lidech a ani nedodržují odstup. Načež dostal od strážníka pěstí do obličeje (není na záznamu) a ve chvíli kdy jsem se ho (slovně) zastala, tak jsem dostala facku. Strážníkovu fyzickému napadení nepředcházela z naší strany absolutně žádná agrese, slovní urážení nebo snad zasahování do jeho osobního prostoru. Po celou dobu nám taky odmítal sdělit své jméno nebo identifikační číslo, o které jsme ho opětovně žádali.\nZveřejnil(a) Tereza Smažinková dne Neděle 5. dubna 2020\nPodle trestního zákoníku hrozí za daný čin v základní sazbě roční až pětileté vězení nebo zákaz činnosti.\nMěstská policie již dříve uvedla, že na místě incidentu byli další čtyři strážníci, jejichž míra zodpovědnosti se ještě došetřuje. Podle posledních informací dostali do úplného ukončení případu jinou práci v rámci městské policie, aby nebyli v přímém kontaktu s veřejností.\nStrážník, který surově udeřil dívku, dostal vyhazovKrimi\nKonflikt se stal u rybníku v Řepích, když hlídka kontrolovala partu, která měla porušovat zákaz shlukování větších skupin lidí. Fyzickému napadení měla podle svědků předcházet slovní výměna, při níž někdo strážníky upozornil, že oni rovněž nedodržují odstupy.\nMuž údajně dostal od strážníka pěstí do obličeje, což ale na záznamu není. Dívka se kamaráda zastala a následovala scéna, kterou již svědek na mobil zachytil.\nNejvíc „zlobí“ maminky s dětmi, říká pražský strážník\nStejně jako zdravotníci, záchranáři, policisté či hasiči patří do tzv. první linie i obecní a městští strážníci, kteří rovněž dohlížejí na dodržování vládních...\nDevatenáctiletou dívku museli záchranáři ve středu večer přepravit do nemocnice poté, kdy ji v Praze našli strážníci, jak běhá opilá po silnici. Ukázalo se, že...\nUž devátý den jezdí hlavním městem kromě dvou odběrových sanitek záchranářů i dvě odběrová vozidla pražské městské policie. Strážníci vybavili ochranou mediky,...


Management investičního rizika dnes není luxusem, ale nutností - Patria.cz\nManagement investičního rizika dnes není luxusem, ale nutností\nRisk management investičního portfolia si můžeme představit jako čtyři vzájemně na sebe navazující režimy. Ty odpovídají velikosti potenciálních ztrát a protože větší ztráty mívají menší pravděpodobnost, probíhá neustálý pohyb mezi jednotlivými režimy. Jejich podstatu shrnuje následující obrázek. Modře je vyznačena možná fluktuace trhu – rozsah a pravděpodobnost ztrát a zisků. V poli vyznačujícím ztráty jsou zakresleny zmíněné čtyři režimy.\nNejmenším pohybům trhu (do 5 % ztrát) je nejlepší čelit dynamickou změnou struktury portfolia. Investoři tak používají algoritmy, které na základě výše volatility mění podíl akcií, dluhopisových instrumentů a hotovosti v portfoliu. Obrana před většími ztrátami (přibližně do 15 %) je založena na výběru aktiv s rozdílnými betami a na diverzifikaci. Hlubším ztrátám (do 35 %) čelíme zajištěním využívajícím opční strategie. Ty jsou z hlediska managementu rizika spojeného s málo pravděpodobnými událostmi nenahraditelné. Králem je ale hotovost. V případě katastrofických událostí není lepší strategie než přístup k okamžité likviditě.\nMožné ztráty se neustále pohybují mezi jednotlivými výše naznačenými hranicemi, je proto nutné využívat více strategií najednou. Jejich konkrétní výběr závisí na odhadu pravděpodobnosti ztrát a toho, jak trh tyto scénáře oceňuje. Musíme si uvědomovat i to, že diverzifikace v sobě má náklad příležitosti, protože se kvůli ní vzdáváme určitého výnosu. Hotovost zase na jedné straně poskytuje likviditu, její držení ale také nese náklad. Tím jsou ztráty investičních příležitostí a také ztráta kupní síly. V době, kdy se velká část rizika odvíjí od politického vývoje, pak musíme být otevření všem možnostem. Management rizika portfolia dnes není luxusem, ale nutností.\nnovinky stare asi 50 let.......\nkdybysme nemeli rusaky za nas vzor tak jsme tohle mohli vedet jiz pred 50 lety. A to same se da rici o vetsine veci, ktere se ted rychle doucujeme aby jsme mohli uspet ve svete. Proc je asi VW Mlada Boleslav tak uspesna ve svete - protoze podle toho jedou uz leta. Dekujeme za novosti - Patrije.


FC Zbrojovka Brno | Reportáž ze zápasu: Zbrojovka Brno - Zlín 1:1\nZbrojovka zakončila podzim remízou se Zlínem\n02.12.2017 | Kryštof Severa\nB R N O - Závěrečné kolo podzimní části HET ligy přineslo souboj mezi Zbrojovkou a Zlínem. Zbrojovka dokázala v první půli využít své převahy a zásluhou premiérového střelce Zikla šla do vedení. Ve druhé půli již Zlín dohrával v deseti bez vyloučeného Bača, ale i přesto dokázal v závěru srovnat Mehanovič. Zbrojovka tak přezimuje s patnácti body na kontě.\nZbrojovka Brno: Melichárek – Gomes (67. Pilík), Pavlík, Kijanskas, Vraštil – Sedlák – Přichystal, Kratochvíl (87. Janošek), Michal Škoda, Lutonský – Zikl (78. Koné).\nZlín: Dostál – Kopečný, Bačo, Hnaníček, Holzer – Hronek, Jiráček, Vukadinovič (90. Bartolomeu), Bartošák (46. Matejov) – Železník (80. Mehanović), Diop.\nBranky: 32. Zikl – 84. Mehanović.\nRozhodčí: Pechanec – Mokrusch, Pospíšil.\nŽluté karty: 60. Přichystal, 88. Janošek – 31. Hronek, 52. Bačo, 77. Matejov.\nČervená karta: 70. Bačo (ZLF).\nDiváci: 3 518.\nPoslední utkání podzimní části HET ligy symbolicky zahájilo předání šeku od Nadačního fondu Zbrojovák pro legendárního gólmana Zbrojovky Josefa Hrona.\nUtkání hrané v nepříliš příznivém počasí zahájili lépe domácí, ale přetažený centr Kratochvíla přinesl pouze roh. Zahrozit dokázali také hosté, ale jejich šanci zlikvidoval výborným zákrokem Dušan Melichárek. Po krásné akci Zikla mohl zakončovat Lutonský. Jeho pokus však neohrozil brankáře Dostála, který pohledem kontroloval míč letící mimo. Zbrojovka pokračovala v aktivní hře a ze střední vzdálenosti vypálil přesnou ránu Michal Škoda.\nBrankář Dostál se musel natáhnout a střelu utaženou k bližší tyči lapil. Odměny za aktivitu se brněnští dočkali v dvaatřicáté minutě. Napodobit Škodu se snažil Kratochvíl, který vypálil z dálky. Jeho rána k brance nedoputovala, ale místo toho se do míče opřel mladičký Martin Zikl a povedenou střelou k bližší tyči otevřel svůj prvoligový gólový účet. První poločas již nic zajímavého nepřinesl a Zbrojovka šla do kabin s vedením 1:0.\nZačátek druhé části hry začali hosté dvojicí velkých šancí. Nejprve hlavičkoval po pěkném centru Holzer, ale jeho ránu vyrazil excelentní Melichárek. O čtyři minuty později stáli při Zbrojovce všichni svatí. Po centru Kopečného se do nůžek položil Diop a rozezvučel pravou tyč branky domácích. Následná střela Jiráčka již Melichárka neohrozila. Zdvojnásobit své vedení mohla Zbrojovka chvíli po neproměněné šanci Diopa, ale Zikl svou hlavičku po dobře zahrané standardce poslal těsně vedle pravé tyče.\nNebezpečným pro Zbrojovku byl Daniel Holzer, který po své neproměněné tutovce připravil další pozici pro Železníka, ale ten sám před Melichárkem hlavičkou minul domácí klec. Na druhé straně prchal sám na Dostála Přichystal, ale v klíčovém okamžiku si předkopl míč daleko před sebe a brankář Dostál včasným výběhem jeho šanci zlikvidoval.\nZákrok večera předvedl dvaadvacet minut před koncem utkání domácí Melichárek. Zlínský Vukadinovič se opřel na hranici vápna do míče a jeho ránu do levého spodního rohu vykopl kapitán domácích. Komplikace pro hostující tým nastala v sedmdesátí minutě, kdy Bačo dostal druhou žlutou kartu a domácí měli k dispozici přesilovku. Hned z kraje početní výhody mohl skórovat Škoda, ale jeho rána po centru Sedláka trefila jen Zikla a ten tak nechtěně dopomohl hostující defenzívě.\nŠest minut před koncem řádné hrací doby se podařilo hostujícímu týmu srovnat. Hronkův střílený centr Melichárek pouze vyrazil před sebe, kde stál Mirzad Mehanovič a ten nadvakrát umístil míč za bezmocného Melichárka. Zbrojovka tak inkasovala po 350 minutách hry, poprvé od zápasu v Jablonci.\nV závěru se ani jeden tým již prosadit nedokázal a soutěžní rok 2017 tak Zbrojovka zakončila domácí remízou 1:1, stejně jako v předchozích dvou letech.\nVzhůru na Srbskou - v sobotu přijede Zlín!\nTrenér Pivarník před utkáním se Zlínem\nLukáš Vraštil: Poslední utkání je vždycky důležité, chceme ho zvládnout\nVIDEO: Po vyloučení jsme to měli dohrát, mrzelo střelce Zikla


Burzy ve střední Evropě vynášejí mnohem více než vyspělé trhy - Euro.cz\nBurzy ve střední Evropě vynášejí mnohem více než vyspělé trhy\n19. listopadu 2004, 00:00 - čtk\n19. listopadu 2004, 00:00\nNa burzách střední Evropy včetněČeské republiky bylo letos možné vydělat mnohonásobně více než napředních akciových trzích světa.\nZatímco české a maďarské akciestouply o polovinu, pro západní Evropu či USA byla zatímnepřekonatelnou desetiprocentní hranice. Podle obchodníků sipovedou regionální trhy lépe i v příštím roce.\nJeště loni, kdy se světové akcie vymanily z několikaletéhoútlumu, byly výdělky na burzách vyrovnané; letos se již pomyslnénůžky rozevřely. Z čekatelů na vstup do EU se staly plnoprávníčlenové a do dosud rizikového regionu začalo proudit nevídanémnožství peněz.\n„Středoevropské akciové trhy se staly atraktivní příležitostípro investory, neboť růst jejich ekonomik je výrazně vyšší než vzápadní Evropě nebo USA. Navíc Polsko, Maďarsko a ČR se stalysoučástí EU, což znamená pokles investičního rizika,“ řeklJindřich Svátek z Raiffeisenbank.\nDalší perspektivy trhu vidí domácí experti stále nadějně, ikdyž zisky obou táborů by se měly sbližovat. „Očekávám, že burzyve střední Evropě porostou rychleji než jejich západoevropsképrotějšky i v příštím roce,“ uvedl Svátek. „S největšípravděpodobností místní trhy nebudou překonávat výkonnostvyspělých burz v takové míře, jaké jsme byli svědky v uplynulýchměsících,“ dodal Martin Zezula z Conseq Investment Management.\nJsou ovšem i tací, kteří předvídají přesun investorů kvůlivysokým cenám akcií do jiným lokalit. „Domnívám se, že růstovýpotenciál zdejších trhů se spíše vyčerpal, a že zájem investorůse přesune jinam, například více do Ruska,“ řekl Daniel Brzkovskýz SI Asset Management.\nVedoucí burzy světa zaostávají kvůli dopadům vysokých cenropy, slabému hospodářskému růstu či očekávanému zvyšováníúrokových sazeb. „Evropa se v podstatě potýká se strukturálnímiproblémy,“ shrnul Roman Liška z J&T Banky. Ve Spojených státechse přidala i nervozita kolem prezidentských voleb.


Diskuse: Finalistce miss zavraždili snoubence - iDNES.cz\nTak je nadepsán článek v dnešní víkendové příloze. Nebyl zoufalý někdo jiný? Pan Krejcárek sice věnoval své bývalé manželce hodně peněz, ale peníze pro ženu, která zůstane sama nemusí znamanet všechno. Ne každý má odvahu přijít k lékaři a říct já už nemůžu dál pomozte mi. Navíc když je to bohatý člověk o kterém si téměř všichni myslí že musí být šťastný. Najít dobrého psychoterapeuta, který by se ženě, aniž by o tom věděla, věnoval bylo možná lepší než ji utopit v penězích. Takže pane redaktore otázka, nebyl tady zoufalý někdo jiný, třeba ta křehká blondýnka která zůstala v darovaném velkém domě sama jen s pejsky?\nteda, cirou nahodou se koculka zabouchla do vylizanyho prachace, urcite ji to moc boli. mezi podobnou sortou ceskych mafianku se jich najde dost co ji budou k vzajemne spokojenosti utesovat :)\nTakovej cynik jako ty, se jen tak nepotka. Zkus si po sobe znovu precist svuj vyrok a zamysli se. Jde z Tebe cira zavist a omezenost. Asi jses velkej chudak. Je mi Te lito...\nco se to s tou naší společností děje? A to míním i zdejší příspěvky\naspoň se bude o tom autobazaru mluvit ale poslední dobou tam nic moc nemaj\nNezlob te se na mě, ale většina z vás tady jsou naprostý idioti. Zkuste se vžít do situace těch, kteří přišli o někoho blízkého... Jsem sice téměř z Teplic, nikoho z tý kauzi neznám, ale rozhodně z toho nemám srandu. Naopak to považuju za tragédii a Lucce přeju, ať se z toho šoku nějakým způsobem co nejdřív dostane.\nmilý davide, vůbec se na tebe nezlobím. v teplicích bydlím třetím rokem a za tu dobu co se tu rozlížím, mne nějaká vražda nemůže rozhodit - město je plný mafiánů ( někdy mám pocit, že z celýho světa), musím dávat bacha, aby můj pes nešlápnul na použitou injekci po feťácích, v noci mě budí rámus cikánů, co oslavujou, jak vyje*ali se státem a chalstaj bez práce, a vražda ze žárlivosti? hahaha výdy´t je to malicehrnost ve srovnání s velikostí vesmíru\n..pro jedno kviti..:(\nJen nevím, co je prezentováno jako větší senzace - to, že zemřeli dva lidé nebo to, že ten chlapík byl přítel MISS? Kdyby takhle picli Čendu z Horní Polomi, tak by se o tom v seriozní MFD asi nepsalo, nebo se pletu ?\nAle treba jo na 49. strance :-)\nvražda a sebevražda kousek ode mne a já se to dovím až druhý den, ach jo. to nemohla střílet na ulici? veděl bych to hned\nty bejvalky to je snad diagnoza, taky man s jedou tu čest ........(tohle ji doufám nenapadne )\nRe: Nesmíš si nabalit Missku,\nvoni žárlej až za hrob!\npřečti si prosimtě co se to vlastně stalo a pak rozvíjej duchaplný teorie\nona nezavraždila žádnýho expřítele , ale bejvalýho manžela , to by jinak asi musela zabít jeho současnou přítelkyni ne?\nDallas ? Dallas ? Nedala , ne nedala pro svoji ruku si to nechala.... je to trochu zamotaný co ?\nTy jsi taky duchaplný, co?\njj, ten češtin :-)\nJestli nepřijede do Karlových varů, tak se zas tak moc nestane. Horší by bylo, kdyby nepřijela do Karlových Varů\njestli oni nemysleli Karlovo varle\nRe: Stejně jako\nAutobazar Dubská není autobazar v Dubí,zaměnili název firmy za sídlo ...................\nTo snad není možný, co se děje!!\nŽe bych taky pro lepší pocit kuchla nějakou bývalou přítelkyni svého současného přítele?\naha, to sem chtěl vědět


Novinky v osobních financích: ČSOB získává fintech MallPay – FAEI.cz\nVe stínu jedné z největších dokončených transakcí ve střední a východní Evropě, kdy se tuzemské společnosti Mall Group a WE|DO staly součástí polské skupiny Allegro, patřící do desítky největších internetových obchodů na světě, tento týden zůstalo, že stoprocentní podíl ve fintechu MallPay, největším poskytovateli odložených plateb v Česku, získala skupina ČSOB.\nSkupina ČSOB získala stoprocentní podíl ve fintechu MallPay, největším poskytovateli odložených plateb v Česku. Ilustrační foto: MallPay\n„Obliba odložených plateb v České republice i ve světě dynamicky roste a potvrzuje tak správnost naší investice do MallPay před téměř třemi lety. Využíváme proto možnost získat 100 % kontrolu nad společností a vytvořit dodatečnou přidanou hodnotu pro naše klienty i akcionáře,“ informovala Michaela Lhotková, členka představenstva ČSOB zodpovědná za Inovace a Digital.\nŽe odložená platba získává na popularitě, má potvrzovat i „průzkum“ společnosti Cofidis mezi 525 respondenty. Jak tradičně upozorňujeme, opravdu reprezentativní průzkum v podmínkách ČR měl mít více než tisícovku respondentů.\nSpolečnost Euronet, která provozuje mezinárodní síť poskytující bankomaty, informovala, že skoro polovina výběrů z bankomatů z českých platebních karet probíhá bezkontaktně, což je šestkrát více, než v případě výběrů ze zahraničních karet používaných v České republice. Češi tak podle Euronetu patří ke světové špičce z pohledu obliby bezkontaktních plateb i výběrů.


Představení Ride to Hell | Games.cz\n26. 8. 2008 20:20 - Preview autor: Redakce Games.cz Komentáře: 0\nSlunná Kalifornie šedesátých let minulého století má být dějištěm nového herního příběhu, kde bude v hlavní roli veterán z Vietnamu, který se po svém návratu domů nedokáže začlenit do společnosti. Rodinou se mu tak posléze stane drsný motorkářský gang Devil's Hand, v němž mu musíte pomoci vystoupat v jeho hierarchii co nejvýše. Uvedené obnáší rekrutování dalších členů a plnění rozličných úkolů za účelem posílení postavení vašeho gangu.\nVětšinu herního času přitom logicky strávíte se svou motorkou, jejím čištěním, laděním a upgradováním, pro nákupy příslušných propriet tu má být připraven skutečně rozlehlý svět o nějakých 95 km2. Velký počet různých součástek, kterými půjde váš stroj vylepšit, má ve finále vytvářet téměř neomezené množství variací, mající dopad i na výkon motocyklu, což se bude samozřejmě hodit kupř. při závodních kláních.\nDočkáte se ovšem také hodně akčních pasáží, jako je doručování zásilek a soubojů s nepřátelskými gangy, při nichž si navíc párkrát zastřílíte i v postavení na vlastních nohách. Vedle stejně příležitostného svezení v autě nicméně většinu času strávíte na sedadle své motorky, na kterou posléze můžete pozvat i svou vyvolenou a jelikož jsme v éře hippies, nemusíte v tomto ohledu nijak zvlášť troškařit.\nHra chce být v řadě ohledů hodně realistická, což se odrazí především na autentickém představení tehdejší doby a reálií, s čímž souvisí příjemná různorodost herního prostředí, které vás údajně hned tak neomrzí. Přitom všem půjde o zcela otevřený svět, který budete moci brázdit dle svých vlastních preferencí a chutí, s pomyslnou třešničkou v podobě možnosti pořídit si nějaký zajímavý obrázek ze hry a tento podstoupit online ostatním hráčům.\nRide to Hell vyvíjí i vydá německý distributor Deep Silver v druhém čtvrtletí 2009 na PC, PS3 a X360 - více časem na homepage.


Pastorace :: Farnost sv. Vavřince\nDomů > O farnosti > Pastorace\nPříprava na svátosti: Pastoračně-poradenskou službou je příprava snoubenců na křesťanské manželství či příprava na křest dítěte, během kterých se kněz s dotyčnými setkává k osobnímu či skupinovému pastoračnímu rozhovoru. Příprava na 1. sv. přijímání dětí a na přijetí svátosti biřmování - viz Vzdělávání.\nModlitba za uzdravení: Modlitbou za vnitřní uzdravení je osobní přímluvná modlitba, připravená osobním rozhovorem či společnou adorací nebo modlitbou ve skupině, zaměřená na otevření se Božímu uzdravení v oblasti našich vnitřních zranění, negativních vzpomínek, negativních duchovních vazeb či neodpuštění.\nNávštěvy nemocných: Na požádání je možné vykonat návštěvu u nemocných, spojenou s udílením svátosti smíření, Eucharistie a svátosti nemocných. Pan farář navštěvuje nemocné vždy první pátek v měsíci, podle přání a možností lze dohodnout i jiný termín.\nVe farnosti Brno - Řečkovice se setkává skupina k uvedení do křesťanské meditace. Meditace není v křesťanství ničím novým. Spíše je v samém jádru křesťanské zkušenosti a hluboce zakořeněna v tradici. Meditace, známá také jako kontemplativní modlitba, je modlitbou ticha a naslouchání. Její cíl je naznačen slovy žalmisty: "Ztiš se a poznej, že já jsem Bůh." Žalm 46,10\nChcete - li křesťanskou meditaci více poznat, jste zváni k účasti ve skupině každé liché pondělí (o prázdninách každou lichou středu) v 19 hod v kostele sv. Vavřince v Brně – Řečkovicích.\nkontakt: P. Jindřich Kotvrda jindrichk@seznam.cz, další informace na www.krestanskameditace.cz nebo také ZDE.


římský císař (161–180)\n(přesměrováno z Markus Aurelius)\nMarcus Aurelius Antoninus Augustus (26. dubna 121 – 17. března 180), byl římským císařem v letech 161 až 180, přičemž náležel k tzv. adoptivním císařům. Patřil rovněž mezi význačné představitele pozdní fáze vývoje filozofie stoicismu, kvůli čemuž bývá nazýván „filosof na trůně“. Navzdory jeho vysoké mravní integritě a výjimečným osobním schopnostem skončilo za jeho vlády dlouhotrvající období míru a prosperity římské říše, jejíž stabilita byla stále více nahlodávána jak zahraničními hrozbami, tak vnitřními problémy.\n16. císař římské říše\nBusta Marka Aurelia v mnichovské Glyptotéce\n7. březen 161 – 17. březen 180\n26. duben 121\n17. březen 180 (ve věku 58 let)\nVindobona nebo Sirmium\n13 dětí, včetně Commoda\nKrátce po svém nástupu na trůn byl Marcus nucen čelit útoku parthské říše na východních hranicích. Vedením války pověřil svého bratra a spoluvládce Lucia Vera, jehož podřízení si do roku 166 Parthy podrobili a ovládli Mezopotámii. Zhruba v téže době však barbarské kmeny obývající Germánii napadly a prolomily dunajskou hranici, oslabenou odesláním části zdejších sil do boje s Parthy. Tím byl zahájen dlouhý a náročný konflikt, známý jako markomanské války, jenž vyplnil většinu zbývajících let Markova vládnutí. Kromě vážných vnějších výzev se císař musel potýkat také s katastrofálními následky antoninovského moru, zavlečeného do římské říše vojáky vracejícími se z Orientu, a s neklidem vyvolaným spontánním pronásledováním křesťanů, k němuž docházelo v různých částech impéria. Roku 175 se zdárně vypořádal se vzpourou ve východních provinciích, vedenou Avidiem Cassiem. Nicméně ještě než stačil Germány zcela potlačit, v roce 180 Marcus zemřel, čímž moc nad říší přešla na jeho syna Commoda.\nBěhem vojenských tažení v letech 170 až 180 vytvořil řecky psané dílo „Hovory k sobě“ (Ta eis heauton), které je dodnes pokládáno za literární klenot, oslavující pojetí vlády jako služby a povinnosti, a je vysoce ceněno pro svůj znamenitý a vytříbený styl.\n1.2 Zapojení do vládnutí a převzetí moci\n1.3 Válka s Parthy\n1.4 Germánie a Dunaj\n1.5 Vnitřní politika\n1.6 Pronásledování křesťanů\n1.7 Uzurpace Avidia Cassia\n1.8 Následnictví a smrt\n2 Markova filosofie\n2.1 Hovory k sobě\n2.2 Politické principy\nMarcus Aurelius se narodil 26. dubna 121 v Římě jako syn praetora Annia Vera a Domitie Lucilly, pocházející z bohatého a vznešeného italského rodu. Markovo jméno původně znělo Marcus Annius Verus, případně Marcus Annius Catilius Severus. Jeho praděd z otcovy strany přesídlil za Neronovy vlády z Hispánie do Říma, kde se domohl úřadu praetora a posléze se stal členem senátu. Jeho syn Marcus Annius Verus, Markův děd, zastával celkem třikrát konsulát, což byla výjimečná pocta, jíž za principátu dosáhlo jen několik málo jedinců, a působil i jako městský prefekt. Po předčasné smrti otce vyrůstal Marcus v domě svého děda, jenž ho adoptoval. V raném věku se začal zabývat studiem filosofie a řecké a latinské rétoriky, čemuž se věnoval s nevšedním nadšením. Na jeho vzdělávání dohlížela řada vynikajících soudobých učenců a myslitelů, včetně Heroda Attika, Alexandra z Kotiaeia, Aelia Aristeida a Marka Cornelia Frontona. S posledně zmiňovaným udržoval Marcus čilou korespondenci, jejíž část se dochovala až do dnešních dnů. V těchto dopisech se budoucí císař projevuje jako inteligentní, vážně založený a pilný člověk.\nDůstojnost jeho rodiny a výtečné povahové rysy mladého Marka záhy upoutaly pozornost císaře Hadriana, který ho pro jeho pravdymilovnost nazýval Verissimus („nejpravdivější“) a již jako osmiletého ho nechal přijmout do kněžského sboru Saliů. V roce 136 si Hadrianus zvolil Lucia Aelia Caesara za svého nástupce a ve stejném roce byl Marcus zasnouben s Ceionií Fabií, dcerou Aelia Caesara. Zasnoubení bylo však anulováno poté, co na počátku roku 138 Aelius Caesar zemřel. V únoru téhož roku ustavil Hadrianus svým adoptivním synem a následníkem předního senátora Tita Aurelia Antonina, později známého pod jménem Antoninus Pius, jehož manželka Faustina starší byla Markovou tetou. Podle podmínek ujednání s Hadrianem musel Antoninus na oplátku adoptovat Lucia Vera, syna zesnulého Lucia Aelia Caesara, a svého tehdy sedmnáctiletého synovce Marka. Když Hadrianus v červenci 138 skonal, odebral se Marcus do císařského paláce za svým adoptivním otcem.\nZapojení do vládnutí a převzetí mociEditovat\nMladý Marcus Aurelius\nPřed tím, než se Marcus chopil vlády, uplynulo téměř dvacet tři let Antoninova panování, během nichž prošel patřičnou průpravou umožňující mu náležité obeznámení s nároky, jež na něho měla klást císařská hodnost. Marcus získal bezvadné znalosti o fungování správních struktur římské říše v rámci působení v různých veřejných úřadech. V souvislosti s tím vzrůstal jeho vliv na chod státu a v letech 140, 145 a 161 se opakovaně účastnil rozhodování ve funkci konzula. V roce 147 obdržel prokonsulské imperium spolu s tribunskou mocí (tribunitia potestas), které představovaly formální základ principových pravomocí. Jelikož Marcus měl výborný cit pro výběr vhodných uchazečů a kandidátů na různé úřední posty, spoléhal se Antoninus ve všech otázkách obsazení administrativy na jeho mínění. V první knize Hovorů k sobě líčí Marcus svého adoptivního otce Antonina jako příklad vzorného vládce a zároveň vyjadřuje míru respektu, jíž vůči němu pociťoval:\n„U svého otce jsem vídal vlídnost, ale i neoblomné setrvání na každém zrale uváženém rozhodnutí; také lhostejnost k takzvaným poctám a zálibu i houževnatost v práci. Rád naslouchal těm, kteří se vytasili s návrhem obecně prospěšným, a každému měřil neodchylně, jak si zasloužil. Měl zkušenost, kde je potřebí otěže přitáhnout a kde povolit. (...) Odmítal ovace a všeliké lichocení, ustavičně bděl nad potřebami říše, omezoval veřejná vydání. (...) Nikdo o něm nemohl říci, že je sofista, tlachal nebo pedant, neboť každý vycítil, že je to zralý a dokonalý muž, nepřístupný pochlebování a schopný řídit záležitosti svoje i jiných. Mimoto si dovedl vážit opravdových filosofů, ale ostatní nezlehčoval, ani se jimi nedával zavádět.“\nVzájemné úzké pouto mezi Markem a Antoninem bylo ještě prohloubeno upevněním příbuzenského svazku, k čemuž v roce 145 posloužila svatba Marka s Antoninovou dcerou Faustinou mladší. Ta porodila Markovi celkem třináct dětí, z nichž většina zemřela v mladém věku.\n7. března 161 Antoninus Pius zemřel, načež se Marcus pod nově přijatým jménem Marcus Aurelius Antoninus ujal vlády nad říší. Proti jeho nástupu se nezvedla žádná opozice, nevyskytly se ani žádné projevy nesouhlasu, protože všeobecně požíval úctu a vážnost svých spoluobčanů pro výjimečně ctnostný způsob života. Bezprostředně po svém povýšení prokázal oddanost Hadrianovým záměrům, když ustanovil Lucia Vera svým spoluvládcem. Poprvé v dějinách měla tudíž římská říše ve svém čele dva jedince. Tento systém sdílené vlády byl jakousi reminiscencí republikánského principu kolegiality. Nicméně, i přes formálně rovnocenné postavení i pravomoc obou císařů, mladší a pravděpodobně méně oblíbený Verus byl svému bratrovi v jistém smyslu podřízen. Marcus předčil Vera svou autoritou (auctoritas) a kromě toho si pro sebe vyhradil úřad nejvyššího velekněze (pontifex maximus). K utvrzení tohoto uspořádání oženil Marcus v roce 164 Vera se svojí dcerou Lucillou. Císařové byli záhy nuceni vypořádávat se s nepříznivou zahraničněpolitickou situací, jelikož dosud převážně mírové poměry na hranicích impéria byly ohroženy útoky Parthů a následnými vpády barbarů. Marcus vyslal proto Vera na Východ, aby tam velel vojenským operacím, zatímco sám se chopil faktického řízení státu.\nVálka s ParthyEditovat\nMarkův vítězný oblouk v Tripolisu\nV roce 161 odrazili místní legáti nájezdy barbarů do severní Británie a Raetie, avšak mnohem závažnější nebezpečí pro římskou říši vzniklo v Orientu. V posledních letech Antoninovy vlády výrazně vzrostlo napětí mezi Římany a Parthy. Předmětem sporu byla kontrola nad Arménií, královstvím fungujícím jako nárazníkový stát mezi oběma mocnostmi, jež usilovaly dosadit na zdejší trůn monarchu poslušného jejich zájmům. Parthský král Vologaisés IV., konající už za Antoninova života rozsáhlé válečné přípravy, hodlal využít mocenských změn v Římě a s tím spojené nejistoty ve svůj prospěch a neprodleně udeřil. Nedlouho po Antoninově skonu přepadl Arménii a pronikl do Sýrie, přičemž se mu podařilo přemoci dvě římská vojska. Poté, co byl poražen římský místodržitel v Kappadokii, odebral se Verus v čele legií na Východ.\nJeště před vlastním vyplutím se Verus zdržel z důvodu nemoci ve městě Canusium a teprve na přelomu let 162 a 163 dorazil do Antiochie, odkud řídil reorganizaci demoralizovaného vojska a koordinoval zásobování. Ve skutečnosti postrádal zkušenosti s velením a lehkomyslně projevoval zájem spíše o rozmařilý a nevázaný život než o vážné věci. Marcus ho prozíravě obklopil nejzdatnějšími římskými generály, pod jejichž vedením přešli Římané v roce 163 do protiútoku. Nejprve vypudili Parthy z Arménie a ustavili zdejším vládcem prořímského prince Sohaema. Nato zahájili ofenzívu v Mezopotámii, obsadili Osroénu a v roce 165 dobyli a zpustošili parthská hlavní města Seleukii a Ktésifón. V dalším roce Římané postoupili až do Médie. Vzhledem k přesvědčivým římským úspěchům se parthský král rozhodl ukončit konflikt a přenechat Arménii Římanům. Po návratu z výpravy oslavil Verus spolu s Markem a ostatními členy rodiny výjimečný triumf, třebaže největší podíl na vítězství příslušel vojevůdci Avidiu Cassiovi.\nVracející se římští vojáci se v Mezopotámii nakazili nemocí, jež se rozšířila do celé římské říše a zhruba v letech 165 až 180 měla velmi devastující účinek na stav populace všech provincií. Tato epidemie byla později označena jako antoninovský mor. Podobně jako u většiny ostatních starověkých epidemií, ani v tomto případě nelze s jistotou určit, o jakou chorobu se doopravdy jednalo. Podle převládajícího mínění mělo jít buď o neštovice, anebo o spalničky. Podle historika Cassia Diona propukla tato nemoc s novou intenzitou zhruba kolem roku 177. Jenom v samotném Římě jí tehdy denně padlo za oběť 2000 lidí, když čtvrtina všech nakažených této chorobě podlehla. Celkový počet mrtvých byl odhadován na pět milionů. Vysoká úmrtnost mezi vojáky podlamovala sílu legií, současně se snížilo množství vybraných daní, což mělo negativní dopad na státní hospodaření.\nV čínských pramenech se objevuje zpráva o římských vyslancích, kteří měli v roce 166 dorazit do Číny. Tito muži s sebou přinesli dary a prohlašovali se za vyslance jistého Andogni (Antoninus), jehož lze ztotožnit s Markem Aureliem, případně s Antoninem Piem. Nelze ovšem vyloučit, že nešlo o skutečné vyslance, nýbrž o obyčejné římské obchodníky.\nGermánie a DunajEditovat\nJezdecká socha Marka Aurelia na Kapitolu\nOd počátku šedesátých let 2. století se zvyšovala intensita nájezdů Germánů a jiných barbarů směřujících do Galie a za Dunaj. Tento pohyb barbarů na jih a západ byl zřejmě vyvolán tlakem kmenů sídlících dále na východě. První nepřátelská invase, vpád Chattů do Horní Germánie, byla odražena již v roce 162. Nejspíše koncem roku 166, nebo na počátku roku 167 překročilo 6000 Langobardů a Obiů Dunaj a vstoupilo do Panonie. Barbaři byli brzy poraženi, načež zdejší římský místodržitel zahájil vyjednávání se zástupci několika okolních kmenů. S pomocí markomanského krále Ballomara se sice podařilo dohodnout mír mezi Římany a jejich barbarskými sousedy, nicméně situace na hranicích zůstávala nadále neklidná. Někdy v téže době byla Dácie přepadena Vandaly a sarmatskými Jazygy.\nNeblahý vývoj na severních hranicích zhoršovaný šířícím se morem přiměl Marka k horlivému konání obětí, jimiž chtěl usmířit rozhněvané bohy. Na jaře 168 vyrazili oba císařové z Říma na dunajskou frontu. Svůj hlavní stan umístili do severoitalského města Aquileia, z něhož organizovali obranu římského teritoria. Zároveň prováděli inspekci vojsk a dali odvést dvě nové legie, legio II Italica a legio III Italica. Přítomnost Marka a Vera v Panonii a Noriku pomohla stabilisovat tamní poměry, avšak kvůli řádění moru mezi legionáři se na radu dvorního lékaře Galéna rozhodli k návratu do Říma. Při zpáteční cestě Verus patrně v důsledku mrtvice v lednu nebo únoru 169 zemřel, takže od tohoto okamžiku musel Marcus trávit většinu času na taženích proti nepřátelům. Svoji ovdovělou dceru Lucillu provdal i přes její odpor za Tiberia Claudia Pompeiana, mimořádně schopného důstojníka syrského původu.\nInvaze Markomanů a Kvádů do Itálie v roce 170\nV roce 170 ztroskotal první vážnější římský pokus o protiofensivu, když bylo 20 000 Římanů poraženo poblíž města Carnuntum germánskou koalicí v čele s Ballomarem. Markomani a Kvádové pak vyrazili na jih, zatímco ostatní barbaři vyplenili Noricum. Ballomarem vedení Germáni zdolali Alpy, vydrancovali město Opitergium (dnešní Oderzo) a jejich nápor vyvrcholil obležením Aquileie. Poprvé od porážky Kimbrů a Teutonů na konci 2. století př. n. l. se tak nepřátelským silám podařilo stanout na italské půdě, což vážně otřáslo sebedůvěrou obyvatelstva poloostrova. Mezitím Kostobokové, příchozí z oblasti Karpat, využili slabosti Římanů, zpustošili Moesii, Thrákii a Makedonii a dorazili až do Eleusíny, nedaleko Athén. Také jiné části říše byly svírány loupeživými nájezdy a povstáními. Na jihozápadě přemohli Maurové posádky pohraničních kastelů v Mauretánii a po dvě léta sužovali svými útoky Hispánie. Dokonce ještě Ammianus Marcellinus, přední dějepisec pozdní antiky, připomínal ve svém díle události markomanských válek, jevící se s odstupem času jako předzvěst mnohem hrozivějších barbarských útoků v následujících staletích.\nNedostatek lidských sil, zapříčiněný morem, a finanční těžkosti přiměly Římany k přijetí mimořádných opatření. Do legií byli rekrutováni otroci, stejně jako gladiátoři, díky čemuž mohli být útočníci pozvolna zatlačeni zpět za Dunaj. S některými kmeny byly navázány diplomatické kontakty, v rámci nichž bylo dojednáno spojenectví. Různé germánské pomocné oddíly se tudíž zapojily do konfliktu na straně Římanů. Marcus se snažil izolovat nejvzpurnější kmeny a vést s nimi boj odděleně, čímž mohli Římané snáze využít svoji drtivou početní a logistickou převahu. Tato strategie se ale ukázala být velice nákladná a zdlouhavá, neboť si vyžádala enormní množství zdrojů. K jejímu uskutečnění bylo navíc zapotřebí značných vojenských sborů, pro něž musely být vystavěny nové pevnosti, jako byla třeba Castra Regina (Regensburg). Taktéž byly učiněny nepříliš úspěšné kroky k usazení určitých skupin barbarů na římském území.\nPoté, co Římané obnovili kontrolu nad Norikem, přemístil Marcus své hlavní sídlo do Carnunta. Příležitostně řídil vojenské operace také z táborů v Sirmiu (Sremska Mitrovica) a ve Vindoboně (Vídeň). V roce 172 podnikli Římané výpravu proti Markomanům a v dalších dvou letech si podrobili Kvády. Obdobně Marcus naložil s Jazygy, jež přinutil vydat tisíce římských zajatců. Poznámky v Historii Augustě o Markově úmyslu zřídit na levém břehu Dunaje dvě nové provincie, pojmenované Marcomannia a Sarmatia (zahrnující přibližně nynější Moravu, Slovensko a východní Maďarsko), dnešní historikové, vzhledem k absenci shodných tvrzení v jiných pramenech, zpochybňují a považují za kontroverzní. Třebaže pohoří na severním okraji těchto teritorií mohla tvořit lépe hájitelnou hranici, než jakou představoval Dunaj, říše, vyčerpaná dlouhotrvajícími válečnými střety, nedisponovala prostředky nezbytnými k výstavbě těchto provincií. Ať už byly Markovy záměry jakékoli, uzurpace Avidia Cassia mu zabránila v jejich uskutečnění. Od roku 177 pokračovali Římané ve válečných operacích proti Markomanům a Kvádům na středním Dunaji, v nichž vytrvali do samotného závěru Markova života.\nMarcus se vyznačoval velkou svědomitostí při plnění svých administrativních povinností. Obtížné úkoly neváhal svěřovat nejkompetentnějším mužům, aniž by se obával, že ho svými schopnostmi zastíní. Mimořádnou pozorností zahrnul sociálně nejslabší příslušníky římské společnosti: otroky, ženy a děti, jimž se snažil ulehčit jejich tíživou situaci. Více než polovina dochovaných zákonodárných a jiných aktů, vydaných za Marka, se zaměřovala na zlepšení právního postavení těchto skupin obyvatelstva. Tyto akty často sloužily k odstranění nadměrné tvrdosti a nepřesností v občanském právu. Stejnou tendenci projevoval i při uplatňování soudní pravomoci, jíž vykonával se vzornou pečlivostí a bezpříkladnou obětavostí. Podle Historie Augusty nechal zvýšit počet dnů vyhrazených k projednávání soudních sporů. Ve své soudní činnosti nepolevoval ani poté, co vytáhl do boje s Germány, o čemž se zmiňuje Cassius Dio. Účastníci řízení museli dokonce kvůli projednání přicestovat za císařem do jeho vojenského tábora. Určitý úpadek signalizoval počátek aplikace kategorií honestiores („vážení“) a humiliores („nižší“), jejichž prostřednictvím bylo v odvětví trestního práva zohledňován společenský stav při rozhodování o míře potrestání. Soudní správa Itálie byla přenechána úředníkům, nazývaným iuridici, kteří vystupovali jménem císaře. Touto praxí, napomáhající centralisaci vlády, navazoval Marcus na někdejší Hadrianovo soudní členění Itálie, od něhož bylo upuštěno za Antonina.\nSloup Marka Aurelia na Piazza Colonna v Římě\nV úvodní fázi Markova panování byla římská říše zasažena řadou katastrof, mezi nimiž patřily k nejzávažnějším ničivé rozvodnění Tiberu a především antoninovský mor, zanesený do římské říše vojáky vracejícími se z Východu. Epidemie pozvolna postihla takřka celé území impéria, včetně hustě obydleného hlavního města. V době vypuknutí války s Germány byla Itálie zle sužována hladem. Následky těchto neštěstí Marcus usiloval zmírnit rozdílením obilí všem italským městům a zaváděním různých sanitačních opatření bránících šíření nemoci. Přírodní pohromy, epidemie a vysoké válečné náklady neúměrně zatěžovaly císařskou pokladnu. Ačkoli Marcus ulevoval státním výdajům svojí příkladnou osobní zdrženlivostí a střídmostí, musel se uchýlit k mírnému snížení obsahu drahých kovů v mincích, čímž nevyhnutelně přiživil inflaci. Aby získal dodatečné peněžní prostředky, omezil závody a gladiátorské zápasy v Cirku. Osobně přispěl k uhrazení financování vojenských operací, když nechal na Foru vydražit četné cenné předměty, uložené v císařském paláci. Vítězným legionářům odmítl udělit zvláštní odměnu, jíž se dožadovali, a upozorňoval je, že každá taková platba by musela být zajištěna na úkor jejich rodičů a příbuzných.\nZa Markova vládnutí bylo vybudováno jen nevelké množství význačných monumentů, v čemž se zřetelně odlišil od mnoha svých předchůdců. Na počest Antonina byl vybudován sloup na Martově poli, jehož ústředním motivem byla apoteosa zemřelého císaře a jeho manželky Faustiny starší. Podstavec tohoto sloupu je nyní vystaven ve Vatikánských museích. Markovy a Verovy válečné úspěchy byly v Římě oslaveny celkem třemi vítěznými oblouky. Samotnému Markovi byly určeny dva z nich, žádný se ovšem nedochoval do dnešních dnů. Pouze některé pravoúhlé reliéfy byly využity při tvorbě Konstantinova oblouku. Zřejmě nejvěhlasnější stavbou připomínající Markův principát se stal sloup, jenž se tyčí na náměstí Piazza Colonna. Na tomto díle jsou vyobrazena Markova tažení proti Markomanům a Sarmatům v letech 172 až 175. Na jednom z vlysů je zachycena událost, známá jako „zázračný déšť v zemi Kvádů“, při níž podle římského líčení vyslyšel bůh císařovy modlitby a sesláním bouře odvrátil nebezpečí, hrozící obklíčeným římským vojákům. Nejslavnější zpodobnění Marka Aurelia představuje jeho bronzová jezdecká socha, v období renesance vystavená Michelangelem na náměstí Piazza del Campidoglio na římském Kapitolu. V současnosti se zde nachází replika, zatímco originál je umístěn v Kapitolských museích. Tato socha je znázorněna i na italské versi padesáticentové euromince.\nMarcus provádějící rituální oběť u oltáře Jova Kapitolského\nPřestože byl Marcus významný myslitel a filosof, byl rovněž, alespoň navenek, hluboce nábožensky založený člověk. Státní kult byl za jeho panování náležitě uctíván, zároveň však byla tolerována i odlišná božstva, takže různorodost náboženství nepůsobila žádné rozpory mezi vládou a obyvatelstvem. Z tohoto pravidla existovala pouze jediná výjimka reprezentovaná křesťanstvím. Marcus zaujímal vůči křesťanům stejné stanovisko, jaké prosazoval už Traianus: pokud upustili od veřejného vyznávání své víry, neměla jim být státní mocí činěna žádná újma. Naproti tomu v soukromém životě mohlo být křesťanství nerušeně praktikováno. Církev nebyla tudíž nijak výrazně omezována, díky čemuž došlo v průběhu 2. století k enormnímu rozmachu jejího vlivu. Kritické vnější i vnitřní okolnosti, v nichž se říše ocitla v šedesátých letech, způsobily, že dosavadní praxe nebyla respektována, čímž byla narušena osobní bezpečnost křesťanů. V této neradostné době byla vydávána nařízení vybízející Římany, aby přispěli k usmíření bohů pravidelným prováděním žertev. Taktéž vzrůstaly represe proti těm, kteří se zdráhali obětovat, což postihovalo obzvláště křesťany.\nV letech 166 až 168 byli křesťané, především ve východní části impéria, vystaveni hněvu ostatního obyvatelstva, vyvolaného pravděpodobně šířením epidemie. Nepřátelství vzniklo zcela živelně bez jakékoli iniciativy ze strany státu. Další pronásledování křesťanů se konalo v Galii v roce 177. Za jeho prapříčinu lze považovat tehdejší rozkolísanost veřejných financí. K doplnění stavu legií byly hojně užívány odvody gladiátorů a jejich najímání za účelem pořádání her se tedy stávalo stále nákladnějším a problematičtějším. Nárůst výdajů spojených s konáním gladiátorských soubojů, jejichž uhrazením byli pověřeni vykonavatelé městské správy v provinciích, záhy překročil únosnou mez. Vzniklé obtíže přiměly císaře k vydání usnesení, podle něhož směli být odsouzení zločinci prodáváni do arén jako gladiátoři. Část městské populace v Lugdunu (Lyon) hodlala tohoto nařízení využít k zásahu proti tamním křesťanům, jimž v případě, že by se nezřekli své víry, hrozilo odsouzení místními úřady. Svoji roli při volbě křesťanů zřejmě sehrálo i nepřátelství vůči cizincům, protože mezi pozdějšími mučedníky bylo zastoupeno mnoho osob s řecky znějícími jmény.\nPříslušný prokurátor vznesl do Říma dotaz ohledně postupu v záležitosti souzení křesťanů. Na základě císařova reskriptu, odkazujícího na Traianem vydané ustanovení, měl být popraven každý, kdo se veřejně přiznal k víře v Krista odmítáním konání obětí. Křesťané byli poté v lugdunské aréně nelítostně zabíjeni pro pobavení obecenstva. Třebaže Marcus se osobně nezapojil do těchto protikřesťanských aktivit, nijak jim ani nebránil. Po lugdunském masakru nejsou již z období Markova panování zaznamenány žádné jiné zprávy týkající se stíhání křesťanů. Po bližším obeznámení se s touto událostí císař patrně rozhodl o adekvátních opatřeních, jimiž zamezil obdobným ukrutnostem. Zhruba do poloviny 3. století znamenaly podstatnější hrozbu pro trvalejší existenci církve spíše vnitřní rozpory mezi jednotlivými křesťanskými směry.\nUzurpace Avidia CassiaEditovat\nBusta Faustiny mladší v Louvru\nV roce 175 se vzbouřil syrský místodržitel Avidius Cassius. Příčiny této uzurpace nejsou zcela objasněny, avšak Cassius Dio a stejně tak Historia Augusta uvádějí, že císařovna Faustina znepokojená nedobrým zdravotním stavem svého manžela navázala s Cassiem kontakt. Faustina se nejspíše strachovala o další trvání dynastie, poněvadž její jediný žijící syn Commodus byl dosud příliš mladý. Možná se ale obávala ztráty své posice v případě, že by se po Markově smrti stal císařem někdo jiný než Commodus. Vzpoura mohla být též vyprovokována zvěstmi o Markově úmrtí. Avidius Cassius, jenž se výborně osvědčil jako velitel v parthské válce, se na Východě těšil značné popularitě. Ačkoli později seznal, že císař je naživu, místo aby se Markovi podrobil, přikročil ke konfrontaci. Vzhledem k početní přesile dunajských legií nebyly ale Cassiovy vyhlídky příliš nadějné. Cassius byl proto vlastními lidmi zavražděn dříve, než se občanská válka mohla naplno rozhořet.\nJeště na Dunaji dostihl Marka Commodus přivolaný z Říma. Císař vzápětí uzavřel mír se Jazygy a neprodleně se vypravil na východ, aby se vypořádal s tamější neklidnou situací a obnovil pořádek v provinciích. Přitom si počínal velice ohleduplně, neboť promíjel městům i jednotlivcům účast na Cassiově vzpouře. Kromě toho prokázal svoji moudrost a shovívavost, když velkoryse přesvědčil senát, aby omilostnil všechny členy uzurpátorovy rodiny. Aniž by ji četl, nechal spálit Cassiovu korespondenci, která mohla kompromitovat leckteré senátory. Během cesty zemřela v zimě 175 v jižní Kappadokii Markova choť Faustina, jejíž pověst utrpěla znatelné šrámy. V antických pramenech je obviňována z užívání jedů a vraždění lidí, stejně jako z provozování neřestného života udržováním styků s gladiátory, námořníky i muži vyššího postavení. Marcus jí ovšem bezvýhradně důvěřoval a vytrvale ji hájil. Faustina ho doprovázela na četných taženích, čímž si od něho vysloužila titul Matka táborů (Mater castrorum). Po její smrti jí zasvětil chrám a místo, kde zemřela, nechal přejmenovat na Faustinopolis. Jakmile dokončil konsolidaci východních provincií, vyrazil Marcus zpět do Říma, přičemž učinil krátkou zastávku v Athénách a podpořil místní filosofické školy.\nNáslednictví a smrtEditovat\nKoncem prosince 176 oslavil Marcus společně se svým synem Commodem v Římě triumf nad Germány a Sarmaty. 1. ledna následujícího roku obdařil Commoda titulem augustus a ustavil ho svým spoluvládcem. Marcus tak dal zřetelně najevo, že jeho syn po něm nastoupí na trůn, avšak toto jeho rozhodnutí bylo mnohými historiky hodnoceno jako závažné pochybení. Úmyslně totiž odmítl pokračovat v tradici předávání vlády nad říší adopcí nejzdatnějšího jedince, přestože mu muselo být známo Commodovo neuspokojivé chování, diskvalifikující ho z výkonu císařské moci. Marcus se nepochybně zaobíral oběma těmito hledisky a nakonec je zohlednil ve svém výsledném rozhodnutí. Ostatní adoptivní císaři nezanechali žádné vlastní mužské dědice, které by mohli učinit svými nástupci. Nárok Commoda, jemuž byl již v pěti letech jako předpokládanému pretendentu trůnu udělen titul caesara, nebyl proto dosavadní praxí adopcí nijak zpochybněn, ačkoli po formální stránce nebyla císařská hodnost dědičná. S přihlédnutím k vývoji událostí lze soudit, že konečným impulsem ke Commodově povýšení se stala uzurpace Avidia Cassia, naznačující, že císařovo nevalné zdraví, případně jeho úmrtí by mohly vyvolat občanskou válku, pokud by otázka následnictví nebyla včas upravena. V dané situaci se tedy nejjistějším a nejméně zpochybnitelným řešením jevila být volba Commoda.\nMarcus si sice všiml problematických povahových rysů svého syna, zřejmě ale setrval v naději, že v průběhu dospívání doroste Commodus do své budoucí role. Pokud by dal přednost některým svým vzdálenějším příbuzným nebo jiným osobám, nový panovník by patrně v zájmu zajištění své moci usiloval o Commodův život. Od poloviny roku 175 až do března 180 doprovázel Commodus, potvrzený už jako nástupce, svého otce na jeho cestách a válečných taženích. Přesto způsob a délka Commodovy přípravy na císařskou funkci zůstaly nesrovnatelné s možnostmi, jakými disponoval jeho otec. Commodus začal brzy po své intronisaci vystupovat jako gladiátor, přičemž se vydával za Herkula. Určití historikové tuto stylisaci nepovažují za natolik scestnou, jak se na první pohled může jevit, jelikož Herkules byl považován za symbol neúnavného jedince, jenž ve shodě se stoickými zásadami očisťuje svět od útrap.\nV srpnu 178 zamířili Marcus a Commodus zpět k Dunaji. Během této výpravy podlehl císař 17. března 180 blíže neznámé chorobě. Někteří badatelé považují za příčinu smrti antoninovský mor, jiní se domnívají, že trpěl nádorovým onemocněním. Obvykle se jako místo Markova úmrtí udává Vindobona, ovšem Tertullianus podotýká, že zemřel v Sirmiu. Po vypuknutí nemoci a v předtuše blížící se smrti si Marcus nechal předvolat Commoda, jehož upomínal, aby vytrval v tažení proti barbarům až do završení vítězství. Nicméně Commodus se zřejmě ze strachu z nákazy spěchal rychle vzdálit z otcovy blízkosti. Protože si Marcus přál urychlit svůj konec, odmítal přijímat potravu a pití. Podle dochovaného podání se krátce před svým skonem obrátil k truchlícím přátelům se slovy: „Proč pláčete nade mnou a nesnažíte se raději zabránit moru, který kosí lidi hromadně?“ Jeho ostatky byly pochovány v Římě v Hadriánově mausoleu, známém dnes jako Andělský hrad.\nHovory k soběEditovat\nAquincum (dnešní Budapešť) bylo jedním z míst, kde Marcus tvořil své dílo „Hovory k sobě“\nFilosofické postoje Markových učitelů výrazně ovlivnily jeho příklon ke stoicismu, avšak nejdůležitější role v procesu utváření Markovy filosofické orientace příslušela Epiktétovi, jehož dílo Rozpravy (Diatribai) si velice oblíbil. Hlubšího poznání Markových filosofických myšlenek, přesvědčení a zásad, jimiž se řídil, lze dosáhnout studiem toho nejcennějšího, co po sobě zanechal, jeho díla „Hovory k sobě“ (Ta eis heauton, anglicky Meditations). Není jasné, zda zamýšlel obeznámit lidstvo s tímto spisem, neboť se jedná o kusé a místy rozvláčné osobní poznámky a úvahy, jimiž se zabýval při vedení vojenských výprav a řízení administrativních záležitostí. Zdá se spíše, že je napsal proto, aby si jejich čtením dodal odvahy ke snášení tíživé odpovědnosti, jež pro něho představovalo břímě vládnutí. Marcus si v něm neustále vytyčoval obtížně dosažitelné principy chování, rozvažoval nad všedností, nekultivovaností a pomíjivostí hmotného světa. Zabýval se také úlohou člověka ve světě a zvláště sebe samého. Nevěřil v žádný jiný svět a cítil se beznadějně připoután ke svým povinnostem a službě. Vytrvale se proměňující vesmír, jehož součástí měla být lidská duše, ztělesňoval podle Marka celek řízený rozumem. Díky tomu mohl člověk i ve stavu bezbrannosti a osamocenosti obstát tváří v tvář chaosu a marnosti za předpokladu, že byl nezkažený a ctnostný. Pro Markovo chápání bytí byl prvořadý soulad myšlení a konání resp. jednota slov a činů, což se odráželo i v jeho vnímání posuzování a realizování vládnutí, které spolu měly být úzce sdruženy:\n„Přestaň už vykládat, jaký asi má být dobrý člověk; raději už jím buď!“\n„Ani v psaní, ani v čtení nebudeš moci dávat návod, dokud se sám dříve návodu nepodrobíš. Ještě mnohem více to platí v životě.“\nVelký důraz kladl na smysl pro pravdu a pro realitu, čehož si na něm cenil Hadrianus:\n„Kdykoli tě roztrpčí něčí nestoudnost, ihned se ptej sebe sama: Cožpak je možné, aby nebyli ve světě nestoudní? Není to možné. Nežádej tedy nemožnosti.“\nHovory k sobě byly jakousi formou duševního cvičení, zaměřeného na zachování a rozvíjení způsobu života a vědomí odpovídajícímu zásadám stoicismu, stejně jako na kontrolu emocí. To se projevuje i v Markově postoji k lidem:\n„Lidé jsou stvořeni kvůli sobě navzájem; buď je tedy poučuj, nebo je snášej!“\n„Kdykoli se chceš potěšit, v duchu si vybavuj přednosti svých současníků, jako například podnikavost jednoho, skromnost druhého, štědrost třetího a jinou ctnost někoho jiného. Neboť nic nepůsobí takové potěšení jako vzory ctností, které se zrcadlí v mravech našich vrstevníků a které se v jednotlivci, pokud možno, všechny slučují. A proto je také záhodno si je stále oživovat v paměti.“\nÚvahy v duchu stoy mu měly napomoci rovněž k tomu, aby přestál rozmanitá protivenství, odolal ranám osudu a vypořádal se s vlastní nedokonalostí:\n„Nebuď rozmrzelý, ani neochabuj, ani se nevzdávej, jestli se ti nedaří provést každé dílo podle správných zásad, raději se znova vracej k tomu, co se ti povedlo, a buď rád, jestliže aspoň většina tvých skutků odpovídá lidské přirozenosti, a měj v lásce to, k čemu se vracíš!“\n„Je-li ve tvé moci učinit něco lépe, proč to neuděláš? Když je to v moci někoho jiného, komu chceš dělat výčitky? Slepé náhodě nebo bohům? Obojí je nesmyslné. Nikomu nemáš činit výčitky. Jestli můžeš, naprav alespoň věc samu; a nemůžeš-li ani to, co ti prospěje tvé počínání. Neboť nic se nemá dělat neúčelně.“\n„Nevyhnutelný osud se vznáší nad tebou. Dokud žiješ, dokud ještě můžeš, staň se dobrým!“\nMarcus nepociťoval pražádný strach ze smrti, jíž chápal jako vysvobození:\n„... abychom očekávali smrt s odevzdanou myslí jako přirozené rozloučení prvků, z nichž se každé stvoření skládá. Není-li však pro prvky samé nic hrozného v tom, že se každý z nich ustavičně přeměňuje v jiný, proč by se kdo děsil přeměny a rozkladu všech dohromady? Vždyť se to děje ve shodě s přírodou; a co se děje ve shodě s přírodou, není zlo.“\nHovory k sobě byly po mnoho generací pokládány za jednu z největších knih všech dob. Markovu dílu byla přesto občas vytýkána nedostatečná originalita filosofického přínosu, jelikož ideje uvedené v této knize byly v podstatě odvozeny z mravních východisek stoicismu, převzatých od Epiktéta. Při tom byla obvykle opomíjena skutečnost, že Marcus neusiloval o původnost svých zápisků, protože je sepisoval sám pro sebe. V některých drobných aspektech se Marcus odchýlil od stoické filosofie a v určitých směrech se přiblížil platónismu, jenž se pozvolna vyvíjel v novoplatonismus. Nicméně neodklonil se natolik, aby připustil jakoukoli formu posmrtné existence.\nK Markově věhlasu, přetrvávajícímu po všechny historické epochy, nepochybně silně přispěla jeho proslulost filosofa na trůně, aplikujícího filosofické zásady při procesu realisování vlády. Různé doklady Markových politických úvah lze seznat v Hovorech k sobě. Mnohé z nich se jeví nadčasové a dosud nepřekonané.\n„Bratr Severus mi byl vzorem lásky k rodině a lásky k pravdě a spravedlnosti; ... od něho jsem získal představu svobodného státu, v němž vládne dokonalá rovnoprávnost pro všechny bez rozdílu a v němž ničeho není dbáno více než svobody občanů.“\nSvoboda a spravedlnost, především ve smyslu stejných práv pro všechny, náležely k Markovým časně osvojeným a ustavičně prosazovaným, stěžejním politickým principům. Před pokušením zneužívat absolutní moc, jemuž byl ve svém postavení nevyhnutelně vystaven, ho ochraňovalo jeho filosofické založení a výstrahy, jimiž sám sebe zahrnoval.\n„Dej pozor, abys nezcísařštěl: abys nenačichl císařstvím; stává se to snadno! Bojuj o to, abys zůstal takovým, jakým tě chtěla mít filosofie!“Neboť Cesta po které kráčejí naše koně je zrádná jako jejich povaha.\nMarcus si byl příliš vědom omezených možností svého konání a chatrnosti utopických modelů společnosti:\n„Neblouzni o státě Platónově, nýbrž spokoj se i s nejmenším krůčkem vpřed a nepokládej ani tento úspěch za nevýznamný! Neboť kdo dovede změnit utkvělé představy? Ale bez jejich změny – co jiného čekat než otročení vzdychajících a poslušnost pokrytců?“\nBylo mu jasné, že politické jednání musí zohledňovat smýšlení lidí a proto upřednostňoval občanskou svobodu také ve vyjadřování názoru. Záleželo mu na rozumně uplatňovaném a veřejnému prospěchu zasvěceném užívání moci, s níž nakládal přiměřeně, přičemž zohledňoval dobré porozumění věci a nalezení řešení problému:\n„Stačí můj rozum na tento úkol či ne? Jestliže stačí, pak ho užívám na jeho provedení jako nástroje, jímž mě vybavila vesmírná příroda; pakli nestačí, buď postoupím svůj úkol tomu, kdo ho dovede vykonat lépe, není-li mou přímou povinností, anebo ho konám, jak dovedu, ještě s přispěním někoho jiného, jenž podporován mým rozumem, může pak provést čin obecnému blahu právě teď příhodný a prospěšný. Neboť každý skutek, ať už ho konám sám nebo s přispěním jiného, má směřovat jen k tomu, co je prospěšné a přiměřené obecnému dobru.“\nNa dobrém výkonu soudnictví, jež pro něho bylo činností, při níž pociťoval nejvyšší míru zodpovědnosti, spočíval podle Marka základ veškerého společenského pořádku:\n„Dovedeš-li se bystře dívat, dívej se, a suď pokud možno nejmoudřeji.“\nSvému bytí přiřazoval Marcus i určitý kosmopolitní rozměr.\n„Pro mne, občana Antonina, je obcí a vlastí Řím; pro mne, Antonina člověka, vesmír: co je tedy těmto obcím na prospěch, jenom to je pro mne dobrem.“\nMarkovým životem a vládnutím se zaobírá celá řada pramenů, avšak většina z nich přináší spíše neuspokojivá a neúplná fakta, neboť v Markově období nepůsobil žádný významný historik. Hlavní literární pramen představuje jeho biografie v díle Historia Augusta, doplněná o sdělení týkající se Marka v životopisech Hadriana, Antonina, Vera a Avidia Cassia. Diskuse o kvalitě a spolehlivosti tohoto souboru biografií římských císařů se vedly více než sto let. S velkou pravděpodobností byl vytvořen jediným autorem píšícím koncem 4. století. Vzhledem k časovému odstupu vzniku díla od popisovaných jevů a k značně rozličné hodnověrnosti prací, z nichž autor vycházel, se důvěryhodnost uváděných informací velice různí. Třebaže Historie Augusta mnohdy přináší velmi přesné údaje, obsahuje také množství smyšlenek a výmyslů.\nCassius Dio, píšící zřejmě ve třicátých letech 3. století, zhotovil rozsáhlé dějiny Říma, jež se ale dochovaly jen v notně zestručněné podobě. Aurelius Victor a Eutropius, dějepisci žijící ve 4. století, ve svých dílech příležitostně přinášejí určité informace osvětlující momenty Markova panování. Užitečné jsou i spisy Markova učitele a řečníka Frontona. Velká důležitost přísluší i literatuře církevních autorů, jako byl Tertullianus, Eusebios nebo Orosius. Poznatky z papyrů, nápisů, mincí, právních aktů společně s výsledky archeologického bádání a výklady architektonických monumentů dále poskytují vodítka pro bližší pochopení událostí doby Markova vládnutí.\nMarkova busta v Metropolitan Museum of Art v New Yorku\nMarkovo počínání jako panovníka, stejně jako jeho dochované filosofické úvahy mu vynesly respekt a obdiv v očích současníků i později narozených. Taktéž křesťané, přestože byli za jeho vlády vystaveni pronásledování, považovali Marka za dobrého císaře. Tertullianus ho dokonce označil za přítele křesťanství. Všeobecná úcta prokazovaná Markovi širokými vrstvami římského obyvatelstva ještě zesílila vlivem vzrůstajících zmatků po skončení jeho panování. Okamžik jeho smrti se zdál být určitým zlomem a počátkem úpadku, jak to ostatně vyjádřil soudobý historik Cassius Dio. Rokem 180 je proto leckdy vymezován závěr epochy Pax Romana. Markova reputace zůstala i v dalších staletích zcela bez úhony, ačkoli ho ani zdaleka nelze označit za „dokonalého“ člověka, jelikož projevoval příliš velkou toleranci k chybám druhých. Jako Markovo největší selhání bude patrně vždy vnímán výběr Commoda, jeho jediného přeživšího syna, nástupcem. Kvůli tomu je často podrobován kritice, podle níž odklonem od adoptivního principu odevzdávání moci přerušil dlouhou a přínosnou éru římských dějin. Není ovšem možné přehlížet skutečnost, že kdyby neučinil Commoda augustem, pravděpodobně by tím svému synovi přivodil záhubu. Navzdory tomu lze jen stěží z Marka sejmout odpovědnost za to, že v důsledku jeho rozhodnutí se Římu dostalo jednoho z nejzhýralejších a nejukrutnějších císařů.\nV novověku byl Marcus vystaven nové pozornosti a zájmu filosofů, myslitelů a literátů, kteří znovu pozvedli jeho proslulost. Za osvícenství se „Hovory k sobě“ staly módní četbou řady vzdělanců, zvláště Voltaire jimi byl uchvácen. Markova moudrost, lidskost a smysl pro povinnost z něho činily vzor spravedlivého krále. Historik Edward Gibbon se ve svém stěžejním díle History of the Decline and Fall of the Roman Empire přiklonil k postoji Cassia Diona, když formuloval názor, že Markovou smrtí skončil zlatý věk Říma. Od novověku až do současnosti se četné význačné osobnosti, mezi něž náleželi monarchové, politici i spisovatelé, prohlašovaly za příznivce tohoto římského císaře. Paradoxně sám Marcus pociťoval vůči posmrtné slávě naprostou lhostejnost:\n„Slovní výrazy kdysi obvyklé jsou teď zastaralé. Podobně i jména kdysi věhlasných lidí jsou teď jistou měrou zastaralá, jako Camillus, Caeso, Volesus, Dentatus a co nevidět i jméno Scipio a Cato, pak i Augustus a konečně Hadrianus a Antoninus. Neboť všechno je pomíjivé a brzy se stává bájí a klesá v hrob čirého zapomnění.“\n↑ Marcus Aurelius, Antoninus. Hovory k sobě. Praha : Svoboda, 1975. I, 16\n↑ Portréty světovládců I. Životopis filozofa Marka Antonina 28, 4\n↑ Marcus Aurelius, Antoninus. Hovory k sobě. X, 16\n↑ Marcus Aurelius, Antoninus. Hovory k sobě. XI, 29\n↑ Marcus Aurelius, Antoninus. Hovory k sobě. VI, 21\n↑ Marcus Aurelius, Antoninus. Hovory k sobě. IX, 42\n↑ Marcus Aurelius, Antoninus. Hovory k sobě. VIII, 59\n↑ Marcus Aurelius, Antoninus. Hovory k sobě. VI, 48\n↑ Marcus Aurelius, Antoninus. Hovory k sobě. V, 9\n↑ Marcus Aurelius, Antoninus. Hovory k sobě. VIII, 17\n↑ Marcus Aurelius, Antoninus. Hovory k sobě. IV, 17\n↑ Marcus Aurelius, Antoninus. Hovory k sobě. II, 17\n↑ Marcus Aurelius, Antoninus. Hovory k sobě. I, 14\n↑ Marcus Aurelius, Antoninus. Hovory k sobě. VI, 30\n↑ Marcus Aurelius, Antoninus. Hovory k sobě. IX, 29\n↑ Marcus Aurelius, Antoninus. Hovory k sobě. VII, 5\n↑ Marcus Aurelius, Antoninus. Hovory k sobě. VIII, 38\n↑ Marcus Aurelius, Antoninus. Hovory k sobě. VII, 40\n↑ Marcus Aurelius, Antoninus. Hovory k sobě. IV, 33\nHOŠEK, Radislav, MAREK, Václav. Řím Marka Aurelia. Praha : Mladá fronta, 1990. ISBN 80-204-0083-4\nObrázky, zvuky či videa k tématu Marcus Aurelius na Wikimedia Commons\nOsoba Marcus Aurelius ve Wikicitátech\nAutor Marcus Aurelius ve Wikizdrojích\nMarcus Aurelius (stránky Antika)\nCassius Dio. Roman History. Epitome of Book LXXII (anglicky)\nMarcus Aurelius (De Imperatoribus Romanis) (anglicky)\nMarcus Aurelius (The Internet Encyclopedia of Philosophy) (anglicky)\nVolně dostupný český překlad Hovorů k sobě\nCitáty Marca Aurelia\nWorldCat Identities: lccn-n80051702\nCitováno z „https://cs.wikipedia.org/w/index.php?title=Marcus_Aurelius&oldid=20243517“\nNaposledy editováno 25. 7. 2021 v 16:21\nStránka byla naposledy editována 25. 7. 2021 v 16:21.


Grilovaný losos s raviolami plněnými ricottou | Matyho chálka\nautor: Maty | Led 23, 2013 | Hlavní jídla, Recepty, Ryby, Těstoviny a rissota | 2 Komentáře(ů)\nVlastně zde není moc o čem psát :)\ngrilovaný losos a ravioly plněné ricottou, máslová zálivka s opečenou bazalkou, limetkovou šťávou a javorovým sirupem\nfilet z lososa (na porci počítejte cca 150g)\ncca 50ml dobrého kefíru případně smetany\ncca 20 lístků bazalky a asi poloviční dávku petrželové natě\nšťávu z cca 1/4 limetky či citronu\n1ČL javorového sirupu či medu\nMouku, vajíčka a jemně nastrouhaný parmazán smícháme v míse v drobivé těsto. Vysypeme na vál a cca 5-10 minut důkladně propracujeme – až nám vznikne pěkný hladký bochánek. Těsto zabalíme do potravinářské folie a dáme minimálně na hodinu odpočinout do chladu.\nRicottu smícháme s kefírem, drobně nasekaným česnekem, trochou soli, nasekanou petrželkou a polovinou bazalky.\nTěsto vyválíme na na plát silný cca 1mm a vhodným vykrajovátkem vyřežeme kolečka.\nNa střed ravioly dáme náplň (pokud máte kolečka o průměru cca 6 cm, tak to bude menší čajová lžička) těsto překlopíme okraji k sobě a za pomoci vidličky pěkně uzavřeme. Toto je postup vhodný pokud máte pomocníka :) Pokud pomocníka nemáte, tak si těsto rozdělte na dva stejné díly a vyválejte si dva velké pláty. Na jeden plát naklaďte v pravidelných odstupech hromádky náplně. Zakryjte druhým plátem, lehce přitlačte a v meziprostorech prořezejte rádýlkem. Následně okraje stlačte vidličkou. Tímto způsobem vznikou nejjednodušeji čtvercové raviolky. Pozor při tomto způsobu je potřeba mít náplň hustější. Samozřejmě existují i další způsoby, ale o tom až jindy.\nRavioly vaříme v dostatečném množství osolené vody cca 3 – 5 minut podle velikosti a tloušťky těsta.\nZálivku – omáčku na ravioly si připravíme tak, že v malém kastrůlku rozpustíme máslo, přidáme nasekaný zbytek bazalky, trochu soli javorový sirup či med a limetkovou šťávu.\nFilet z lososa očistíme od šupin, opláchneme a řádně osušíme papírovou utěrkou. Nakrájíme si jednotlivé porce. Kůži lehce potřeme olivovým olejem osolíme a opepříme.\nNa perfektně rozpálený gril položíme rybu kůží dolů. V tento okamžik lehce osolíme a opepříme i z druhé strany. Rybu opékáme kůží dolů 2-3 minuty podle toho jak je vysoká. Otočíme a dopečeme z druhé strany jednu minutu.\nRicottu velmi rychle promícháme za použití mixéru :)\nTěsto můžete klidně použít základní nudlové, nebo jinde najdete, že ravioly neuděláte jinak než z hrubé semolinové mouky, vajec, oleje atd.. Nebojte se vyzkoušet více variant a uvidíte co vám sedne. Já osobně mám rád variantu s parmazánem.\nLosos je sám o sobě hodně tučný a ideální je podávat ho jen se směsí ochucených listových salátů, ale občas si můžeme dopřát i ten luxus, že si k němu dáme těstoviny, nebo dokonce plněné těstoviny :)\nPokud nemáte na rybě rádi kůži, tak jí klidně sundejte, ale je potřeba lehce zkrátit dobu pečení. Nicméně já preferuji úpravu i s kůží, pod ní je totiž většina toho co je na rybě zdravé a dobré, pokud rybu opékáte bez kůže, tak to snadno uteče.\nkaja80\tna 27.1.2013 v 12:38\nDíky za recept – právě jsme si náramně pochutnali na raviolách ;-) A nemyslím, že to bylo naposled….\nMaty\tna 28.1.2013 v 12:49\nsuper, jsem rád, že chutnalo :)\nZanechat odpověď pro kaja80 Zrušit odpověď na komentář\nTomas: Panenka pečená do růžova\nIlla: Rybí karbanátky\nHonza: Panenka pečená do růžova\nSlonson: Pomalu pečený bůček\nVáclav: Hovězí guláš II.


Úder blesku při fotbalovém zápasu má 33 zraněných | Týden.cz\nÚder blesku při fotbalovém zápasu má 33 zraněných\nÚder blesku při mládežnickém fotbalového zápasu v Německu si podle zpřesněných policejních údajů v sobotu vyžádal 33 zraněných, mezi nimiž je 29 dětí. Některá zranění jsou vážná. Během noci na neděli se počasí uklidnilo, v neděli však lze na takřka celém území Německa podle meteorologů znovu počítat s bouřkami.\nPodle původních zpráv odvezli záchranáři třicet dětí ve věku od devíti do 11 let do nemocnice na preventivní vyšetření. Policie v noci na dnešek upřesnila, že zranění utrpělo 29 dětí a čtyři dospělí. Nejvážnější je stav pětačtyřicetiletého opatrovatele, který musel být resuscitován po srdeční zástavě. Rozhodčí, který byl mezi nejvážněji zraněnými zmiňován původně, utrpěl pouze lehčí poranění.\nBouřky v sobotu páchaly škody i v jiných částech v Evropy. V pařížském parku zasáhl úder blesku skupinku dětí a dospělých, kteří zde byli na narozeninové oslavě. Jedenáct lidí bylo zraněno, z toho osm dětí. Při bouřích přišli v sobotu o život dva lidé v Polsku.\nV Česku zasáhla prudká bouře některé části Královéhradeckého kraje, v jižních Čechách padaly kroupy.


Co je Bitcoin Berlin - O nás\nO Bitcoin Berlin\nCo je Bitcoin Berlin?\nAplikace Bitcoin Berlin vám umožňuje přístup na trhy kryptoměn bez ohledu na úroveň vašich zkušeností s online obchodováním. Náš komplexní obchodní nástroj pomáhá obchodníkům přistupovat k tržní analýze založené na datech v reálném čase, která vám může pomoci přijímat informovanější obchodní rozhodnutí. Algoritmus modelu Bitcoin Berlin využívá historických cenových údajů a klíčových technických ukazatelů k rychlému a přesnému generování analýzy trhu a poznatků.\nCílem Bitcoin Berlin je poskytnout obchodníkům všech úrovní dovedností přístup k zásadní analýze trhu a my jsme tvrdě pracovali, abychom zajistili snadné použití a navigaci v naší aplikaci. Díky přístupu k cenným tržním informacím to může pomoci komukoli činit efektivní obchodní rozhodnutí. I když si software vede dobře, je důležité si uvědomit, že nemůžeme zaručit, že při obchodování s aplikací vyděláte peníze. Obchodování s kryptoměnami je riskantní, proto si před obchodováním udělejte čas na pochopení své tolerance vůči riziku a úrovně svých dovedností.\nTým Bitcoin Berlin vždy pracuje na způsobech, jak vylepšit obchodní software Bitcoin Berlin tak, aby byl rychlejší, uživatelsky přívětivější a přesnější. Chápeme, že digitální trhy se kvůli novému vývoji neustále mění, a chceme zajistit, aby naše aplikace při analýze trhů tyto změny zohlednila.\nPokud uvažujete o otevření nového účtu Bitcoin Berlin, rádi bychom při této příležitosti uvítali vás a poblahopřáli vám k rozhodnutí zahájit obchodní cestu ve vzrušujícím světě obchodování s kryptoměnou.\nPŘIPOJTE SE DNES k Bitcoin Berlin\nTým Bitcoin Berlin\nPři vývoji aplikace Bitcoin Berlin se spojil tým vysoce kvalifikovaných, talentovaných a odborných profesionálů. Hlavním cílem bylo vyvinout intuitivní obchodní software na trzích s digitální měnou, který může poskytnout důležitou analýzu trhu v reálném čase. Naše kombinované desetiletí zkušeností a znalostí v online obchodování a počítačové technologii nám umožnily vytvořit vysoce přesný obchodní software, který je rychlý a snadno použitelný.\nAplikace Bitcoin Berlin prošla přísnou a komplexní testovací fází, aby zajistila, že software bude fungovat na výjimečně vysoké úrovni. Výsledky beta testování nám prokázaly, že aplikace může rychle a efektivně generovat spolehlivou analýzu trhu. Naše silná víra v naši aplikaci nevyvrací rizika spojená s obchodováním s kryptoměnami a jako taková na Bitcoin Berlin nezaručujeme, že pomocí aplikace Bitcoin Berlin vždy vyděláte kryptoměny z obchodování online. Místo toho může přesná analýza trhu vygenerovaná aplikací Bitcoin Berlin v reálném čase výrazně zlepšit vaše obchodní výsledky.