Z historie vazební věznice Praha-Pankrác ( ) - PDF\nZ historie vazební věznice Praha-Pankrác ( )\nDownload "Z historie vazební věznice Praha-Pankrác (1889 1989)"\n1 Časopis pro historickou penologii Vydává Institut vzdělávání Kabinet dokumentace a historie VS ČR 4/2004 Z historie vazební věznice Praha-Pankrác ( ) Objekt vazební věznice Praha Pankrác je vedle valdických Kartouz a plzeňských Borů nejznámějším českým vězeňským zařízením, už proto, že se nachází v hlavním městě republiky. O jeho existenci mají povědomí i mladší generace, a to i v zahraničí. V průběhu jeho více než stoleté existence se měnil účel využívání, vnitřní členění, složení vězňů i vězeňského personálu. To vše se pochopitelně odráželo ve způsobu zacházení s vězni. Podrobnější pohled na tyto změny je vhodný odvíjet od charakteristických vývojových etap v následujících letech: (c.k. mužská zemská trestnice v rámci rakouského vězeňství) (věznice Krajského soudu trestního v Praze v rámci prvorepublikového československého vězeňství) (věznice Krajského soudu trestního v Praze v rámci protektorátního vězeňství) (věznice Krajského soudu trestního v Praze v rámci poválečného československého vězeňství (krajská soudní věznice v působnosti Ministerstva spravedlnosti Československé republiky) (věznice pro výkon vazby a trestu odnětí svobody v působnosti Ministerstva národní bezpečnosti, později Ministerstva vnitra Československé republiky) (nápravně výchovný ústav pro výkon trestu odnětí svobody a výkon vazby v působnosti Ministerstva spravedlnosti České socialistické republiky) C. k. mužská zemská trestnice v Praze ( ) Vznik objektu, jeho účel a členění Objekt byl postaven v letech ke zřízení zemské mužské trestnice, která měla nahradit již hygienicky nevyhovující tzv. Svatováclavskou trestnici, zprovozněnou v roce 1809 v prostorách bývalého kláštera sv. Václava Na Zderaze v Praze. 1 Vedením projektu nové trestnice se ujal Franz Maurus, hlavní inženýr Ministerstva práv (spravedlnosti), který stavbu o celkové rozloze 1 Uhlík, J.: Svatováclavská trestnice. In: České vězeňství č. 1/1993, s. 19.\n2 Historická penologie č.4/ ,4 ha situoval na nezastavěných pozemcích mezi tehdejšími městskými částmi Pankrác a Nusle. Náklady na stavbu trestnice dosáhly celkové výše 1 mil. 163 tis. 248 zlatých a 41 krejcarů. Situační plán c.k. mužské trestnice v Praze (Pankrác Nusle) z roku 1890 V ose areálu trestnice, severovýchodním směrem byla postavena vstupní-průchozí budova, za kterou následoval dvůr s čelní budovou, ze které se procházelo do administrativní budovy a kaple. Za kaplí byla postavena strojní a kuchyňská budova s parní kotelnou, prádelnou a kuchyní. Za touto budovou byla dále postavena nemocnice a kolem ní zřízena zahrada. Napravo od středu areálu vznikla 3 křídla ve tvaru T k umisťování vězňů v samovazbě a nalevo obdobná 3 křídla pro vězně ve společné vazbě. Obě vězeňské budovy byly propojeny chodbami do střední části trestnice, kde se nacházela administrativní budova a kaple. Mezi křídly vězeňských budov byly umístěny vycházkové dvory, 2 pro samovazbu a 2 pro společnou vazbu. Vycházkový dvůr pro mladistvé se nacházel vpravo od dvora mezi vstupní-průchozí a čelní budovou. K provádění vycházek nemocných vězňů byla určena zahrada. K vycházkám a tělesnému cvičení vězňů bylo k dispozici celkem 6 vycházkových dvorů. V rozích vycházkových dvorů samovazby a společné vazby byly postaveny celkem 4 jednopatrové budovy k zaměstnávání vězňů. V jihovýchodní budově byla zřízena pekárna. Celý areál byl obehnán 5 metrů vysokou ohradní zdí se zkosenými rohy, ke kterým byly přistavěny menší objekty. V severozápadním rohu a v jižních rozích měly objekty sloužit jako sklady a v severovýchodním rohu jako umrlčí komora. Za východní ohradní zdí byla vybudována plynárna k zajištění vlastního osvětlení a za jižní ohradní zdí před vstupní-průchozí budovou byly postaveny 2 obytné domy pro dozorce vězňů a jejich rodiny. Ve vstupní - průchozí budově se v přízemí nacházela vrátnice s bytem pro vrátného, čekárna a místnosti pro vojenskou jednotku, určenou k zajišťování vnějšího střežení trestnice.v prvním patře byl byt pro vrchního inspektora vězeňské stráže a dále ubytovna pro svobodné dozorce, která pokračovala v druhém patře. V suterénu čelní budovy bylo 5 přijímacích cel, 5 disciplinárních cel, kotelna horkovzdušného vytápění a sklad na dříví a uhlí. V přízemí byla zřízena přijímací kancelář, oděvní sklad, čekárna, 2\n3 Historická penologie č.4/ hovorna, malý spisový archív, 2 velké sklady pro suroviny a zboží a dále místnost pro dozorce. V prvním a druhém podlaží bylo ubytování pro mladé vězně (ve věku od 14 do 21 let). K jejich ubytování sloužily 4 velké místnosti, ve kterých se nacházelo celkem 98 drátěných kójí (délka 2,15 m, šířka 1,25 m, výška 2,10 m) s lůžkem a stoličkou, do nichž byli na noc jednotlivě uzavíráni. Další 4 místnosti, vybavené stolky a lavicemi, byly určeny k psaní dopisů, školní přípravě, domácím pracem, osobnímu volnu a též jako jídelny. Pro vězeňskou školu bylo vyčleněno 6 velkých místností. V jednopatrové administrativní budově byly v přízemí kanceláře, kde sídlil vrchní ředitel a členové úřednické konference, kteří spolurozhodovali o důležitých otázkách, týkajících se vězňů. V prvním patře se nacházely 3 učebny pro dospělé vězně, místnost pro učitele, knihovna a kabinet učebních pomůcek. Do administrativní budovy byli předváděni vězni za účelem úředního řízení, tzv. raportu. Ve sklepních prostorách byla strojovna parního vytápění. Ve zvýšeném přízemí budovy kaple byla zřízena lékařská ordinace, kanceláře duchovních, evangelická modlitebna, židovská modlitebna a sklady potravin. Z chodby se vstupovalo do katolické kaple. Z druhého patra se vcházelo na kůr, kde byli soustřeďováni k bohoslužbám mladí vězni. Vězeňský personál se zúčastňoval bohoslužeb v tzv. presbyteriu, tj. ohrazeném prostoru v přední části kaple. Ve všech třech křídlech společné vazby na třech podlažích byly cely pro 4, 8 nebo 12 vězňů. Ubytovací kapacitu k výkonu trestu žaláře tvořilo 81 ložnic pro celkem 552 vězňů. Na jednoho vězně činila prostorová norma m 3. Ložnice společné vazby byly jednotně vybaveny postelemi s kovovou konstrukcí a dřevěnými stoly se snímatelnou deskou, která z jedné strany sloužila k psaní dopisů a z druhé strany ke stravování. Dále lavicemi, závěsnými skříňkami k ukládání osobních věcí a kbelíkem na vodu. Na konci každé chodby bylo stanoviště dozorce, záchody a úklidová cela. Suterén v jednotlivých křídlech měl různé využití. V severním bylo 10 cel temnic, v jižním celkem 20 umýváren s vanami, oddělenými dřevěnými příčkami a v severozápadním křídle dílny pro domácí práce. Ve všech třech traktech byla kotelna horkovzdušného vytápění a sklad dříví a uhlí. V budově samovazby bylo v suterénu 12 disciplinárních cel. V prvním a druhém poschodí ve všech třech křídlech byl vybudován celový systém k ubytování jednotlivých vězňů. V centru budovy, kde se protínala jednotlivá křídla bylo stanoviště dozorce a na konci každého křídla úklidová cela. Kapacita trestních cel samovazby činila celkem 315 míst, přičemž na jednoho vězně připadalo 28 m 3 (při rozměrech cely 4,2 m délky, 2,2 m šířky a 3 m výšky). Každá cela byla vybavena kovovou postelí, která se sklápěla ke zdi, dřevěným stolkem se stoličkou, dřevěnou skříňkou k ukládání osobních věcí dále kovovým válcovým tělesem horkovodního topení, uzavíratelným kovovým záchodovým vědrem a plivátkem. Budova nemocnice byla členěna do 3 vězeňských oddělení k umisťování pacientů z řad vězňů ze společné vazby, samovazby a mladých vězňů. Tato oddělení byla situována do dvou podlaží a nástavby. V přízemí se nacházela místnost pro lékaře a lékárna. K vybavení nemocnice patřily 4 velké sály, 4 větší ložnice a 17 menších ložnic. V prvním a druhém patře se nacházely 2 záchody, 2 umývárny a 2 čekárny. Celková kapacita nemocnice činila pacientů, přičemž na každého byl stanoven prostor m 3. 2 Složení vězňů a početní stav Nová trestnice byla určena pro výkon trestu odsouzených mužů v žaláři prvního a druhého stupně a k výkonu trestu mladých odsouzených ve smyslu platného trestního zákona. 3 Tito odsouzení byli nazýváni trestanci, event. trestníci a trestanci mladého věku.trest žaláře vykonávaly dospělé osoby za spáchané zločiny, které vážně ohrožovaly veřejnou bezpečnost, zejména státní zájmy, bezpečnost jednotlivců, jejich majetek, svobodu nebo jiná práva. Zejména šlo o pachatele trestných činů: velezrady, rušení veřejného pokoje, pozdvižení, vzbouření, veřejného násilí (proti státním institucím, veřejným i soukromým osobám), zneužití moci úřední, padělání (veřejných úvěrových listin a peněz), rušení náboženství, násilného smilstva (včetně zprznění), vraždy, zabití, 2 Maurus, F.:Die neue k.k. Männerstrafanstalt Prag (in Pankraz-Nusle). Prag 1890, s a příloha Ausweis der Baukosten der neuen Strafanstalt Prag. 3 Domácí řád pro c.k. mužskou trestnici v Praze (vyjma oddělení pro trestance mladého věku) ze dne 28. května 1889, č. 8091/min.pr., s. 1. 3\n4 Historická penologie č.4/ vyhnání plodu, odložení dítěte, těžkého ublížení na zdraví, souboje, žhářství, krádeže, zpronevěry, loupeže, podvodu, dvojnásobného manželství, utrhání na cti a nadržování zločincům. Za stejné delikty byli vězněni i mladí trestanci ve věku let, avšak v podmínkách odlišného režimu. 4 Prvními pankráckými trestanci byli nemocní a neduživí, kteří byli přemístěni dne ze Svatováclavské trestnice. Následujícího dne byli eskortováni ve třech skupinách ostatní zdraví trestanci. Celkem bylo přijato cca 800 trestanců (k činil celkový stav Svatováclavské trestnice 764 trestanců, z toho 38 nemocných). 5 Vězeňský personál Za činnost trestnice byl zodpovědný vrchní ředitel, který mohl přijímat výpomocné zaměstnance a dozorčí stráž na uvolněná systemizovaná místa. Do stavu dozorčí stráže byli vybíráni jen svobodní uchazeči ve věku do 35 let a přednost měli ti, kteří byli propuštěni z vojenské služby po splněného víceletého závazku (7-15 let). Noví dozorci skládali služební přísahu (tzv. přísežní formuli), která je zavazovala ke svědomitému výkonu služebních povinností a poslušnosti vůči nadřízeným. Přísaha se opakovala při jmenování do funkce vrchního dozorce. Úředníci trestnice, zejména inspektor vězeňské stráže, správce a vrchní ředitel byli zpravidla vybíráni z řad vojenských osob, které měli maturitní vzdělání a ve vojsku dosáhli důstojnické hodnosti. Všechny úředníky trestnice, ke kterým dále patřili elév, adjunkt, kontrolor, správce, učitel, lékař a duchovní jmenoval ministr práv (ministr spravedlnosti). 6 Od roku 1914 byla činnost vězeňské dozorčí stráže upravena zákonem, který stanovil postavení, působnost a úkoly Sboru stráže vězeňské a podmínky výkonu služby. 7 Zacházení s vězni Trest žaláře byl vykonáván jednak ve dvou stupních dle tuhosti, jako žalář a těžký žalář, jednak dle trvání jako dočasný (zpravidla od 6 měsíců do 20 let) a doživotní. V žaláři byl trestanec držen v přísném režimu, jehož součástí byla snížená dávka vězeňské stravy s možností zostření. Styk s jinými osobami byl možný jen za přítomnosti dozorce. V těžkém žaláři byl trestanec držen v zostřeném režimu (střídání postu a tvrdého lůžka), kde styk s jinými osobami byl možný jen v případech zvláštního zřetele a za přítomnosti dozorce. Při výkonu trestu žaláře byli trestanci povinni vykonávat přidělenou práci podle potřeb a možností trestnice, a to s přihlédnutím na stupeň trestu žaláře, povolání a vzdělání. Trest žaláře mohl být zostřen postem (jen chléb a voda 3x týdně, nikoliv ve dnech po sobě následujících), tvrdým lůžkem (jen deska bez slamníku 3x týdně, nikoliv ve dnech po sobě následujících) dále samovazbou (s nepřetržitým výkonem do 1 měsíce a dalším výkonem až po uplynutí 1 měsíce), uzavřením v temnici (až na 3 dny s možností opakování po uplynutí 1 týdne do celkové výše 30 dnů v roce) a vypovězením ze země po odpykání trestu. 8 Trest žaláře byl vykonáván v samovazbě nebo ve vazbě společné. Do samovazby byli umisťováni trestanci s délkou uloženého trestu do 8 měsíců, kteří byli považováni za nepolepšitelné a dále ostatní trestanci k vykonání první části trestu, a to v délce od 8 měsíců do 3 let. Invalidní trestanci se zpravidla do samovazby neumisťovali. O umístění do samovazby nebo vazby společné rozhodoval vrchní ředitel na základě doporučení úřednické konference, ve které zasedal správce, lékař, učitel a duchovní. 9 Při výkonu žaláře v samovazbě neměli být trestanci vylučováni ze zaměstnávání, vzdělávání a návštěv příbuzných nebo osob zainteresovaných na jejich nápravě (učitelé, mistři, duchovní, členové spolků pečujících o trestance). Nad dodržováním zákonem stanovených zásad pro 4 Zákon trestní o zločinech, přečinech a přestupcích ze dne 27. května 1852 č. 117 ř.z., Hl. 6., 56, Pamětní kniha Svatováclavské fary c.k. zemské trestnice v Praze, založená na základě výnosu vysokého zemského presidia ze dne 31. srpna 1835, č.j. 5952, začínající rokem 1836, s. 190, Kašpar a kol.: Soubor názorných pomůcek a fotografií z historie vězeňství služební poměr, 1. část ( , s. 2,7. 7 Zákon o Sboru stráže vězeňské ze dne č. 16 ř.z. 8 Zákon trestní o zločinech, přečinech a přestupcích ze dne 27. května 1852 č. 117 ř.z., Hl. 2., Ustanovení o používání železných okovů zrušeno zákonem ze dne 15. listopadu 1867 č, 181 ř.z., 19 tr.z. s tím, aby byly používány jiné způsoby zostření. 9 Zákon, jenž se týče vykonávání trestů na svobodě ve vazbě o samotě a zřizování komisí pro vykonávání trestů ze dne 1. dubna 1872 č. 43 ř.z.,\n5 Historická penologie č.4/ výkon trestu žaláře v samovazbě dohlížela stálá komise, zřízená při Zemském soudu trestním v Praze ve složení: předseda soudu, státní zástupce nebo jeho náměstek, rada zemského soudu trestního, 2 důvěrníci stojící mimo státní službu (jmenovaní spolu s náhradníky ministrem práv na 3 roky) a zapisovatel protokolu. 10 Při výkonu trestu žaláře byli trestanci zařazováni do tří disciplinárních tříd, přičemž v každé zpravidla setrvávali jednu třetinu uloženého trestu, avšak nejdéle 3 roky. Trestanci, označovaní jako zpětilí, kteří se opakovaně dopustili stejného druhu zločinu, byli zařazeni k vykonání poloviny uloženého trestu v první třídě. Do druhé třídy byli přeřazeni k odpykání třetí čtvrtiny trestu a do třetí třídy ke zbytku trestu. V těchto případech však nesměli setrvávat v první třídě déle než 5 let a ve druhé třídě déle než 3 roky. Pokud se trestanec od počátku trestu vzorně choval, pilně pracoval a úspěšně se vzdělával, mohl být přeřazen do druhé třídy již po uplynutí jedné čtvrtiny trestu a po uplynutí druhé čtvrtiny do třetí třídy. U zpětilých trestanců, kteří se chovali stejným způsobem, mohlo dojít k přeřazení do druhé třídy po uplynutí první třetiny trestu a po uplynutí dvou třetin trestu do třetí třídy. Hrubé odmlouvání, vzdorovitost, vzpurnost, odepření práce, úmyslné ničení pracovních prostředků, šatstva a jiných věcí nebo pokus o útěk z trestnice mělo vždy za následek sesazení do nižší třídy se ztrátou nároku na postoupení do třetí třídy. 11 Se zařazením do jednotlivých disciplinárních tříd souvisely výhody, které se týkaly termínů k odesílání dopisů, přijímání návštěv a nákupu tzv. vedlejších požitků, výše pracovní odměny a mimořádných vycházek o nedělích a svátcích. Odeslat dopis a přijmout návštěvu (příbuzných nebo přátel s dobrou pověstí) směl trestanec v první třídě jedenkrát za 2 měsíce, ve druhé třídě jedenkrát za 6 týdnů a ve třetí třídě jedenkrát za 1 měsíc. Vedlejší požitky směl nakoupit trestanec v první třídě do výše 20 krejcarů, ve druhé třídě do výše 30 krejcarů a ve třetí do výše 40 krejcarů. Za vedlejší požitky bylo považováno následující zboží: 560 g bílého chleba, 2 housky, 50 g másla nebo slaniny, 100 g sýra, 150 g studené pečeně nebo uzené kýty nebo uzenek, 300 g ovoce, 100 g soli, 150 g cukru, 1 nebo 2 citrony, 50 g koření, 1 slaneček, 3,5 dcl mléka, kávy nebo polévky, 3,5 dcl vína, 7 dcl piva, 2 vejce vařené natvrdo. Z nákupu vína a piva byli vyřazeni trestanci mladší 16ti let. Zakoupené zboží muselo být konzumováno pouze v místnosti výdeje ve stanoveném čase k odpočinku (30 minut). Denní pracovní odměna v závislosti na pracovním výkonu činila pro trestance v první třídě 1-3 krejcary, v druhé třídě 2-4 krejcary a ve třetí třídě 3-6 krejcarů. Mimořádné vycházky o nedělích a svátcích se týkaly pouze trestanců ve třetí třídě. 12 K vnějšímu odlišení trestanců dle disciplinárních tříd sloužily barevné šátky: bílý šátek pro první třídu, žlutý šátek pro druhou třídu a černý šátek pro třetí třídu. Každý trestanec samovazby byl navíc označen žlutým štítkem s číslem cely, který nosil na levé straně prsou. Činnost trestanců upravoval tzv. Denní pořádek zvlášť pro všední dny a neděle a svátky. Ve všední dny v letním období (od začátku dubna do září) vstávali trestanci v 5 hodin, v zimním období (od října do března) pak v 6 hodin. Výjimku mohl učinit pouze vrchní ředitel k zajištění nutných prací, souvisejících s provozem trestnice. Po ranním vstávání bylo nařízeno umytí obličeje a rukou, učesání vlasů, vypláchnutí úst, vyčištění šatů a obuvi, úprava lože a náboženská ranní modlitba, kterou ve společné vazbě předříkával tzv. otec (úředně určený trestanec, zodpovědný za dodržování pořádku na ložnici). Poté se vydávala snídaně: dávka chleba, polévka a čerstvá voda. Všichni dospělí trestanci ve společné vazbě i samovazbě byli povinni pracovat. Z dostupných pramenů vyplývá, že trestanci nebyli zařazováni jen na mechanické práce (např. lepení obálek a obchodních sáčků) nebo řemeslné práce (např. v truhlárně, zahradě apod.), ale i zaměstnáváni mimo trestnici. V letech 1892 až 1893 pracovalo 86 trestanců pod dohledem 12 dozorců a vrchního dozorce na regulaci rakovnického potoka v Senomatech, kde byli po dobu plnění pracovního úkolu ubytováni ve zvláštní kolonii. 13 Dopolední pracovní doba v trestnici trvala v letním období od 6 do 12 hodin a v zimním od 7 do 12 hodin. Ve 12 hodin byl vydáván oběd a čerstvá voda. Před jídlem ve společné vazbě byla nařízena modlitba, kterou opět předříkával otec. Polední odpočinek trval do 13 hodin, 10 Tamtéž, Domácí řád pro c.k. mužskou trestnici v Praze (vyjma oddělení pro trestance mladého věku) ze dne 28. května 1889, č. 8091/min.pr., Tamtéž, 7, 13, 15, Pamětní kniha svatováclavské fary c.k. zemské trestnice v Praze, založená na základě výnosu vysokého zemského presidia ze dne 31. srpna 1835, čj. 5952, začínající rokem 1836, s.195,\n6 Historická penologie č.4/ avšak pod trestem bylo zakázáno odpočívat na lůžku. Odpolední pracovní doba trvala od 13 do hodin ve všední dny a do hodin v sobotu. Pracovní doba byla přerušena za účelem vycházky v trvání 1 hodiny za příznivých povětrnostních podmínek podle rozpisu, vydaného vrchním ředitelem. K přerušení práce docházelo rovněž v 16 hodin, za účelem výdeje a konzumace vedlejších požitků a čerstvé vody. Pouze v zimních měsících byla vydávána večerní polévka. Poté následovala předříkávaná večerní modlitba a po ní v zimní době ve 20 hodin a v letní době ve hodin, museli trestanci ulehnout. Čas ke vstávání, začátku a ukončení pracovní doby a uléhání byl vyhlašován zvoncem. Pracovní činnost mohla být nahrazena účastí trestance na školním vyučování, které probíhalo od 8 do 12 hodin a popř. pokračovalo od 14 do 16 hodin. Školní vzdělávání bylo povinné pro mladé trestance ve věku let a negramotné a pologramotné dospělé trestance do 35 let věku. 14 Ve vězeňské kapli se konaly každodenně bohoslužby, a to v letním období od 6 hodin a v zimním od 7 hodin. Účast na bohoslužbách byla pro věřící trestance povinná dvakrát týdně, tak, aby se na nich střídali. Bohoslužby byly nařízeny též u příležitosti svátku a narozenin rakouského císaře a císařovny. Nekatoličtí věřící trestanci (evangelíci a židé) se zúčastňovali bohoslužeb ve zřízených modlitebnách podle rozhodnutí vrchního ředitele. Odlišný denní režim byl o nedělích a svátcích. Trestanci vstávali v 6 hodin. Každý týden jim bylo vydáváno čisté spodní prádlo a jednou za měsíc čisté ložní prádlo. Koupání celého těla bylo střídáno s koupelí nohou jedenkrát měsíčně. Holení bylo prováděno jedenkrát za týden a stříhání jedenkrát za 2 měsíčně. Pro katolické trestance ze samovazby a vazby společné se konaly bohoslužby (mše s kázáním) v jazyce českém a německém, střídavě od 7.30 a 8.30 hodin. Od 10 hodin byla prováděna všeobecně vzdělávací výuka v českém a německém jazyce. Ve 14 hodin se konaly opět bohoslužby (požehnání), na které navazovalo křesťanské cvičení. V neděli a o křesťanských svátcích nebyla ukládána práce trestancům katolického a evangelického vyznání, zatímco trestanci s židovským vyznáním mohli být zaměstnáváni. V jejich případě nesměli být nuceni k práci o sobotách a židovských svátcích. 15 Pokud trestanec spáchal v trestnici zločin, byl stíhán podle platného trestního zákona. Za jiná provinění, zejména porušení ustanovení domácího řádu byl disciplinárně (kárně) potrestán v souladu s příslušným nařízením Ministerstva práv: - důtkou v soukromí nebo před jinými trestanci, - přidělením nepříjemné nebo těžší práce, - dočasnou ztrátou práva na přilepšení a výhody, - úplným nebo částečným propadnutím úspor, - odepřením ranní polévky, - půstem o vodě a chlebu, - tvrdým ložem, - vazbou o samotě v kárné cele, - vazbou v temnici, - sesazením do nižší třídy, - spoutáním na dobu až 3 měsíců. Prchliví, vzpurní a nebezpeční trestanci mohli být spoutáni na dobu delší než 3 měsíce řetězem k zemi nebo ke zdi nebo svěrací kazajkou. Trestanci ze společné vazby byli po dobu spoutání umístěni osamoceně. Kárné tresty ukládal vrchní ředitel po projednání v úřednické konferenci a stížnost proti nim neměla odkladný účinek. Stížnosti trestanců proti rozhodnutí vrchního ředitele byly projednávány tzv. domácí komisí, která se scházela každý měsíc nebo komisí pro vykonávání trestů, pokud šlo o trest v samovazbě. 16 Vězeňský personál přísně dbal na dodržování domácího řádu trestnice, který byl za tímto účelem vyvěšen v každé cele, ložnici a na každém pracovišti. Přes nesporný pokrok při výkonu trestu žaláře ve srovnání s podmínkami ve Svatováclavské trestnici nebyl ani život pankráckých trestanců 14 Domácí řád pro c.k. mužskou trestnici v Praze (vyjma oddělení pro trestance mladého věku ) ze dne 28. května 1889, č. 8091/min. pr., 31, 36, 37, Tamtéž, 8, 9, Tamtéž, 33, 44. 6\n7 Historická penologie č.4/ bez problémů. Podle dobového tisku byla pankrácká trestnice líčena na jedné straně jako fešácký kriminál, kde je vše dovoleno a na druhé straně jako místo zoufalství, ponižování a bídy hmotné i duševní. O tom, že pobyt v pankrácké trestnici nebyl nijak záviděníhodný, svědčila dlouhá řada hrobů, zejména sebevrahů, na blízkém trestaneckém hřbitově na Zelené lišce. 17 PhDr. Aleš Kýr Dobový snímek c.k. mužské trestnice v Praze (Pankrác Nusle) Dobový snímek dozorce a trestanců při úpravě cesty před c.k. mužskou trestnicí v Praze (Pankrác Nusle) Přehled funkcionářů odpovědných za československé vězeňství v letech Zpracovaný přehled uvádí jednotlivé veřejné činitele, kteří ve vysokých státních funkcích ovlivňovali zásadním způsobem vývoj československého vězeňství v letech V první řadě jde o příslušné ministry, kteří v rámci svěřené resortní působnosti realizovali zásadní legislativní organizační a personální změny v oblasti vězeňství. Dále jde o ústřední velitele nebo náčelníky, kteří v rámci své služební pravomoci rozhodovali o důležitých otázkách výkonu vězenství a činnosti vězeňského personálu. Tito vrcholoví představitelé státní správy ve vězeňství měli právo a povinnost kontrolovat podmínky výkonu vazby a trestu odnětí svobody se zřetelem na dodržování platných zákonů a prováděcích předpisů a rovněž měli v nejvyšší instanci spravedlivě vyřizovat podané 17 Kukla, K.L.: Pražské bahno, 2 díl, Typy a figurky staré Prahy. Praha 1927, s Kafková, A.: Trestanecký hřbitov v Praze na Zelené lišce. In: Historická penologie č. 1/2004, s\n8 Historická penologie č.4/ stížnosti a žádosti vězňů. Lze konstatovat, že úroveň československého vězeňství ve sledovaném období je též odrazem morálních kvalit a odborné způsobilosti uvedených funkcionářů. 18 Ministři Alexej ČEPIČKA, ministr spravedlnosti ( ) - krajské a okresní soudní věznice, trestní ústavy; ministr národní obrany ( ) - vojenské vyšetřovací věznice a trestní ústavy, pomocné technické prapory Ludvík SVOBODA, ministr národní obrany -vojenské vyšetřovací věznice a trestní ústavy Václav NOSEK, ministr vnitra - vyšetřovací věznice SNB a StB, tábory nucených prací, trestanecké pracovní tábory Štefan RAIS, ministr spravedlnosti - soudní věznice, trestní ústavy, pracovní útvary, od r tábory nucených prací Ladislav KOPŘIVA, ministr národní bezpečnosti - vyšetřovací věznice SNB, StB, trestanecké pracovní tábory, tábory nucených prací Karol BACÍLEK, ministr národní bezpečnosti - vyšetřovací věznice SNB, StB, trestanecké pracovní tábory, tábory nucených prací. Od do soudní a vojenské věznice a trestní útvary Rudolf BARÁK, ministr vnitra - věznice, nápravná zařízení, od r.1955 nápravně pracovní tábory Lubomír ŠTROUGAL, ministr vnitra - věznice a nápravně pracovní tábory Josef KUDRNA, ministr vnitra - věznice a nápravně výchovné ústavy Josef PAVEL, ministr vnitra - věznice a nápravně výchovné ústavy Jan PELNÁŘ, ministr vnitra - věznice a nápravně výchovné ústavy Félix VAŠEČKA, ministr spravedlnosti SSR - věznice a nápravně výchovné ústavy na území Slovenské socialistické republiky v rámci Československé socialistické republiky. 18 K hodnocení úrovně československého vězeňství v letech viz např.: Kratochvíl, A.: Žaluji, 1-3 díl. Praha 1990; Hejl. V.: Zpráva o organizovaném násilí. Praha 1990; Gruntorád, J., Uhl, P.: O československém vězeňství /Sborník Charty 77). Praha 1990; Tomek, P.: Dvě studie o československém vězeňství Sešity č. 3/ÚDV. Praha\n9 Historická penologie č.4/ Václav HRABAL, ministr spravedlnosti ČSR - věznice a nápravně výchovné ústavy na území České socialistické republiky v rámci Československé socialistické republiky Jan NĚMEC, ministr spravedlnosti ČSR - věznice a nápravně výchovné ústavy na území ČSR v rámci ČSSR Pavol KIRÁLY, ministr spravedlnosti SSR - věznice a nápravně výchovné ústavy na území SSR v rámci ČSSR Antonín KAŠPAR, ministr spravedlnosti ČSR - věznice a nápravně výchovné ústavy na území ČSR v rámci ČSSR Ján PJEŠČAK, ministr spravedlnosti SSR - věznice a nápravně výchovné ústavy na území SSR v rámci ČSSR. Ministři nejtvrdšího totalitního období ( ) Alexej Čepička Ludvík Svoboda Václav Nosek Štefan Rais Ladislav Kopřiva Karol Bacílek 9\n10 Historická penologie č.4/ Ústřední velitelé a náčelníci Milan KLOSS, velitel Sboru vězeňské stráže Ministerstva spravedlnosti Jaroslav ŠRÁMEK, náčelník IV. odboru (právního) Ministerstva národní obrany Otto VRBSKÝ (WINTERSTEIN), náčelník IV. odboru (právního) Ministerstva národní obrany ( ), náčelník Hlavní soudní správy Ministerstva národní obrany ( ) Bedřich POKORNÝ, přednosta (náčelník) Správy táborů nucených prací Ministerstva národní bezpečnosti Václav JIRAS, velitel 6. sektoru (vězeňského) Ministerstva národní bezpečnosti Karel ZAORAL, velitel Sboru vězeňské stráže Ministerstva spravedlnosti Jaromír KOKEŠ, náčelník Hlavní soudní správy Ministerstva národní obrany Oldřich MEJDR, velitel Sboru vězeňské stráže Ministerstva spravedlnosti ( ), náčelník správy nápravných zařízení Ministerstva vnitra ( ), náčelník správy nápravných zařízení Ministerstva národní bezpečnosti ( ), náčelník Sboru nápravné výchovy Ministerstva vnitra ( ) Vladimír BAUDYŠ, náčelník vězeňského odboru Ministerstva národní bezpečnosti Jaroslav PLACR, náčelník správy Sboru nápravné výchovy ČSR (v působnosti Ministerstva spravedlnosti České socialistické republiky) se sídlem v Praze František PANÍČEK, náčelník správy Zboru nápravnej výchovy SSR (v působnosti Ministerstva spravodlivosti Slovenskej socialistickej republiky) se sídlem v Bratislavě Václav KLOUBEC, náčelník správy Sboru nápravné výchovy ČSR se sídlem v Praze Ján ZAŤKA, náčelník správy Zboru nápravnej výchovy SSR se sídlem v Bratislavě Oldřich PROCHÁZKA, náčelník správy Sboru nápravné výchovy ČSR se sídlem v Praze Jozef CHREŇO, náčelník správy Zboru nápravnej výchovy SSR se sídlem v Bratislavě. 10\n11 Historická penologie č.4/ Jaroslav KONEČNÝ, náčelník správy Sboru nápravné výchovy ČSR se sídlem v Praze (pozn.: odvolán z funkce ) Ivan NOVÁK, náčelník správy Zboru nápravnej výchovy SSR se sídlem v Bratislavě (pozn.: odvolán z funkce ). Literatura a prameny: Bílek, J.: Nástin vývoje vojenského vězeňství v letech In: Vězeňské systémy v Československu a ve střední Evropě Opava Buchvaldek, M. a kol.: Československé dějiny v datech. Praha Fábry, A. a kol.: Väzenstvo na Slovensku. Generálne riaditelstvo ZVJS SSR. Bratislava Borák, M.-Janák, D.: Tábory nucené práce v ČSR Slezský ústav SZM v Opavě Janák D.: Organizace a řízení československého vězeňství In: Vězeňství ve střední Evropě Praha Karlíček, J. a kol.: Věrni straně a lidu. Správa SNV ČSR. Praha Kloubec, V.: Funkce SNV v systému orgánu státní moci. Správa SNV ČSR. Praha Šípal, J.: Od včerejška k dnešku Zpravodaj SNV ČSR č. 12,13,14,15,16,17,18,21,24,25/1976. Šnírerová, T., Porubec, D.: 30 rokov slovenského väzenstva. Generálne riaditelstvo ZVJS SR. Bratislava Tomek, P.: Dvě studie o československém vězeňství. Sešity č. 3/ÚDV. Praha Tomeš, J. a kol.: Český biografický slovník XX. století, I.-III. díl. Praha 1999 AMV-K, f. A 2/3, inv.j Dokument o organizačním vývoji československého vězeňství od roku 1948 do roku Alena Kafková Editace fotografií Eduard Vacek Poválečný gestapismus 2 díl V předcházejícím pojednání jsem přiblížil atmosféru roku 1945, jaká vládla mezi vrcholovými představiteli politické scény ve vztahu ke gestapismu a represivním opatřením, uplatňovaným vůči německé menšině, která byla odsouzena k odsunu. Nemůže být žádných pochyb o tom, že zákon č. 115/1946, který měl sloužit k ochraně odbojářů, byl v rámci mocenských zápasů vykládán tak široce, že pokrýval i zcela evidentní revoluční excesy, jejichž povaha měla kriminální charakter. Gestapismus, který byl pomstou za válečné ponížení, byl pomstou vykonávanou stejnými prostředky a stejnou měrou, jaké se dopouštěli nacisté. Dotýkal se především Němců, kteří mnohdy neměli s nacismem nic společného, byl ale také uplatňován i na české vlastence a bojovníky, kteří působili na západní frontě. Pomsta, která nebyla ničím jiným než rozpoutáním krutosti a nelidskosti, jak si ukážeme dále, propukla především v komunistických táborech a věznicích a stála životy mnohých čestných a slušných lidí. Tato ostudná etapa českých dějin byla odsouzena významnými osobnostmi veřejného života, kteří se od ní distancovali. Například Václav Černý píše ve svých Pamětech, že gestapismus český se na vlásek podobal nacistickému. Zvěrstva páchaná na Němcích českými revolučními gardami po květnu 1945 podle něj zničila hrdý mýtus o myšlenkové a mravní podstatě našeho národa. Nacionální Evropa tehdy vycházela z kmenové mentality. Kmen Němců vyhnal ze Sudet kmen Čechů a kmen Čechů na oplátku vyhnal kmen Němců. Kmenové myšlení rozlišuje pouze pokrevně příbuzné členy 11\n12 Historická penologie č.4/ vlastní skupiny a nepříbuzné nepřátele. 19 Odsun Němců vycházel z kolektivní viny, konstruktérem tohoto projektu kolektivního vysídlení byl nepochybně prezident E. Beneš. Mezi první zásadní analýzu pokoušející se seriózně popsat situaci kolem vysídlení Němců z českého pohraničí, byl Danubius (pseudonym publicisty Pavla Tigrida), který v roce 1977 zveřejnil ve svém časopise Svědectví, vydávaném v exilu provokativní Teze o vysídlení Němců. Z historického hlediska nelze popřít, že prvními vězni Adolfa Hitlera a jeho sociálně nacionalistické strany byli po vpádu německých válečných sil do ČSR Němci žijící v Sudetech, především sociální demokraté, komunisté, agrárníci a křesťané. Pokud se desetitisícům těchto politických odpůrců sociálního nacionalismu nepodařilo včas emigrovat, byli okamžitě zatčeni a umístěni do koncentračních táborů. Vina sudetských Němců spočívá v tom, že svoji pasivitou nebo z letargie podpořili sociální nacionalismus. Zastánci tvrdé benešovské linie často uvádí na obhajobu svých postojů, že Henleina podpořilo 92% Němců (srovnej 99% podporu hlasů, které odevzdávali po dlouhá desítiletí občané Čech a Moravy KSČ). Při zabrání Sudet Němci, opustilo Sudety kolem stovky tisíc Čechů, avšak dalších asi jich tam zůstalo. Vyhnáni byli zejména státní úředníci, zůstali zemědělci nebo živnostníci. Divoké vyhnání Němců postihlo přes 3. miliony Němců, kolem čtvrt milionů Němců však tyto přesuny zaplatilo životem. Není pochyb o tom, že se vítěz mstil metodami poraženého. Pokud se v poválečném parlamentu (a vlastně až dosud) řeší otázka, kdo je zodpovědný za zločiny gestapismu a zda bylo správné uplatnit na všechny Němce princip kolektivní viny, nelze zcela vyvinit české politiky. Tyto elity nesou za vraždy a loupeže lůzy a deviantních živlů odpovědnost, i když ji nikdy nepřijaly. Po válce měli prozíraví demokratičtí politici učinit všechna opatření, která by vedla k odgestapizování společnosti. Mezi tato opatření patří především právní vyrovnání za spáchané zločiny, restituce spáchaných škod, opětná socializace společnosti. Němečtí kolaboranti a aktivisté nacismu měli být postaveni před soudy, stejně jako kolaboranti čeští a slovenští. Ostatní Němci zde mohli zůstat, protože zde byli doma. Čeští politici se však bohužel vraceli jako praporečníci msty, odplaty a utrpení, s dávno připravenými projekty pomsty. Ihned po svém návratu prezident Beneš pronesl výrok, že je nutné sudetské Němce vylikvidovat. Mnozí lidé si toto slovo vysvětlili tak, že je třeba se dopustit na Němcích násilí, vytrhnout jejich kmen i s kořeny, provést s nimi totéž, co Němci nazývali Konečné řešení. Také Prokop Drtina prohlásil v Lucerně památnou větu: Začněme s vyháněním ihned, použijme všechny prostředky, před ničím se nezastavme! Přenos jeho projevu byl vysílán rozhlasem, proto měl bezprostřední účinky výzvy, které se ujala především všehoschopná lůza. Mnozí Němci proto oprávněně poukazují na to, že se gestapismus v Sudetech šířil z moci úřední. Těmto praktickým dopadům však předcházely diplomatické iniciativy. Beneš, který v prosinci roku 1943 mluvil s Molotovem, mu řekl: Jestli nám pomůžete vyhnat sudetské Němce, jejich zkonfiskovaný majetek bude základem socializace Československa. A na Molotovovu otázku, co uděláte s českou velkoburžoasií, Beneš odpověděl: Donutíme ji, aby socializovala. Tím se zavázal československý exilový prezident bezvýhradnou náklonností Československa k Sovětskému svazu. Mnozí lidé si pokládají otázku, proč souhlasili s přesunem Němců demokratičtí politikové ve Spojených státech a Velké Británii. Pravda je taková, že byli postaveni před hotovou věc a ustoupili Stalinovi. V době, kdy probíhalo jednání Postupimské konference Stalin velmi dobře věděl, že v Československu již probíhá brutální odsun německého obyvatelstva. 20 Když se ho poslední den jednání konference Truman a Eden zeptali, jak to vlastně s vysídlením Němců vypadá, Stalin se jim vysmál: Jako byste podávali hořčici po jídle. Odsun je skončen. Truman později prohlásil, že v Postupimi byli donuceni ustupovat velmi nedůstojným způsobem. Vysídlení všech Němců bez rozdílu a nenávratné poškození národního charakteru gestapismem nebylo nevyhnutelné. Němci zde mohli zůstat, jako zde zůstali Maďaři, kteří se proti Československu provinili stejně, jako sudetští Němci. Protiněmecký šovinismus však vznikl především proto, že se v sudetských oblastech nabízel obrovský majetek, který bylo možné beztrestně rozkrást a vyrabovat. 19 Viz zakladatel etologie Konrad Lorenz 20 M. Churaň.: Postupim a Československo, Praha,\n13 Historická penologie č.4/ Divoký transfer Němců se všemi nezákonnostmi a průvodními zločineckými projevy byl podhoubím pozdějšího totalitního státu, ve kterém se projevovala hluboká neúcta k lidské osobnosti, majetku, i neúcta ke kulturním tradicím. Všechny zúčastněné politické strany, ať národní demokraté, sociální demokraté nebo lidovci, umožnili bezvýhradným odsouhlasením Benešových dekretů krádež obrovského rozsahu. Tato krádež se týkala majetku tří a půl miliónu lidí. Když v únoru 1948 došlo k rozhodujícímu střetu s komunisty, byly tyto politické strany zdiskreditovány a zkorumpovány stejnou měrou jako komunisté a nebyly proto schopné čelit mohutnému nátlaku, podporovaného Moskvou. Po divokém a krutém odsunu Němců však gestapismus neskončil. Zdivočelí protagonisté násilí přenesli nezákonné metody do věznic, pracovních táborů a vyšetřovacích vazeb a učinili z nich osvědčené postupy zacházení s nepohodlnými odpůrci režimu, vojáky, kteří se vrátili ze západní fronty, nepokořitelnými intelektuály, kteří se nehodlali smířit s komunistickou kuratelou a s dalšími osobami, které se nějakým způsobem znelíbily poúnorovému režimu. Násilí páchané na obyvatelích mělo dva zdroje. Byly to vyhlazovací násilné metody převzaté od fašistů a byly to také nelidské metody stalinistů, kteří své zkušenosti přivezli ze Sovětského svazu na pancířích tanků. Poválečný odsun Němců z Liberce pokračování Eduard Vacek Odsouzení k trestu bez rozsudku Následující autentická zpráva dokumentuje bezprávnou situaci při odsunu občanů německé národnosti z Československé republiky v roce Podle návrhu tehdejšího ministerstva spravedlnosti byli všichni Němci (nejen nacisté) až do svého odsunu internováni a vysíláni na práci pod dohledem příslušníků SNB. Obdobným způsobem se postupovalo v letech proti tzv. státněnespolehlivému obyvatelstvu, které bylo umisťováno v táborech nucené práce jen na základě rozhodnutí komisí krajských národních výborů. Od národní msty byl jen krůček k třídní mstě. V roce 1950 odpykává trest 821 vězňů německé národnosti. Jde o Němce odsouzené mimořádnými lidovými soudy k 5 letům těžkého žaláře (velkou většinou pro členství ve fašistických organisacích.) Po několika poradách, konaných ve věci na ministerstvu vnitra za účasti zástupců ministerstva zahraničních věcí a ministerstva spravedlnosti formulovalo ministerstvo vnitra své konečné stanovisko tak, že nemůže zařadit žádné vězně německé národnosti do TNP nebo jiných internačních táborů, a že mají být bez rozdílu všichni vězni německé národnosti po odpykání trestu propuštěni na svobodu; ministerstvo sociální péče má se postarat o jejich zařazení do pracovního procesu propuštění Němci budou prý mít možnost, přihlásit se u okresních národních výborů svých nových bydlišť do vysídlovací akce; zařazení do transportů mají prý vyčkat na svobodě. Stanovisko ministerstva vnitra vyžaduje přezkoumání. Mezi německými vězni je veliká řada příslušníků SS a jiných fašistických organisací, kteří byli odsouzeni k pouhým 5 letům jen proto, že se nepodařilo získat materiál o tom, jak se chovali na všech svých působištích /důkazní materiál spočíval v některých případech např. jen v tetování/. Propuštění těchto Němců na svobodu /podle odhadu ministerstva vnitra uplyne od propuštění vězně k zařazení do transportu nejméně 4-6 měsíců/ umožnilo by jim prakticky volný pohyb a tím i protistátní činnost, při nejmenším pak sbírání zpráv pro cizí zpravodajskou službu. Vzhledem k tomu navrhuje ministerstvo spravedlnosti: 1. Propustiti na svobodu jen ty německé vězně, u nichž není důvod k obavám, že by volného pohybu zneužili (zejména ty, kteří mají v ČSR rodinné příslušníky a hodlají zde zůstat). 17.t.m. dá ministerstvo spravedlnosti ministerstvu vnitra přesný seznam Němců, kteří si odpykají trest v tomto roce s uvedením dat narození, státní příslušnosti, povolání, dřívějšího bydliště, bydliště rodiny, 13\n14 Historická penologie č.4/ zdravotního stavu a pracovní způsobilosti, trestného činu a dne ukončení trestu; v poznámce bude u každého vězně uvedeno, kam hodlá po propuštění odejít a zdá má permit. Na základě tohoto seznamu rozhodne ministerstvo vnitra, které Němce možno propustiti na svobodu; jejich jména sdělí ministerstvo spravedlnosti velitelstvím vězeňských ústavů. 2. Všechny ostatní Němce soustředit do sběrného tábora, zřízeného u velikého podniku (nejlépe na dolech), kde by propuštění Němci pracovali pod dohledem SNB jako civilní zaměstnanci až do odsunu. Protože všem 821 německým vězňům nekončí trest najednou a část může být propuštěna na svobodu stačil by tábor o kapacitě pro přibližně 500 osob; malé procento práce neschopných mohlo by být umístěno ve stávajícím sběrném táboře ministerstva vnitra. Toto řešení umožní jak nejúčelnější využití několika set pracovních sil, tak i kontrolu propuštěných Němců až do odsunu; soustředění omezí také rozsah zpráv, které po jejich odtransportování získá americká zpravodajská služba. 3. V případě, že by ministerstvo vnitra samo nemohlo zařídit soustředění propuštěných Němců, považuje ministerstvo spravedlnosti za nejvhodnější řešení ponechat Němce po odpykání trestu až do odsunu v dosavadních trestaneckých pracovních táborech; lze očekávat, že jejich chování nedozná změny a ani pracovní výkon neklesne, bude-li jim vysvětleno, že se připravuje jejich vysídlení v nejkratší době a že výdělek za práci u národních podniků jim bude po srážce paušálu za stravu/ celý vydán při odchodu. 21 Projevy českého gestapismu V poválečné době, kdy se všichni radovali ze znovunabyté svobody, se v různých místech osvobozené republiky vyskytly excesy tzv. gestapismu, který kopíroval svými metodami předchozí válečné hrůzy, jichž se dopouštěli němečtí váleční zločinci. Skutečnost, že byly v červnu 1945 v Postoloprtech zmasakrovány stovky převážně nevinných obětí nemá žádnou omluvu. Postoj těch, kteří byli skutečnými obětmi nacistického pronásledování, vyjádřil prof. Jaroslav Venclík (1921), který byl jako účastník odbojové skupiny mládeže vězněn gestapem. Z Flossenbürgu jej na konci války vedli pochodem smrti do Dachau. Prof. Venclík vyjádřil svůj postoj při setkáních krajanů v Žatci a Postoloprtech, když řekl: Byl jsem svědkem stovek vražd a zabití vězňů, avšak po osvobození by nikoho z nás nenapadlo mstít se na zajatcích, natož na civilním obyvatelstvu. Podobně se vyjádřil i Petr Klepsch (1928) ze spolku žateckých krajanů v německém Rothu. Špičky nacistického režimu utekly již před 8. květnem a místo nich zbytečně umírali nevinní, prostí lidé. Při všech pochmurných vzpomínkách mě však těší pohled do tváří tehdy obzvláště trpících rodin, které vinu jednotlivých pachatelů nepřenášejí na celý český národ O čem jednala vyšetřovací komise bezpečnostního výboru ústavodárného Národního shromáždění v Žatci dne 30. července 1947 V místnostech Okresního soudu v Žatci bylo zahájeno dne 30. července 1947 v 8.30 hod. jednání, které směřovalo k vyšetření tzv. Hromadné exekuce proti příslušníkům německé národnosti v prostoru Žatce a Postoloprty. Jednání probíhalo za účasti řady významných osobností a zúčastnili se ho: Poslanci: Dr. Bohumil Bundža, jako předseda, Dr. Jaroslav Kokeš, Václav Holub, Horváth Josef, Dr. Kácl. Jako poradci komise byli přítomni za ministerstvo vnitra Dr. Zdeněk Lukeš a insp. František Putna, za ministerstvo národní obrany: gen. Jaroslav Brož a pplk. Jan Vaněk, za ministerstvo spravedlnosti: Dr. Jan Čadek, za hlavní velitelství SNB pplk. Jan Homolka a za korespondenci ÚNS red. Jan Petrásek. Kromě těchto členů komise se jednání zúčastnili také místní úřední činitelé. Závěrečná zpráva komise shromáždila informace o událostech v Žatci a Postoloprtech, které měly následující časový sled: 21 SÚA, f. SSNV, sv. 16/2 14\n15 Historická penologie č.4/ přišli do Postoloprt ubytovatelé divise odpoledne přišel další oddíl OBZ. Ze zápisníku I. předsedy MSK ředitele Zelenky bylo zatčeno 9 Němců. Večer dojel do Postoloprt oddíl četnictva. V noci z 25. na 26. došlo k prvním popravám v noci ze soboty 26. na neděli bylo podle uvedených zápisků zastřeleno 36 nacistů. Večer se konala schůzka zástupců MNV a vojska v domě č. 74 v Postoloprtech bylo prováděno jednotlivé zatýkání Němců. Podle zápisníku OBZ popravilo přes 200 lidí a další chytá. Večer bylo vyhlášeno soustředění Němců pro příští den. V důsledku toho patrně celá řada Němců spáchala sebevraždu bylo provedeno hlavní soustředění Němců v Postoloprtech noční exekuce ustaly. Podle důvěrného vyšetření min. vnitra byl Karel Hás, bytem v Žatci, po revoluci vedoucím bezpečnostního referátu při revolučním národním výboru. Průběh soustřeďování Němců v Žatci dne líčí shodně s ostatními již slyšenými osobami, uvádí však některé podrobnosti, zejména pokud jde o zastřelení Němců při tomto soustředění. Tak podle jeho svědectví byl zastřelen na náměstí poblíže radnice nějaký Němec, starší muž a to dávkou asi 3 ran, vypálených z tanku, který přijížděl na náměstí dr. Beneše směrem od Chelčického náměstí. Kromě toho slyšel od svědků, kteří jsou dosud v Žatci, že pod brankou, vedoucí z náměstí západním směrem, byl zastřelen asi 70 roků starý, prý hluchý Němec, jménem Kraupner, a to proto, že neuposlechl volání vojenské hlídky. Zakopán je v křoví proti obchodu kožešníka Slabého. Zastřelení provedl nějaký vojín, nikoli důstojník a o npor. Petrova-Zichu v tomto případě nejde. Podle dosvědčení svědka Hase, hlavní slovo měl prý při celém soustřeďování Marek. Zichu - Petrova prý toho dne v Žatci vůbec neviděl. Kromě zmíněných dvou případů byli prý zastřeleni a jsou snad dosud pohřbeni 1 2 Němci v Žatci na svahu za branou ze silnice na Most. Pro ilustraci poměrů uvedl ještě, že byl nalezen v uličce při jižním konci Benešova náměstí nahý muž s prostřelenou hlavou. Šlo prý snad o Němce, který se zbláznil, uprchl z Postoloprt a pobíhal nahý po Žatci, až byl hlídkou OBZ odstřelen a ponechán na místě činu. Při soustřeďování mužů se žádné zlato neodebíralo, teprve později při soustřeďování žen v žateckých kasárnách jim bylo odebíráno. Hás u toho nebyl, rovněž Petrov nikoli. Tato akce prováděla se za asistence četnictva a za přítomnosti člena ONV, dnes již mrtvého S p a t z e. Hás byl sám později pověřen MSK dozorem nad tábory Němců. Tento dozor vedl on sám po stránce politické, po stránce zdravotní jej vedl český lékař dr. Šíma, stavebnictví měl na starosti ing. Reiser. Tohoto Reisera poznal Hás po svém příchodu do Žatce dne , kdy se Hás hlásil ku spolupráci na Revolučním národním výboru. Ing. Reiser zde již pracoval. V antifašistické komisi prý Reiser nebyl, pouze ve správě táborů a také do Postoloprt se prý dostal R. pouze jedenkrát. Dnes je v Halle, kde má nějakou stavitelskou firmu. O střílení v Postoloprtech z vlastní zkušenosti Hásovi není nic známo, vypráví však o případu, který se udál mezi Postoloprty a Kozou (restaurací mezi Postoloprty a Žatcem). Toho dne prý vedl Marek a s ním asi sedmnáctiletý hoch snad strážný nějaký transport Němců z Postoloprt do Žatce. V tomto transportu bylo několik kněží, mezi nimi řeholníci z žateckého kláštera a také asi 75 roků starý kvardián, podle Háse snad Čech, poněvadž jej učil ještě za Rakouska v Žatci v české škole česky náboženství. Ten prý byl za tohoto pochodu zastřelen a zakopán v silničním příkopu poblíž zmíněné restaurace. Informace o tomto případu by prý musel podati Marek, něco též snad ví farář Němec ze žateckého kláštera, který také později řídil exhumaci a pohřbení zmíněného kvardiána. Pokud jde o osoby zajištěné u soudu v Žatci, šlo vesměs o příslušníky SS a SD a funkcionáře NSDAP, jež si vyzvedl asi 3 dny po soustředění Němců v Žatci Marek a odvedl je do Postoloprt. Hás má dosud potvrzenky o tom, kterak Marek dodával z tábora v Postoloprtech do tábora v Žatci zajištěné Němce. Tyto potvrzenky jsou Markem potvrzeny a Hás z toho usuzuje, že Marek byl jednou z hlavních osob v táboře v Postoloprtech. Mezi Němci, které Hás předal Markovi do soudní věznice v Žatci, byl také jeden z nejzuřivějších žateckých Němců, okresní soudce Krejčí, který v okupaci se dal překřtít na jméno dr. 15\n16 Historická penologie č.4/ Freyer a který přes to, že byl zajištěn nejprve u NKVD, pak ve věznici okresního soudu v Žatci a konečně v kasárnách v Postoloprtech, uprchl a dnes je v Německu. Velmi podobná je informace Karla W i l h e l m a, obecního hospodáře a člena první místní správní komise v Postoloprtech. Do Postoloprt přišel Wilhelm a konal policejní službu u MNV. Podle jeho výpovědi přijeli vojáci do Postoloprt dne května 1945 odpoledne. Tentýž dne večer byl Wilhelm spolu s předsedou MSK Zelenkou, místopředsedou Draxlerem a vrchním strážmistrem Peterkou volán do domu č.p. 74, kde se ubytoval por. Čupka. Ze strany vojska byl přítomen nějaký kapitán, pak por. Petrov a ppor. Čupka. (jak Wilhelm uvádí). Onen kapitán, jehož jméno Wilhelm neznal, chtěl nějaké lidi, kteří by mu mohli podat informace o místních Němcích. Wilhelm prý mu nemohl ihned posloužit a druhý den po této schůzce, když Wilhelm mluvil s Petrovem, řekl mu prý tento, že už informátory nepotřebuje, poněvadž je má. Byli jimi Marek, František Kočí, (č protokolu) a Josef Kopřiva, malorolník z Postoloprt. Hned oné noci po příchodu vojáků (po zmíněné schůzce) asi v půl čtvrté ráno byl Wilhelm vzbuzen na strážnici, kde spal, jedním desátníkem a bylo mu nařízeno, aby šli zakopat nějaké lidi na Vinici (poznamenávám k tomu, ž Wilhelm byl pak zaveden na ono jím popsané místo a bylo zjištěno, že jde o hromadný hrob č. 4, nikoli na Vinici, nýbrž v tzv. postoloprtské bažantnici). Tam leželo ve vykopané podlouhlé hranaté jámě asi lidí, o nichž onen desátník prohlásil (a též Wilhelm sám poznal), že jde o Němce z postoloprtské soudní věznice. Spolu s Wilhelmem šli tehdy zakopávat Němce jeho syn Josef, dále Josef Polívka z Postoloprt, František Kresl z Postoloprt, Jaroslav Kresl z Postoloprt a Emil Hanzlík, jakož i Josef Průcha bytem z Chebu, kteří všichni s Wilhelmem konali tehdy dobrovolnou strážní službu a na strážnici spali. Kdo Němce postřílel a kdo k tomu dal rozkaz v tomto ani ve všech níže uvedených případech, Wilhelm neví. Všichni byli zastřeleni ranou do týla. Některé ze zastřelených Wilhelm poznal. Tak např. byl mezi nimi rolník Bischofft, Ortsleiter NSDAP. Také ostatní zastřelení byli funkcionáři strany nebo SS a SA. Mezi zastřelenými byly také 3 ženy a to nějaká Keiserová, Gärtnerová a Pipingová. Gärtnerová byla manželkou vedoucího NSDAP, Keiserová a Pipingová byly udavačkami a měly na svědomí několik českých žen. Při tomto soustředění sešlo se podle svědka Wilhelma až 300 mužů, kteří byli v kasárnách roztříděni; část jich, zejména starší, šli se ženami do tábora a asi jich zůstalo v kasárnách. Co se s nimi stalo, Wilhelm neví. Slyšel však, že byli postříleni u školy. O tomto střílení u školy nic neví, je však přesvědčen, že i tam došlo ku střílení vícekrát. (opět jako v případě svědka Drexlera, rozpor s výpovědí Markovou na č.1.11) Po postřílení oněch postoloprtských Němců přivezli prý vojáci na strážnici MNV v Postoloprtech, kde Wilhelm konal službu, velkou bednu s věcmi těchto Němců. Šlo o prázdné peněženky, klobouky, čepice a legitimace. Bylo nařízeno, tyto věci ve zvláštní místnosti uskladnit. Asi druhý nebo třetí den přišel na strážnici Marek, udánlivě s rozkazem por. Čupky, že věci mají být ihned zničeny. Wilhelm proto zavezl bednu na tzv. tržiště a v jedné jámě po písku její obsah spálil. Asi za tři dny po prvém pohřbívání mrtvých, zas asi o půl čtvrté ráno byl vzbuzen na strážnici jiným vojínem s automatem a bylo mu přikázáno, aby šel do Stádníkovy pískovny zakopat asi 30 mrtvých. Mezi nimi byli Němci, hlavně cizí, tj. nikoli z Postoloprt. Z postoloprtských Wilhelm poznal nějakého Wiléma Bradku, invalidu z této války a Jindřicha Fröhlicha, oba zuřiví Němci. Na tuto práci šel s Wilhelmem pouze shora uvedený Hanzlík, zakopávání sám však Wilhelm neprováděl, nýbrž na ně zavolal postoloprtského hrobníka Šílu (svědek č.6). Ve zmíněné Stádníkově pískovně byla skládka popela, který byl vysypáván s jakési hráze z vozů do pískovny. Na vrcholu této hráze byli Němci postříleni a když spadli dolů, byli zasypáni popelem. Hned druhý den po této exekuci bylo volán Wilhelm opět do Stádníkovy pískovny, kde bylo asi 12 zastřelených Němců. Mezi těmi už Wilhelm nikoho nepoznal a jejich zakopání provedl Šíla. V této pískovně si zahrabávali podle tvrzení Wilhelma vojáci některé Němce sami, ježto později, v podvečer pálení hranice před svátkem Mistra Jana Husi , přišel na ně Josef Černý z Postoloprt. Také na zahradě domu čp. 74 v Postoloprtech (dům v němž bydlel por. Čupka) byly také nějaké čerstvě zahrabané jámy.. zda v nich byli nějací Němci, Wilhelm neví. Podotýkám při této příležitosti, že podle šetření prý měli vojáci na této zahradě postavenou šibenici. 16\n17 Historická penologie č.4/ U školy Wilhelm nikdy sám nebyl, ale ví z vyprávění, že se tam střílelo víckrát. To je patrno již z toho, že pohřbívání nebo zahrabávání prováděli jednou muži, jednou, na rozkaz Čupky, ženy. Tak tam zahrabávala dnes odsunutá Němka Elsa Maderová z Postoloprt svého muže. Ještě dvakrát prý byl Wilhelm volán, aby šel zahrabávat postřílené Němce. Jednou jich bylo 9 a jednou 12 a to u trati. Ty však zakopával traťmistr Tintěra z Postoloprt. Kromě toho Wilhelm byl jednou donucen, aby v noci šel svítit vojákům, když vedli na popravu asi 8 Němců, rovněž ku trati. Sám Wilhelm byl vojáky, kteří byli obyčejně podnapilí, ohrožován. Za ministra: plk. gšt. Frant. Janda v.r. 22 Věc: /Porevoluční události Úřední záznam Předseda vyšetřovací komise bezpečnostního výboru ÚNS poslanec dr. B. Bunža po dojití dopisu ministerstva vnitra ze dne 13. září 1947 č. VII/C /taj předvolal si telefonicky referenta ministerstva vnitra dr. Zdeňka Lukeše, kterému dne předal své písemné sdělení z téhož dne. Po podrobnějším projednání věci, ukázala se potřeba učinit na místě samém, tj. v Postoloprtech, dne , ještě před zahájením prací, podrobnější dispozice a rozhodl se proto poslanec dr. Bunža, že dne ráno odjede do Postoloprt v doprovodu dr. Lukeše. Po příjezdu do Postoloprt byla v místních kasárnách konána porada, které se zúčastnili: poslanec dr. Bunža za vyšetřovací komisi ÚNS, dr. Zdeněk Lukeš za ministerstvo vnitra, dr. Jaroslav Pacal, vyšetřující soudce krajského soudu v Mostě, škpt. Kouřil od voj. útvaru 2142, npor. SNB Soušek od zemského velitelství SNB, dr. Stehlík a inspektor Petráček z oblastní úřadovny StB Most a vrch. strážm. SNB Peterka, velitel stanice SNB Postoloprty. Na poradě předseda vyšetřující komise poslanec dr. Bunža konstatoval, že exhumace budou se konat podle smluveného plánu, uvedeného v dopise ze dne 13. září 1947 a za přítomnosti úřední komise sestávající z velitele voj. útvaru, úředního lékaře a vyšetřujícího soudce. O provedených exhumacích bude sestaven úřední protokol, v němž bude uvedeno místo vykopávky, počet pohřbených a jiné úřední náležitosti. Dále poslanec dr. Bunža dal pokyny ohledně uložení exhumovaných osob na hřbitově v Lounech, případně ohledně spálení vyzvednutých mrtvol v krematoriích. Na to odjel poslanec dr. Bunža, doprovázen dr. Lukešem, do Loun, kde navštívil duchovního správce katolického kostela, kterému dal pokyn ohledně pietního pohřbení a církevních obřadů na hřbitově v Lounech. Souhlas k pohřbu byl vyžádán u MNV v Lounech, pomoc vykopání hrobů na hřbitově byla opatřena u velitele posádky v Lounech, pplk. Reimana. S ohledem na to, že počet vojáků nestačil, byla požádána o spolupráci posádka ve Slaném. Na upozornění tamního velitele posádky plk. Picky, bylo zařízeno, po návratu do Prahy, prostřednictvím MNO u plk. Dočkala, aby 18 mužů posádky ve Slaném, kteří byli odkomandováni do Kynžvartu bylo vráceno a dáno k dispozici veliteli posádky v Lounech. 23 V Praze dne 17. září Poslanec dr. B. Bunža, předseda vyšetřovací komise Dr. Zdeněk Lukeš, odborový rada min. vnitra Výpis z trestního spisu trestního řízení vedeného proti Bohuslavu Markovi, který se aktivně podílel na postoloprtském masakru: Ze spisů Tk X 887/47 krajského soudu v Mostě se zjišťuje: Trestní řízení se týká těchto obvinění Bohuslava Marka z činů trestných podle tr. zákona, po případě činů proti národní cti.: 22 AMV-K, fond A2/1, ev. č. VII-C /47 23 Tamtéž 17\n18 Historická penologie č.4/ Podle trestního oznámení více osob (asi 15) z Lenešic, okr. Louny, přepisoval Bohuslav Marek policejní přihlášky těchto osob, bydlících v Lenešicích, když jako obecní strážník s těmito přihláškami přišel ve styk tak, že do rubriky o národnosti zapisoval národnost německou, ač přihlašovatelé vyplnili národnost českou. V některých případech provedl dokonce gumování a přepisování údaje národnosti v těchto rubrikách. Podle trestního oznámení MNV v Lenešicích projevil B. Marek za okupace značnou horlivost ve spolupráci s Němci tím, že knihy, které byly z hlediska německého okupačního režimu závadné, a které proto z obecní knihovny nebylo povoleno půjčovat, neuschoval pouze v odděleném prostoru v obecní knihovně, nýbrž nařídil spálit v kotelně, ač toto opatření na něm žádáno nebylo. Podle protokolu, sepsaného se 6 Němkami, internovanými v ženském táboře v Žatci, působilo značné pohoršení, že 1. července 1945 z rozkazu Markova byla provedena prohlídka osob těchto Němek tak, že tyto Němky se musely svléci do naha. Alois Helšus, penzista ČSD, předložil za okupace MNV v Lenešicích vysvědčení něm. úředního lékaře, podle kterého Helšus trpí plicní tuberkulózou; německý úřední lékař doporučoval, aby Helšus byl osvobozen od služby v protiletecké obraně. Helšus tvrdí ve svém oznámení, že Marek vysvědčení založil a že on proto byl nadále přibírán ke službám k protiletecké obraně. Při domovní prohlídce, provedené při zatčení Marka , bylo nalezeno 21 kusů stříbrných 5ti markových mincí, 4 prsteny, samopal, pistole a náboje. Jde o podezření, že Marek pistoli, samopal a náboje chtěl zpronevěřit, neboť si je ponechal i po tom, když vedení internačního tábora v Žatci bylo předáno SNB. Na držbu samopalu neměl povolení. 24 Připravil Eduard Vacek Další literatura: Tomáš Staněk: Perzekuce 1945 Perzekuce tzv. státně nespolehlivého obyvatelstva v českých zemích (mimo tábory a věznice) v květnu - srpnu Vydal Institut pro středoevropskou kulturu a politiku. Praha 1996, str Kapitoly z občanské mravouky seriál Bázeň Mravně vyspělý člověk nemá bázeň před úsudkem druhých lidí, ani před lidmi samotnými. Pouze lidé zlí, násilníci a lháři mají strach a ze strachu se často dopouštějí násilí, lží a zločinů. Bázeň v běžném slova smyslu nám není vrozena., Dítě nezná a nemá bázeň, k jejímu vzniku přispívá nerozumná výchova. Pošetilí rodiče často straší své děti různými netvory nebo umožňují svým dětem sledování televizních programů, které pro ně nejsou určeny. Mnohdy se rodiče dopouštějí pedagogických prohřešků jen proto, že jsou pohodlní a svým potomkům nechtějí věnovat svůj čas nebo proto, že neznají správný způsob výchovy. Lidé přirozeně vychovaní nemají pocity bázně před ničím. Strach je nejhorší výchovný prostředek. Člověk má být vychovávaný ke statečnosti a neohroženosti, aby byl schopen jako dospělý se postavit na stranu pravdy a práva. Stud Stud je ovšem druh bázně, ke které je třeba výchovy. Pokud se dostaví pocit studu, pak je tomu z vědomí, že člověk provedl něco, co se nemělo stát. Stud vzniká poznáním a rozlišením dobra a 24 Tamtéž 18\n19 Historická penologie č.4/ zla. Jiných druh studu (před sebou samým) je vyšším mravním požadavkem. Tohoto studu jsou schopni jen vysoce mravní lidé, ale je třeba se snažit prostřednictvím výchovy, abychom k němu dospěli všichni. Všeobecné výmluvy typu vždyť to nikdo nevidí nebo to je taková doba jsou svědectvím hluboké mravní pokleslosti. Stud se dostavuje spolu s vývojem poznání a s kulturním rozvojem. Proto není rovnoměrně rozvinutý ve všech dobách a u všech národů (zatímco se lidé v Evropě stydí za to že jsou nazí, v některých kulturách se stydí za to, že jsou přistiženi při jídle, atd.). Výchova by měla směřovat k tomu, aby se lidé nestyděli za svoji fyzickou nahotu (falešný stud), ale za nahotu duševní, za svoji nemravnost. Zlo utajeno před veřejnosti nepřestává být proto zlem. Pokud se někdo nestyděl páchat zlé činy, neměl by se také stydět veřejně se ke svým pokleskům přiznat. Ozdravění mravně nemocné společnosti vede k rozvíjení studu sama před sebou v soukromém jednání. Ostýchavost (úzkostlivost) Někteří lidé se stále bojí, že nejednají dobře. Ve strachu mohou dojít tak daleko, že se bojí rozhodování a svá rozhodnutí odkládají na neurčito. Otázka, jež znemožňuje jejich rozhodování, kterou si sami často pokládají Co tomu řeknou lidé? jim svazuje ruce. To jsou lidé ostýchaví, bojácní a nerozhodní. Ostýchavost není skromnost, ale charakterová vada, která dusí jakékoli podnikání. Ostýchavý člověk je nejen směšný svému okolí, ale je také i nešťastný, neboť je jeho ostýchavost ke škodě jemu samému a břemenem při jeho jednání s okolím. Této slabosti je nutné odvyknout prostřednictvím posilování sebedůvěry, sebevzděláváním a pevnými mravními postoji. Není nutné se stydět za své činy, i kdyby je společnost odsuzovala. Drzost Opakem ostýchavosti je drzost. Drzý člověk však jistě není vzorem mravní dokonalosti. I když ostýchavost v životě člověku škodí, drzost je nectností, hodnou odsouzení. Drzost zpravidla zakrývá prázdnotu ducha a lze jí imponovat pouze před duševně prázdnými lidmi. Mnozí rodiče s oblibou pozorují své drzé děti a učí je heslu: Drzé čelo je lepší než poplužní dvůr. Mají za to, že takto se jejich děti ve společnosti lépe uplatní. Drzost však není projevem nějaké výjimečnosti, které musí většina společnosti ustupovat. Drzým lidem se slušní lidé vyhýbají, neboť jsou to sobci bez citu a lásky k bližnímu. Jsou proto odsouzení vyhledávat a sdružovat se s sobě podobnými. Drzost vytváří negativní společenské stigma, které spolehlivě vede k samotě a vyčlenění. Bolestínství V životě můžeme potkat lidi, jejichž jediným přáním je, aby byli předmětem lidské útrpnosti. Tito lidé si přejí, aby byli předmětem lítosti, proto své skutečné, ale i velice často domnělé útrapy předkládají a staví na odiv. Tak se stává, že jsou všeobecně litovaní, že si jich lidé všímají, aniž by si toho zasluhovali. Ve skutečnosti jde o druh patologické ješitnosti, jemuž podléhají lidé naivní a nevzdělaní. Mravní člověk, který si je vědom své hodnoty, na sebe nikdy nebude tímto způsobem upozorňovat a činit se předmětem lítosti a útrpnosti. Povinností člověka je vyhýbat se strastem, odstraňovat je a šířit kolem sebe pozitivní atmosféru. K tomu je ovšem často potřeba pěstovat silnou vůli, náležité sebeovládání a sebezapření. Bolestínské osoby zpravidla nemají veliké bolesti a také neznají hloubku strastí, které někdy tíží lidský život. Jsou to egoisté, kteří si přejí soustředit pozornost světa na sebe. Často místo lítosti spíše odpuzují, tak jako žebrák, který na roku ulice vystavuje své hnisavé vředy, aby dostal větší almužnu. 19\n20 Historická penologie č.4/ Dětství Útlak za německé okupace byl brutální Narodil jsem se 19. března 1928 v Terezíně čp. 132 v nynější Dlouhé ulici. To je ta ulice, do níž byla v roce 1943, po přeměně Hlavní pevnosti Terezín na ghetto, přivedena železniční vlečka. Po ní přijížděly transporty Židů do Terezína a odjížděly do likvidačních táborů na východě. Předbíhám však o 15 let, v roce 1928 jsem měl před sebou několik let šťastného dětství. V letech dospívání jsem s dětskou a jinošskou citlivostí vnímal vše, co se v návaznosti na září 1938 a březen 1939 odehrávalo v Terezíně a jeho okolí. V červnu 1942, kdy byla Hlavní pevnost Terezín uzavřena jako ghetto, muselo veškeré civilní obyvatelstvo město Terezín opustit. Naše rodina se přestěhovala do 2 km vzdálených Bohušovic. V posledních letech, při četbě českých i německých novin, historických periodik a monografií, při sledování zpráv v televizi a rozhlase, domácím i zahraničním, nabývám dojmu, že se mi mé dětství a mládí pouze zdálo. Přední představitelé České republiky i Spolkové republiky Německo ve svých vystoupeních hovoří o vzájemných vztazích obou států velmi uvážlivě a smířlivě. Jsou za to mnohdy kritizováni, velmi tvrdě zejména ve SRN. Věcná a korektní spolupráce historiků z obou stran je nezbytná. Je však třeba se vší rozhodností vystoupit proti neuvěřitelným nehoráznostem, které se vyskytují nejen v četných a obsáhlých "dopisech redakci" významných německých deníků, ale i v projevech čelných politických představitelů, jako je například Erika Steinbach, předsedkyně Svazu vyhnanců, poslankyně Spolkového sněmu za CDU. Paní Erika Steinbach ve svých vystoupeních dává politika - demokrata prezidenta Beneše do jedné řady s krutými diktátory Stalinem a Hitlerem "... při nemorálním a mimořádně nekřesťanském pošlapávání základních práv a mnohonásobném zneuctění lidí...". Ve svých vystoupeních opakovaně uvádí, že nejdřív proudili vězni do "nacistického Terezína" a po válce do "Benešova Terezína". Rozpor mých vzpomínek z dětství a jinošství s tím, co je nyní prezentováno v českých i zahraničních sdělovacích prostředcích, je nesmírná. Z českého tisku vymizelo slovo odsun, píše se pouze o vyhnání Němců. Četné "dopisy redakci" v německém tisku jsou vesměs selektivní kompilací výroků předmnichovských politiků a žurnalistů Velké Británie a Francie, v nichž je například líčeno "utrpení tří a půl milionů příslušníků trpělivého německého národa pod knutou eines durch und durch verabscheuten Volkes, das eine fremde Sprache spricht und eine völlig verschiedene Weltanschaung hat" (lord Rothermere). Mé rané dětství bylo skutečně šťastné. Terezín tehdy byl vzkvétající posádkové město. Moji rodiče, otec typograf, matka v domácnosti, milovali pěší turistiku, ve dnech volna zdolali se mnou a starším bratrem všechny význačné vrcholky Českého středohoří, tehdy osídleného převážně Němci. Na těchto výletech jsme vždy poobědvali na horské chatě či samotě, byli jsme srdečně vítáni a vzorně obslouženi. Veselé, v pestrých šatech oděné panímámy, byly zvlášť laskavé k nám dětem. Když jsem začal chodit do školy, tyto výlety do Českého středohoří náhle ustaly. Mnichovská zrada - konec šťastného dětství Proč ustaly, proč jsme jako mávnutím kouzelného proutku přestali být vítanými hosty, jsem pochopil mnohem později. Hitler si ihned po svém nástupu k moci vytkl jako první cíl zničení a porobení Československa. Konradu Henleinovi, který s ním byl od roku 1933 ve stálém a častém spojení, přikazoval takové úkoly, které vylučovaly mírovou koexistenci německé menšiny v rámci Československa. Naprostá většina Němců byla Henleinem zfanatizována a propadla nacismu. Henlein zřídil "Überwachung der Mitglieder", přátelení s Čechy bylo nežádoucí, proto skončily naše pěší túry do Českého středohoří. V září 1938 jsem byl žákem páté třídy obecné školy. Odhodlání bránit republiku, hrdě vyjádřené při květnové a zářijové mobilizaci, na desátém všesokolském sletu (jehož jsem se zúčastnil), bylo vystřídáno zklamáním a potupou. Počet žáků v mé třídě vzrostl během několika dnů ze třiceti na 20\nUkládání a výkon dlouhodobých, výjimečných a doživotních trestů v minulosti\nČasopis pro historickou penologii Vydává Institut vzdělávání Kabinet dokumentace a historie VS ČR 2/2008 Ukládání a výkon dlouhodobých, výjimečných a doživotních trestů v minulosti Účinnost soudních trestů


Slováci rozbili zločinecký gang Takáčovců – Novinky.cz\nSlováci rozbili zločinecký gang Takáčovců\nSlovenská policie zatkla při úterní razii vedení gangu známého jako Takáčovci. Na dnešní tiskové konferenci to řekl ministr vnitra Vladimír Palko. Zločinecká skupina vybírala výpalné od stovky firem. Její "zaměstnanci" v roce 2002 stříleli také na britské fotbalové fanoušky.\nstředa 26. května 2004, 12:06 - BRATISLAVA\n"V rámci akce byla v podstatě zlikvidována zločinecká skupina, která byla dlouhá léta notoricky známa pod přezdívkou Takáčovci," uvedl Palko.\nVyšetřovatel už obvinil sedm členů vedení gangu ze zločinného spolčení - dva z nich navíc z legalizace příjmů z trestné činnosti a porušování pravidel v hospodářském styku. Mezi obviněnými je také jeden policista, který je podezírán ze zneužití pravomoci.\nPět údajných zločinců již policie zadržela, po zbývajících dvou pátrá. "Zločinecká skupina používala soukromou bezpečnostní službu jako krytí," vysvětlil Palko. Firmy, v nichž byli někteří z obviněných jednateli, podle ministra braly zejména od bratislavských podnikatelů peníze "za ochranu".\nPodle policejního viceprezidenta Jaroslava Spišiaka bezpečnostní služby kontrolované gangem takto vydíraly téměř všechny podnikatele jednoho z pěti obvodů metropole. Policie zdokumentovala smlouvy se stovkou firem.\nObviněným hrozí až 15 let vězení.


Pavel - JsmePRO! Kraj 2016\nTým JsmePRO! Pavel\nTřicetiletý Pavel Skála žije v Mostě osm let. Přistěhoval se sem z Liberce za ženou do mosteckého vinařství. Studuje DAMU, učí dramatickou výchovu a ví, že Ústecký kraj potřebuje vzdělané a kulturní lidi. Jako divadelník, organizátor divadelního festivalu PřeMostění a pedagog se snaží, aby takových lidí bylo v kraji čím dál více.\n„Umění a kultura společně se vzděláváním mohou Ústecký kraj posunout o dost dál. Politici při rozvoji kraje zaspali a právě se vzdělanými a kulturními lidmi máme šanci zpoždění rychle dohnat. Chce to jen chtít a odvahu dělat věci jinak.“ Pavel Skála\nMostecko si oblíbil, o Mostě s hrdostí mluví jako o jednom z nejzelenějších měst v republice. „Máme tu jeden z největších podílů parků a zeleně.“ Zároveň ale také ví, že Most a obecně většina Ústeckého kraje má zatím velké deficity, pokud jde o rozvoj umění a kreativity. „Snažím se moje žáky učit kriticky myslet, aby byli schopní vytvářet si vlastní názory a ty ve slušné diskusi obhájit. Ústecký kraj je ale stále místem, kde často vyhrává hrubiánství a politická manipulace málo vzdělaných či nedostatečně informovaných lidí. S nástupem mladší generace se to ale bude zlepšovat, tím jsem si jistý,“ vysvětluje Pavel.\nÚstecký kraj je místem, které potřebuje výraznou změnu. I když se těžaři a s nimi spjatí politici snaží udržet kraj v pozici, kterou v minulém režimu určili komunisté. „Kdo jiný se má na té změně podílet, než kreativní lidé a místní umělci? Jsem si jistý, a zkušenosti ze zahraničí to potvrzují, že podpora místních umělců při jejich profesním rozvoji, může kraji pořádně pomoci,“ říká Pavel Skála a doplňuje, že zapojení místních umělců do rozvoje kraje může zpomalit odliv mladých lidí do Prahy a dalších významných center. „Místo pobytu si mladí už dávno nevybírají jen podle pracovních příležitostí. Nabídka kulturních a volnočasových aktivit a možnost zapojit se do místní komunity je pro mnohé stejně důležitá.“\nPavlovi vadí, že Ústecký kraj zaspal nejen v evropské ale i v místní konkurenci. Ostravsko je podle něj mnohem dál, třebaže startovací pozice byla podobná. „Ostrava má svého Nohavicu, v popu Krajča, Colours of Ostrava a také skvělá divadla. Když máte dobré divadlo v Ústeckém kraji, politici jej nenechají ani dýchat,“ vzpomíná Pavel na kauzu ústeckého Činoherního studia. Zmiňuje také důlní oblast Lužicka nebo sever Anglie. Lokality srovnatelné s Ústeckým krajem, které při své přeměně vsadily na masivní podporu umění a kultury a rozvoj vzdělanosti.\nMoudrých politiků v kraji zatím Pavel moc nepotkal. Aspoň ně těch, kteří kraj nebo města řídí. „Naštěstí už je pár PRO výjimek,“ dodává s úsměvem. „Zaspali jsme a je teď na nás, abychom se pokusili převzít řízení kraje a ve spolupráci s místními talenty zahájili ultrarychlým tempem přeměnu kraje na místo, kde se dobře žije. Bez vzdělávání, kreativity a kultury to ale nebude možné.“\nPavel má dvě dcery.\nPodívejte se také na další stránky na našem webu. Třeba v Devateru se dočtete, jak chce JsmePRO! Kraj podporovat umění a kulturu.


Přání otcem myšlenky – H7O\n20. 10. 2017 — Thilo Sarrazin\nAni v poslední knize enfant terrible německých intelektuálů Thilo Sarrazin neopouští své téma: budoucnost Německa a tím i celé Evropy. Podle břitkého komentátora nebudou rozhodující identitární bitvy, řešení klimatické krize nebo genderová rovnost, ale otázky měny, vzdělanosti a imigrace. V ukázce se německý komentátor zamýšlí nad vztahem evoluce a politiky.\nK evoluci člověka\nZa posledních dvě stě let lidstvo nashromáždilo obrovské množství poznatků o původu světa, vzniku života, vývoji člověka a lidských dějinách. V roce 1859 uveřejnil Charles Darwin své dílo O původu druhů a v roce 1871 O původu člověka. Od této doby víme, že člověk svým vznikem a vývojem principiálně není něčím přírodě se vymykajícím, nýbrž že je její integrální součástí a že byl a nadále je, jako veškerý život na Zemi, formován v komplexním procesu evoluce přirozeným výběrem. Poznatky empirické psychologie, evoluční biologie a genetického bádání se zhutňují do stále detailnějšího obrazu lidské přirozenosti.\nDnes víme, že nejen lidský intelekt, nýbrž i všechny ostatní psychické vlastnosti jsou převážně dědičné a průběžně jsou dále formovány přirozenou selekcí. Klasický protiklad těla a duše lze již dnes pokládat za neplatný. To, co pociťujeme jako lidské vědomí, je jakési zrcadlení těla v mozku a v podobné formě existuje i u jiných živých tvorů. Také naše mravní pohnutky lze přiřadit stupni aktivace určitých oblastí mozku.\nZdá se, že do politiky tyto poznatky dosud nepronikly. Poté co ideologie sociálního darwinismu byla zavržena a eugenické úvahy byly z prostoru politiky a politického poradenství zcela vypuzeny, zdálo se počátkem sedmdesátých let, že u tématu přirozené evoluce panuje obecný konsenzus v tom, že darwinistické evoluční učení je sice principiálně platné, u člověka však nemá žádnou praktickou relevanci. Neboť za prvé přirozená evoluce člověka ustala již dlouho předtím, než odešel z Afriky, tedy nejméně před sto tisíci lety, a za druhé jsou lidské vlastnosti a schopnosti podstatným dílem určovány sociálně, a jsou tedy rozsáhle formovatelné politikou a společností.\nV roce 1975 uveřejnil renomovaný biolog a specialista na výzkum mravenců Edward O. Wilson knihu Sociobiology. V ní strukturoval „poznatky o sociálním chování do nové, na populační biologii založené disciplíny…, jež se později proměnila v evoluční biologii“. Svými poznatky vyvolal autor skandál a z debaty, která následovala, pramení výtky „biologismu“, které tak rádi vznášejí humanitní učenci a žurnalisté. Wilsonovi a jiným sociálním biologům bylo vyčítáno, že obhajují rasismus, sexismus, nerovnost, otroctví a genocidu. Jejich přednášky byly narušovány a univerzity jim odříkaly pozvánky, neboť se obávaly nepokojů. Od té doby evoluční psychologie tehdejší poznatky podstatně prohloubila a rozvinula a při vší diskutabilitě jednotlivých detailů jsou dnes v zásadě nezpochybnitelné. Ve své nejnovější knize resumuje Wilson stav soudobého poznání takto:\n„Všechny elementy a procesy života se dějí v souladu s fyzikálními a chemickými zákony; a všechny elementy a procesy života vznikly během evoluce přirozeným výběrem.“ I ty nejkomplexnější formy lidského chování jsou podmíněny biologicky a představují „specializace, které se u našich předků primátů vyvíjely miliony let“. Proto i „lidské smyslové kanály omezují naše vnímání skutečnosti“, pokud tyto hranice nepřekonáme podpůrnými prostředky. „Nezničitelná pečeť evoluce“ je potvrzována tím, „jak jsou genetické programy připraveny nebo nepřipraveny určovat duševní vývoj“.\nThilo Sarrazin, foto: Nina Gerlach\nJako nezávislé bytosti jsme stejně tak svobodní a volní jako lev v africké savaně. Avšak díky nesrovnatelně větší mozkové kapacitě je šíře a prostředím podmíněná formovatelnost našeho jednání podstatně větší. Nicméně svoboda lidské vůle, mnoha filozofy dosud obhajovaná, není ničím, co by nás odlišovalo od ostatních živých tvorů; spíše jde o to, že „nevědomé centrum rozhodování v našem mozku“ předává, jak píše Wilson, „cerebrálnímu kortexu iluzi nezávislého jednání“. Svobodná vůle je tedy podmíněna biologicky, neboť „naše rozhodování nelze odpoutat od celku organických procesů, které daly vznik našemu osobnímu mozku a jeho kognitivní činnosti“.\nLidské kolísání mezi altruismem a egoismem, které „každého z nás dělá napůl svatým, napůl hříšníkem“, vysvětluje Wilson z „přirozené mnohaúrovňové selekce“: Na vyšší rovině „si jednotlivé skupiny vzájemně konkurují a u příslušníků téže skupiny podporují kooperativní sociální znaky. Na nižší rovině si konkurují členové téže skupiny tím způsobem, že je podporováno jednání, které prospívá jednotlivci.“\n„Skupinové selekci jako hlavní motivační síle evoluce“ vděčíme za to, že „se člověk cítí být příslušníkem určité skupiny a vlastní skupinu pokládá za nadřazenou skupinám konkurenčním“. Napětí mezi skupinovou a individuální selekcí na druhé straně u každého člověka vyvolává rozporuplné impulzy. Wilson pokládá „konflikty, které plynou z mnohaúrovňové selekce“, za „prazdroj duchovních a sociálních věd“. Člověk je fascinován druhými lidmi stejně, jako všichni ostatní primáti jsou fascinováni bližními svého druhu. Je pro nás nikdy nekončícím potěšením poměřovat a analyzovat naše příbuzné, přátele a nepřátele… Jsme génii v tom, jak dokážeme číst úmysly druhých, zatímco oni sami v každém okamžiku bojují se svými anděly a démony. Abychom omezili škody, které svými nevyhnutelnými pochybeními způsobujeme, chráníme se našimi občanskými zákoníky.\nEvoluční specialisté musejí pohlížet hluboko do minulosti. Avšak vydatnost archeologických nalezišť s přibývajícím stářím dramaticky klesá. Z doby před patnácti tisíci a více lety, kdy vznikala první lidská sídliště, nemáme kromě několika nalezených kostí téměř nic. Avšak právě zde přibyla výzkumu lidských dějin, zejména výzkumům prehistorie a raných dějin, díky pokrokům, k nimž ve výzkumu lidského genomu za několik posledních desetiletí došlo, nová dimenze. Z lidské DNA lze odvodit hluboko do minulosti sahající fakta o regionálním původu a etnickém složení předků určitého individua. Na základě analýzy DNA archeologických nálezů lidských pozůstatků a lidí dnes žijících lze dnes čím dál precizněji odhalovat, odkud pocházejí naši předkové a jak jsou různé stupně genetické příbuznosti ve světě rozloženy. „Genetic History“, která takto vzniká, se stává čím dál důležitější nejen pro ranou historii a prehistorii, ale i pro posledních dva tisíce až tři tisíce let. Četné genetické studie existují dokonce i pro středověk.\nPřed zhruba padesáti tisíci lety se vydala velmi malá skupina asi sto padesát lidí typu Homo sapiens, tedy již moderního člověka, z východní Afriky přes tehdy již existující pevninský most (nebo řetěz ostrovů) k arabskému poloostrovu. Z této „prabuňky“ se v následujících tisíciletích rozšířilo obyvatelstvo po celé Zemi. Nedělo se tak široce rozmáchlým stěhováním — lidé žili a umírali většinou tam, kde se narodili —, nýbrž tak, že malé skupiny se posunuly o několik kilometrů dál a zde se usadily. Protože tito lidé se mísili pouze lokálně, lze odlišit DNA těch, kteří putovali dál, od těch, kteří zůstali. Ona malá skupina, která opustila Afriku, zahrnovala jen zlomek tehdejšího lidského dědičného potenciálu. Proto je dnes genetická variantnost lidí v Africe mnohem větší než v celé zbývající části světa.\nHojně zastávaný názor, že lidská evoluce se zastavila již před odchodem z Afriky nebo že se odehrává natolik pomalu, že v historických dimenzích nemá praktickou relevanci, nebo že se týká jen povrchností, jako je barva očí, kůže a vlasů, je tedy s aktuálním stavem poznání v oblasti genetiky neslučitelný. Podmínky prostředí a kultury spíše kontinuálně vedou ke genetickému přizpůsobování i v rámci relativně krátkých časových údobí. To se dotýká — v závislosti na rozdílech fyzického, geografického, civilizačního a kulturního prostředí — jednotlivých ras, etnik a sociálních skupin různou měrou, a tím dochází i k různým genetickým responzím, jež se opět promítají do kulturního a civilizačního vývoje. Nicholas Wade z toho usuzuje, že „evoluce a dějiny nejsou oddělené procesy“, „přičemž jeden následuje za druhým stejně, jako se střídají královské dynastie. Spíše je tomu tak, že evoluce se s dějinami překrývá, přičemž daná historická perioda přesahuje dosud trvající proces evoluční proměny“. Po celém světě jsou si „lidé jako individua velmi podobní, avšak společnosti se díky evolučně podmíněným rozdílům navzájem silně odlišují v sociálním chování. Vztaženo na přítomnost, není vůbec bezvýznamné, jaký dopad na budoucí evoluci lidstva budou mít politická rozhodnutí.\nPřeklad František Štícha.


Mane´n Tail Mineral Ice 1lb. (453g) | 🤠 West4us.cz - Největší westernový obchod se značkami z USA! 🇺🇲\nOriginální chladivý gel bez obsahu olejů pro rychlou úlevu při slabších svalových a kloubních bolestech. Účinný při artritidě, zraněních, zvrtnutích i... celý popis\nPoužívejte pravidelně před a po výkonech.- Po namáhavém závodě: K dočasnému zmírnění slabších bolestí a ztuhlosti po závodech, pólu, lovu, skocích, ropingu, cuttingu i drezuře. Účinek nastupuje rychle a odeznívá pozvolna.- Při převozu koně: Aplikujte a ovažte před převozem jako obvykle. Kůň bude při převozu ve větším pohodlí a bude pak schopen na závodech či přehlídkách podat lepší výkon. - Použití ve formě chladivé lázně: Mineral Ice® lze použít po rozmíchání ve vodě také jako chladivou terapeutickou lázeň pro koně nebo psy. Začněte rozpuštěním dvou lžic Mineral Ice® ve 100ml vody, intenzivním zamícháním pak vznikne hladký homogenní krém. Poté krém rovnoměrně vmíchejte do čtvrt litru vody. Aplikujte pomocí houbičky nebo ručníku.\nNepoužívejte žádné další přípravky v místě použití Mineral Ice®. Opatrně aplikujte na postižená místa. Nepoužívejte přímo přes otevřené rány ani jinak poškozenou kůži.Pokud se objeví zvýšená dráždivost kůže, přestaňte ihned přípravek užívat a vyhledejte odbornou veterinární pomoc.Nepřevazujte příliš silně.Vyhněte se kontaktu s očima, sliznicemi a oblastí genitálií.Nepoužívejte v kombinaci s hřejivými poduškami.Vážné nebo chronické problémy by měly být léčeny pod dohledem veterináře.Nepoužívejte, neotvírejte ani neskladujte v blízkosti topení nebo otevřeného ohně.\nAktivní složka: Mentol 2%- Ostatní složky: Hydroxid amonný, Caromer, Síran měďnatý, FD&C Blue No.1, Isopropyl alkohol 11,2%, Síran hořečnatý, Hydroxid sodný, Thymol, Deionizovaná voda\nPouze pro vnější veterinární užití!\nVelikost balení: 453g\nMineral Ice, časem prověřený přípravek proti bolestipřinášející výsledek, který lze vyjádřit jediným slovem – ÚLEVA.\n- Chladí a přináší rychlou úlevu při slabších bolestech.\n- Snižuje svalovou a kloubní bolest při artritidě, zraněních, zvrtnutícha pohmožděninách.\n- Pomáhá při lehkých bolestech a ztuhlosti po tréninku a po výkonech.\n- Zcela přírodní receptura na vodním základě s mentolem, která neobsahuje steroidyani Benzokain.\n- Lze používat jako terapeutická „ochlazující“ tělová koupel nebo i preventivně.


Muži jsou jako psi\nTeda, jasně že ne úplně ve všem - místo předních nohou mají ruce, bývají o něco málo méně chlupatí a vyjadřují se o něco artikulovaněji. Ale pokud jde o očurávání patníků a zdí domů, nemají si vůbec co vyčítat. Snad jen, že psí moč tolik nesmrdí.\nNěkde jsem četla, že muži milují čůrání ve volné přírodě, protože už v pravěku chodili čůrat za jeskyni a na záchod začali chodit až ve středověku. No nevím, podle mě už od pravěku nějaký ten pátek uběhl a většina mužů toho za jeskyní moc nenačůrala, takže by jim ten požitek chybět nemusel.\nDřív mi připadali úsměvní pánové, kteří s popuštěnými kalhotami a lehce rozkročenýma nohama "hledí do kraje" u silnice nebo "pozorují stěnu" u nějakého domu. Ale už mi to přestává připadat úsměvné. Naopak, dokáže mě to pěkně naštvat - pán, který očůrává stěnu patnáct metrů od veřejných záchodků nebo mládenec močící v keřích u domovního vchodu. Inu, proč by je mělo zajímat, že dané místo až do první pořádné průtrže mračen hnusně smrdí? Že ty keře dřív nebo později boj s agresivní močovinou vzdají? Že si v těch keřích hrají děti?\nUznávám, je ode mně hloupé chtít takovou reflexi od někoho, komu nepřipadá nechutné držet si cigaretu v puse stejnou rukou jako malou chvíli předtím ... vy víte co.\n.: Komentáře (14) :: vloženo v 21:49 :.\nJIBorg - email - url\nTo je teda hloupy clanek. Komentovat radeji ani nak vic nebudu. A nebo trochu jo.\nTakze: Vetsina lidi jej ma umyteho a pritom se nedrzi za cast, ktera by byla pomocena, takze ty prsty jsou stejne ciste jako kdyz se chytnu treba za bradu. No jo, zavyst je hrozna vec!\nJinak s tim mocenim na mistech prilis blizko beznych tras chodcu apod. taky nesouhlasim. Ale zase napriklad ten argument ze si nekde hraji deti neuznavam. Kazde dite ktere vyjde ven musi pocitat s tim ze se na jeho oblibene misto mohlo vychcat nejake zvire nebo clovek(zenske taky moci venku) a meli by se podle toho chovat a byt vychovani. Vubec bych se nedivil, kdyby bylas takovy pokrytec, ze na mista kde kritizujes mocici chlapy, vodilas vencit sveho psa. Jo takovy jsou zensky...!!!!\n26.05.04 @ 22:31\nHehe, já jsem byl minulý týden v Holešovicích (na špatné straně řeky) a před restaurací tam na travnaté plošce metr a půl krát metr a půl pod malým stromkem močila nějaká paní. Chvíli jsem bojoval s myšlenkou, že si to vyfotím.\nNevzpomínám si, že bych kdy ve městě močil pro radost. Ale už přesně vím, že veřejné záchodky mají otevřeno v době, kdy se mi nechce.\nTaky mi vadí, když někde venku smrdí moč. Vadí mi, když chlapi močej cestou z hospody, aby to doma nebyla první věc, kterou udělaj. A vadí mi, když lidi močej za bílýho dne v místech s hustým provozem. Ale to je holt důsledek masové konzumace piva.\n26.05.04 @ 23:28\nJo vidis, ted mi tak pripomnels: Spousta maminek nechava svoje deti mocit na ulici. Zvlast devcatka, casto chytnou do naruci a nechaji je vycurat do kanalu...\nAle nedivim se jim. Verejne zachodky pro dite musi byt strasne flustrujici zazitek, na me sameho nektere pusobi dost spatne\n27.05.04 @ 01:52\nNo, s detma je vetsinou ten problem, ze kdyz reknou, ze se jim chce curat, tak nemas cas hledat v okoli zachodky, ale stahnout kalhoty a doufat, ze to jeste chvili vydrzi a nepocura te.\nI zenam se stane, ze neni zbyti a musi pridrepnout, ale delaji to jen ve chvili nejvyssi nouze, ne z pohodlnosti nebo\naby usetrily petikorunu za zachodky. Ostatne, zenu curat vidim dost vyjimecne, kdezto chlapy tak dvakrat denne. Zvlastni, vzhledem k tomu, ze muzi maji vetsi mocovy mechyr a zpravidla mene dodrzuji pitny rezim.\nA o te cistote one casti tela bych pochybovala, mam pocit, ze jsem neco slysela o bakteriich nebo tak neco, ale mozna se pletu a kdyz si ho umejes, tak ho mas cistyho uz porad. Ale stejne mi prijde nechutny priblizovat se k ustum neumytou rukou...\n27.05.04 @ 16:03\nNo nevim, ja vetsinou nejcasteji potkavam v te situaci chlapy,kteri prave predtim plnili ten pitny rezim i proto maji mensi zabrany.\nA to ze mame vetsi mechyr obvozujes od ceho?To je myslim pekna blbost, kdyz neni zenska tehotna, ma jej stejne velky.Spis bych videl pointu v tom ze mi to muzeme jednoduseji "udrzet".\nNo nevim, takova jeste treba vousata brada, kterou si clovek po nejakem vydatnem obed utrel jen ubrouskem, je myslim daleko vic bakteriozni. Prece jen je vic pristupna a clovek se treba drzi v tranvaji spinaveho madla, potom brady, pak si tu ruku sice umeje, ale kdyz se zase chytne za bradu, ma je zpet a potom ta cigareta... To ukazuje jak je riziko/necistota ktere uvadis, nicotne a bezne(takze imunita je na nej zvykla). Navic stejne tu cigaretu drzis pred koncem, ktery ani nestrkas do ust, ani potom nevykouris, takze zadny probelem... no ne?\n27.05.04 @ 16:55\n2JIBorg - takze mocit jako cokl na kazdy patnik je ok? Nerknuli "in" v 21. stoleti? Aha... hm...\n27.05.04 @ 17:01\nKdybych vidala jen chlapy mirici z hospody, tak tenhle prispevek nevznikl. Chapu, ze kdyz nekdo s peti pivy v brise miri kolem pulnoci domu, moc na vyber nema. Ale dopoledne, patnact metru od otevrenych a velmi vzhlednych zachodku se nad dobre oblecenym mladikem ocuravajicim budovu metra, pri cemz ho sleduje asi 150 lidi cekajicich na autobusy, otresu odporem.\nAno, verejne prostory jsou plne necistot. Proto si take pred kazdym jidlem a po prichodu domu myju ruce.\nTo, ze je neco nechutnejsiho nez neco jineho neberu jako argument. Je ale pravda, ze koureni je nechutne samo o sobe.\n27.05.04 @ 17:34\nJasne ze je to spatne, to nerikam. Ale tady to opravdu nevidim jindy nez ty deti, ozralci, pripadne semtam nekdo kdyz zastavi u cesty autem... asi u Rebe je to horsi, takze pravem kritizuje...\n27.05.04 @ 18:58\nRebe, obsesivní čistotnost má tuším dokonce nějaké jméno v psychiatrické terminologii.\nAle máš pravdu, taky mě mnohdy překvapují močiči. Seděl jsem předevšírem u pana Václava a venku močil na autobusové zastávce metař. Kdyby udělal pár kroků, mohl močit mimo zraky lidí. Zvláštní.\n28.05.04 @ 13:21\nZ tve diagnozy by asi moji rodice dostali zachvat smichu\n28.05.04 @ 22:07\nTak tohle je SUPER diskuse\n30.05.04 @ 22:08\nJe to tak, je to odporný.Přesně jak popisuje autorka-za bílého dne, klidně u metra-to není z nutnosti, to je asi exhibice nebo co, prostě kliďánek,chci vám ukázat,že tohle pro mě není žádný problém!takovýho trošku zmlátit a nasolit pěknou pokutu.Anebo spíš něco lepšího - slíkni triko nebo bundu a pěkně po sobě ty chcánky vytřeš -myslím, že to by bylo nejúčinnější...\n27.02.06 @ 14:29\n27.02.06 @ 14:30\nprejeta kocka ze slivence - email\nto psala naka plastova princezna?\n26.05.06 @ 04:04


Tvarohový koláč s borůvkami a kakaovými kuličkami ... recept\nTvarohový koláč s borůvkami a kakaovými kuličkami ... recepty, které budete milovat. Vyberte si ze stovek receptů na Tvarohový koláč s borůvkami a kakaovými kuličkami ..., které se vám budou snadno a rychle vařit. Připravte si ingredience a můžete se pustit do vaření Tvarohový koláč s borůvkami a kakaovými kuličkami .... Užijte si objevování nových porkrmů a jídel z nejlepších Tvarohový koláč s borůvkami a kakaovými kuličkami ... receptů z čech i ze světa. Dobrou chuť!\nTvarohový koláč s borůvkami a kakaovými kuličkami. Recept ještě nebyl hodnocen. 0× Ohodnoťte recept. Změklé máslo rozetřeme s cukrem, přimícháme vejce a rum, pak přisypeme mouku smíchanou s kypřícím práškem a kakaem a vypracujeme hladké těsto. … Angel 666. Moučníky Koláče a buchty 0 názorů 1/3 Angel\nKřehký smetanový koláč s borůvkami. Recept ještě nebyl hodnocen. 0×. Ohodnoťte recept. Z vychlazeného másla a mouky, cukru a soli udělejte drobenku. Ideální je na to použít mixer. Do drobenky postupně přidávejte vodu až vznikne…. Simply Food. Moučníky Dezerty, zákusky, poháry Doba přípravy: 2 hodiny\nMezitím troubu předehřejte na 180 °C. Jakmile monkey bread dokyne do výšky vaší formy, dejte péct do předehřáté trouby na 25–30 minut. Okamžitě po dopečení ho ještě ve formě polijte polovinou javorového sirupu. Po 2 minutách ho vyklopte na servírovací talíř a polijte zbytkem javorového sirupu.\nZ těsta vytvoříme kuličky ve velikosti vlašského ořechu a klademe je na plech s pečícím papírem. Každou kuličku trochu zploštíme a doprostřed uděláme malý důlek. Plech s kuličkami vložíme do rozehřáté trouby. Po 10 minutách pečení plech s koláčky vyndáme, středy koláčků ozdobíme troškou džemu. Dál v\nRestujeme přibližně 5 minut na mírném plameni. RADA: VIDEO, jak správně krájet cibuli. 2. Na pánev (mírný plamen) vyklepneme 2 vejce, okořeníme (já použil sůl a chilli) a na 2-3 minuty přikryjeme pokličkou aby měly žloutky na volské oko dobrou konzistenci. Sundáme pokličku a necháme vejce "dojít".\nFormičky vyložte pečicím papírem, vlijte těsto a navrch ozdobte čokoládovými kuličkami. Troubu rozehřejte na 170 stupňů a pečte 15 minut. Mezitím si připravte omáčku : v míse smíchejte smetanu, moučkový cukr a kapku whisky.\nDalších 15 minut směs vždy po 5 minutách promíchejte a poté ji vložte alespoň na 2 hodiny do ledničky. Pudink podávejte vychlazený, ozdobený domácí šlehačkou bez cukru nebo našlehaným kokosovým krémem, s lesními plody, posypaný drcenými kakaovými boby. Čoko chia pudink; foto: Janina Černá / Cukrfree\nZakysanou smetanu s moučkovým i vanilkovým cukrem a skořicí vyšleháme do pěny. Sušenky nasekáme na malé kousky. Kuličky hroznového vína otrháme a osušíme. Do pohárů rozdělíme polovinu ochucené smetany, posypeme ji trochu sušenkových drobečků a poklademe kuličkami hroznového vína.\n1 čokoládovo-mátový pudink Dr. Oetker. 4 lžíce chia semínek. mléko. na ozdobu Ferrero a Rafaelo kuličky a pekanové oříšky. Chia verze: 200 ml mléka může být i rostlinné. 3 lžíce chia semínek. 1 lžička medu.


Tvrzené sklo pro Apple Watch 40mm - Tvrzenýsklo.cz\nDomů / TVRZENÁ SKLA / APPLE / Apple Watch 40mm\nTvrzené sklo pro Apple Watch 40mm\n3D ochranná fólie pro Apple Watch PREMIUM\n3D Tvrzené sklo na Apple Watch 40mm\n3D ochranná fólie pro Apple Watch PREMIUM. Dokonalá ochrana pro displej Apple Watch. Velice snadno se aplikuje....\n3D Tvrzené sklo na Apple Watch 40mm perfektně pokrývá celý povrch displeje i v jeho zaoblených částech. 3D Tvrzené...\nTvrzené sklo na Apple Watch 40mm je mnohem odolnější, než klasická ochranná fólie. Konkrétně dosahuje 7x vyšší odolnosti. Ochranná fólie dosahuje odolnosti něco mezi 1-1,5H, zatímco tvrzené sklo dosahuje odolnosti až 9H. Tvrzené sklo na Apple Watch 40mm ovšem může zhoršit citlivost doteku displeje.\nDRUHY TVRZENÝCH SKEL PRO APPLE WATCH 40MM\nNa Apple Watch 40mm jsou vyráběny dva druhy ochranných skel. Klasické, které pokrývá pouze rovnou část displeje a 3D tvrzené sklo, které zasahuje i do zaoblených krajů.\nKLASICKÉ TVRZENÉ SKLO PRO APPLE WATCH 40MM\nKlasické Tvrzené sklo na Apple Watch 40mm sice dosahuje odolnosti 9H, pokrývá ovšem pouze rovnou část displeje. Horní hrany jsou mírně zaoblené, aby nedocházelo k poškrábání prstů při používání tvrzeného skla. Tvrzené sklo je dokonale průhledné, nemusíte se tak obávat zhoršení kvality obrazu.\n3D Tvrzené sklo, někdy nesoucí označení jako zaoblené tvrzené sklo pokrývá kompletně celý povrch displeje. Dosahuje odolnosti 9H, přestože jeho zaoblené kraje jsou mírně ztenčené, aby nedocházelo ke snadnému odlepení a velkému navýšení rozměrů či hmotnosti. 3D Tvrzené sklo na Apple Watch 40mm může, ale nemusí zhoršit citlivost doteku displeje.\nNALEPENÍ TVRZENÉHO SKLA NA APPLE WATCH 40MM\nNalepení tvrzeného skla na Apple Watch 40mm nepatří mezi nejjednodušší aplikace, přesto si myslím, že s trochou trpělivosti, zvládne nalepit ochranné sklo na hodinky opravdu každý. Pokud se vám při lepení udělá mezi sklem a displejem bublina, opatrně nadzvedněte ochranné sklo od displeje až po bublinu a následně opět zahlaďte. Bublina zmizí. V případě že nezmizí, tento proces párkrát opakujte.\nVYCENTROVÁNÍ TVRZENÉHO SKLA PODLE ROZSVÍCENÉHO DISPLEJE\nPři lepení tvrzeného skla na Apple Watch 40mm je důležité sklo správně vycentrovat do středu. Doporučujeme při lepení ponechat rozsvícený displej. Podle rozsvíceného displeje poznáte, kde se nachází hrany zobrazovací části a lepení bude mnohem snazší.


🚗 Pronájem auta v Letiště Mallorca ze 525 CZK / 21 EUR za týden\nAutopůjčovna Letiště Mallorca\nLetiště Mallorca Autopůjčovna\nVyberte místo / zadejte první písmena Array Letiště [PMI] Mallorca Port Adriano Array Arenal Mallorca Cala D NeboMallorca Cala MandiaMallorca Cala MillorMallorca Cala RatjadaMallorca CapdeperaMallorca Colonia Sant Jordi CentrumMallorca Hotel DeliveryMallorca MagalufMallorca PagueraMallorca Palma De MallorcaMallorca Palma NovaMallorca Palma Paseo MaritimoMallorca Poligono Syn OmsMallorca Pto De PollensaMallorca Sa ComaMallorca Santa PonsaMallorca Soller PortMallorca Son Antem /marriottMallorca, AlcudiaMallorca, Can PicafortPlaya De Palma Na Mallorce\nLevné autopůjčovna Letiště Mallorca\nMallorca je největším ostrovem na Baleárských ostrovech a je vyhledávanou turistickou destinací, každý rok německý, nizozemský, anglický turisté navštíví tento ostrov kvůli bohatému nočnímu životu, plážím a také tento ostrov je ideální pro cykloturistiku a pěší turistiku. Využijte pronájem auta Rentcargroup.com a prozkoumejte tento krásný ostrov.\nPokud jde o oblíbených turistických destinací, Mallorca je vysoko na seznamu. Ostrov vidí v průměru o 300 dnů slunečního svitu a dobrého počasí každý rok to není překvapivé, ale turisté navštívit ostrov z mnoha důvodů a autopůjčovna poskytuje řešení pro ty, kteří chtějí víc než ležet na pláži. Jako největší ostrov ve skupině Baleárské je dost vidět a dělat, a to je skvělým místem pro rodinnou dovolenou.\nZatímco mnoho turistů do Mallorca pro střediska, ostrov má také několik přírodních zajímavostí. Mallorca jeskyně jsou velmi unikátní atrakcí. Jedná se o síť více než 200 jeskyní, které mají přírodní útvary podzemní jezera, stalaktity a stalagmity. Řada jeskyní jsou otevřené pro veřejnost a prohlídku s průvodcem můžete se dozvědět více o nich. Občas koncert se koná v jeskyních co nejvíce přírodních akustiky.\nZábavné děti může být obtížné na dovolené a pronájem automobilu na Mallorce může být užitečné zde. Sbal rodinu do auta a do Aquacity. To se nachází v blízkosti města Palma a existuje řada bazény, skluzavkami a hřišť, která udrží děti zaneprázdněn hodin. Případně Marineland je skvělým místem pro rodinný den. Delfíni jsou populární a v pravidelných pořadů. Děti budou milovat také kolekci žraloků, krokodýlů a plazí zoo.\nOchutnat tradiční na Mallorce výlet na Placa Major je nutností. Toto náměstí byl vyvinut v 19. století a je nyní domovem pro řadu obchodů, kaváren a restaurací. Často existují stánků, které prodávají místní produkce zboží a je jedním z nejlepších míst k nalezení suvenýr domů. Návštěvníci, kteří se rozhodly pro pronájem auta nebude mít žádné problémy, parkování v objektu při přidávání podzemní parkoviště.\nPřístav v Palma se nachází další atrakce jako je katedrála La Seu. To je velmi zaneprázdněn oblast a výlety kolem přístavu jsou k dispozici na některých z křižníků potěšení. Výlety na ostatní ostrovy skupiny jsou dostupné trajektem z tohoto portu.\nZajištění autopůjčovny Mallorca lze provést snadno a bez porušení banky. Každý hledá vhodný způsob dopravy v těchto dnech, jak chtějí být schopen jít, kam chtějí, když se jim líbí. Pronájem auta může se to stalo.\nUžitečné informace Mallorca\nU Letiště Mallorca\nAutopůjčovny v České republice Letiště Mallorca\ncentauro Letiště Mallorca\ngoldcar Letiště Mallorca\nInterrent Letiště Mallorca\nEnterprise Letiště Mallorca\nAlamo Letiště Mallorca\nNational Letiště Mallorca\nHiper Letiště Mallorca\nEuropcar Letiště Mallorca\nSixt Letiště Mallorca\nLetiště Mallorca Informace\nPřílety / odlety Palma de Mallorca Airport\nZeměpisná šířka: 39.55167\nZeměpisná délka: 2.738808\nProvozní letecké společnosti pro Letiště Mallorca\nTipy na pronájem automobilů pro Letiště Mallorca\nVětšina autopůjčoven nabízí další možnosti jako dětské / dětské sedačky / posilovače, GPS, další řidiče, zavazadlový prostor, sněhové řetězy nebo dokonce Wifi. Zkontrolujte podrobné podmínky pronájmu za příplatek.\nNe každá autopůjčovna na letišti Mallorca má kancelář v budově terminálu, takže se může stát, že zástupci autopůjčovny se s vámi setkají v letištním terminálu na adrese Meet and Greet ’ Aby vás dopravil na vaše auto.\nPři cestování na Mallorca doporučujeme provést některé EUR, abyste se vyhnuli nechtěným překvapením. Na Mallorce Airportthere jsou směnárenské kanceláře s cílem změnit místní měnu.\nMístní časový kód pro Mallorku je CEST.\nPři cestování na Mallorku nezapomeňte zkontrolovat místní povětrnostní podmínky, abyste předešli nepříjemným překvapením.\nMallorca má přibližně 859 289 obyvatel.\nViz níže 5 recenzí zákazníků. Naši zákazníci hodnotili Mallorca pronájem automobilů v průměru 8.00 na základě hodnocení 1.\nJediným zájmem je návrat vozu. ujistěte se, že jste se vrátili včas, protože jsme museli nějakou dobu čekat na zpětnou kyvadlovou dopravu na letiště