Světový den boje s rakovinou vaječníků – Tojesenzace.cz\nVoyo přináší další filmové novinky na dlouhé lockdownové večery\nJak rychle vyhladit pleť pod očima? Hitem jsou gelové polštářky!\nMladý filmař Adam Martinec si z filmových cen Český lev odnesl dvě ceny!\nSvětový den boje s rakovinou vaječníků\n4.5.2020 3.5.2020 Red\tžádný komentář\nOvariální karcinom neboli zhoubné onemocnění vaječníků je velmi zákeřné onemocnění. Symbolem boje proti tomuto „tichému zabijákovi“, jak se onemocnění také říká, je tyrkysově modrá stužka, tzv. Teal cancer ribbon. Den boje proti rakovině vaječníků byl celosvětově stanoven na 8. května.\nPřipojte se k milionům lidí po celém světě včetně ČR, kteří vyjadřují solidaritu ženám s tímto závažným onkologickým onemocněním. Diagnózu rakoviny vaječníků si každý rok na celém světě vyslechne 295 000 žen, více než 900 z nich v ČR. Onemocnění má nejvyšší úmrtnost mezi všemi gynekologickým nádory. Celosvětově si vyžádá život 184 000 žen, 600 z nich v ČR.\nBohužel zatím neexistuje spolehlivá metoda, která by dokázala zachytit onemocnění v raném, tedy potenciálně vyléčitelném stádiu. Ženy většinou přivádí k lékaři až příznaky pokročilých stádií. První znatelné příznaky jsou snadno zaměnitelné s projevy méně vážných onemocnění. Proto je důležité, aby ženy naslouchaly svému tělu a vyhledaly lékaře, i když mohou mít pocit, že se jedná o banální záležitost.\nV PŘÍPADĚ POTVRZENÍ PODEZŘENÍ HRAJE VČASNÉ ZAHÁJENÍ LÉČBY ZÁSADNÍ ROLI.\nCo je to „Syndrom malé sukně“?\nSlyšela jste někdy o syndromu malé sukně? To, že nemůžeme dopnout knoflík u sukně nebo kalhot, nemusí vždy znamenat, že jsme si o víkendu daly pohov od diety! Může totiž jít o příznak závažného onemocnění, proto je důležité naslouchat signálům svého těla. Syndromem malé sukně bývá mezi lékaři nazýváno nádorové onemocnění vaječníků.\nRakovina vaječníků je zákeřná tím, že se v počátku nijak neprojevuje. Teprve když nádor naroste do takových rozměrů, že tlačí na okolní orgány, objevují se břišní bolesti a citelné zvětšení objemu břicha, zvané syndrom malé sukně. Mezi další příznaky patří nadýmání, zácpa nebo problémy s příjmem potravy, časté močení. Neváhejte se obrátit na svého gynekologa, pokud tyto potíže vnímáte!\npocit častého nucení na močení\nzvětšování obvodu břicha, tzv. syndrom malé sukně\nztráta chuti k jídlu, pocit plnosti, nevolnost a zvracení\nobtížné dýchání, pocit krátkého dechu\núnava a snížená výkonnost\nRiziko, že žena onemocnění rakovinou vaječníků, dramaticky zvyšuje genetická mutace BRCA1 a BRCA2. Příběh Angeliny Jolie. Toto vážné genetické onemocnění je spojováno především s desetinásobně vyšším rizikem rakoviny prsu (zkratka BRCA pochází z anglického BReast CAncer). Právě o spojitosti s rakovinou vaječníků se ale mluví málo.\nProto je mottem Světového dne rakoviny vaječníků v ČR: BRCA nejsou jen PRSA. Cílem této společné aktivity Nadačního fondu Hippokrates a Onko unie, o.ps., je informovat českou veřejnost, že nositelky mutace BRCA mají 30x vyšší riziko rakoviny vaječníků. Důležitý je také posun v dostupné léčbě. Ženy, které onemocní rakovinou vaječníků a jsou zároveň nositelkami mutace BRCA1/BRCA2, mohou být nově léčeny tzv. PARP inhibitory.\nI když patří mezi nejzákeřnější nádorová onemocnění, o rakovině vaječníků toho většina lidí moc neví. Přečtěte si desatero odpovědí na ty nejdůležitější otázky. 1. Co je rakovina vaječníků?\nRakovina vaječníků je sedmou nejčastější rakovinou a osmou nejčastější příčinou úmrtí na rakovinu u žen na světě. Diagnózu si každý rok vyslechne více než 900 žen v ČR. 600 z nich na následky onemocnění zemře.2. Jaké jsou prvotní příznaky?\nJde o zhoubné onemocnění, které se stejně jako některé další typy nádorů dlouho výrazně neprojevuje. Nádor vznikající v prostoru břišní dutiny má prostor růst poměrně dlouhou dobu, než začne svým objemem fyzicky tlačit na okolní tkáně a orgány. Prvotním příznakem, který popisuje shodně většina žen, je zvětšování objemu břicha, takzvaný syndrom malé sukně.3. Jaké další signály bych neměla podcenit?\nNebezpečí rakoviny vaječníků spočívá také v tom, že většina příznaků je snadno zaměnitelná za méně vážné zdravotní potíže. Proto neváhejte navštívit svého lékaře, když trpíte zvětšeným objemem a bolestmi břicha, nechutenstvím, nadýmáním, pálení žáhy a nevolností. Nezřídka se dostavuje také časté močení a zácpa a menstruační problémy.\n4. Je rakovina vaječníků dědičná?\nDědičnost hraje velkou roli. Nedědí se však samotný nádor, ale zvýšená pravděpodobnost onemocnění. Může za ni genová mutace BRCA1 a BRCA2, kterou trpí každý osmistý Čech – ženy i muži. Ženy s touto mutací mají až třicetkrát vyšší riziko vzniku rakoviny vaječníků, ale také desetkrát vyšší riziko, že onemocní rakovinou prsu. Jestliže máte v rodině ženy, které těmito nádory onemocněly, promluvte si se svým lékařem o možnosti genetického testování.\n5. V jakém věku se nejčastěji onemocnění projevuje?\nNejčastěji se onemocnění objevuje ve věkové skupině pacientek mezi 55–75 lety věku, výjimkou ale nejsou ani mladší pacientky.\n6. Jaká je prevence?\nI přes pokročilost moderní medicíny zatím neexistuje prevence, která by snížila riziko onemocnění. Avšak u žen s potvrzenou genovou mutací BRCA1 nebo BRCA2 jsou možné preventivní operace, které riziko významně minimalizují. Jedná se o odstranění vaječníků a vejcovodů, případně také dělohy.\n7. Má na riziko onemocnění vliv, jestli má žena děti?\nTěhotenství a kojení znamená menší počet proběhlých ovulačních cyklů, čímž klesá pravděpodobnost vzniku nádoru vaječníků. Dále se téměř o polovinu snižuje riziko užíváním hormonální antikoncepce, ale pouze za předpokladu, že se užívá pět a více let.\n8. Jaká je léčba?\nRakovina vaječníků je léčena operativně a pomocí chemoterapie. Léčebné postupy v posledních letech prošly zásadním vývojem a jsou často kombinovány s biologickou léčbou. Průlom v léčbě jsou takzvané PARP inhibitory, které zabraňují velmi častému návratu onemocnění a mohou být podávány pacientkám s rakovinou vaječníků s genovou mutací BRCA1 nebo BRCA2.\n9. Kde se rakovina vaječníků léčí?\nPokud je gynekologem vysloveno podezření na zhoubný gynekologický nádor, pacientka by měla být odeslána na jedno z Onkogynekologických center v ČR. Seznam je dostupný na stránkách www.onkogyn.cz\n10. Kde hledat podporu, když onemocním?\nŽeny, které onemocněly zhoubným gynekologickým nádorem, podporuje Pacientská organizace VERONICA www.pacientska-organizace.cz Na jejích webových stránkách si můžete přečíst příběhy žen, které onemocněly, a získat objektivní informace o prevenci a léčbě od předních lékařů.\nNemocné ženy, můžete podpořit 8. 5. Stačí sdílet na sociálních sítích své foto s překříženými prsty, které říká: Držím palce všem ženám s rakovinou vaječníků! Doplňte hashtagem #fingerscrossed.\n← Zářivá pleť s květinovým nádechem Catrice Glow in Bloom\nCharouzův Delétraz zářil ve virtuálních závodech F2! →\nDítě s hemofilií může kdykoli závažně krvácet v Česku se s ním potýká okolo 250 dětí\n11.6.2020 10.6.2020 Red\t0\nOdborník radí: Jak správně odklízet sníh, aby nebolela záda?\n5.1.2019 5.1.2019 Red\t0\nTelevize Nova neustále rozšiřuje nabídku filmů na digitální platformě Voyo. Před pár dny se v knihovně Voyo objevily novinky, které stojí\n8.3.2021 8.3.2021 Red\t0\nQueenie: 15 let české královny\nSex a vztahy Zdraví\nZrušte diskriminaci, vyzývají vládu organizátoři farmářských trhů\nMDŽ je na vzestupu i navzdory pandemii, v poptávce po rozvozu květin poráží Valentýn téměř trojnásobně\nVěř své intuici!\nZkuste chytré hodinky WATCH GT 2 Pro. Ohlídají vaše zdraví automaticky po celý den\nInvestiční alkohol jako uchovatel hodnoty\nKdyž se ledviny plní cystami aneb moderní léčba oddaluje selhání až o 6,5 roku


Olympus OM-D E-M10 III S + 14-42 R černý - VK Foto\nHlavní stránkaFotoaparáty, Fotopasti, 360°BezzrcadlovkyOlympus OM-D E-M10 III S + 14-42 R černý\nOlympus OM-D E-M10 III S + 14-42 R černý\nRozlišení 16,1 Mpix, snímač Live MOS 4/3, pětiosá stabilizace, 4K video, Wi-Fi... více\nBěžná cena: 17 990 Kč (-0%)\n14 867.77 Kč bez DPH\nVýrobce: Olympus | OM SYSTEM\nVezměte do ruky fotoaparát E-M10 Mark III S od známého výrobce Olympus a zažijte řadu fotografických příležitostí, které se před vámi otevřou. Zachyťte nepozorovaně jedinečné momenty díky režimu Silent Photo, který eliminuje provozní zvuky fotoaparátu – ideální například pro fotografování přírody nebo dění na jevišti. E-M10 Mark III S nabízí také umělecký filtr Instant Film, který momentkám ze života dodá nezaměnitelný retro nádech.\nOstré snímky a video\nObjevte krásu čistých a ostrých snímků a videa s E-M10 Mark III S. To vše z ruky díky 5osé stabilizaci obrazu.\nNespokojte se jen s jedním záběrem skvělé scény. Díky sklopnému dotykovému LCD ji jednoduše zaberte z jakéhokoli úhlu. Společně s pohodlným zobrazením na LCD tak získáváte tvůrčí kontrolu.\nVestavěný blesk vám dává další zdroj světla při snímání ve tmě a špatných světelných podmínkách – vždy s vámi, kdekoli se nacházíte. Stačí pohnout přepínačem, a blesk automaticky vyskočí.\nElektronický hledáček vám vždy rychle poskytne přesný náhled scény. Automatické úpravy jasu a úplná kreativní kontrola nad vašimi snímky vám umožňují vždy pořídit ten nejlepší záběr.\nNěkdy je ve složitějších situacích lepší použít dotykovou obrazovku. S dotykovým AF si jen vyberete místo, na které chcete zaostřit, a klepnutím na obrazovku pořídíte skvělý snímek.\nDejte si E-M10 Mark III S přes rameno a berte ho s sebou všude. Fotoaparát se pohodlně vejde do dlaně a je tak lehký, že téměř zapomenete, že ho nosíte.\nSeznamte se s přepínačem a režimy snímání\nRychlá tvorba videa\nStiskem tlačítka přejdete od pořizování snímků k nahrávání videa. Čtyři režimy videa, navíc s volitelnými efekty, vám umožní přidat k vašim vzpomínkám emoce.\nIndividuální kreativní kontrola\nS E-M10 Mark III S posunete své hranice. Široká škála automatických a manuálních režimů vám dává tvůrčí svobodu a individuální kontrolu nad výsledným snímkem.\nJednoduché automatické pořizování snímků\nUžijte si každou chvíli a nechte ji E-M10 II S ostře a čistě zaznamenat. Automatický režim přesně upravuje všechna nastavení s ohledem na situaci, a díky tomu můžete fotografovat bez starostí.\nSkvělý obraz scény\nNechte E-M10 Mark III S provést nastavení za vás. V režimu SCN si zvolte scénu – například Portrét nebo Noční snímek – a fotoaparát pořídí úžasné snímky.\nKrok k pokročilé fotografii\nPozvedněte vaši kreativitu na vyšší úroveň. S S devíti možnostmi v režimu pokročilé fotografie (AP) – například živé kompozitní snímání HDR – se můžete ve snímcích lépe vyjádřit.\nMnoho uměleckých možností\nDodejte svým snímkům nebo fotografickým sériím osobitý výraz. Celkem 16 uměleckých filtrů, včetně nového filtru Instant Film, vám pomůže rozšířit vaše kreativní možnosti.\nFotoaparát je vybaven záručním listem, českým návodem a menu.\nPřípadnou záruku můžete uplatnit u nás, nebo v oficiálním záručním servisu www.OLYMPUS.cz\nOlympus OM-D E-M10 III S\n4/3" Live MOS\nStabilizace na čipu\nSystém redukce prachu\nANO - Vestavěné\nPočet objektivů v setu\n1/4000 - 60 s, B\n1/250 s / 1/4000 s (Režimu Super FP)\nLOW - 25600 (LOW cca 100)\nUlhopříčka LCD (palce)\n3,0" (7,6 cm)\nSD karet (SDHC, SDXC, UHS-I, UHS-II) Pro nahrávání videa je doporučena SD karta Class 10 nebo lepší Pro 4K doporučujeme UHS-I.\nFull HD 1920 x 1080 (16:9) / 30p, 25p, 24p (MOV) | Full HD 1920 x 1080 (16:9) / 60p, 50p / IPB (F,N) / (MOV) (MOV) | HD 1280 x 720 (16:9) / 60p, 50p, 30p, 25p, 24p (MOV) | Maximlní doba záznamu 29 min (MOV)\n121,5 x 83,6 x 49,5 mm\nTělo fotoaparátu (černé), objektiv M.Zuiko Digital ED 14 42 mm 1:3.5 5.6 II R černý, BLS‑50 Lithium-Ion baterie, BCS‑5 nabíječka, Micro 4/3 krytka těla (BC‑2), řemínek přes rameno, USB kabel, návod k použití\nSanDisk SecureDigital 32GB EXTREME PRO UHS-I U3 V30 SDHC 95MB/s\nPřenosová rychlost: čtení 90MB/s, zápis 95 MB/s\nSanDisk Extreme SDXC Card 64 GB 150 MB/s Class 10 UHS-I U3 V30\nKarta s doživotní zárukou, Čtení až 150 MB/s, zápis až 60 MB/s, Class 10\nSanDisk SecureDigital EXTREME PRO SDXC 64 GB C10 V30 UHS-I U3 170 MB/s\nKarta pro profesionální zápřah: Přenosová rychlost: čtení 170 MB/s, zápis 90 MB/s\nOlympus OM-D E-M10 III S + 14-42 EZ černý\nRozlišení 16,1 Mpix, snímač Live MOS 4/3, pětiosá stabilizace, 4K video, Wi-Fi\nOlympus OM-D E-M10 III S + 14-42 EZ stříbrný\nOlympus OM-D E-M10 III S + 14-42 R stříbrný\nOlympus OM-D E-M10 III S tělo černé\nOlympus OM-D E-M10 III S tělo stříbrné


60 minut v sedle: jízda na koni v JK Caballero | Slevomat.cz\n60 minut v sedle: projeďte se na koni v jízdárně JK Caballero\nUpozornit e-mailem na další nabídky podniku JK Caballero\nHraniční 889, Rychvald (mapa)\n60minutový výcvik jízdy na koni pro 1 osobu v jízdárně\nlekce je učena pro začátečníky i pokročilé\nRezervace: předem na tel. 604 265 192. Při rezervaci nahlaste kód voucheru.\nZpestřete si den v koňském sedle a přijďte si zajezdit do sportovního jezdeckého klubu Caballero. Ať jste úplný začátečník, anebo pokročilejší jezdec, zkušení instruktoři vám poradí a dopřejí vám, abyste viděli svět z koňského hřbetu. Podle vašich zkušeností vám vyberou vhodného koníka a zapůjčí vám vybavení.\nV jízdárně JK Caballero strávíte hodinu plnou nových zážitků a emocí. Určitě jste zaslechli, že svět je nejkrásnější ze sedla. Vyzkoušejte, co je na tom pravdy!\npěkná projížďka :) pod vedením instruktorky\ntěžko se hledá, navigace nás zavedla o 4 km dále, až po telefonické domluvě jsme správně dorazili do cíle.\nHraniční 889, Rychvald, 73532\nHraniční 889, 73532 Rychvald\nHodnocení podniku JK Caballero\nHodnocená nabídka: 60 minut v sedle: jízda na koni v JK Caballero


Vyzkoušejte bylinkové menu podle Mámy v kuchyni\nBlog „Máma v kuchyni“ založila Barbora Charvátová už před pěti lety. Před jeho vznikem jste ale její recepty mohli vídat například na blogu Na Pažitce. V současnosti se kromě blogování věnuje i osvětě v oblasti zdravé dětské stravy. Pořádá kurzy dětské výživy a je také lektorkou programu Zdravá 5 Nadačního fondu Albert, který vede děti ve školách a mateřských školkách ke zdravému životnímu stylu.\nAčkoli do Evropy dorazily o sto let dříve, v oblibě své žluté příbuzné netrumfly. O čem je řeč? O batátech neboli sladkých bramborách…\nSuperpotraviny – koncentrovaná síla přírody\nVěděly o nich starověké civilizace, my na ně postupně přicházíme až dnes. Řeč je o tzv. superpotravinách. Označení „super“ napovídá, že máme co do činění s potravinami s jedinečnými vlastnostmi. Že o nich víte jen málo? Čtěte dál!\nŽivá strava obecně je naprosto přírodní, nevařená, bez konzervantů, barviv a genetických úprav. Používá se čerstvé ovoce, zelenina, ořechy, semena, luštěniny, za studena lisované rostlinné oleje, byliny a mořské řasy. Nekonzumuje se syrové ani tepelně upravené maso a jiné živočišné produkty, například z mléka. Potraviny se nevaří, tepelně se mohou upravovat, resp. sušit max. do 42 stupňů, což je teplota, při které se zachovávají vitaminy, minerály i enzymatická aktivita stravy. Potraviny lze také namáčet, klíčit, mixovat, odšťavňovat nebo kvasit. Příznivci tohoto způsobu stravování si pochvalují velkou vitalitu, energii i svěžest. Nenechejte se odradit představou pouhého křoupání zeleniny a pojídání ovoce. I živá strava nabízí mnoho rozmanitých pochoutek, ze kterých se plnohodnotně nasytíte. Je libo dorty, sýr, špagety, pizzu? Zkuste vánoční cukroví podle následujících receptů.


Úvod>Co dělat ve Varech>Zajímavá místa>Altán pramene Svoboda\nosmiboký dřevěný sloupový altán\nAltán pramene Svoboda - Karlovy Vary\nObdobí výstavby: 1865\nOficiální zpřístupnění: 1865\nBěhem hloubení základů nového lázeňského domu Lázní III na počátku šedesátých let 19. století byl objeven nový vývěr pramene. Termální voda byla zachycena pramenním zvonem a vyvedena do prostoru mezi novou lázeňskou budovou a tehdejším špitálem sv. Bernarda pod Bernardovou skálou.\nJiž v roce 1865 byl nad vývěrem nově objeveného pramene postaven průchozí zdobný osmiboký dřevěný sloupový altán bohatě zdobený dřevořezbou. Pramen se původně nazýval Lázeňský, do roku 1918 nesl jméno císaře Františka Josefa I. a v roce 1946 dostal dnešní název pramen Svoboda. Vývěr pramene na hlavním lázeňském korzu je častou zastávkou návštěvníků Karlových Varů.


Miroslav Šašek, světový ilustrátor legendární série This is...\nKdyž v roce 2014 proběhla výstava Miroslava Šaška (18.11. 1916 – 28.5. 1980) v Galerii Smečky, byla to vůbec první česká výstava a to i přesto, že ve 30–40tých letech 20.století v Československu ilustroval mnoho dětských knih. Po emigraci od roku 1958 až do roku 1974 vytvořil dvacet obrazových alb o městech a zemích a další autorské knihy, které vycházejí dodnes.\nZnámým se stal svou sérii ilustrovaných cestopisů "This is...", které byly přeloženy do deseti světových jazyků a jednotlivé knihy vycházely v nákladech v řádu desetitisíců.\nCelekm napsal 18 knih. Šasek ilustroval velkoměsta, historickou Británii, ale i středisko NASA nebo malou továrnu na autíčka. Kromě ilustrací knih maloval i velkoformátová plátna.\nVe svých pracech byl nesmírně detailní. Například napsal:\n„Když nakreslím v budově 53 oken namísto 54, zasype mě hromada dopisů. Děti dnes vědí všecko – svět je mnohem menší.“\nDědicové autorských práv na dílo Miroslava Šaška z ČR, Belgie a Švýcarska, se rozhodli vložit tato práva do nadace Miroslava Šaška.\nTa si stanovila za úkol mimo jiné podporovat šíření díla Miroslava Šaška ve světě a podporu současné tvorby knih pro děti. Nadace vypisuje soutěže pro získání grantové podpory na vytvoření dětské obrazové knihy. Soutěž je určena pro autory z České republiky, Slovenska, Polska, Maďarska, Německa, Rakouska a Švýcarska.\nMiroslav Šašek. Krátký životopis podle nakladatelství Baobab, které je dnes jeho dvorním vydavatelem v Česku.\nMiroslav Šašek se narodil 18. listopadu 1916 v Praze na Žižkově.\nVystudoval architekturu a školu kreslení a malování u profesora Otakara Blažíčka. Po studiích kreslil pro noviny, ilustroval řadu knih, se svojí první ženou Jindřiškou navrhovali loutky.\nV roce 1947 odešel do Paříže na École des Beaux Arts. Když v Československu převzali moc komunisté, rozhodl se zpátky domů už nevracet. Živil se jako reklamní grafik a architekt, od roku 1951 byl zaměstnán v české redakci Rádia Svobodná Evropa – RFE – v Mnichově.\nRoku 1957 se vrací do Paříže a pokračuje v přerušené práci na turistickém průvodci pro děti.\nThis is Paris se Šaškovými ilustracemi i textem vychází v nakladatelství Allen v Londýně, brzo poté i v nakladatelství McMillan v New Yorku. Následují knihy o Londýně, Římě, New Yorku, Edinburgu, Mnichově, Benátkách, San Francisku, Izraeli, mysu Cape Canaveral, Irsku, Hong Kongu, Řecku, Texasu, OSN, Washingtonu D.C., Austrálii a historické Británii. Neuskutečnily se plány na knížky o Bombaji, Dillí, Bermudách, Kanadě, Riu de Janeiru, Kodani, Stockholmu, Vídni, Amsterdamu...\nKnihy z řady This is byly přeloženy do mnoha jazyků, vycházely ve Francii, Itálii, Německu, Španělsku, jižní Americe, Japonsku i ve Skandinávii v desetitsícových nákladech (This is New York se prodávalo až 600 kusů denně).\nPřinesly svému autorovi několik ocenění, mimo jiné čestný klíč od města San Francisco a zápis na čestnou listinu IBBY.\nPrůvodce po Londýně a New Yorku získaly ceny za nejlepší ilustrovanou knihu New York Times. Podle čtyř knih (New York, Izrael, Benátky, Irsko) byly natočeny filmy, Šaškovy ilustrace se objevily na pohlednicích, plakátech a užitkových předmětech.\nKromě ilustrovaných průvodců po městech a zemích Šašek vydal další dvě knížky s vlastním textem a ilustracemi: Stone is not Cold (New York, 1961) a Mike and the Modelmakers (Londýn, 1970) a několik dalších titulů ilustroval.\nPro Svobodnou Evropou v šedesátých letech pravidelně psal a namluvil fejetony a postřehů z cest po světě.\nV posledních patnácti letech života Miroslav Šašek uspořádal řadu výstav svých obrazů v Německu, Švýcarsku, Velké Británii, Austrálii a USA.\nZemřel 28. května 1980 ve Wettingenu u Zürichu u své sestry Věry. Po roce 2000 začaly jeho knihy vycházet v reedicích v Americe, Francii a Německu a poprvé vyjdou letos i v češtině.\nŠašek Miroslav,\tilustrátor


Rozsvícení a pojmenování vánočního stromu v Prostějově - Pres.UPmedia.cz\n2. 12. 2018 3:59\nVánoční strom na náměstí T. G. Masaryka v Prostějově Zdroj: Foto autor\nLetos poprvé radnice vyhlásila anketu, ve které lidé mohli navrhnout jméno pro strom. Prostějovští radní vybírali z celkového počtu 161 návrhů a z nich se rozhodli pro dva finální. Na pódiu během vyhlašování stály i maminky se svými dětmi, které vítězná jména vybrali. „Vybrali jsme jméno Charlotta, což bylo jméno manželky našeho prvního prezidenta. Oslovilo nás hlavně proto, že tento rok slavíme století od vzniku Československa,“ řekla náměstkyně prostějovského primátora Milada Sokolová. Jméno se jim příhodné zdálo také proto, že se douglaska nachází hned vedle sochy T. G. Masaryka. „Bude to Sněhulka", vzkázala druhá maminka. Následně se nechala slyšet Sokolová, že ke jménu přidali ještě pohádkové „první".\nPřed samotným rozsvícením se svojí řečí také vystoupili primátor František Jura a muzikálová zpěvačka Magda Malá. Ta měla na starost program po rozzáření stromu, při kterém spolu s návštěvníky zpívala koledy a jiné písně. Charlotu Sněhulku I. na náměstí můžete potkat až do ledna.\nNaposledy upraveno: čtvrtek, 06 prosinec 2018 18:51\nZobrazeno 975 krát\nVíce z této kategorie: « Muž vykrádal prodejny v Šumperku Jan Švejdar je novým policejním prezidentem »


Recenze Lenovo Yoga Book C930: Jediný svého druhu - Techarena.cz\nRecenze Lenovo Yoga Book C930: Jediný svého druhu\nBudoucnost notebooků by se mohla ubírat podobným směrem\nParádní dotykový IPS displej\nMožnost využít jako e-ink čtečku\nVelice pohodlné kreslení a psaní s dodaným stylusem\nMnoho možností využití díky 360°pantu\nNabíjení skrz USB-C\nVelice kompatkní a kvalitní konstrukce\nNepohodlné psaní na e-ink displeji\nChudá konektorová výbava\nNový Yoga Book C930 od Lenova je beze sporu jedním z nejoriginálnějších notebooků, jaký si můžete vůbec pořídit. Je ovšem otázkou, jestli je to pořád ještě notebook. Tohle vlastně není úplně ani populární hybrid 2v1, kterých v dnešní době najdete desítky. Spíše je to takové zařízení 3v1 a co všechno vůbec zvládne? To se dozvíte v této recenzi.\nNejprve si řekneme, čím vším chce nový Yoga Book vůbec být. Zaprvé je to samozřejmě to hlavní - notebook. Je zde 10,8palcový displej s jemným Quad HD rozlišením, který vypadá skvěle. Má vysoký kontrast, na IPS panel hlubokou černou a krásné barvy. Navíc je to i dotykový panel, což moc rád vidím. Jakmile si na dotykové ovládání zvyknete, tak je prostě návykové a displej navíc reaguje na každý dotyk výborně. A ty řeči o tom, že Windows není pořád na dotyk odladěný nechci slyšet. Jen škoda, že jas je dost nízký, takže v kombinaci s odlesky displeje toho na sluníčku moc neuvidíte.\nTo by byla ale jen jedna polovina notebooku, možná ještě důležitější je ta spodní, kde najdete vždycky klávesnici. Vždycky jen tady ne, právě tím je Yoga Book C930 výjimečný. Namísto klávesnice je přichycená pomocí typicky rachtajícího, ale jinak kvalitně zpracovanému, Yoga pantu druhá plocha se stejně velkým Full HD e-ink displejem. Ten v režimu notebooku supluje jako klávesnice, takže žádné fyzické klávesy tedy nečekejte.\nMusím připustit, že po pár dnech jsem si na psaní na tvrdé ploše displeje zvykl a nedělal jsem tolik překlepů, ale osobně, jsem tohle řešení stejně nepoužíval moc rád. Při rychlejším psaní klávesnice nestíhá kvůli pomalejší odezvě a po pár hodinách datlování mě zkrátka bolely prsty. Pro pisálky tohle prostě není, a navíc ani ten maličkatý touchpad není úplně příjemné používat. Nemluvě o faktu, že jej pochopitelně nelze promačkávat.\nTeď si můžete říct “proč se sakra u notebooky zbavili klávesnice”, ale s tím souvisí ty další režimy a možnosti Yoga Booku, které jej dělají unikátním. Na ten e-ink displej si můžete totiž také snadno kreslit prstem či v balení přidaným stylusem, který je velice kvalitní, avšak nelze jej bohužel k notebooku nikam přichytit. S tím druhým displejem lze v každém případě dělat ještě více věcí. Velice pohodlné kreslení a psaní poznámek je jedna z nich, zároveň můžete třeba udělat screenshot hlavního displeje a ten pak upravovat stylusem na e-inku. Nebo můžete notebook úplně otočit a požít ten e-ink jako čtečku.\nTím jsme u dalšího režimu čtečky knih, kdy však zařízení podporuje pouze PDF soubory. Jiné formáty knih nebere. A třetím režimem je z druhé strany zase tablet s tím parádním IPS panelem. Nebo můžete zařízení postavit do podoby stanu či stojánku a dívat se na filmy. Možností je tu opravdu spousta. Problém ovšem je, že se Yoga Book snaží být vším a tím pádem musí dělat u všeho zároveň kompromisy.\nNa notebook jsou tu třeba v dnešní době tlusté rámečky kolem displeje, není tu ta klávesnice, stereo reproduktory na boku hrají slušně, ale nejsou extra hlasité a třeba i čtečka otisků prstů nehýří spolehlivostí. Pokud se budeme bavit o tabletu, tak je sice Yoga Book na notebook maličký a lehký, ale na tablet už je neohrabaný. A na čtečku knih tu zase není ani z daleka tak dobrá výdrž baterie a podpora těch formátů.\nAbyste notebook otevřeli, musíte na něj zaklepat a on se jako kouzlem sám otevře... jednou\nCož mě přivádí obecně k negativům tohoto notebooku. Ten e-ink displej není kupříkladu podsvětlený, takže za horšího světla už si na klávesnici bez lampičky nic nepíšete ani nepřečtete. Moderní čtečky knih už i tuhle možnost podsvícení displeje nabízejí. Jasně, už potom nevypadá displej jako papír, ale nějak večer psát musíte, ne? Ale to nechávám být, osobně bych si stejně tenhle kousek nekupoval, kdybych věděl, že na něm budu muset velice často psát v dlouhých intervalech.\nLenovo se sice snaží chvályhodně jak jen může dodat odezvu animacemi mačkání tlačítek i haptickou odezvou, ale ani tak to není nic moc. Více než displej totiž vibruje při psaní spíše stůl. Veškeré vibrace jdou hlavně dospod. S konstrukcí pak souvisí ještě takový malý trýček. Není tady žádná drážka, za kterou byste notebook otevřeli a běžným způsobem tak nemáte šanci skoro ani dvěma rukama. Namísto toho je tu funkce, kdy poklepete na víko jako na dveře, a to se samo otevře. Neskutečně cool, teoreticky, ale to by to muselo také spolehlivě fungovat pokaždé, a ne pouze když se notebooku zachce.\nA pak je tu hardware, o kterém si uděláte obrázek asi sami. Aby Lenovo dosáhlo tak tenkého těla, hmotnosti pod 800 gramů a pasivního chlazení, kdy je notebook pořád naprosto potichu, muselo obětovat vnitřnosti. Výsledkem je dvoujádro Intel Core i5 s označením 7Y54, což je procesor z roku 2016. Na vrch je tu poté dost rychlé 256GB SSD, ale pouze 4 GB RAM. Grafika je integrovaná v podobě Intel HD Graphics 615 a baterka mi vydržela vždy něco málo pod 8 hodin. To vše běží samozřejmě na Windows 10.\nHardware tedy rozhodně není předností tohoto kousku a vlastní kapitolou je pak výbava konektorů, kdy tu máme dvě USB-C, které se používá i pro nabíjení, a to je všechno. Ani ten 3,5mm jack pro sluchátka tu bohužel není. Po bocích je pak jen zapínací tlačítko, kolébka hlasitosti a slot pro microSD kartu a nanoSIM kartu, což je zase super. Můžete potom se SIMkou použít Yogu skutečně jako tablet s vlastním připojením.\nVšechna ta výbava je holt daň za unikátní konstrukci, která bude dost možná budoucností notebooků. I samotný Microsoft prý na něčem podobném dělá, akorát s jedním ohebným displejem. A stejně by mohla vypadat možná i příští generace Yoga Booku. Rozhodně tu jsou ty nepopiratelné výhody. Líbí se mi myšlenka mít notebook, tablet, a navíc i e-ink čtečku lomeno neskutečně pohodlnou plochu na psaní poznámek. Pro některé studenty, kteří nedají dopustit na ruční psaní a náčrtky, je tohle zařízení podle mě splněný sen. Kór když k tomu připočteme i kvalitně zpracovanou a neskutečně kompaktní konstrukci.\nStojí sice necelých 40 tisíc korun, ale také není pro každého Sám bych si jej však za něco málo pod 40 tisíc korun nepořídil. Já potřebuji pohodlí při psaní, pořádný touchpad a za tu cenu i vyšší výkon. Radši bych třeba nějaký lepší Thinkpad X1 Carbon, to je fakt parádní hračka. Yoga Book C930 ale také není vyroben pro mě. Tohle je pro kreativce, ty co nedají tužku z ruky a chtějí všechno psát ručně a zejména pro lidi, co chtějí zkoušet něco neotřelého. Nemá jít o ten nejlepší notebook své třídy či nejlepší poměr ceny a výkonu. Brát tak Yoga Book by bylo nesmyslné a nespravedlivé.\nK někomu z vás může zkrátka tenhle kousek silně promlouvat a je to možná váš splněný sen, protože nic podobného skutečně jinde nenajdete. Lenovo sice svou myšlenku očividně stále ještě rozvíjí a zkouší různé přístupy. Zároveň se ale oproti minulé generace zřetelně zlepšuje a jsem velice zvědaví, kam se podobný styl konstrukce notebooku jednou dostane. Rozhodně tomu dám ještě šanci.


Realizace garážových vrat Kružík | Pavel Bubík\n< Úvod > Reference > Garážová vrata KRUŽÍK, Frýdek-Místek\nPro novostavbu v podhůří Beskyd nedaleko Frýdku-Místku, jsme realizovali sekční garážová vrata českého výrobce zn Kružík. Přestože se jednalo o montáž, která proběhla v roce 2007, jsou vrata i po třináctiletém provozu stále ve výborné formě. Do fotogalerie níže jsou vloženy pro srovnání fotky pořízené při montáži a také fotky pořízeny o třináct let později. Jak je vidět, zub času se na povrchu garážových sekčních vrat nijak nepodepsal.\nVíce o sekčních vratech naleznete ZDE\nGarážová vrata jsou zatepleny, sestaveny z ocelových panelů o síle 40 mm, jež jsou vyplněny PUR pěnou. Panely jsou s prolisem lamely v povrchové úpravě woodgrain, která imituje strukturu dřeva.\nManželé vybrali novým vratům standardní barevné provedení odstín ořech, který se shoduje s odstíny okenních rámů a dveří. Celkový dojem je tak díky správnému výběru opravdu působivý a stavba krásně souzní s okolní krajinou.\nChcete taky „něco takového“?\nRovnou nás kontaktujte, nebo si nechte zpracovat nezávaznou cenovou kalkulaci.\nMáte zájem o garážová vrata? Neváhejte nás kontaktovat, velice rádi i vám poradíme s nejvhodnějším řešením.\nRealizace garážových vrat provádíme v těchto lokalitách: Ostrava, Frýdek-Místek, Český Těšín, Třinec, Hnojník, Jablunkov, Karviná, Bohumín, Orlová, Havířov, Nový Jičín, Frýdlant nad Ostravicí, Frenštát pod Radhoštěm, Rožnov pod Radhoštěm, Valašské Meziříčí, Odry,


Na Tři krále přišla na svět v Lipsku jednovaječná čtyřčata. Čtyři holčičky se narodily císařským řezem deset týdnů před termínem, jsou napojeny na přístroje, ale jejich šance na přežití jsou podle lékařů vysoké. Jejich otec už stačil pořídit větší automo\n09.01.2012 22:55 – celý článek na\nV porodnici Fakultní nemocnice v Motole se před týdnem narodila čtyřčata – tři dívky a chlapec. Jsou to dvaadvacátá čtyřčata narozená v zemi od roku 1950, poslední se narodila před patnácti lety. Porod se podle lékařů obešel...\nPo patnácti letech se v České republice opět narodila čtyřčata, už dvaadvacátá v pořadí. První zdravá čtyřčata přivedla na svět Marie Hourová 1. října 1959 v kutnohorské nemocnici. Připomeňte si s námi v galerii další...\nNeobvyklému narození byl svědkem tým lékařů ve státě Georgia v Americe. Kortney Miller se narodila zdravá čtyřčata – tři chlapci a jedna holčička. Lékaři mluví o veliké náhodě zvláště z toho důvodu, že žena děti...\n24.12.2016 14:00 – Podobné články – celý článek\nTo je radosti! V motolské nemocnici se v pondělí narodila mamince Heleně čtyři krásná miminka. Jsou to dvaadvacátá čtyřčata narozená v zemi od roku 1950, poslední se narodila před 15 lety. Tři holčičky a jeden kluk se narodili bez...\nČtyřčata, která se narodila 11. června v pražské motolské nemocnici, přišla na svět v pořádku ve 32. týdnu těhotenství císařským řezem. „Už od trojčat se vícerčata rodí takto, je to pro maminku i děti bezpečnější,“...\nRodiče je pojmenovali Anežka, Monika, Klára a Ondřej.\nZhruba 1500 až 2000 příznivců odnože protiimigračního hnutí Vlastenečtí Evropané proti islamizaci Evropy (Pegida) se sešlo v pondělí večer v saském Lipsku. Opačně orientovaných shromáždění na podporu tolerance se zúčastnilo...\nZhruba 1500 až 2000 příznivců odnože protiimigračního hnutí Vlastenečtí Evropané proti islamizaci Evropy (Pegida) se v pondělí sešlo v saském Lipsku. Opačně orientovaných shromáždění na podporu tolerance se zúčastnilo až 2800...\nNa místě budoucí mešity ve východoněmeckém Lipsku bylo nalezeno zabité prase s rudým nápisem Máma Merkelová. Ve čtvrtek o tom informovala německá policie, která se případem zabývá. Islám považuje prasata za nečistá zvířata a...\nÚtočník z Libye pobodal v Lipsku ženu kuchyňským nožem\nKuchyňským nožem zaútočil v úterý v podvečer muž poblíž hlavního nádraží v Lipsku. Jeho obětí se stala šestapadesátiletá žena, která skončila s vážnými zraněními v nemocnici, napsal server týdeníku Focus.\n09.08.2017 09:00 – Podobné články – celý článek\nPříznivci krajní levice v saském Lipsku, kam v sobotu radikální pravice svolala demonstraci proti běžencům, napadli hlídkující policisty, kteří proti nim nasadili vodní děla. Na několika místech levicoví aktivisté vytvořili...\n13.12.2015 00:00 – Podobné články – celý článek\n13.12.2015 00:02 – Podobné články – celý článek\nPřes deset škol v Lipsku ale i v dalších německých městech dopoledne obdrželo e-maily, které vyhrožují násilím. Ve školách kvůli tomu zasahovala policie, situace je ale nyní pod kontrolou, jak napsal server listu Leipziger...


Na Šumavě žije asi 80 rysů ostrovidů! | Ahaonline.cz\nAhaonline.cz >Musíte vědět! >Na Šumavě žije asi 80 rysů ostrovidů!\nRys Ctirad, záběr z fotopasti. (Foto: Správy NP Šumava, Bavorský les Luchsprojekt Oesterreich Nordwest Tengleder)\nŽivot rysů ostrovidů monitorují pomocí GPS obojků a fotopastí. A tak zjistili, že z uvedené čtveřice největší území »obhospodařuje« Ctirad, který krouží od Sušice přes Kašperské Hory, kolem Kvildy, německého Zwieslu přes Bodenmais až zpět do Česka k Dešenicím. V jeho teritoriu sídlí samice Kubička, která si oblíbila území kolem Sušice a Harmtanic.\n„Samci si své teritorium pravidelně obcházejí, značkují a hájí proti jiným samcům. Samice obývají tzv. domovské území, kde nejsou pravidla ohraničení a hájení tak přísná,“ říká zooložka Romana Anděrová. Ctirad na svých toulkách vesele navštěvuje i teritorium Tessy, usazené již v Německu mezi městy Spieglau, Regen a Zwiesel. Přitom se jeho území kříží s hájemstvím samce Kiky, který svůj zájem soustředí na Tessu.\n„Je to možné území střetu. Samci se sobě buď vzájemně časově vyhnou, nebo dominantnější z nich si začne území hájit. Záleží ale na jejich stáří či na vzájemném vztahu. Bývalí sourozenci si obvykle vadí méně,“ dodává Anděrová. Ve hře je i množství potravy. Čím více jí území v dané době poskytuje, tím menší plochu mají rysové potřebu překonat. Živí se menšími obratlovci, dokážou ulovit i srnce nebo srnče.\nDenně uběhnou až 100 km\n„Dospělý rysí kocour obývá teritorium o rozloze zhruba 350 až 450 km², kočka pak 120 až 150 km²,“ říká zooložka Národního parku Šumava Elisa Belotti. Denně je rys schopen urazit 80 až 100 km.\nrys, česko, německo, rakousko, zabydlení, zoolog, musíte vědět\nPlzeň – Praha Vlaky Náchod – Brno Autobusy Vlašim – Benešov


Domácí násilí je neomluvitelné a je třeba ho řešit! | NašeNávody.cz\nDomácí násilí je násilí, které se není ničím novým, co přichází s moderní dobou. Jen bylo po létech pojmenováno a nazváno v civilizovaných zemích trestným činem. Páchají ho nejčastěji muži na ženách a dětech, i když jsou i případy, kdy agresorem bývá žena. I to je velmi smutné a trestné, ale není tak obvyklé. Proto se mu nyní věnovat nebudeme.\n1. fáze je tvořena jakýmsi napětím, které se (dny, týdny, měsíci, nebo lety) stupňuje! Agresor přechází od slovních, podrážděných urážek k pokusům o fyzické útoky a psychický nátlak. Oběť se snaží svým chováním vyhýbat jakémukoliv násilí!\n2. fáze: Agresor zcela ztrácí kontrolu nad svým jednáním a fyzické, psychické, či jiné násilí je již běžnou formou jeho jednání s obětí. Ta prožívá strach, bezmoc, zoufalství, nebo se pokouší vzdorovat.\n3. fáze se vyznačuje "vzpamatováním se" agresora, který si uvědomuje (nemusí to dávat najevo) své jednání. Oběť - žena se snaží jeho chování omlouvat - před okolím, dětmi i sama před sebou, zakrývat a odpouštět! Každé stádium je však dočasné a jeho ukončením se kolotoč roztáčí nanovo.\nfyzické: bití, facky, kopance, škrcení, údery, ohrožování jakoukoliv zbraní (nožem, holí, ...)\npsychické: výhrůžky, nadávky, ponižování, obviňování, zastrašování, odpírání spánku či potravy, vydírání ublížením nebo sebevraždou\nsexuální: znásilnění, donucování k sexuálním praktikám, které žena nechce, nepřiměřené a nevhodné sexuální narážky ve snaze vyprovokovat k násilné reakci\nekonomické: nepřiměřená kontrola finančních výdajů (na domácnost apod), omezování přístupu k vlastním penězům, důsledná kontrola výpisů z účtu, ...\nsociální: kontrola telefonních hovorů, zpráv a přijaté pošty, bránění v návštěvách rodiny či přátel, pronásledování, nekončící "výslechy" typu "kde jsi byla, s kým ses setkala, kdy jsi přišla domů, ..."\nPřiznejme si! Kdo by rád nevěděl, co se děje za dveřmi bytu či domu, když se zavřou! Zvlášť, když zpoza nich je slyšet hluk, křik a pláč dětí! Každý však potichu projde a tváří se, že nevidí a neslyší! Je to snazší! Nestarat se! Ať si to vyřeší sami! Vždyť to přece není naše věc! Opravdu?\nPrávě citový vztah partnerů může vytvářet domněnku, že v dané rodině nejde o domácí násilí, ale jen o "běžnou" výměnu názorů! Jaký je tedy rozdíl? Při hádce proti sobě stojí dvě rovnoprávné osoby, které si vzájemně, i když křikem vyměňují rozdílné názory. Při násilí je jedna agresorem a druhá obětí!\nŽeny, buďte odvážné!\nTýrané ženy často nemají dost odvahy vyhledat pomoc, protože se bojí nejen o svůj život, ale hlavně o životy svých dětí a o jejich budoucnost! Pro začátek se stačí obrátit a svěřit se blízkým známým, rodině či dobré přítelkyni.\nV každém případě začít situaci řešit! Nebát se, i když je to velmi těžké! Agresor - partner těží právě z toho, že se žena bojí a na tom je postaveno jeho ubližování nejen jí, ale i dětem. V případě bezprostředního ohrožení volat na policii! Po jejich příchodu mohou agresora vykázat ze společného bytu na dobu 48 hodin, během kterých je možné začít konečně problém řešit a hledat pomoc v různých občanských sdruženích, centrech pro týrané ženy, organizacích. Zde dostanete odborné rady a užitečné informace, jak v daných případech jednat. Pokud již dojde k útoku a ublížení na zdraví, je dobré dát se lékařsky ošetřit a vyžádat si potvrzení o zraněních. I domácí násilí je totiž třeba dokázat a toto je nejlepší důkaz! Dalším krokem je podat na policii trestní oznámení a uchýlit se i s dětmi ke známým nebo do krizového centra pro týrané ženy!\nOsvědčený recept na to, co dělat neexistuje! Ale jakýkoliv krok z bludného kruhu je krokem vpřed! I když překročení neviditelné hranice často stojí hodně slz, bolesti a modřin ...! Nesuďme proto! Nikdo totiž naplno nepochopí, co prožívá žena, které ubližuje partner, kterého milovala, nebo stále miluje, a se kterým ji spojuje to nejdůležitější - děti!\nŽeny, nedržte muže stále doma, při nejbližší příležitosti vám odejdou!\nMuži, stejně jako ženy, občas potřebují odreagování. A ani ten nejspokojenější partner a otec nenajde doma...


Taxikáři už nemusí mít taxametr, svítilnu ani znát místopis. Bolt i Uber změny vítají, Liftago očekává zhoršení dopravy - CzechCrunch\nZměny v legislativě reagují na digitalizaci taxikářského prostředí\nS prvním červencem vstoupila v platnost novela zákona o silniční dopravě, která narovnává podmínky pro působení „klasických“ taxislužeb a firem přepravujících zákazníky pomocí aplikací, jako jsou Uber či Bolt. Změny tak reagují na dlouhodobé trendy a digitalizaci odvětví, které se díky nim podle oslovených firem přesouvá do 21. století.\n„Dosavadní legislativa byla obtížně vymahatelná, což zejména zahraniční společnosti využívaly a zákon často obcházely, zatímco české taxislužby jím byly svázány,“ míní Ondřej Krátký, spoluzakladatel a šéf Liftaga. Nově platnou legislativu, kterou sněmovna schválila už v březnu, vítají ve své podstatě všechny strany.\n„Novela rozhodně posouvá taxislužbu v Česku do 21. století, protože reflektuje, že v oboru se udál nějaký technologický pokrok, především v oblasti GPS navigací, aplikací či smartphonů. Je dobře, že sektor, kde se v minulých letech projevil bouřlivý vývoj v oblasti technologií, bude mít moderní pravidla a přinese jistotu,“ říká pro CzechCrunch Ondřej Pirohanič za Asociaci řidičů alternativních taxislužeb.\nMísto taxametru stačí aplikace\nMezi největší novinky, jimiž legislativa reaguje právě na nástup digitálních platforem, patří možnost využívat mobilní aplikaci místo klasického taxametru. Zákazník v takovém případě musí znát cenu přepravy před samotnou jízdou a potvrzení o jízdě mu musí být zasláno ihned po jejím ukončení. Takovým způsobem doteď fungoval například Uber.\n„Schválená regulace bude přínosem jak pro řidiče, tak i pro všechny pasažéry. Novou právní úpravu velmi vítáme, protože se jedná o jednoznačnou regulaci, která reaguje na potřeby moderní společnosti, podpoří vyšší kvalitu služeb a vytvoří rovné podmínky pro všechny na trhu,“ reaguje pro CzechCrunch mluvčí Uberu Luisa Elsterová.\n„Pozitivní je, že pro spotřebitele nedojde k omezení ve výběru služeb. Dá se předpokládat, že na trhu budou působit stejné společnosti a objeví se i nějaké nové. Ty budou moci nabízet cenu za jízdu dle taxametru, fixní cenu známou ještě před zahájením jízdy nebo cenu smluvní – například cena za rozvoz lidí z hotelu nebo svatby,“ doplňuje Krátký z Liftaga.\nVe zmiňovaném případě, kdy řidič jízdu neúčtuje taxametrem, ale například aplikací, nemusí mít na střeše ani svítilnu – pro ty s taxametrem je však nadále povinná. Všechny taxíky budou muset mít nově pro lepší identifikaci samolepky, přičemž vozy zaregistrované po dnešním dni tak musí učinit ihned, dříve registrovaná auta pak do konce roku.\nZásadní změna, kterou novela přináší, je odpovědnost zprostředkovatelů jízd, tedy dispečinků nebo provozovatelů mobilních aplikací. Ty teď musí zaručit, že jejich řidiči splňují zákonné požadavky a provozují vůz registrovaný k taxislužbě. Případné pokuty za porušení může dostat řidič i zprostředkovatel.\nKonec zkoušek z místopisu a celostátní databáze řidičů\nZ pohledu samotných taxikářů je největší změnou zrušení zkoušek znalosti místopisu, obsluhy taxametru či právních předpisů upravujících provozování taxislužby a ochranu spotřebitele. Novinkou je také změna evidence řidičů, kdy místně příslušné úřady nově nahradí celostátní databáze. Díky tomu se budou moct řidiči registrovat například v Brně a jezdit v Ostravě.\n„Odstranila se tak zbytečná bariéra, která jednotlivým řidičům bránila ve vstupu na trh. Například při konání velkých festivalů jako Colours of Ostrava nebo Karlovy Vary budou moci ve městě nabízet své služby nejen řidiči místní, ale také ti z okolních měst. Odstranění zkoušek tak přinese výhody pro zákazníka především ve městech, kde aplikace typu Bolt doposud nepůsobí,“ míní Roman Sysel, regionální manažer Boltu pro střední a východní Evropu.\nTímto krokem zároveň dochází k omezení práv měst a obcí, které ztratí informace i kontrolu nad tím, kolik taxikářů v nich jezdí. Magistráty nebudou moct ovlivňovat ani barvu aut či počet dveří, zůstává jim ale možnost regulovat druhy paliv, emisní stupně či rozměry aut. Takové možnosti jsou však podle šéfa Liftaga nedostatečné.\n„Když dám extrémní příklad, tak povolení komerčně vozit lidi nově dostane odpovědný podnikatel, korejský turista s fotoaparátem, stejně tak jako cizí žadatel souzený v zahraničí za ublížení na zdraví. Novelizace jde sice správným směrem, ale je výsledkem neinformovaných politických tlaků a lobbingu zahraničních společností, kterým pramálo záleží na kvalitě prostředí, ve kterém podnikají,“ podotýká Krátký.\n„Tlak na dopravní situaci vzroste ve všech větších městech. Pouze v Praze se za posledních pět let zdvojnásobil počet řidičů.“\nPodle spoluzakladatele české přepravní aplikace, která se stále více přesouvá i do oblasti městské logistiky, nové změny legislativy přinesou také další negativní vlivy, zejména zhoršení dopravní situace ve velkých městech. Česká republika podle Krátkého v dobrém i zlém kopíruje západní praxi, aniž by se stát snažil využít poznatky z jiných zemí a předešel tak negativním dopadům.\n„Tlak na dopravní situaci vzroste ve všech větších městech. Pouze v Praze se za posledních pět let zdvojnásobil počet řidičů na současných téměř 11,5 tisíce, přičemž do tohoto počtu nebyly započítány tisíce řidičů, kteří jezdili pro zahraniční společnosti a zůstávali v ilegalitě. Největší podíl na tomto nárůstu mají řidiči bez taxametru, jejichž počet narostl za pět let více než osminásobně, na čemž mají největší podíl zahraniční společnosti,“ říká Krátký.\nPokud taxikáři nevyužívají taxametr, nemusí mít na střeše svítilnu\nPozitivněji však situaci vidí konkurenční Bolt, podle kterého se trh příliš nezmění a taxíky ulice velkých měst neucpou. Jako příklad uvádí zavádění podobné legislativy v Estonsku (kde novela odstraňující zkoušky platí již několik let), na Slovensku (kde zkoušky nejsou povinné více než rok) či v Polsku (kde byly odstraněny od ledna letošního roku).\n„Co se týká dopravní situace, nestalo se tam vůbec nic a stejný scénář lze očekávat i v Praze. Naopak věříme, že díky cenové dostupnosti odvozu skrze aplikace lze dlouhodobě očekávat pokles ve vlastnictví vozidel. Lidé místo auta budou využívat MHD, která je stále výrazně nejlevnější možností. V okamžiku, kdy budou potřebovat auto, svezou se Boltem nebo jinou aplikací. Parkování a dopravě by to mělo z dlouhodobého hlediska pomoci, krátkodobě se nestane nic,“ předpovídá Roman Sysel, jehož služba Bolt se v Praze pustila i do rozvozu potravin.\nNa rozdíl od hlavního města se změny v zákoně podle Sysla nejvíc projeví v krajských městech, kde regionální manažer Boltu vidí neúměrně vysokou cenu za přepravu a zároveň bídnou kvalitu služby. Firma proto bude v krajských metropolích v blízké době sledovat situaci a vyhodnocovat příležitosti pro případnou expanzi. V roce 2018, kdy aplikace fungovala pod názvem Taxify, se přitom po soudním sporu s Liftagem z Ostravy, Olomouce, Plzně a Českých Budějovic stáhla.


ZAUJALO NÁS: Záchranáři na Šumpersku mají k dispozici speciální sanitní vozidlo pro transport extrémně obézních XXL pacientů – JV Press\nAuto-Moto Doprava Finance Olomoucký Složky IZS Technika Z domova Zajímavosti Zdravotnictví Zprávy podle krajů ZZS\nŠUMPERSKO – Zdravotnická záchranná služba Olomouckého kraje tento týden uvedla do provozu nové speciální sanitní vozidlo typu C VW Crafter RWD 4motion XXL/VNN.\nO proti běžným sanitním vozidlům ZZS OK je nakonfigurované tak, aby kromě běžné výjezdové činnosti bylo využitelné také pro transport bariatrických (extrémně obézních) pacientů (XXL) a zejména pak pro transport pacientů s podezřením na vysoce nebezpečnou nákazu (VNN) k zajištění úkolů STČ 16A/IZS „Mimořádná událost s podezřením na výskyt vysoce nakažlivé nemoci ve zdravotnickém zařízení nebo v ostatních prostorech.“\nTagged IZS, sanitka, sanitní vozidlo, záchranáři, ZZS, ZZS Olomouckého kraje\nNa dálnici u Kladna ve směru na Chomutov skončilo auto na střeše! Dva lidé jsou zraněni\nKLADENSKO – Jednotka profesionálních hasičů z HZS Kladno vyjela společně s HZS Praha k dopravní nehodě osobního automobilu na střeše na dálnici ve směru na Chomutov. Dvě zraněné osoby skončili v péči zdravotnické záchranné služby. Hasiči na místě provedli protipožární opatření a zasypali uniklé provozní kapaliny sorbentem. Dálnice ve směru do Chomutova byla po celou […]\nOBRAZEM: Řidiče na Pardubicku oslnilo protijedoucí auto. S vozem vylétl ze silnice a narazil do stromu\nPosted on 14. prosince 2020 Author Jan Vraný\nPARDUBICKO – Řidiče osobního vozidla dnes ráno mezi obcemi Helvíkovice a Kameničná oslnilo protijedoucí auto. Vůz skončil mimo silnici a narazil do stromu. Řidič se stačil dostat z auta sám a včas, protože vozidlo začalo hořet. Oheň se mu podařilo uhasit ručním hasícím přístrojem do příjezdu hasičů. Profesionální jednotka ze Žamberku zajistila místo nehody a automobil. […]


MiG-15 (Letov/Aero) :: Ruslet\nÚvodní stránka - Technika - sovětská a ruská technika - Letecká technika - Mikojan A.I. a Gurjevič M.I. - MiG-15 (Letov/Aero)\nRudý Letov/Aero MiG-15/UTI MiG-15UTI/MiG-15bis (S-102/CS-102/S-103)\nTyp: licenční kopie lehkého frontového stíhacího letounu typu MiG-15/UTI MiG-15/MiG-15bis (Fagot/Midget)\nUrčení: vybojování vzdušné převahy v prostoru linie a přepadové stíhání v rámci protivzdušné obrany za dobrých meteorologických podmínek a ve dne\nHistorie: Prvním proudovým stíhačem našich vzdušných sil se stal letoun typu S-92, který nebyl ničím jiným, než německým Messerschmittem Me262A Schwalbe. Letňanskému závodu Avia se přitom podařilo z konstrukčních celků, které u nás zanechali Němci, zkompletovat celkem 12 těchto strojů, včetně tří dvoumístných CS-92 (Me262B). První z nich letectvo oficiálně převzalo dne 24. června 1948. Tyto stroje bylo ale již tehdy možné považovat za beznadějně zastaralou techniku. Protože navíc pro masovou produkci proudových bojových letounů u nás ještě nebyly podmínky, následně se tehdejší československá vláda pokusila získat výrobní licenci pro některý z moderních proudových stíhačů britské nebo sovětské konstrukce. Veškeré snahy československých politiků v tomto směru ale nepřinášely žádný výsledek, tedy až do dubna roku 1949. Tehdy se totiž podařilo československé delegaci vyzískat v Moskvě příslib výrobní licence pro proudový stíhač typu Jak-15 (Feather) a pístový bitevní letoun typu Il-10 (Beast). Toto by ale nebylo vůbec možné, kdyby mezitím, v únoru roku 1948, nedošlo ke komunistickému převratu následovanému začleněním Československa do sféry vlivu SSSR. Vzorové exempláře obou zmíněných letounů měly přitom k nám dorazit do tří měsíců. Nakonec, na počátku ledna roku 1950, nám ale Sověti dodali vzorový exemplář pokročilejšího Jaku-17 (Feather). Tento stroj byl ale již tehdy, stejně jako jeho předchůdce v podobě letounu typu Jak-15 (Feather), beznadějně zastaralý a zcela bezperspektivní. Mezitím, v listopadu roku 1949, byly na zasedání v Maďarsku vlády všech států tehdejšího východního bloku seznámeny se Stalinovými plány na ovládnutí světa. Dle těchto smělých plánů měly být přitom armády všech komunistických států plně vyzbrojeny a připraveny k boji nejpozději ke dni 31. prosince 1952. Vyzbrojení států východního bloku s méně rozvinutým průmyslem přitom dostalo na starost průmyslové Československo. V této souvislosti bylo od plánované produkce zcela bezperspektivního Jaku-17 (Feather) u nás úplně opuštěno ve prospěch sice pokročilejšího a výkonnějšího, zato ne zrovna špičkového, proudového stíhače typu Jak-23 (Flora). Na počátku roku 1951 k nám dorazilo celkem 11 nebo 12 (?) těchto strojů. Ty se pak staly prvními plně bojeschopnými proudovými stíhači ČSLA. Naše vzdušné síly je přitom provozovaly pod označením S-101. Nicméně ani Jak-23 (Flora) se u nás nakonec nevyráběl. Mezitím, dne 25. června 1950, totiž komunistická KLDR za usilovné technické podpory ze strany SSSR a ČLR napadla Jižní Koreu, která se zase mohla těšit vojenské pomoci ze strany USA a jejich spojenců. Jelikož sovětskému vedení bylo více než zřejmé, že tento lokální konflikt může kdykoliv přerůst ve třetí světovou válku, v březnu roku 1951 československému průmyslu přislíbilo výrobní licenci pro jeden z nejmodernějších stíhačů té doby v podobě letounu typu MiG-15 (Fagot), který z hlediska některých parametrů překonával dokonce i nejvýkonnější proudový stíhač USAF v podobě letounu typu F-86A Sabre. SSSR totiž chtěl ze států východního bloku sousedících přímo se západoevropskými zeměmi vytvořit jakýsi obranný nárazník, který by zbrzdil případný postup západních vojsk před vpádem na území SSSR. Tento účel ale zmíněné státy nemohly efektivně plnit, neboť se tehdy stále musely spoléhat na zastaralou vojenskou techniku. To se samozřejmě týkalo i stíhacích letounů. Mezistátní smlouva, která československému průmyslu zajistila oprávnění na produkci tohoto stroje v základní jednomístné bojové verzi MiG-15 (Fagot) a dvoumístné cvičně-bojové verzi UTI MiG-15 (Midget) byla podepsána dne 17. dubna 1951. Zatímco produkci draku MiGu-15 (Fagot) dostal na starost závod Rudý Letov z Letňan (finální montáž a přední část trupu) a Aero Vysočany (zadní část trupu a křídlo), pohonná jednotka tohoto stroje v podobě proudového motoru typu RD-45F byla zavedena, pod označením M-05, do výrobního programu závodu Motorlet z Jinonic. Později, v červenci roku 1953, byla však produkce přední části trupu spolu s finální montáží přesunuta do prostor závodu Aero Vodochody, zatímco výrobu křídla a zadní části trupu dostal na starost závod Rudý Letov. Na produkci MiGu-15 (Fagot) se ale podílela též řada dalších podniků, a to Zbrojovka Vsetín (kanón typu NS-23KM), Meopta Přerov a Modřany (zaměřovač typu ASP-3N), Tesla Kolín (radiopolokompas typu RPKO-10M), Pal Magneton Kroměříž (generátor typu GSK-1500), Jihlavan a Technoptra Praha (komponenty hydraulického systému), Aeropal Uherské Hradiště (palivoměr, manometr a voltampémetr), Aeropal Holešovice (druhý palivoměr, termočlánky a dálkový kompas), Aeropal Jablonec (kyslíkový termoukazatel), Křižík Praha, Normál Stráž (spojovací díly), Pal Jičín (poziční světla), Chronometra Nové Město (palubní hodiny), Pal Modřany (kyslíková soustava), ZPS Gottwaldov (signální raketnice typu EKSR-46), Lověna, Rubena Náchod, Optimit Odry, Pal Kbely, Gumako a další. Vzorový exemplář jednomístného MiGu-15 (Fagot) (v.č.119070), který pocházel z linky kujbyševského závodu č.1, spolu s veškerými výrobními dokumenty přitom k nám dorazily v květnu roku 1951. Všech 10 předsériových strojů bylo na lince závodu Rudý Letov zkompletováno z konstrukčních celků dodaných sovětským výrobcem. První z nich (v.č. 225101) se přitom do oblak poprvé vydal dne 6. listopadu 1951. Do konce toho samého roku se podařilo zkompletovat a ČSLA předat dva předsériové MiGy-15 (Fagot). Zbylých osm předsériových exemplářů tohoto stroje brány závodu Rudý Letov opustilo v roce 1952. Ten samý rok ČSLA kromě osmi výše uvedených předsériových strojů, které byly ještě zkompletovány ze sovětských součástek, převzaly též 37 MiGů-15 (Fagot) vyrobených již výhradně silami československého průmyslu. Tomu ale předcházely dodávky MiGů-15 (Fagot) sovětské výroby. První várku letounů tohoto typu ČSLA údajně převzalo již v květnu roku 1951 na letišti Mladá, na domovské základně 5. sl (stíhací letka). Konkrétně přitom šlo o šest jednomístných MiGů-15 (Fagot) a čtyři dvoumístné UTI MiGy-15 (Midget). Ty na zmíněnou základnu dorazily v bednách v rozmontovaném stavu, zatímco jednomístné MiGy-15 (Fagot) sem přelétli sovětští piloti. Kromě vzorového exempláře pro licenční výrobu nám Sověti dodali, v průběhu roku 1951, nejméně 65 jednomístných MiGů-15 (Fagot). V případě dvoumístného UTI MiGu-15 (Midget) tomu pak bylo nejméně 14 exemplářů. Zatímco čtyři z nich k nám dorazilo ještě v roce 1951, zbylých 10 ČSLA převzalo v průběhu roku 1952. Všechny letouny typu MiGů-15 (Fagot) a UTI MiGu-15 (Midget) tehdy provozované našimi vzdušnými silami nesly označení S-102 a CS-102. To se přitom týkalo jak letounů z licenční výroby, tak i letounů dodaných Sověty. Od používání tohoto značení pro letouny řady MiG-15 bylo ale v posledních měsících roku 1956, na základě nařízení ze dne 29. října toho samého roku, zcela opuštěno ve prospěch originálního sovětského značení. Prvním provozovatelem MiGů-15 (S-102) se stalo Proudové výcvikové středisko letectva (PVSL) s domovskou základnou Mladá, které vzniklo dne 1. června 1951 transformací 5. sl (stíhací letka). Prvním úkolem PVSL se stalo přeškolení letového i pozemního personálu celé 3. ld (letecké divize), pod kterou spadal 1., 5. a 8. lp (letecký pluk), na tento typ. Celý tento proces se přitom podařilo završit na konci srpna toho samého roku. V průběhu roku 1953 náš průmysl ČSLA předal dalších 225 MiGů-15 (S-102). Dodávka posledních 253-ti těchto strojů z licenční výroby naše vzdušné síly převzaly v roce 1954. Ten samý rok byla produkce MiGu-15 (S-102) zastavena ve prospěch pokročilejšího denního stíhače typu MiG-15bis (Fagot). Od roku 1951 do roku 1954 přitom brány závodu Rudý Letov a Aero Vodochody opustilo celkem 521 MiGů-15 (S-102), 2 v roce 1951, 51 v roce 1952, 416 v roce 1953 a 352 v roce 1954. Naše vzdušné síly jich převzaly celkem 525. Dalších 294 těchto strojů šlo na export. Zbylé dva licenční MiGy-15 (S-102) byly vyhrazeny pro lámací zkoušky. Pokročilejší MiG-15bis (Fagot) se ve výrobním programu závodu Aero Vodochody nacházel v letech 1954 až 1957. Brány tohoto podniku přitom opustilo celkem 620 MiGů-15bis (Fagot), 19 v roce 1954, 152 v roce 1955, 300 v roce 1956 a 149 v roce 1957. Naše vzdušné síly jich převzaly celkem 444, 19 v roce 1954, 57 v roce 1955, 249 v roce 1956 a 119 v roce 1957. K zahraničním provozovatelům se dostalo celkem 174 těchto strojů. Další byl vyhrazen do statické zkoušky. Tomu však v roce 1953 předcházela dodávka nejméně 25-ti MiGů-15bis (Fagot) sovětské výroby. Naše vzdušné síly přitom tyto stroje zpočátku provozovaly pod označením S-103. Zdaleka nejvíce bylo u nás vyrobeno dvoumístných UTI MiGů-15 (CS-102). Těch z linky závodu Aero Vodochody sjelo, v letech 1954 až 1961, celkem 2 012, 43 v roce 1954, 413 v roce 1955, 438 v roce 1956, 412 v roce 1957, 367 v roce 1958, 209 v roce 1959, 128 v roce 1960 a 2 v roce 1961. Naše vzdušné síly jich ale převzaly, v letech 1954 až 1960, jen 155, 34 v roce 1954, 7 v roce 1955, 34 v roce 1956, 40 v roce 1957, 18 v roce 1958, 15 v roce 1959 a 7 v roce 1960. Zbylých 1 857 licenčních UTI MiGů-15 (CS-102) bylo vyhrazeno na export. Zdaleka největším odběratelem těchto strojů se stal SSSR. Ten naše UTI MiGy-15 (CS-102) převzal v počtu celých 1 417-ti exemplářů. V letech 1951 až 1961 tedy brány závodů Rudý Letov a Aero Vodochody opustilo celkem 3 453 letounů řady MiG-15. Žádný jiný letoun přitom nebyl do té doby u nás vyroben v tak velkém počtu. Přímo k bojovým útvarům ČSLA se dostalo více jak 1 217 letounů této řady z licenční i sovětské produkce, což rovněž bylo rekordní množství. Zatímco pro letouny typu MiG-15 (S-102) a UTI MiG-15 (CS-102) závod Motorlet vyrobil celkem 5 094 motorů typu RD-45F (M-05), produkce motoru typu VK-1 (M-06), pohonné jednotky pokročilejšího MiGu-15bis (S-103), se zastavila na 1 028 exemplářích. Naše MiGy-15 se přitom od těch ze sovětské produkce mírně lišily, a to zdvojeným potahem křídla. Díky tomu jejich křídlo lépe odolávalo namáhání při prudkém manévrování. V průběhu služby byly však naše MiGy-15 dále zdokonalovány. V roce 1956 tak celkem 538 MiGů-15 (S-102) obdrželo v prostorách Leteckých opraven Kbely (LOK) instalaci systému pro přístrojové přistání „naslepo“ typu OSP-48 z pokročilejšího MiGu-15bis (S-103). Zařízení typu OSP-48 spolupracovalo s dvojicí všesměrových středofrekvenčních letištních radiomajáků. Zatímco jeden z nich byl umístěn ve vzdálenosti 4 km, ten druhý se nacházel ve vzdálenosti 1 km od prahu VPD. Zavedení zmíněného přistávacího zařízení sebou přineslo znatelné zjednodušení přistávacího manévru, neboť dokázalo pilota navést do osy VPD a do výšky 200 m, ze které již bylo viditelné její osvětlení. Naproti tomu piloti původních MiGů-15 (S-102), které byly vybaveny pouze radiopolokompasem typu RPKO-10M, museli nejprve provést sestup ve spirále kolem letištního radiomajáku až pod spodní hranici mraků. Přistání se pak dělo za přímé viditelnosti VPD. Prakticky ve stejnou dobu se pro naše MiGy-15 staly standardem modifikované 400 l křídelní přídavné palivové nádrže (PTB) typu PTB-400 pokročilejšího MiGu-17F/PF (Fresco C/D), jehož první exempláře k nám dorazily v roce 1955. Ty totiž vykazovaly větším objemem než PTB, které se standardně používaly na letounech řady MiG-15, a navíc se umisťovaly na standardní pylony. Naproti tomu 250 l PTB typu PTB-250 letounů typu MiG-15 (S-102) a UTI MiG-15 (CS-102) a 300 l PTB typu PTB-300 letounu typu MiG-15bis (S-103) přiléhaly přímo ke spodní ploše křídla. Jejich zavěšení tedy sebou přinášelo redukci nosné plochy a degradaci aerodynamické čistoty křídla. Kromě toho tyto PTB vykazovaly vysokou složitostí výroby a vysokou pořizovací cenou. Odhoz PTB typu PTB-250 a PTB-300 za letu navíc činil nemalé problémy, neboť byly po odemknutí zámků tlačeny přetlakem vzduchu zpět ke spodní ploše křídla. V neposlední řadě musely být vyráběny ve dvou verzích, z nichž jedna se zavěšovala pod pravou a ta druhá pod levou polovinu křídla. Naproti tomu PTB typu PTB-400 se vyráběla v jedné jediné verzi, kterou bylo možné umístit pod obě poloviny křídla. Náhrada PTB typu PTB-250/-300 přídavnými nádržemi typu PTB-400 přitom sebou přinesla vzrůst doletu, zlepšení aerodynamiky křídla a pokles čelního aerodynamického odporu. Jejich odhoz za letu navíc neprovázely větší problémy s oddělením od křídla. V případě, že byly odhozeny ve výšce menší než 500 m, mohly být, po předchozí opravě, použity znovu. Produkci zmíněných PTB zajišťovaly Letecké opravny Kbely a Letov Letňany. LOK přitom PTB-400 dodávaly nejen ČSLA, ale i zahraničním provozovatelům našich MiGů-15. Protože ČSLA nebylo spokojeno s délkou dojezdu letounů typu MiG-15 (S-102) a MiG-15bis (S-103) při přistání, mezitím, dne 27. února 1954, pověřilo VZLÚ (Výzkumný a zkušební letecký ústav) z Letňan, aby pro tyto stroje navrhl padákový brzdící systém. Dle technického zadání měla instalace požadovaného brzdícího padáku sebou přinést redukci délky dojezdu při přistání o celých 25 %. První zkoušky brzdícího padáku z dílny VZLÚ, který vykazoval průměrem 3 m, byly provedeny dne 30. září 1955 na letišti Kbely za pomoci letounu typu MiG-15 (S-102) s výrobním číslem 141114 a černým trupovým číslem „V-16“. Kontrolními zkouškami zmíněný brzdící padák úspěšně prošel mezi 16. lednem a 15. únorem roku 1956. Jeho instalaci přitom letouny řady MiG-15 dostávaly v prostorách Leteckých opraven Kbely v rámci středních revizí. Kolik stíhacích MiGů-15 bylo brzdícím padákem opatřeno, není bohužel známo. Většího rozšíření se ale s největší pravděpodobností dočkal na bitevním MiGu-15 SB. Svůj veřejný debut si naše MiGy-15 odbyly na prvomájové přehlídce, která se konala dne 9. května 1952. Návštěvníci zmíněné přehlídky přitom mohli shlédnout za letu tři formace těchto strojů po patnácti exemplářích. Vrcholu služební kariéry u našich vzdušných sil letouny řady MiG-15 dosáhly v roce 1957. Tehdy se tyto stroje nacházely hned u 18-ti pluků ČSLA. Poté jejich poslání začaly postupně přebírat nadzvukové stíhače řady MiG-19 (Farmer). První exempláře tohoto stroje přitom k nám dorazily již v roce 1958. Protože navíc reorganizace vzdušných sil, která byla zakončena v září toho samého roku, sebou přinesla redukci počtů leteckých pluků, na inventáři ČSLA se tehdy nacházely obrovské počty nepotřebných strojů řady MiG-15. Jelikož šlo o poměrně nové letouny s dobrým technickým stavem, řada z nich byla následně uzpůsobena pro plnění jiných úkolů. V letech 1958 až 1962 tak nejméně 154 exemplářů letounu typu MiG-15 (S-102) prošlo konverzí na bitevní speciál typu MiG-15 SB. Nejméně 76 pokročilejších MiGů-15bis (S-103) bylo zase v letech 1959 až 1963 přestavěno na foto-průzkumný model MiG-15bisR. Další MiGy-15 (S-102) a -15bis (S-103) byly uzpůsobeny pro vlekání letounových vzdušných terčů. Takto modifikovaný MiG-15 (S-102), resp. MiG-15bis (S-103), vešel ve známost jako MiG-15T, resp. MiG-15bisT, a vznikl v počtu nejméně 18-ti, resp. 11-ti, exemplářů. Všechny zmíněné konverze přitom zajistily Letecké opravny Kbely. Protože technická životnost MiGu-15 (S-102) činila 10 let provozu, všechny letouny tohoto typu, které neprošly přestavbou na model MiG-15T nebo MiG-15 SB ČSLA vyřadilo již v roce 1964. V letech 1967 až 1968 shodný osud potkal též poslední exempláře bitevních MiGů-15 SB. Další redukci počtů podzvukových letounů řady MiG-15 u bojových útvarů našich vzdušných sil sebou přinesl příchod frontových stíhacích letounů typu MiG-21F-13 (Fishbed E) a stíhacích-bombardovacích letounů typu Su-7BM (Fitter A) s rychlostí řádu M=2. Zatímco první MiGy-21F-13 (Fishbed E) ČSLA převzala v roce 1962, první letouny typu Su-7BM (Fitter A) k nám dorazily v roce 1964. Tehdy se navíc u bojových útvarů našich vzdušných sil již nacházely celé letky nadzvukových MiGů-19 (Farmer). I přesto se ale s podzvukovými MiGy-15bis (S-103) v systému protivzdušné obrany dále počítalo. Nicméně v roce 1966 mělo PVOS tyto stroje už jen u jedné z letek 7. a 8. spl (stíhací letecký pluk) 2. sboru. Počty pluků provozujících stíhací MiGy-15bis (S-103) byly postupně redukovány až do roku 1968, kdy na naše území vpadla vojska Varšavské smlouvy. To letouny řady MiG-15 provozovala již jen 10. LA (letecká armáda). Ten samý rok byly započaty přestavby nadpočetných stíhacích MiGů-15bis (S-103) na bitevní speciál typu MiG-15bis SB. Konverzí na tento model přitom do roku 1978 prošlo nejméně 72 stíhacích MiGů-15bis (S-103). Jiné nadpočetné letouny typu MiG-15bis (S-103) a UTI MiG-15 (CS-102) byly zase, v letech 1969 až 1973, vyvezeny do zahraničí. Mezitím, v letech 1969 až 1970, u nás dosloužily poslední průzkumné MiGy-15bisR a vlečné MiGy-15T a -15bisT. Ke dni 1. února 1969 se přitom ve stavu 10. LA nacházelo celkem 161 letounů řady MiG-15, 97 MiGů-15bis (S-103) a -15bis SB, 26 UTI MiGů-15 (CS-102), 8 MiGů-15T a -15bisT a 30 MiGů-15bisR. Po poslední velké reorganizaci našich vzdušných sil před rokem 1989, která byla završena v září roku 1969, podzvukové MiGy-15 provozoval již jen 6. a 30. sbolp (stíhací bombardovací letecký pluk), 34. sbold (stíhací bombardovací letecká divize) a 5. spl (stíhací letecký pluk). V průběhu první poloviny 70. let byly zbývající podzvukové MiGy-15 postupně nahrazeny kvalitativně novými bojovými letouny u všech útvarů, vyjma 30. sbolp z Hradce Králové. V roce 1973 byla však na stíhací MiGy-15bis (S-103) opět přezbrojena 4. letka 11. slp z Žatce. Část MiGů-15bis (S-103) ze stavu zmíněné letky ale operovalo z Lín. Jejich posláním se přitom staly přepady civilních sportovních a turistických letounů a vojenských vrtulníků, které občas zbloudily do našeho vzdušného prostoru. V neposlední řadě byly tyto stroje používány ke stíhání lehkých civilních letounů používaných k únikům na západ. Původně zmíněná letka k tomuto účelu využívala letouny typu L-29 Delfín (Maya). Protože se ale tyto proudové cvičné stroje ukázaly být pro plnění PVO jako nepříliš vhodné, v říjnu roku 1975 se 4. letka 11. slp se svými MiGy-15bis (S-103) přesunula do Českých Budějovic. Hotovostní službu MiGy-15 ze stavu 4. letky, která byla nyní podřízena pod 1. spl, na svém novém působišti přitom zahájily dne 24. října téhož roku. Datum ukončení provozu všech letounů řady MiG-15 bylo oficiálně stanoveno na 31. prosince 1982. Na počátku toho samého roku proto započalo přeškolování personálu 30. sbolp na typ Aero L-39ZA Albatros. Poslední cvičné střelby a bombardování s MiGy-15 na střelnici v Malackách byly uskutečněny v září roku 1982. Krátce nato, dne 21. října téhož roku, 30. sbolp převzal své první L-39ZA Albatros. Zatímco 1. letka 30. sbolp byla na typ L-39ZA Albatros definitivně přezbrojena ke dni 9. listopadu 1982, přezbrojení 2. letky tohoto stíhacího bombardovacího pluku se podařilo završit až na konci toho samého roku. Provoz MiGů-15 30. sbolp byl přitom oficiálně ukončen dnem 31. prosince, jak zněl požadavek. Naproti tomu u 4. letky 1. spl z Českých Budějovic se tyto podzvukové stroje nacházely v aktivní službě až do března roku 1983. Jejich provoz byl přitom definitivně ukončen dnem 1. dubna 1983. To se na inventáři 4. letky 1. spl nacházely již jen dva dvoumístné UTI MiGy-15 (CS-102), 2311 a 2470, a nejméně čtyři jednomístné MiGy-15bis (S-103), v.č. 3108, 3109, 3838 a 3903. V případě některých z těchto strojů ale mohlo jít o bitevní MiG-15bis SB. Zatímco všechny letuschopné letouny řady MiG-15 ze stavu zmíněné letky byly zrušeny v Hradci Králové, kam byly přelétnuty mezi 4. a 8. dubnem téhož roku, likvidaci všech neletuschopných letounů této řady ze stavu 4. letky 1. spl zajistily Letecké opravny Kbely.\nMiG-15 (S-102) – závody Rudý Letov a Aero Vodochody na základě licence vyráběná přímá kopie sovětského denního frontového stíhacího letounu typu MiG-15 (Fagot). V letech 1951 až 1954 brány obou zmíněných podniků opustilo celkem 821 těchto strojů. Prvních deset z nich bylo ale zkompletováno z konstrukčních celků dodaných sovětským výrobcem.\nUTI MiG-15UTI (CS-102) – závodem Aero Vodochody na základě licence vyráběná přímá kopie sovětského dvoumístného cvičně-bojového letounu typu UTI MiG-15 (Midget). V letech 1954 až 1961 brány závodu Aero Vodochody opustilo celkem 2 012 těchto strojů.\nMiG-15bis (S-103) – závodem Aero Vodochody na základě licence vyráběná přímá kopie sovětského denního frontového stíhacího letounu typu MiG-15bis (Fagot). V letech 1954 až 1957 brány závodu Aero Vodochody opustilo celkem 620 těchto strojů.\nMiG-15 (s OSP-48) „malý bis“ – pokročilá modifikace frontového stíhacího letounu typu MiG-15 (S-102) s instalací systému pro přístrojové přistání „naslepo“ typu OSP-48 z pokročilejšího letounu typu MiG-15bis (S-103). Ten se přitom sestával z UKV radiostanice typu RSIU-3 (štíhlá zkosená břitová anténa nacházející se vpravo od překrytu pilotní kabiny) s dosahem 350 km (při letu ve výšce 10 000 m), automatického radiokompasu typu ARK-5 Amur (anténa nacházející se pod potahem břicha zádě trupu, přímo před ochrannou ostruhou), radiovýškoměru pro malé výšky typu RV-2 Kristal (drobná vřetenovitá anténa uchycená za pomoci dvou tandemově uspořádaných tyčových nosníků ke spodní ploše levého koncového křídelního oblouku), přijímače pozemního návěstidla typu MRP-48 Djatěl (anténa umístěná uvnitř nevelkého člunovitého krytu nacházejícího se na břichu trupu, na úrovni kořenů náběžné hrany křídla) a identifikačního systému „vlastní-cizí“ typu SRO-1 Barij (štíhlá přímá břitová anténa nacházející se na hřbetu trupu přímo mezi pilotní kabinou a SOP), který sloužil pro rozpoznávání vlastních letounů pozemními radiolokačními stanicemi. Jako první byl, v lednu roku 1956, systémem typu OSP-48 opatřen letoun typu MiG-15 (S-102) s výrobním číslem 220409. Ke dni 31. prosince toho samého roku instalaci zmíněného systému obdrželo, v rámci modernizačního programu, celkem 538 MiGů-15 (S-102), tedy podstatná část produkce tohoto stroje. Zástavbu systému typu OSP-48 do draků všech zmíněných strojů přitom zajistily letecké opravny Kbely (LOK).\nMiG-15T – speciální neozbrojená modifikace frontového stíhacího letounu typu MiG-15 (S-102) určená pro vlekání letounových vzdušných terčů při střeleckém výcviku stíhacích pilotů. Vlečný speciál typu MiG-15T se vyznačoval instalací výměnné lafety s vlečným zařízením ve spodní části přídě trupu na místo výměnné lafety s kanónovou výzbrojí. Od roku 1957 bylo v prostorách leteckých opraven Kbely (LOK) na tento model upraveno nejméně 18 MiGů-15 (S-102) v provedení bez instalace systému pro přistání „naslepo“ typu OSP-48. viz. samostatný text\nUTI MiG-15P – speciální neozbrojená modifikace dvoumístného cvičně-bojového letounu typu UTI MiG-15 (CS-102) určená pro výcvik pilotů přepadových stíhacích letounů typu MiG-17PF (Fresco D) a MiG-19P/PM (Farmer B/E) ve vyhledávání a zaměřování vzdušných cílů za pomoci radiolokátorů řady Izumrud za ztížené viditelnosti. Jediný exemplář UTI MiGu-15P vznikl v prostorách LVO z Českých Budějovic konverzí sériového UTI MiGu-15 (CS-102) z linky závodu Aero a vyznačoval se instalací střeleckého radiolokátoru typu RP-1 Izumrud-1 (Scan Odd) v překonstruované přídi trupu. Od oblak se přitom tento stroj poprvé vydal dne 24. listopadu 1959. viz. samostatný text\nMiG-15 SB – taktická útočná modifikace frontového stíhacího letounu typu MiG-15 (S-102) určená pro ničení pozemních cílů za pomoci neřízených raket a pum. Tento model se vyznačoval instalací dalších dvou párů zbraňových závěsníků pod křídlem, úchytů pro startovací rakety po stranách zádě trupu a pouzdra brzdícího padáku pod ocasní částí trupu. Všechny exempláře bitevního MiGu-15 SB vznikly v prostorách Leteckých opraven Kbely (LOK) konverzí stíhacích MiGů-15 (S-102) ze stavu ČSLA. Letové zkoušky prvního prototypu tohoto modelu se rozeběhly v lednu roku 1959. Na bitevní speciál typu MiG-15 SB bylo přitom upraveno nejméně 154 MiGů-15 (S-102). viz. samostatný text\nMiG-15bisR – speciální modifikace frontového stíhacího letounu typu MiG-15bis (S-103) pro fotografický průzkum. Tento model byl uzpůsoben pro činnost za denních i nočních podmínek a mohl být vybaven až čtyřmi fotoaparáty. Jeho výzbroj se sestávala z jednoho 23 mm kanónu typu NR-23. Kromě výše uvedeného se vyznačoval instalací tří párů závěsníků pod křídlem. Zatímco ten prostřední byl vyhrazen pro 600 l PTB, na ten vnitřní a vnější se umisťovaly zábleskové pumy. Všech 76 exemplářů průzkumného MiGu-15bisR vzniklo v letech 1959 až 1963 v prostorách Leteckých opraváren Kbely (LOK) konverzí stíhacích MiGů-15bis (S-103). viz. samostatný text\nMiG-15bisF-1 – modifikace frontového stíhacího letounu typu MiG-15bis (S-103) pro fotografický průzkum za denních podmínek. Tento model se vyznačoval instalací jednoho fotoaparátu a dvou 23 mm kanónů typu NR-23 v přídi trupu a dvou standardních závěsníků, na které se umisťovaly 400 l PTB, pod křídlem. Původ tohoto modelu není bohužel znám.\nMiG-15bisF-3 – modifikace frontového stíhacího letounu typu MiG-15bis (S-103) pro fotografický průzkum za denních podmínek. Tento model se vyznačoval instalací tří fotoaparátů a jednoho 23 mm kanónu typu NR-23 v přídi trupu a dvou zesílených závěsníků, na které se umisťovaly 600 l PTB, pod křídlem. Původ tohoto modelu není bohužel znám.\nUTI MiG-15 (s PPZ-1) – experimentální modifikace dvoumístného cvičně-bojového letounu typu UTI MiG-15 (CS-102) s instalací přesného přistávacího zařízení typu PPZ-1 z dílny Výzkumného ústavu Tesla Opočno. Zmíněné zařízení se sestávalo z antény s vlnovodem, přijímače a indikátoru. Ten se nacházel uvnitř pilotní kabiny, zatímco instalace antény byla umístněna uvnitř protáhlého laminátového vřetenovitého aerodynamického krytu, který vybíhal z horní části vertikální dělící přepážky příďového kruhového vstupu vzduchu. Přijímač přitom za pomoci zmíněné příďové antény přijímal signál vysílaný nepřetržitě letištní směrovou anténou. Ten převáděl na směrový, výškový a dálkový údaj a tyto údajně pak zobrazoval na indikátoru nacházejícím se na přístrojové desce pilotní kabiny. Zařízení PPZ-1 tedy v sobě slučovalo funkci ILS (přístrojový přistávací systém) a DME (zařízení pro určení šikmé vzdálenosti mezi letadlem a pozemním zařízením) systému. Zmíněným systémem byly na počátku 60. let v prostorách Leteckých opraven Kbely (LOK) upraveny celkem dva sériové UTI MiGy-15 (CS-102). Konkrétně přitom šlo o letouny s černými trupovými čísly „2726“ a „2465“. Zkoušky těchto strojů se rozeběhly dnem 18. května 1961 a byly realizovány na letišti Kbely. V průběhu zkoušek, do kterých se krátce nato zapojil též obdobně modifikovaný jednomístný MiG-15bis (černá 3058), se obvykle létalo ve dvojicích. Zatímco příďový kryt antény systému typu PPZ-1 obou dvoumístných UTI MiGů-15 měl červený nátěr, příďový kryt antény zmíněného zařízení jednomístného MiGu-15bis byl opatřen černým nátěrem. První etapu zkoušek systému typu PPZ-1 se podařilo završit dnem 29. srpna 1961. Přestože zmíněné zařízení pracovalo nanejvýš dobře, sériové výroby se nedočkalo.\nMiG-15bis (s PPZ-1) – experimentální modifikace frontového stíhacího letounu typu MiG-15bis (S-103) s instalací přesného přistávacího zařízení typu PPZ-1 z dílny Výzkumného ústavu Tesla Opočno. Zmíněným zařízením byl na počátku 60. let v prostorách Leteckých opraven Kbely (LOK) upraven letoun typu MiG-15bis (S-103) s černým trupovým číslem „3058“. LOK přitom tento stroj převzaly dne 29. září 1960. Později ale instalaci zařízení PPZ-1 obdržely ještě tři letouny typu MiG-15bis (S-103), a to 3807, 3808 a 8806. Od standardních MiGů-15bis (S-103) bylo přitom zmíněné stroje možné snadno rozpoznat díky instalaci protáhlého laminátového vřetenovitého aerodynamického krytu antény systému typu PPZ-1 na náběžné hraně horní části vertikální dělící přepážky příďového kruhového vstupu vzduchu alá UTI MiG-15 (černá 2726 a 2465). Zkoušky prvního takto modifikovaného MiGu-15bis (černá 3058) se rozeběhly dnem 16. června 1961 a byly realizovány na letišti Kbely.\nMiG-15bisT – speciální neozbrojená modifikace frontového stíhacího letounu typu MiG-15bis (S-103) určená pro vlekání letounových vzdušných terčů při střeleckém výcviku stíhacích pilotů. Vlečný speciál typu MiG-15bisT se vyznačoval instalací výměnné lafety s vlečným zařízením ve spodní části přídě trupu na místo výměnné lafety s kanónovou výzbrojí. Od roku 1963 bylo v prostorách leteckých opraven Kbely (LOK) na tento model upraveno nejméně 11 MiGů-15bis (S-103). První z nich se přitom do oblak poprvé vydal dne 16. května 1963. viz. samostatný text\nMiG-15bis (vzdušná zkušebna) – speciální modifikace frontového stíhacího letounu typu MiG-15bis (S-103) zastávající roli vzdušné zkušebny PLŘS krátkého dosahu s pasivním IČ navedením typu R-3S (AA-2 Atoll), hlavní zbraně dvoumachového stíhače typu MiGu-21F-13 (Fishbed E). Jediný exemplář tohoto speciálu vznikl v roce 1965 konverzí letounu typu MiG-15bis (S-103) s výrobním číslem 713950 a černým trupovým číslem 3950 a vyznačoval se instalací zbraňových pylonů z letounu typu MiGu-21F-13 (Fishbed E) pod křídlem na místo závěsníků pro PTB, fotokulometu s teleobjektivem (za jeho pomoci byl pořizován záznam letu odpálených střel) po pravoboku šachty příďového podvozku na místo 37 mm kanónu typu N-37, další radiostanice a dalšího přístroje pro měření jednotného času. Zkoušky takto modifikovaného MiGu-15bis (černá 3950) probíhaly v letech 1965 až 1967 pod hlavičkou Výzkumného a zkušebního střediska č.031 (VZS-031).\nMiG-15bis SB – taktická útočná modifikace frontového stíhacího letounu typu MiG-15bis (S-103) určená pro ničení pozemních cílů za pomoci neřízených raket a pum. Tento model se vyznačoval instalací dalších dvou párů zbraňových závěsníků pod křídlem. Všechny exempláře bitevního MiGu-15bis SB vznikly v prostorách Leteckých opraven Kbely (LOK) konverzí stíhacích MiGů-15bis (S-103) ze stavu ČSLA. První z nich byl k letových zkouškám předán v březnu roku 1968. Na bitevní speciál typu MiG-15bis SB bylo přitom v letech 1968 až 1978 upraveno nejméně 72 MiGů-15bis (S-103). viz. samostatný text\nUTI MiG-15 (vzdušná zkušebna) – speciální neozbrojená modifikace dvoumístného cvičně-bojového letounu typu UTI MiG-15 (CS-102) zastávající roli vzdušné zkušebny vystřelovací sedačky proudového cvičného letounu typu L-39 Albatros v podobě typu VS-1BRI. Ta se přitom umisťovala do modifikovaného zadního kokpitu. Všechny tři exempláře tohoto speciálu vznikly konverzí sériových UTI MiGů-15 (CS-102) ze stavu ČSLA. První z nich se přitom do oblak poprvé vydal dne 4. listopadu 1968. viz. samostatný text\nVyrobeno: 3 453 sériových strojů všech verzí (819 letových a 2 neletové exempláře modelu MiG-15, 619 letových a 1 neletový exemplář modelu MiG-15bis a 2 012 letových exemplářů modelu UTI MiG-15)\nUživatelé: MiG-15 (S-102) – Bulharsko (v roce 1953 dodáno 30 ks), ČSSR (v letech 1951 až 1954 dodáno 525 ks), Polsko (v roce 1953 dodáno 60 ks), Rumunsko (v letech 1952 až 1954 dodáno 204 ks)\nUTI MiG-15 (CS-102) – Bulharsko (v letech 1955 až 1960 dodáno 46 ks), ČLR (v letech 1957 až 1958 dodáno 83 ks), ČSSR (v letech 1954 až 1960 dodáno 155 ks), Egypt (v letech 1955 až 1959 dodáno 42 ks), Indonésie (v roce 1958 dodáno 15 ks), Maďarsko (v letech 1955 až 1959 dodáno 15 ks), NDR (v letech 1956 až 1960 dodáno 96 ks), Polsko (v letech 1955 až 1957 dodáno 97 ks), Rumunsko (v letech 1955 až 1960 dodáno 42 ks), SSSR (v letech 1954 až 1961 dodáno 1 417 ks) a Sýrie (v roce 1956 dodány 4 ks); platí pouze pro přímé dodávky od výrobce (v letech 1969 až 1973 bylo nejméně 27 nadpočetných exemplářů tohoto modelu ze stavu ČSLA vyvezeno do Bulharska, Egypta, Iráku a SSSR)\nMiG-15bis (S-103) – Bulharsko (v roce 1955 dodáno 15 ks), ČSSR (v letech 1954 až 1957 dodáno 444 ks), Egypt (v letech 1955 až 1957 dodáno 110 ks), NDR (v roce 1956 dodáno 30 ks) a Sýrie (v roce 1956 dodáno 20 ks); platí pouze pro přímé dodávky od výrobce (v letech 1970 až 1973 bylo nejméně 219 nadpočetných exemplářů tohoto modelu ze stavu ČSLA vyvezeno do Iráku? a Rumunska)\nPohon: jeden proudový motor typu Motorlet RD-45F (M-05) s max. tahem 2 270 kp\n- obranné: žádné (později většina exemplářů tohoto modelu ze stavu ČSLA obdržela v rámci modernizačního programu instalaci identifikačního systému „vlastní-cizí typu SRO-1 Barij)\nVýzbroj: jeden 37 mm kanón typu N-37 se zásobou 40 nábojů, instalovaný po pravoboku, a dva 23 mm kanóny typu NS-23KM se zásobou 80 nábojů na hlaveň, instalované po levoboku výměnné zbraňové lafety vestavěné do břicha trupu v oblasti za šachtou příďového podvozku, a dvě 100 kg tříštivotrhavé pumy typu OFAB-100 nebo dvě 50 kg cvičné cementové pumy typu CCP-70-50, přepravované na jednom páru křídelních závěsníků (alternativně lze na křídelní závěsníky tohoto stroje umístit 250 l PTB typu PTB-250 nebo 400 l PTB typu PTB-400)\nDélka: 10,04 m\nPrázdná hmotnost: 3 382 kg\nMax. vzletová hmotnost: 4 806-5 260 kg\nMax. rychlost: 1 050 km/h\nPraktický dostup: 15 200 m\nMax. dolet bez/se 2 PTB: 1 420/1 920 km\nUTI MiG-15 (CS-102)\nVybavení: - zaměřovací: jeden modifikovaný optický střelecký zaměřovač typu ASP-3NM (jeho instalace se nachází uvnitř pilotní kabiny)\n- obranné: identifikační systém „vlastní-cizí typu SRO-1 Barij (štíhlá přímá břitová anténa nacházející se na hřbetu trupu přímo mezi pilotní kabinou a SOP)\nVýzbroj: jeden 12,7 mm kulomet typu UBK-E se zásobou 120 nábojů (v případě letounů z prvních výrobních sérií) nebo jeden 12,7 mm kulomet typu A-12,7 se zásobou 150 nábojů (v případě letounů z pozdějších výrobních sérií), instalovaný po levoboku výměnné zbraňové lafety vestavěné do břicha trupu v oblasti za šachtou příďového podvozku, a dvě 100 kg tříštivotrhavé pumy typu OFAB-100 nebo dvě 50 kg cvičné cementové pumy typu CCP-70-50, přepravované na jednom páru křídelních závěsníků (alternativně lze na křídelní závěsníky tohoto stroje umístit 250 l PTB typu PTB-250 nebo 400 l PTB typu PTB-400)\nDélka: 10,10 m\nPrázdná hmotnost: 3 500 kg\nMax. vzletová hmotnost: 4 850 kg\nMax. rychlost: 1 015 km/h\nPraktický dostup: 14 825 m\nMax. dolet bez/se 2 PTB: 950/1 340 km\nPohon: jeden proudový motor typu Motorlet VK-1 (M-06) s max. tahem 2 700 kp\nVýzbroj: jeden 37 mm kanón typu N-37 se zásobou 40 nábojů a dva 23 mm kanóny typu NR-23 se zásobou 80 nábojů na hlaveň, umístěné ve společné vyměnitelné lafetě vestavěné do spodní části přídě trupu, a dvě 100 kg tříštivotrhavé pumy typu OFAB-100 nebo dvě 50 kg cvičné cementové pumy typu CCP-70-50, přepravované na jednom páru křídelních závěsníků (alternativně lze na křídelní závěsníky tohoto stroje umístit 300 l PTB typu PTB-300 nebo 400 l PTB typu PTB-400)\nPrázdná hmotnost: 3 681 kg\nMax. vzletová hmotnost: 5 533 kg\nMax. rychlost: 1 076 km/h\nPraktický dostup: 15 500 m\nMax. dolet bez/se 2 PTB-300: 1 330/1 976 km\nPoslední úpravy provedeny dne: 13.4.2014


pesleří...: DV kam… naše čtvrté krajské město (Olomouc)\nDV kam… naše čtvrté krajské město (Olomouc)\nČtvrté, čtete dobře. A musím ho rychle sepsat nebo dopadne jako to třetí. V Brně jsme totiž byli už v listopadu, ale článek pořád nikde (ale bude, slibuju!). Takže rychle sem s ním, ať už to tu je společně s Jihlavou a Pardubicemi komplet. O našem "krajském" cestování v rámci celoročního projektu Česká republika najdete víc na blogu TU.\nA opět jsme nejeli sami, ale syn si s sebou vzal kamarádku domškolačku.\nOlomouc jsme si teď v zimě vybrali mj. pro ještě relativně dobrou dostupnost. Jezdíme vlakem, popř. autobusem a od nás cesta trvá tři hodiny. Na naše krajské výlety vyjíždíme vždy brzy ráno, abychom toho stihli co nejvíce. Kolem páté odpoledne se totiž obvykle už vydáváme na cestu zpět. Vlakem cestujeme neustále, máme ho rádi a nemáme s ním problém. Tentokrát nás však čekala ještě cesta autobusem z Brna (a zpět do Brna). Ještě že jsem prozřetelně rezervovala dopředu místa. Cestou tam byl sice bus poloprázdný, ale některé pozdější spoje již byly vyprodané. A autobus zpět byl plný úplně a řidič odmítal na jednotlivých zastávkách cestující, kteří neměli místenku. Pokud se tedy do Olomouce vydáte busem jako my, myslete na to.\nCestou tam jsme jeli "žluťákem" a dotykové obrazovky, na kterých bylo možné se sluchátky hrát hry nebo sledovat filmy, byl zážitek dne. A jen tak mimochodem, dalšími nej zážitky byla jezdící ploštice a dřevěný jeřáb v herničce. Že já se snažím s nějakým programem! :-) Ten se snažím vždy koncipovat tak, aby v něm bylo něco naučného, něco z historie města, aktuální zajímavosti, prohlídka památek, ale i něco zábavného a odlehčujícího. To si děti samozřejmě pamatují nejvíc (viz výše), ale snad jim uvízne i něco dalšího. Z každého místa se snažím "vytáhnout" nějakou dominantní věc, protože nejde během jednoho dne obsáhnout úplně věechno. V Olomouci to byly především kašny, kterých je tu několik.\nNa výlet jsem zase dopředu připravila pracovní listy. Někdy je to trochu obtížné, protože připravuji úkoly jen podle různých obrázků, fotografií a především informací v mapě. Mapy.cz jsou neuvěřitelný pomocník. Tak nějak si můžu dopředu všechno trochu "osahat" a víc, co kde asi je. Olomouc znám malinko z několika služebních cest, ale ne natolik, abych měla vše v hlavě. S vyplňováním děti začaly už ve vlaku a pak postupně během celého dne vždy kousek. V pracovním listě měly i naznačenou cestu, kudy by se měly vydat, a tak podle přiložené mapky postupovaly převážně sami.\nZ nádraží jsme jeli tramvají na zastávku U Dómu. Odtud je to jen kousíček na Václavské návrší, kde najdete několik památek postavených, popř. upravovaných v různých stavebních slozích. Můžete navštívit i Arcidiecézní muzeum, mnozí si ho chválí, my jsme ale nebyli, protože si děti vybraly jiné muzeum. Doporučujeme celý blok těchto krásných historických staveb obejít a podívat se na ně i z druhé strany. Uvidíte především Olomoucký hrad, který je zepředu téměř celý zakryt církevními stavbami. A mj. je tam i hřiště na vyřádění.\nDál jsme se vydali směrem náměstí. Cestou děti hledaly Tvarůžkovou cukrárnu. Ne, že by si chtěly něco dát, ale zajímaly je roztodivné výrobky z téhle regionální pochutiny, které se zde prodávají. Bohužel měli zavřeno, tak třeba budete mít větší štěstí. Zavřeno naštěstí neměli ve Vlastivědném muzeu, kde děti chtěly navštívit expozici Příroda Olomouckého kraje. Expozice je sice celkem malá, ale hodně interaktivní. Děti ji prolezly od začátku do konce a ještě stihly podrobně informovat hlídací paní, že jsou domácí školáci, a že když se učí doma, neznamená to, že nejsou komunikativní, jak si chudák paní myslela. Právě naopak! :-) Na výstavě je spousta tlačítek, hejblat, šuplíků a překvapení, na kterých si lze jednoduše ověřovat svoje znalosti z přírody. A na své si přijdou i malincí. Je tu spousta vycpaných zvířat v jejich reálných prostředích, děti si mohou vlézt do jezevčí nory, zkusit chytat ryby apod. Všem se nám tam líbilo. Rychle jsme proběhli i expozici Dějiny Olomouckého kraje, ta se mi též líbila, ale děti už tolik nezaujala.\nA pak už jsem se přesunuli na Horní náměstí, kde jsme si prohlédli nejen památku UNESCO Sloup nejsvětější trojice a známý olomoucký orloj, ale hlavně všechny ty kašny. Děcka občas vypadala, jako že nudaaaa, ale jakmile uviděla další kašnu, s nadšením a výkřiky ji letěla hned zkoumat. :-) Pokud přijedete v turistické sezóně, můžete ještě navštívit radniční věž nebo věž na přilehlém kostele sv. Mořice. Kašny jsme zkoumaly ještě i na Dolním náměstí, ale to už byla trochu znát únava a hlad a tak jsme zamířili do rezervované kavárny. Cestou ale ještě s přehledem stihly řádit na jediné hromadě sněhu široko daleko. :-)\nKdyž jsem synovi předem říkala, kde tentokrát budeme jíst, byl zklamaný, že nebude pizza ani svíčková. A dožadoval se jiného restauračního zařízení. Ale nakonec byl nadšen! Teda nadšení jsme byli všichni. Kavárna V lese je totiž úžasné místo s duší. A s láskou opečovávané. Skutečně si trochu jako v lese připadáte. Vše je dřevěné, přírodní, včetně hraček v herničce, která zabírá jednu celou místnost. Děti ale nejsou nijak separované, můžete sedět a jíst přímo v herničce a děti s vámi. Pravda, počítá se, že děti budou zřejmě o něco mladší, ale i ty naše si vyhrály víc než dost, najedly se lehce, zdravě, ale přitom vydatně a ještě jim chutnalo. Zkrátka se jim tam odtud ani po skoro dvou hodinách nechtělo. Hrály si se vším možným, ochutnávaly všechno možné a byly moc spokojení. A já též. Určitě můžeme jen doporučit. Kavárnu najdete hned na kraji Žerotínova náměstí, půjdete-li od Dolního náměstí.\nPak už jsme se jen vydali přes Bezručovy sady do Pevnosti poznání. Půjdete-li zhora třeba po Michaelských schodech, tak vězte, že budete tuto bílou stavbu vidět hned, ale dostat se k ní není až tak snadné. Všechny mostky přes Mlýnský potok, které jsou v dosahu vedou totiž do botanické zahrady a byly zamčené. Nechcete-li bloudit po parku jako my, jděte rovnou vpravo a přejděte až přes mostek pod Blažejským náměstím. Právě z tohoto jediného mostku Pevnost poznání paradoxně vůbec neuvidíte. Pokud půjdete z druhé strany od ulice 17. listopadu, nebudete mít s cestou problém.\nUž doma jsem na internetu zjistila, že půlka Pevnosti poznání je do konce ledna uzavřená a mrzelo mě to celkem dost. Ale nakonec jsem byla ráda. Na Pevnost poznání jsme měli vyhrazené něco přes dvě hodiny a na ty dvě expozice ze čtyř a navíc dvacetiminutové promítání v planetáriu to bylo jen tak tak. Alespoň máme důvod se tam vrátit. Dětem i mně se tam moc líbilo. Prošli jsme si expozice Živá voda a Světlo a tma (Věda v pevnosti a Rozum v hrsti byly uzavřené) a zaujala nás spousta věcí. Na vše můžete sahat, vše si vyzkoušet a prohlédnout ze všech stran. Všechny exponáty jsou interaktivní a pokud byste si s nějakým nevěděli rady, velmi milí animátoři vám poradí a vše vysvětlí.\nVýlet se vydařil. Olomouc je opravdu krásné město. Pokud byste chtěli společně s dětmi Olomouc projít podobně jako my, nabízím stejně jako u předchozích krajských měst ke stažení pracovní listy.\nVystavil Pesleří v 23:48\nŠtítky: cestování, Česká republika, dějepis, domácí vzdělávání, krajská města, Olomouc, výlety, zeměpis\nAnonymní 28. ledna 2018 5:55\nDěkuju za sdílení prima Olomouckych tipů.My jsme byli v Olomouci v létě a taky budeme muset ještě párkrát...Zvládli jsme katedrálu sv.Václava-neplánovaně i s průvodcem :-)Dětem se nejvíc líbilo v kryptě, byl tam chládek a zkoumali jsme,jak měli jednotliví arcibiskupové zdobené rakve.Jeden tam měl jen bustu a v ní prý na vlastní žádost uložené své srdce,neboť tělo muselo být uloženo v rodinné hrobce v Čechách.To vydalo na mnoho výživných debat.Prima zážitek byla i plavba po řece na Ololodi-jen je dobré spáchat rezervaci po Netu aspoň pár dní předem.Muzea ani kašny jsme nestihli,ale díky Vašim tipům zkusíme letos.Když jsme spřádali plány na prázdniny,děti žádaly aspoň jeden výlet do většího města :-)Pasekářům je civilizace vzácná :-)Ať se Vám dobře daří.Pavla\nPesleří 28. ledna 2018 8:48\nJsem moc ráda, že se vám tipy budou hodit. A já děkuji za ty vaše. V zimě a navíc v neděli (kostely) je otevírací doba památek trochu omezená, takže se určitě ještě někdy vrátíme. :-) Mějte se krásně!\njak se vam u nas libilo... konecne zase vidim olomouc z jineho soudku... pro me je to vse zname ale z pohledu cizince krasa opet jsem poznvala... dekuji\nKam… za betlémy do Třeště\nMáme rádi… báječnosti od Sůvy z dříví\n1 rok (1) 17. listopadu (1) 20. století (1) 28. října (2) advent (6) adventní kalendář (1) akce (1) aktivity (51) aktuality (2) andělé (1) Anglie (1) Antarktida (1) archeopark (1) architektura (1) Arktida (1) audio (3) barvení (1) barvy (3) Bedřich Smetana (1) bedýnky (1) berušky (1) betlémy (1) bez černý (1) Blaník (1) blog (2) bobky (2) brambory (1) Brno (1) březen (3) by Myyna (1) bylinky (8) byliny (6) cestování (39) co (1) co číst (44) co čteme (27) co čtu (12) co jíst (2) co venku (17) cukety (1) cyklistika (1) cyklostezka (1) čáp (1) čápi (1) časopisy (2) časopisy pro děti (1) časová osa (1) černobíle (1) červen (1) Česká Kanada (1) Česká republika (24) český jazyk (1) činnosti (12) články (3) čtení (16) čtyři děti (1) dárky (9) dějepis (14) dějiny (15) Den matek (1) Deník do divočiny (1) děti (4) diáře (1) dinosauři (3) doba bronzová (1) doba kamenná (1) doba železná (1) dobrodružství (2) domácí škola (5) domácí vzdělávání (35) dovolená (6) draci (2) druhohory (1) dřevěné (1) dřevo (1) duben (2) Dušičky (1) dýně (3) Evropa (3) evropský projekt (3) film (1) Francie (1) gotika (1) historický projekt (19) historie (22) hlavní město (1) hlína (1) hmyz (5) hory (2) houby (2) hovínka (1) hračky (5) Hradec Králové (1) hry (4) hudba (2) hudební výchova (2) hvězdy (1) Itálie (2) jablka (1) jahody (1) jak tvořit (3) jarní (1) jaro (16) jdeteven.cz (6) ježci (1) ježek (1) jídlo (1) Jihlava (1) Josef Lada (1) kalendář (5) kalendáře (1) kam (5) Karel Zeman (1) kaštany (3) keramická hlína (1) keře (1) knihkupectví (1) knihy (61) knihy pro děti (49) knihy pro dospívající (25) knihy pro nejmenší (12) kolo (1) koloběh roku (7) koupání (1) krajská města (11) kreslení (2) Krkonoše (1) krmítky (2) kuchyně (1) Kutná Hora (2) květen (2) květiny (1) lampičky (1) látkové (1) led (2) leden (1) ledové aktivity (1) ledové hrátky (1) Leonardo (1) Leonardo da Vinci (1) leporela (2) les (1) léto (4) levandule (1) levandulové paličky (1) Lipnice nad Sázavou (1) listopad (1) malíři (1) malování (4) máme rádi (4) mandaly (1) mapa (1) materiály (8) meruňky (1) měsíce (1) města (1) mimi (2) mladší doba kamenná (1) modelování (1) Moravský kras (1) mráz (2) nabídky (1) nápady (2) Nasavrky (1) návody (3) netopýr (1) netopýři (1) noc (1) nový rok (4) obrázky (1) odkazy (10) Olomouc (1) ořechy (1) oslavy (8) Ostrava (1) ovoce (1) papírnictví (1) Pardubice (1) pečení (1) PF (2) piknik (2) pikniky (3) Pipasik (1) Písek (1) planety (1) plevele (2) plody (2) Plzeň (1) podzim (20) podzimní (4) pohlednice (1) polární oblasti (1) pomůcky (2) pověsti (2) povídání (1) práce (1) Praha (8) pravěk (12) prázdniny (3) Pražský hrad (2) Prečítané leto (17) pro děti (4) pro dospívající (1) Pročtené léto (2) projekt (11) přání (7) přáníčka (3) přechody (1) příroda (26) přírodní barvení (1) přírodověda (7) ptáci (6) pupeny (1) putování (4) pytlíky (1) radosti (2) rebarbora (1) recepty (16) renesance (1) roční období (4) rodina (2) rok (7) rostliny (6) ředkvičky (1) řepa (1) s prstem po mapě (1) Santini (1) semena (1) semínka (2) sešity (1) skladování (1) Sladovna (1) slunéčka (1) sluneční soustava (1) slunovrat (1) smrt (1) sníh (3) souhrn (2) souhvězdí (2) spaní (1) Spojené království (1) stopy (1) stromy (4) sukně (1) sušenky (1) svátky (10) svatý Martin (1) svoboda (1) šípky (1) šišky (1) šití (2) tematické týdny (1) TGM (2) ticho (1) tipy (10) tma (1) tradice (1) trus (1) Třebíč (1) Třešť (1) turistika (11) tvoření (21) učíme se doma (2) ukládání (1) umírání (1) Ústí nad Labem (1) Václav (1) vánoce (12) vánoční (5) vaření (12) včelaření (1) včelařství (1) včely (1) velikonoce (3) Velká Británie (1) venku (38) vesmír (2) videa (4) video (4) Vivaldi (1) vlašské ořechy (1) vlaštovky (1) vločky (1) Vltava (1) vybavení (1) výchova (1) vyjmenovaná slova (1) výlety (52) vynálezy (1) výpravy (4) vyrábění (9) výročí (3) Vysočina (9) Vyšehrad (1) výtvarka (10) výtvarné potřeby (2) významné dny (6) výzvy (3) zahrada (4) zahradničení (1) září (1) zážitky (1) Zelená hora (1) zelenina (4) Země (1) zeměpis (26) Zeměráj (1) zima (11) zimní (5) Zlín (1) zvířata (3) zvyky (2) Žďár nad Sázavou (1)