Aquest diumenge 24 de juny comença el concurs popular de l’All Cremat!\nAquest diumenge, concurs d’All Cremat a Vilanova\n21 juny 2018 /in All Cremat, Campanyes, Notícies /by Menjat VNG\nAquest diumenge, concurs d’All Cremat\nAquest diumenge 24 de juny comença el concurs popular de l’All Cremat. Un dels esdeveniments més festius de la ciutat organitzat per la Confraria de Pescadors que enguany arriba a la seva 46è eidició. Amb motiu de les tradicionals Festes de Sant Pere, el Concurs d’All cremat és una de les activitats més importants dintre del calendari ‘Arriba l’estiu. ´És temps d’All cremat!’.\nMenja’t Vilanova recolzarà, un any més, la labor de la Confraria de Pescadors per fer d’aquest emblema culinari una de les tradicions més conegudes del Mediterrani. L’All Cremat és un dels plats que han fet de Vilanova i la Geltrú un referent en la cuina marinera, Entre les 17.30 h i les 19 h,,al Pòsit de Pescadors, 25 parelles demostraran davnt del públic les seves habilitats de treure més partit dels estris i els ingredients més simples.\nSorgit a la barca com un dels grans ranxos dels pescadors, ha esdevingut tot un emblema gastronòmic local. Per això, la gent que vulgui cuinar i crear receptes de l’All cremat amb les diferents variants de peix té una oportunitat inigualable a les festes de Sant Pere i retre un homenatge al llegat d’aquella primigènia cuina dels pescadors a la barca. La tècnica de l’all cremat es basa en un sofregit d’alls al qual s’hi afegiran les patates, el tomàquet, el brou per fer-ho bullir i al final el peix que hàgim triat.\nEls guayadors seran obsequiats amb el títol de “Patró d’All Cremat” i s’oferirà a tots els visitants una degustació de l’all cremat fet per la parella que va guanyar el 2017. Aquesta clàssica competició ve marcada pel bon ambient i l’amistat que es pot veure al llarg de la preparació de l’All Cremat.\nL’organització facilita els fogons de carbó, per posar a la vista del públic un dels plats més emblemàtics de la cuina tradicional dels pescadors, a l’estil de com es feia abans a les barques o a la platja. Els concursants també rebran tots els ingredients per cuinar l’All cremat, sobretot el peix variat que protagonitzarà el plat. Entre el jurat, hi haurà representants de diversos sectors, des dels pescadors fins a la restauració, que tindran la difícil missió de triar i puntuar els diversos plats.\nMenjat Vilanova i el concurs de l’All Cremat\nPer sisè any consecutiu, l’Associació de Restauradors de Vilanova i la Geltrú, Mentja’t Vilanova (on estan registrats restaurants com el Ceferino, La Cucanya, Genito Ibèrics i Vins, Mas Roquer, Pizzeria il Forno, Marina Can Coll, Genil, El Dinou, La Pepa Jaleo, Catering Caserco i El Local) ja ho té tot a punt per aquesta jornada tan especial.\nMenja’t Vilanova amb la col·laboració de Finca Viladellops entregarà premis als guanyadors, i també als que aconsegueixin el segon i el tercer posició. Per Menja‘t Vilanova el Concurs d’All cremat és una reunió social on es congrega el passat, el present i el futur de noves generacions que continuaran donant vida a aquest plat.\nSegons Carlos Alcover, president de Menja’t Vilanova: “l’All cremat és un plat que ofereix moltes variants, perquè es pot fer amb diversos peixos i cadascú té el seu favorit” i afegeix que “és un dels plats insígnia de la cuina marinera vilanovina i, per tant, un dels plats que més ens estimem a Menja’t Vilanova”.\nTags: Activitats, All Cremat, concurs, Concurs d’All Cremat, Gastronomia, Menja't Vilanova\nhttp://www.menjatvilanova.com/wp-content/uploads/2017/06/es-temps-d-All-cremat-peix.jpg 1365 2048 Menjat VNG http://www.menjatvilanova.com/wp-content/uploads/2013/10/logo-menjat-vilanova1.png Menjat VNG2018-06-21 14:00:152018-06-26 17:13:49Aquest diumenge, concurs d’All Cremat a Vilanova\nFestes de Sant Pere Comença el concurs d’Instagram de la Festa Major!


LA DONA DE DON BURKE: QUI ÉS MAREA BURKE - CELEBRITAT\nNo hi ha dubte que els darrers anys no han estat fantàstics Don Burke . Al cap i a la fi, la reputació de la personalitat mediàtica va tenir un èxit massiu el 2017 després que antics companys van presentar denúncies d'assetjament sexual, agressions indecents i bullying. Tractar amb una demanda per difamació tampoc no podia ser fàcil.\nPerò, davant de totes aquestes denúncies,una dona continua al seu costat: la seva dona, Marea Burke.\nRELACIONATS: Don Burke, personatge de la televisió australiana acusat d'assetjament sexual\nLa reina entre bastidors\nBé, això és el que nosaltres pensar ha estat fent. Marea Burke és una dona molt privada i poques vegades fa declaracions o aparicions públiques amb la seva entrevista en un episodi del 2015 Un assumpte actual (ACA) és una de les poques excepcions. Però, després de cinquanta anys de matrimoni, probablement es pot dir que segueix sent una dona solidària amb Don fins i tot enmig de tots els seus problemes.\nUn assumpte actual - Aquesta setmana - Don i Marea Burke\nDit això, Marea Burke és molt més que la simple dona de Don Burke. Tot i que el seu marit era la gran estrella de la televisió australiana, Marea era la que dirigia tot el que hi havia entre bastidors com a CEO de CTC Productions, la companyia Burke’s Backyard .\nCom a directora general, va ser responsable de gairebé tot, que anava des del maneig del personal fins a la producció del programa real. De fet, el seu paper va ser tan crucial que Don fins i tot ha admès que no hauria aconseguit el seu nivell d’èxit sense ella.\nPerò, per molt importants que fossin per als seus negocis, la seva relació laboral mai no va tenir prioritat sobre la seva relació sentimental. Al final del dia, encara eren amants de la parella.\nSoulmates i socis de tota la vida\nDon i Marea Burke estan casats gairebé el temps que es coneixen. Els dos es van conèixer a la universitat fa més de 50 anys i es van relacionar ràpidament amb els seus interessos compartits i les seves visions del món.\nFins aleshores, Don sabia que dos d’ells tenien alguna cosa especial, com va explicar a l’entrevista ACA del 2015 i de la Marea:\n'Però en el moment en què vam conèixer Marea i jo estàvem al mateix nivell ... Vaig pensar que gràcies a Déu, vaig conèixer una noia que pots fer la teva millor amiga'.\nLa parella es va enamorar i es va casar poc després, fent el nus el 28 de febrer de 1969. Des de llavors, la parella va tenir dos fills: un fill anomenat Sean i una filla anomenada Christine, que en realitat van continuar treballant amb els seus pares com a productor executiu de Burke’s Backyard . Don i Marea també tindrien dos néts anomenats Joshua i Ben a través de Sean i la seva dona.\nDurant els darrers cinquanta anys, la parella ha estat inseparable, fins i tot amb Don anomenant Marea la seva ànima bessona. Tot i això, el seu matrimoni no ha estat tot sol i arc de Sant Martí, ja que la parella ha hagut d’afrontar moments difícils junts.\nEnsurts de salut\nDurant els darrers 19 anys, la parella ha estat lluitant contra els problemes de salut de la Marea, i Don ha d’actuar com a cuidador a temps complet de la seva dona.\nEl primer d'aquests problemes va aparèixer l'any 2000, quan Marea va començar a notar que tenia una doble visió. Resulta que els seus problemes de visió estaven relacionats amb un embolic de vasos sanguinis a la part superior del cervell coneguda com a Malformació Arteriovenosa, una afecció poc freqüent que podria haver estat fatal si no es tractés immediatament.\nAfortunadament, va sobreviure a l’operació de 9 hores que li va treure les varius del cervell. Però, malauradament, no va ser l’últim dels problemes de salut que hauria d’afrontar aquell any. Enmig de la seva rehabilitació i recuperació de la malaltia, Marea també desenvoluparia epilèpsia després de patir un ictus menor.\nVa ser un moment aterrador perquè els Burke estiguessin segurs. Però la parella va afrontar la situació tan bé com va poder, Don no només es va ocupar de la seva dona, sinó que també va assumir les seves responsabilitats a les produccions de la CTC mentre es recuperava. No obstant això, la tragèdia tornaria a caure el 2013, ja que a la Marea li van diagnosticar càncer de mama.\nCom que el seu estat era una forma de càncer especialment agressiva, Marea necessitava confiar en mesures dràstiques per sobreviure. A més d’haver de rebre quimioteràpia i radioteràpia en els anys següents, també es va sotmetre a una mastectomia la setmana que li van diagnosticar.\nEl mar el 2019\nDit tot això, per tan difícils com els darrers 19 anys han estat per a Marea i Don, han trobat com a mínim una línia de plata a la seva situació. Segons la mateixa Marea, afrontar aquestes batalles junts han ajudat la parella a apropar-se:\n'Suposo que estem més a prop perquè necessito que sigui allà en cas que caigui pel graó perquè Don fa molt ara, que potser no ho tindria'.\nAvui en dia, la seva salut continua en un estat fràgil, tot i que està en remissió. I, mentre el seu marit continua tenint cura d’ella, les acusacions que se li van presentar al costat de la revelació dels seus assumptes extramatrimonials probablement no ajudaran.\nDit això, sembla que es manté forta malgrat els seus problemes de salut i les denúncies contra el seu marit. De fet, Tracey Grimshaw, amfitrió de Un assumpte actual , fins i tot la va descriure com ' dur, però fràgil ”Quan se li va preguntar sobre què pensava la Marea sobre l’escàndol del seu marit. Tot i que, certament, els darrers anys no li haurien estat fàcils, sembla que continuarà avançant.\nAmb una persona tan privada com ella, només hi ha tanta informació sobre la Marea disponible per al públic. Però, després de conèixer el seu paper aBurke’s Backyardi les batalles que ha afrontat al llarg dels anys, una cosa queda clara en ella.\nMarea Burke és alguna cosa més que l’esposa de Don Burke: és una dona forta que treballa molt i es manté al costat de la gent que estima. I, si això és tot el que aprenem d’ella, ja n’hi ha prou.\nRELACIONATS: Exclusiva de Tracy Grimshaw: la nova i impactant confessió de Don


«Les mesures sobre el Covid-19 que va anunciar el govern espanyol són necessàries però insuficients» | Notícies TGN - Notícies de Tarragona Diari Digital\n«Les mesures sobre el Covid-19 que va anunciar el govern espanyol són necessàries però insuficients»\nEl diputat de Junts per Catalunya, Ferran Bel, lamenta que Laura Borràs, no pogués intervenir telemàticament al ple\nEl diputat de Junts per Catalunya (JxCAT) al Congrés, Ferran Bel, ha expressat aquest dijous el seu descontent pel que fa a la implementació de les mesures que ha decretat el govern espanyol per fer front a la crisi sanitària i econòmica que ha generat el Covid- 19. Tot i que el grup parlamentari de JxCAT dóna suport a totes aquestes mesures considera que són insuficients per pal·liar aquesta situació d’excepcionalitat. “Aquestes mesures es queden curtes, de fet així ho ha comunicat el president de la Generalitat de Catalunya i també la resta del govern”, ha assenyalat Bel, “seria lògic que almenys la comunitat autònoma de Madrid i Catalunya estiguessin confinades”. Bel ha assegurat que “el Covid-19 sí que va de fronteres i així es va demostrar quan el govern espanyol va tancar les fronteres terrestres”. El diputat considera que cal seguir l’exemple de països com Xina i Itàlia que han confinat part dels seus territoris per tal d’evitar la propagació del virus.\nPel que fa a les mesures econòmiques, Bel ha reiterat que “estan bé en termes generals, però són absolutament insuficients”. El diputat assegura que no és cert que hi hagi una injecció de 200.000 M €, vist que hi ha 100.000 M € en un aval bancari que permetrà aconseguir uns 83.000 € més segons les estimacions del govern en préstecs addicionals. En aquest sentit, Bel explica que “el que s’està plantejant són 183.000 M € d’endeutament privat amb aval públic, i malgrat que és necessari és absolutament insuficient”. En aquesta línia, Junts per Catalunya considera que les mesures que donen suport a les petites i mitjanes empreses, així com també als autònoms, són imprescindibles. “Sortirem d’aquesta crisi econòmica, provocada per la crisi sanitària, si les petites i mitjanes empreses tiren endavant”, ha ratificat Bel.\nEl grup parlamentari de JxCAT considera que cal donar suport a les mesures econòmiques des de tots els àmbits de les administracions, però amb un impacte pressupostari de menys de 15.000 M d’euros, com està fent l’estat espanyol, no és suficient. “Estem fent arribar a través del nostre grup parlamentari i del govern de la Generalitat de Catalunya les mesures que creiem que l’estat espanyol hauria d’implementar”, ha comunicat Bel, “pensem que aquestes mesures han de servir per tenir bonificacions fiscals i injeccions a la tresoreria, per a totes aquelles empreses que es comprometin a mantenir l’ocupació, a no distribuir beneficis per a que es pugui capitalitzar durant els propers mesos i anys”.\nEl diputat ha posat sobre la taula el paper de les administracions locals, i és que els ajuntaments que tenen romanents de tresoreria han de tenir la possibilitat d’implementar aquests recursos que tenen disponibles i alliberar-los. “Els ajuntaments han de poder destinar aquest superàvit no només a fer inversions, sinó també a fer una despesa\ncorrent en l’àmbit social per a famílies i grups desfavorits, així com també una despesa corrent en l’àmbit de la promoció econòmica per establir polítiques de despesa que incentivin l’activitat econòmica i el manteniment i creació d’ocupació”, ha proposat Bel.\nA més, el diputat de JxCat ha mostrat la disconformitat del grup parlamentari després que la portaveu de Junts per Catalunya, Laura Borràs, no pogués participar telemàticament al ple del passat dimecres. “Nosaltres vam demanar poder intervenir de manera telemàtica, ja que en ple segle XXI se celebren consells de ministres telemàtics, entre d’altres reunions, i és totalment inadmissible que no poguéssim participar en el ple, és una anacronisme que s’haurà de solucionar”, ha exigit Bel.


Jo també parlo LAPAO - Negratinta\nJo també parlo LAPAO\nSóc poliglota. Parlo espanyol, mexicà, veneçolà, guatemaltec i uruguaià. Si us sembla una estupidesa el que estic dient, tranquils, no és que sigueu gent estranya, tot al contrari, teniu seny.\nDuc una temporada vivint a Catalunya i estic començant a parlotejar LAPAO, un invent del Govern de l’Aragó que en cristià vol dir Llengua Aragonesa Pròpia de l’Aragó Oriental. El més graciós de tot plegat és que a la mateixa volta estic aprenent valencià, eivissenc, mallorquí, menorquí, tarragoní, gironí i, fins i tot, empordanenc.\nJo, que vinc de Saragossa, on es parla un castellà neutre però una mica dur, això de començar a parlar català ho veia com un repte. Cert és que en el mes i escaig que porto aquí he parlat més francès i anglès que català a causa de la gran presència de turistes a la Costa Brava. Aprenc parant l’orella, com aquells que marxaven als anys 60 cap a França, Alemanya o la Gran Bretanya, amb una mà al davant i una altra al darrere. Els quaderns d’exercicis, els diccionaris Oxford de butxaca o els CD i DVD explicatius són una utopia. Res de gramàtica de moment. No hi ha temps, ni tampoc venen de gust en ple estiu (perquè no admetre-ho) de posar colzes i conjugar els verbs com és mester.\nTinc algun amic que abans de deixar l’àrida vall de l’Ebre per a treballar uns mesos a la bonica província de Girona m’avisava: “Ves amb compte amb els catalans, que són molt seus i t’intentaran catalanitzar i menjar-te el cap per convèncer-te que la seva lluita per la independència no es només legítima, també és justa”. A hores d’ara segueixo sense passar pena per no saber parlar català, fins i tot m’he guanyat simpaties per la meva manera de pronunciar pobles catalans que acaben en doble L o en NY. L’excusa de dur poc temps a Catalunya i de que la meva llengua materna sigui el castellà, prostituït i anomenat espanyol fins que ja no es pugui moure del meu cap aquest terme, em segueix funcionant a la perfecció. No ens enganyem, l’espanyol és l’idioma, fonèticament parlant, més fàcil d’aprendre. D’això, a part d’altres raons prou conegudes, ve la nostra poca destresa per pronunciar correctament quan parlem una llengua estrangera.\nEm passa una cosa molt curiosa. Moltes voltes d’ençà que vaig arribar es repeteix la seqüència en que un client arriba a la feina i em parla en català. Després d’entendre perfectament allò que em diu (excepte casos puntuals amb el típic avi gironí amb accent molt tancat) contesto en castellà. Podria intentar-ho amb el català, però em fa vergonya parlar en ‘mode indi’ a còpia d’infinitius.\nEl diàleg es desenvolupa parlant cadascú en sa llengua materna. Un en la de Cervantes i Machado i l’altre en la de Tarradellas i Companys. Tanmateix, arriba un moment en el que tallo el client amb un “perdone que le hable en castellano porque el catalán lo entiendo sin problema pero no sé hablarlo bien”. Després d’aquesta frase es crea una nova empatia amb l’interlocutor a qui, amb una simple disculpa t’has endut al teu terreny. Diuen que els aragonesos tenim tendència a exagerar-ho tot, però us puc assegurar que heus aquí, el 95% dels clients agraeixen les teves paraules i canvien sense remugar al castellà perquè tu et sentis més còmode. A diferència del que alguns pensen, a Catalunya no et marginen ni et cremen a la foguera de Sant Joan per no saber català.\nVull aturar-me en dues paraules que acabo de mencionar: empatia i disculpa. De les dues, malauradament, anem justos a Espanya. La manca d’empatia és constant i en la meva modesta opinió acaba sent la causa principal que ha portat cap a l’abisme les relacions –sempre d’un caire especial– entre Catalunya i el Govern d’Espanya.\nPer una banda, els catalans tancats que s’han quedat ancorats al franquisme i que enlairant l’estelada com si de palestins a la Franja de Gaza es tractessin, demanen la llibertat del pobre oprimit de Catalunya. Jo duc aquí unes setmanes i o no m’adono de res o no ho entenc: segueixo sense veure controls militars o persecucions policials contra els independentistes per criticar la monarquia o parlar català. Aquella etapa ja va passar fa 40 anys i mai s’havia parlat tant català ni s’havia defensat la cultura catalana com a l’actualitat en un clima de total harmonia i llibertat.\nA l’altre extrem, aquells “acérrimos patriotas españoles” pels quals Espanya segueix sent aquell país on únicament s’ha de xerrar en castellà, obviant la realitat de l’Estat –plurinacional– espanyol i intentant deixar les llengües perifèriques com una eina folklòrica, prohibint taxativament el seu ús a les institucions públiques.\nSi entenem nació com “aquell territori que té unes característiques i identitats pròpies”, Espanya és un conjunt de nacions. Cap altre estat en Europa conserva aquest amor i identitat als colors de les seves regions com nosaltres. El Regne Unit és la excepció i l’exemple d’Escòcia ens hauria de recordar que organitzar un referèndum d’autodeterminació no és un acte satànic ni un anacronisme medieval. A França ningú es sent de Midi-Pirynees o Picardie, únicament del poble o la ciutat on ha nascut i viu. I després la gran majoria es sent francesa. Veuen la identificació de les seves arrels des d’un punt de vista d’estat centralista, on el nivell administratiu regional no fomenta aquest sentiment de pertinença que si es dóna a Catalunya.\nPassem al concepte de disculpa. ¡Com ens costa i quantes cares de pomes agries, tensions i processos d’independència en stand by podríem haver evitat amb un perdó! D’una banda s’hauria de sentir el perdó per no parlar català perquè sóc a Catalunya i no conec la teva primera llengua, la llengua dels catalans des de fa segles malgrat que alguns vulguin argumentar el contrari. I per l’altra, perdó per dir que Espanya “ens roba” quan no és cert, ja que el pes relatiu de l’aportació catalana a les arques estatals és lleugerament superior als calés que reben, sent les Balears, segons les estadístiques d’Hisenda, les que pitjor parades surten en aquesta comparativa.\nPerò sí, jo també començo a parlar LAPAO xino xano. I parlar LAPAO és tenir més cultura, és aprendre a entendre millor un poble i a eliminar prejudicis generats que només la convivència, empatia i apertura de mires permeten ensorrar. Al cap i a la fi tot és qüestió d’actitud. Ganes d’aprendre i integrar-te. No tots els andalusos són mandrosos, ni tots els catalans pengen estelades a les seves finestres. I encara que les pengin, no odien a Espanya: qui no te família a Almendralejo, la té a Andújar o a Puertollano.\nÉs ben clar que del meu balcó mai penjarà una estelada, com a molt una senyera, que també és la bandera de la meva regió, però hi ha dues formes de apropar postures quan dos vaixells pareixen destinats a col·lisionar: la negació d’una realitat identitària pròpia, a còpia d’imposar una realitat única, o la integració empàtica i la concòrdia. Jo em quedo amb la segona.\nArtículo AnteriorYo también hablo LAPAO\nArtículo siguienteJuan Arias: “Para Lula, eliminar la pobreza era un fin que justificaba medios corruptos”


Sorteo Atcat 2016 - ATCAT Associació Tartamudesa Catalunya\nInicio Sorteig de Nadal Sorteo Atcat 2016\nSorteo Atcat 2016\nButlletes del sorteig de l’Associació de la Tartamudesa de Catalunya, a 3 € butlleta, es pot escollir o el viatge o els diners en metàl·lic, 850 €.\nLes enviem per correu postal.\nUs en quedareu sense? cada any toca a una persona, aquest any seràs tu?\nATCAT al II Congrés Internacional “Transtornos de la fluidez del habla” Dies 3 i 4 de febrer de 2018\nPer fi…. Acte d’inauguració d’ATCAT


Tàrrega manté amb èxit la missa en honor a Sant Antoni Abat – Comarques de Ponent\nTàrrega manté amb èxit la missa en honor a Sant Antoni Abat\nCoincidint amb la diada de Sant Antoni Abat, la missa d’aquest diumenge a l’església de Santa Maria de l’Alba de Tàrrega s’ha celebrat en honor al patró dels animals. L’ofici ha servit per donar el tret de sortida als actes de la festa de Sant Antoni a la capital de l’Urgell. Habitualment aquesta missa tenia lloc a l’església de Sant Antoni però enguany s’ha traslladat a l’església de Santa Maria de l’Alba com a mesura de prevenció contra la Covid, ja que té més capacitat. La missa ha estat presidida per la bandera i la imatge del sant. Així mateix, a primera fila hi havia la junta de la Societat de Sant Antoni Abat de Tàrrega encapçalada pel seu president, Alejandro Domingo.\nLa tradició centenària dels Tres Tombs perdura a Tàrrega gràcies a la tasca de la Societat de Sant Antoni. Aquest 2021 i a causa de la pandèmia, es planteja com alternativa un seguit d’actes amb nou format. Es convidarà els professionals del món agrícola de Tàrrega a participar, si la normativa ho permet, en una petita rua pels carrers que es podrà seguir des dels balcons de casa i que està prevista pel diumenge 31 de gener. Pel que fa al mercat de productes artesans que tenia lloc al Pati, s’ha optat per cancel·lar-lo. Així mateix, està previst substituir la tradicional sessió de ball per una audició en format concert, amb aforament limitat i reserva prèvia, a càrrec de l’Orquestra Mediterránea.\nTambé es convocarà un concurs de dibuix entre els alumnes de les escoles per divulgar la mecanització del camp i la seva vinculació amb la ciutat.


Societat / Turisme 21/12/2021\nEl sector avisa que necessita els clients estrangers per intentar salvar una temporada dolenta\nEstiu negre per Al turisme gironí DAVID BORRAT\nGironaEl president de la Federació d’Hostaleria de les Comarques de Girona, Antoni Escudero, respon taxatiu a la pregunta de com van les reserves aquest estiu: “Malament. Només tenim un 30%-35% d’ocupació”. “Necessitem el turisme estranger, amb el local no en tenim prou”, afegeix el president de la Federació de Càmpings de Catalunya, Miquel Gotanegra, que també augura un estiu “molt i molt complicat” amb unes xifres d’habitacions plenes molt semblants. De fet, l’únic sector que registra dades positives és el turisme rural, amb més del 80% de les places reservades.\nEl president de la Federació d’Hostaleria, que està formada per onze associacions i 1.550 empreses de la demarcació gironina, no és gaire optimista i preveu que a l’estiu, “si va bé, s’arribarà al 50% d’ocupació, quan abans el 50%-60% era molt poc. Ara som al 30%-35% i això és antieconòmic total”. I és que amb tan poques reserves no s’arriben a cobrir les despeses fixes dels establiments.\nUnes perspectives negres que comparteix la Federació de Càmpings. Miquel Gotanegra indica que l’ocupació al juliol se situa entre el 30% i el 35%, “una xifra que no arriba ni al 50% del que hi havia reservat l’any passat”. El juny el donen per perdut i l’agost “és una incògnita”. “Fa unes setmanes que s’han animat les reserves, però partíem de xifres molt i molt baixes: teníem anul·lació rere anul·lació”.\nTant Escudero com Gotanegra coincideixen a dir que l’obertura de les fronteres s’ha traduït, de moment, en poques reserves de visitants estrangers. “Reserven els clients que fa molts anys que venen i que coneixen la zona. La gent, si no coneix la destinació, no es mourà perquè té por”, apunta el president de la federació, que també assegura que la majoria de francesos, que suposen el 50% dels clients que visiten les comarques gironines, “es queden al Pertús i la Jonquera i no arriben ni a Figueres”.\nA més, Gotanegra considera que la data d’obertura de les fronteres “es va anunciar massa tard i ha afectat molt”. Als càmpings el percentatge de clients belgues, neerlandesos, alemanys i anglesos representava el gruix de les reserves, però aquest any difícilment tornaran. “El client anglosaxó és diferent del llatí, ells planifiquen les vacances amb molt temps d’antelació, no van a última hora”.\nDe fet, els dos responsables de les associacions alerten que no es podran omplir totes les habitacions només amb els visitants del país. “El turista local, abans, representava el 5%. Potser aquest any arribem al 10% o 15%, però això no ens soluciona la temporada”, indica Gotanegra. Escudero hi coincideix i posa xifres: “A la província de Girona tenim 431.000 places d’allotjament, cosa que representa una plaça per cada dos habitants”.\nAixí mateix, també adverteixen que el turisme i els serveis tenen un pes molt important a la demarcació i que si no salven la temporada afectarà molts treballadors i empreses. “Un 70% dels treballadors gironins són del sector de l’hostaleria. Si això no funciona ens anirà molt malament. Perquè el turisme és el motor de molts altres sectors, com el comerç, la indústria, l’alimentació, els fusters, els pintors...”\nL’únic àmbit que té més números de salvar la temporada és el turisme rural. Segons el vicepresident de l’Associació de Turisme Rural de Girona, Costa Brava i Pirineu, Ferran Miquel, al juliol tenen un 80% de les places ocupades i a l’agost se supera el 95%. “A l’agost era normal però abans al juliol mai superàvem el 60%”. I és que molts catalans han escollit aquesta opció per passar les vacances: “Tenim un gran avantatge: els nostres allotjaments són per a poca gent, les famílies i les parelles poden estar separades de la resta, i ara tothom busca natura i que no hi hagi grans aglomeracions”. Quant a l’origen dels clients, Miquel explica que “el 50% provenen de l’àrea metropolitana de Barcelona, el 20% de la resta de Catalunya, un 10% de l’Estat i la resta són estrangers”.\nAra bé, els tres representants avisen que per aconseguir números verds “és clau que la pandèmia estigui controlada i que la gent faci les coses bé”, tal com recalca Gotanegra, que també creu que el govern de Madrid i la Generalitat haurien de promoure accions a escala internacional per recuperar el turista estranger. I Escudero demana a la Generalitat “que s’hi impliqui” per transmetre un missatge de tranquil·litat per atraure visitants de fora que salvin la temporada.\nturisme Covid-19 Girona


Dios los cría y ellos se juntan, i neix la coalició entre comuns i podemites\n“Dios los cría y ellos se juntan”, i neix la coalició entre comuns i podemites\nPosted on 8 de novembre de 2017 by Stella Firinu\nDesprés d’haver-se alliberat del seu deixeble més rebel, Pablo Iglesias ha beneït l’acord de coalició entre el seu partit i la formació liderada per Ada Colau i Xavier Domènech.\nEl 60% dels inscrits a Podemos ha participat en la consulta convocada per la seva executiva nacional -o sigui, pel seu líder màxim Pablo Iglesias- i la majoria s’ha expressat a favor de la sacra aliança. Podemos i Catalunya en Comú, per tant, es presentaran junts a les eleccions autonòmiques convocades per al 21 de desembre vinent i just avui han registrat la seva coalició amb el nom “En Comú Podem – Catalunya en Comú”.\nPodemos esborra tot rastre del passatge de Fachin\nMentrestant, com a confirmació de les afirmacions de Fachin sobre la falta de democràcia interna de la formació morada, si s’intenta consultar la pàgina web de Podem Catalunya, es nota que qualsevol enllaç a entrades o notes de premsa relatives a Albano Dante Fachin resulta trencat.\nLa purga informàtica de qui ha gosat dialogar amb els independentistes ja està en acte.\nSegons va denunciar Fachin abans de deixar el partit, la consulta per preguntar als inscrits catalans si aliar-se o no amb els comuns en vista de les eleccions autonòmiques només ha tingut l’objectiu de frenar qualsevol pacte amb les forces independentistes amb les quals fins i tot s’ha prohibit el diàleg.\nTags: del, partit, no, podemos, coalició, iglesias, pablo, dels, autonòmiques, comuns\nTags: ha, fachin, del, no, partit, iglesias, albano, pablo, dante, seva\nAlbano Dante Fachin acusa Pablo Iglesias d'haver-los prohibit de parlar amb l'independentisme\nEl secretari general de Podem, Albano Dante Fachin, ha acusat Pablo Iglesias d'haver intervingut la secció catalana del partit "de la mateixa manera que Mariano Rajoy ha intervingut Catalunya", i també d'haver vetat als diputats catalans qualsevol diàleg amb els independentistes. Fachin ha criticat la decisió adoptada per la cúpula…\nTags: ha, fachin, catalunya, partit, del, als, catalans, albano, independentistes, diàleg\nTags: ha, fachin, no, del, al, catalunya, podemos, pablo, iglesias, albano\nEls comuns es desmarquen dels sobiranistes per conquerir la Generalitat\nCatalunya en Comú no ha trigat a aprofitar l'aplicació de l'art. 155 per part del govern espanyol. Tal com previst, el partit encapçalat per Ada Colau i Xavier Domènech participarà en les eleccions autonòmiques convocades per al 21 de desembre vinent i ho farà a soles, descartant aliances amb una…\nTags: del, després, partit, ha, autonòmiques, eleccions, no, web, pàgina, segons\n8 de novembre de 2017 at 22:53\nPues el Fachín te parla molt be. Més que el iaio gordo que sempre diu lo mateix i no m’entero de res\n8 de novembre de 2017 at 22:45\nSempre s’ha dit que no hi ha democràcia interna dins els partits tradicionals. Ara es pot comprobar que Podemos és un partit “tradicional”,\n8 de novembre de 2017 at 22:32\nA esta gentuza le interesa solo la poltrona


Laia Porta Quintet farà un concert el dia 25 al Cafè Colon - La Veu - Cultura\nLaia Porta Quintet farà un concert el dia 25 al Cafè Colon\nLes entrades, al preu de 8 euros, es poden adquirir prèviament al mateix lloc del concert i a la perruqueria Mestres del carrer Major\n23/12/2019 - Laura Grau\nL’Abi organitza un concert de jazz el dia de Nadal al Cafè Colon (22h). Enguany ha convidat el grup Laia Porta Quintet, que interpretarà les obres més emblemàtiques de la gran diva del jazz, Billie Holiday, així com les dels compositors que van tenir algun lligam amb ella. La cantant i ballarina barcelonina estarà acompanyada de Dan Posen, a la trompeta; Alberto Moreno, al piano; Álex Flórez, al contrabaix, i Enrique Heredia, a la bateria. Les entrades, al preu de 8 euros, es poden adquirir prèviament al Cafè Colon i a la perruqueria Mestres del carrer Major. Aquest és el plat fort de la programació de l’Abi per a aquestes festes, en què també destaquen els quintos de Nadal, previstos els dies 26 i 28 de desembre i el 4 de gener (18h).


Les xarxes fan mofa de la tinenta d'alcaldia de Barcelona, Janet Sanz, que acumula 21 càrrecs públics La República\nLes xarxes fan mofa de la tinenta d’alcaldia de Barcelona, Janet Sanz, que acumula 21 càrrecs públics\nUna piulada sarcàstica que reprodueix l’extens llistat de càrrecs fa bullir Twitter. Bromeja afirmant que té més títols que Isabel II\nLa tinenta d’alcaldia d’Ecologia, Urbanisme, Infraestructures i Mobilitat, Janet Sanz, en roda de premsa.\nNi més ni menys que 21. És la cridanera xifra de càrrecs públics que ostenta la segona tinenta d’alcaldia de l’ajuntament de Barcelona, Janet Sanz, de Barcelona en comú. Segons consta en les fitxes dels regidors publicades al web del consistori és l’edil barcelonina que més en té. La llista és llarga: des de la segona tinença d’alcaldia, a regidora de districte, portaveu de la Junta de Portaveus, o presidenta, entre d’altres, de l’Institut Municipal d’Urbanisme, de Barcelona Serveis Municipals i del Consorci del Besòs. I així fins a 21.\nLa llista és tan extensa que a les xarxes se’n fa mofa. És el cas d’aquest piulada que està fent bullir Twitter i que fa aquesta broma: “Janet Sanz supera Isabel II com a persona amb més títols del món”.\nJanet Sanz supera a Isabel II com a persona amb més títols del món pic.twitter.com/cxPWnPbnz8\n— Cobi (@Cobi_Bcn) December 22, 2020\nTambé se li retreu la falta d’experiència professional abans d’exercir la política. Va entrar a l’ajuntament de Barcelona el 2011.


La nova carrera de fons del partit d’Errejón\nDesprés de l’èxit del 4-M, busca eixamplar aliances territorials\nEl líder de Més País ha tret rèdits de la visibilitat del Congrés tot i ser només dos diputats. FERNANDO VILLAR / EFE\nMadridÍñigo Errejón ha viscut dues etapes molt clares al Congrés. La primera, quan Podem va irrompre-hi a finals del 2015, en què aglutinava gairebé tot el poder i movia els fils de la nova esquerra a la cambra. La segona ve a ser tot el contrari: quan el periple de presentar-se a última hora sota les noves sigles de Més País a les generals del 10-N del 2019 el va deixar amb només dos diputats al galliner de l’hemicicle. “Hi ha dos Errejón i em quedo amb el nou, cal reconèixer-li el mèrit”, sintetitza un diputat d’ERC acostumat a tractar-hi. Des de començament de legislatura, el que va ser número dos de Pablo Iglesias està vivint una llarga carrera de fons, que acaba de notar de cop un revulsiu després de les eleccions madrilenyes del 4 de maig. El sorpasso als socialistes l’ha tornat a col·locar en escena, sumat al fet que hagi duplicat el percentatge de vot a l’últim baròmetre del CIS a costa, sobretot, del PSOE: si ara se celebressin generals, almenys aconseguiria grup propi al Congrés.\nAmb l’adeu d’Iglesias a la política, la reconfiguració dels espais d’Unides Podem i el nou lideratge de la vicepresidenta i ministra de Treball, Yolanda Díaz, s’obre un nou escenari a l’esquerra del PSOE en la política espanyola. I lluny del model “postcomunista” que Errejón tant ha criticat del partit lila després d’haver sumat Esquerra Unida (IU), la intenció d’Errejón és eixamplar el partit a partir de noves aliances territorials -el 2019 ja va sumar Compromís i la Chunta Aragonesista, a més d’Equo- i també convertir-lo en un referent de la lluita contra el canvi climàtic. Que Espanya compti de nou amb un partit ecologista com els Verds a Alemanya, que ja lideren les enquestes a poc més de quatre mesos de les eleccions que configuraran el futur del país sense Angela Merkel. “Seguirem sembrant un espai polític de futur que és un espai polític verd”, va dir Errejón l’endemà del 4-M.\nFonts de la formació asseguren que no tenen pressa, algunes fins i tot destaquen que els resultats de Madrid no són extrapolables a la resta d’Espanya, quan ja es va veure el 2019. Però el cert és que a finals del 2020 Més País va decidir replegar-se i tornar a ser Més Madrid en el registre de partits del ministeri de l’Interior. Llavors es va apuntar que l’aposta estatal s’havia gestat per a unes úniques eleccions. Ara bé, ni tres mesos després, Errejón tornava a registrar Més País com a marca electoral i fa dues setmanes va nomenar dos coportaveus federals a nivell estatal: la coordinadora a Andalusia, Esperanza Gómez, i el líder a Múrcia i ex secretari general de Podem a la regió, Óscar Urralburu.\nA favor de l’andalusisme\nLes dues designacions no són en va: si en uns territoris sona que pugui haver-hi eleccions anticipades aquest 2021 és sobretot a Andalusia i també a Múrcia, governades pel PP. De fet, la mateixa Gómez va plantejar la possibilitat d’una aliança amb el tàndem format per l’exlíder de Podem a Andalusia, Teresa Rodríguez, i l’alcalde de Cadis, María González Kichi, que abans eren del corrent anticapitalista del partit lila i han acabat partint peres. “Està havent-hi un lent però molt prometedor ressorgiment de l’andalusisme”, va apuntar Errejón.\nSense aliances fortes a nivell territorial, Més País ho tindrà molt difícil per millorar perspectives electorals. El calendari de Sánchez de no avançar eleccions, però, li juga a favor. Tots els partits tenen per davant processos congressuals i durant aquest temps Errejón vol continuar traient pit de la gestió parlamentària, ja sigui des del galliner. Fa dies donava la benvinguda als resultats del CIS per ser una “verificació” de la “bona feina”, però reclamava no caure en el nerviosisme electoral que vol el PP. Caldrà veure si en aquest impàs les enquestes -ara que ja tenen Cs a l’UCI-, impulsen amb més força un altre partit a l’esquerra del PSOE.\nÍñigo Errejón Més País


Nosaltres – Multimèdia Tarragona\nA Multimèdia Tarragona S.L. ens dediquem a la FORMACIÓ. Som una empresa amb 20 anys d’experiència al sector, i el nostre objectiu és proporcionar la millor formació a la mida de les necessitats de l’usuari. Impartim formació en àmbits diversos des de la informàtica, gestió empresarial, comunicació… Tota aquesta informació la podeu trobar a la secció Formació.\nMultimèdia Tarragona té com a finalitat donar una formació actualitzada i de primer nivell als seus usuaris.\nVolem arribar a la gent i convertir-nos en un centre de referència a Tarragona per la qualitat de la formaciò que oferim.


Notícies - 'Among Us', TikTok i 'Fortnite' protagonitzen les mones d'enguany\nLes tendències més populars del darrer any i els pastissos tradicionals o els ous de xocolata són el principal reclam dels padrins\nAlgunes de les mones més tradicionals i elements nous de la pastisseria Sàbat / Foto: Cugat Mèdia\nel 26/març Jordi Tubella Serveis PDF\nEls aparadors de les pastisseries de Sant Cugat comencen a omplir-se de mones i figures de xocolata a pocs dies de la celebració de dilluns de Pasqua. Com cada any, les últimes tendències que s'han fet més famoses entre els nens i les nenes s'han plasmat en les figures i mones de xocolata. És el cas del popular joc 'Among Us' o de l'aplicació de vídeos TikTok. Així com 'Fortnite' que, un any més, segueix sent objecte de desig per la canalla. Cugat Mèdia ha visitat diferents establiments per veure quines temàtiques s'hi ofereixen i quins productes agraden més.\nDolç, per Yann Duytsche\nLa pastisseria, situada al carrer de Puig i Cadafalch, ofereix una àmplia varietat de mones de tots els gustos. La darrera novetat que presenta la pastisseria de Duytsche és un ou de xocolata amb crispetes de diferents sabors cruixents. Els pastissos tradicionals, explica, se segueixen venent ja siguin de xocolata, mantega o de crema. Les mones de xocolata de diverses figures i formes ocupen la major part de les prestatgeries del local. Des de figures d'animals com conills o cavalls, fins a les clàssiques mones amb l'escut del Barça o la pilota de futbol. "Intentem que les mones siguin molt infantils, dolces i personalitzades" comenta el propietari de la pastisseria. El xef exposa que han d'estar atents a les novetats que es posen de moda entre els més petits per després fer mones d'aquests estils.\nLa darrera novetat que presenta la pastisseria de Duytsche és un ou de xocolata amb crispetes de diferents sabors cruixents / Foto: Cugat Mèdia\nLa pastisseria Sàbat té una oferta de mones de tots els gustos i mides. La Carme Torres, una treballadora del local, explica que les mones en forma de pastissos tradicionals que més es venen són la de xocolata i la de mantega. Les mones de pasqua Sara i Cristina són unes especialitats de la casa. La primera està feta amb pa de pessic, mantega i ametlles. Totes dues es troben a la venda, amb èxit, cada Pasqua. "Sempre ens basem en els dibuixos que agraden als nens i nenes per fer les mones", comenta la treballadora. Explica que aquestes mones, en general, són de xocolata perquè és el gust que més agrada i es ven. Entre les noves mones d'enguany d'aquesta pastisseria destaquen la del popular joc 'Among Us' i la de la princesa Elsa de 'Frozen'. La Carme Torres destaca que les figures clàssiques de xocolata com les cases, les pilotes de futbol, els animals, les figures de dibuixos animats, els cotxes o els comandaments de la PlayStation també es venen molt.\nEls comandaments de vídeoconsola també s'estan venent molt / Foto: Cugat Mèdia\nLa botiga ubicada al carrer de Santa Maria és especialista en fruits secs. Malgrat tot, aquest any també tenen a la venda mones de xocolata. De fet, és l'únic gust que tenen disponible en totes les mones, figures i ous que tenen a la venda. Consideren que és el gust que més atrau a la canalla. Com les altres pastisseries, aquest local també ofereix mones amb els estils d'última tendència que més agraden a les nenes i nenes com són les mones amb figures i elements de 'Fortnite' o de TikTok.\nLes figures de 'Fortnite' tenen molt d'èxit / Foto: Cugat Mèdia\nXavier Vendrell (Gremi de Restauradors): "Els restaurants i bars són espais segurs per poder obrir durant tot el dia"


Gastronomia - Cantilafont\ncuina tradicional – calacinta.cat\nCa la Cinta és un restaurant familiar, tradicional i de cuina casolana on utilitzen productes naturals, alguns d’ells del seu propi hort i d’altres que intenten que siguin km0, per elaborar els seus productes.\nEls hi agrada elaborar plats segons temporada i poder-se abastir de matèries primeres dels voltants. Per exemple, a la tardor, potencien que les receptes estiguin elaborades amb bolets i així, cada estació de l’any.\nUn restaurant mític al Lluçanès que conserva tradicions com servir el vi en porró i moltes d’altres.\ncuina d’estrella – fondasala.com\nLa cuina de mercat que es proposa és una cuina variada, aprofitant el producte que la nostra terra més pròxima ens ofereix, i com molt bé diu en Toni “la nostra cuina es basa essencialment en el producte del mercat i de l’entorn immediat, defugint sempre de la sofisticació excessiva sense, però, rebutjar la inventiva ni la subtilesa del tractament concret per cada plat”.\ncuina d’autor – caltrumfo.cat\nTenen respecte pel cultiu, el producte i el consum. Compren els aliments directament als productors del territori més pròxims. Vetllen perquè els productes siguin principalment ecològics.\nA la primitiva fan una cuina senzilla i cuidada, amb tot el que el nostre entorn ens pot oferir, intentant combinar i potenciar els gustos a través de la cultura gastronòmica d’arreu del món i, des d’aquí es pregunten perquè els menjars no tenen fronteres i les persones si?\nPel cantilafont ofereixen una proposta fresca, vegetariana o vegana i apta per a celíacs, cuinant aliments d’aquí amb inspiracions interculturals.\npostres artesanals – restaurantlamerce.com\nPetit Restaurant de plats d’autor, carns a la brasa i moltes postres artesanals.\nConeguts arreu pels seus pastissos de tot tipus; textures, colors, mides… Una delícia al paladar que no ens podíem deixar perdre al Cantilafont d’enguany.\nceller mas sant iscle\nDO Pla de Bages – masdesantiscle.com\nCeller familiar dins de la DO Pla de Bages. Carles Vilajosana porta la direcció del celler, continuant amb un gran interès per les varietats autòctones, com la Picapoll i la Picapoll Negre.\nActualment estan en procés de reconversió, agafant un compromís amb el medi ambient, un respecte amb l’entorn certificat pel Consell Català de la Producció Agrària Ecològica.\nVoraviu Produccions Culturals © 2018 | Avís legal | Política de privacitat i cookies.


El temps a Palamós: Els núvols baixos d'ahir, pols en suspensió i dades\nNúvols baixos molt abundants a sobre Palamós. Imatge captada ahir divendres a primeres hores de la tarda des del mirador del Morro del Vedell.\nEl vent fluix de llevant o xaloc que bufà ahir divendres 17 d'agost, fins a primeres hores de la tarda, ens va portar alguns núvols baixos que arribaren a cobrir uns sis octaus de cel a partir del migdia. Aquests estrats o estratocúmulus, deixaven entreveure la posició del Sol i mantenien un ambient molt carregat, al qual, s'unia un cel molt blanquinós, degut a l'arribada de la pols del desert del Sàhara que acompanya la gran bombolla d'aire càlid que ens afectarà fins divendres que ve, amb valors que podran arribar a superar els 25ºC a 850hPa a sobre Catalunya.\nMapa de pols en suspensió d'ahir divendres a les 18:00h. Es veu com hi havien uns 1500 miligrams per metre quadrat a sobre nostre. Aquesta pols en suspensió ens seguirà acompanyant una setmana més.\nPosta de sol d'ahir divendres amb un cel de color groguenc degut a la pols sahariana.\nMapa de temperatures previstes a 850hPa per avui a les 18:00h. Veiem com la bombolla d'aire càlid arriba fins a Alemanya.\nPel que fa a les altres dades meteorològiques d'ahir divendres 17 d'agost a Palamós., temperatura màxima 27,3ºC, mínima 21,0ºC. Estat del cel asserenat al matí i a la tarda/vespre, amb molta calitja., entre el migdia i primeres hores de la tarda arribada de molts núvols baixos. Vent de component sud i est, a 5/10km/h de mitjana, ratxa màxima 23km/h. Estat de la mar amb mar arrissada o marejol.\nPressió atmosfèrica màxima 1017hPa, mínima 1015hPa. Humitat relativa màxima 93%, mínima 72%.\nNúvols baixos força trencats ahir divendres a primeres hores de la tarda. Al fons veiem les Gavarres.\nMarejol i el cel amb algun núvol baix esquifit des del mirador del Morro del Vedell ahir al migdia.\nD'altre banda, les dades meteorològiques del passat dijous 16 d'agost a Palamós són les següents., temperatura màxima 27,4ºC, mínima 22,3ºC. Estat del cel asserenat amb algun núvol alt i baix anecdòtic. Vent de component sud i est al centre del dia, a 5/10km/h de mitjana, ratxa màxima 27km/h. Estat de la mar amb mar arrissada o marejol, sobretot a migdia. Pressió atmosfèrica màxima 1017hPa, mínima 1014hPa. Humitat relativa màxima 87%, mínima 48%. Dades de meteoclimatic.com


El CB Cambrils femení perd a la pista del cuer, el CB Salou - Revista Cambrils\nEl CB Cambrils femení perd a la pista del cuer, el CB Salou\nPublicat el Dimecres, 7 de març de 2018 10:23h\nImatge d'arxiu del CB Cambrils, aquesta temporada | Berta Ruiz\nCB Salou 40 - CB Cambrils 33\nEl CB Cambrils femení no va aconseguir la victòria a la pista del CB Salou, el cuer de la classificació, en un partit molt lluitat. Les cambrilenques es van presentar a la pista salouenca amb només set jugadores i, tot i això, van fer un partit molt seriós resolent bé la pressió del CB Salou i amb poques errades en el seu joc. A més, durant tot el partit el marcador es va mantenir molt ajustat. En el darrer quart, el CB Cambrils va aconseguir empatar gràcies a una defensa molt agressiva i robant diverses pilotes molt importants. En els darrers minuts de joc però, el CB Salou va tenir bones oportunitats de tir que no va fallar i, finalment, es va situar amb una diferència de set punts per endur-se la victòria.\nAquest proper cap de setmana, el CB Cambrils descansarà i reprendrà la competició el dissabte 17 de març a la tarda a la pista del CB La Selva.


Cazarabet conversa con... Carme Ripoll, autor de "Jura'm que no ho diràs a ningú" (Gregal)\nUna novel·la ambientada en terres castellanes en temps de la invasió napoleònica.\nAllò que ens explica l’editorial sobre la novel·la:\nTan sols el lector, com un voyeur, coneixerà els secrets del passat. Així descobrirem com l’Almudena s'assabenta, en una reunió familiar, que a la besàvia Petra li deien "la Francesa". Aquest fet desperta en ella la curiositat de saber l'origen d'aquest sobrenom. En una primera recerca troba una dona anomenada Pierrette que acompanyava les tropes de Bonaparte fent de bugadera. Per continuar la investigació demana ajuda a un professor d'història de la Universitat de Nanterre, amic d'una companya de joventut. Es comuniquen a través de mails, ja que no es coneixen personalment.\nCarme Ripoll i Martínez, l´autora:\nCarme Ripoll Martínez va néixer a Barcelona el novembre de 1945. Des que va aprendre a llegir es va convertir en lectora compulsiva. El 1954 va començar a escriure contes infantils per a consum propi. El 1955 era redactora del setmanari familiar que van crear amb el seu germà. Durant l'adolescència va cremar tota la seva obra considerant-la una bestiesa de criatura però va continuar posant sobre paper els seus sentiments. Sempre ha escrit, forma part de les seves necessitats bàsiques; llegir també.\nÉs llicenciada en Ciències de l'Educació. Parla francès i anglès i va estudiar màrqueting a la Kingston Bussines School. Per motius de la feina del seu marit, han passat la major part de la vida, juntament amb els seus tres fills, a l'estranger: París, Madrid, Kuwait, Algèria, Guatemala i Londres. Les cartes eren l'expressió literària d'aquella època, a part d'escrits íntims que no ensenyava a ningú.\nCazarabet conversa amb Carme Ripoll:\n- Carme, per què un llibre centrat en la invasió napoleònica?\n- Es tracta d’una història que neix d’una descoberta en el present que ens duu a l’època de la invasió napoleònica. En realitat, tan sols una part molt petita dels fets passen durant la guerra del francès.\n- Explica’ns o retrata “la francesa”. Tant en la narració com en el llibre fas una mena d´evolució de les dones que hi participen. Com t’has sentit?\n- “La francesa” amb prou feines surt a la novel·la, és la besàvia de l’Almudena i el seu sobrenom és el que origina la investigació de la protagonista. Tots evolucionem, mai som com el dia anterior, les vivències que tenim dia a dia ens canvien. Si els personatges no canvien deixen de ser reals, són ninots. Les dones de la meva novel·la són fortes i a partir de les seves experiències viscudes s’enforteixen una mica més cada dia. Les meves dones sempre són valentes i se’n surten.\n- Per cert, com ha anat el procés de documentació per a aquest llibre? Quina ha estat la teva metodologia de treball?\n- Em sembla que he llegit totes les biografies de Napoleó que hi ha a les biblioteques de l’Ateneu Barcelonès, de Roses i de l’Aliança francesa de Barcelona. Gràcies a aquestes lectures m’he fet una idea de com era aquest gran estratega des dels seus inicis. Tots els fets que es refereixen a Napoleó són reals i estan a les biografies que he estudiat.\nRespecte a la metodologia, no sóc una persona metòdica. A partir de l’espurna que genera la idea, no puc deixar de pensar-hi i la història es va gestant en el meu cap. Prenc notes aïllades d’idees que em semblen que poden servir per fer més interessant la narració. Quan començo a escriure ho faig sense parar, aboco sobre el paper tot el que tinc al cap. És en el moment de la reescriptura que ordeno, retallo i esporgo el text final. En aquest cas, com que es tracta d’un relat en dos temps, vaig haver de tornar una mica enrere a fi d’equilibrar els dos fils narratius.\n- Per què sempre tenim curiositat per saber molt més de nosaltres mateixos i dels nostres avantpassats? Quina creus que és la raó que ens fa ser així?\n- Rebem la transmissió oral dels nostres avantpassats gràcies a les coses que ens expliquen els avis, pares, oncles, etc. I si hi trobem algun forat, l’omplim amb la nostra imaginació. Suposo que tots tenim la curiositat de saber del cert d’on venim.\n- En aquells temps, una dona fent de bugadera a les tropes de Bonaparte era com una mena de repte per a tota la societat?\n- Jo no ho interpreto com un repte, era per pura supervivència; feien les feines que podien per tirar endavant la família. Moltes acompanyaven els marits seguint els regiments.\n- Poc a poc, la novel·la s’endinsa dins els fets històrics que van cap a la pura política. Com a escriptora, com va ser anar adoptant aquest gir?\n- El que vaig trobar a les biografies era el que em va conduir als fets polítics. Em va venir de gust fer constar aquesta evolució del militar cap a la política. Són aspectes que poden ser poc coneguts entre els que no són especialistes en la història de Napoleó.\n- Creus que la invasió francesa a Catalunya i entre la societat catalana es va viure de manera diferent que a la resta de l´Estat?\n- No ho sabria dir, tot el que vaig llegir estava escrit per autors francesos. En molts casos eren textos que no s’han arribat a traduir i que no pretenia fer cap anàlisi de la guerra del francès.\n- Amiga, en què estàs treballant en l’actualitat?\n- A part de portar l’Obrador d’històries, una associació de difusió cultural sense afany de lucre, i d’anar fent presentacions de Jura’m que no ho diràs a ningú, tinc una altre novel·la acabada, un recull de contes, un munt de contes més i novel·les infantils per publicar. També en el meu cap hi ha una història que està prenent forma i que segurament començaré a escriure aquest estiu.\nJura'm que no ho diràs a ningú. Carme Ripoll


RELATS CURTS: ESTIMA’M – Vols Llegir?\nRELATS CURTS: ESTIMA’M\nPosted by volsllegir on 14 de novembre de 2010 0 Comments\nUN RELAT ORIGINAL DE LALE MUR\nEt vaig conèixer una tarda de l’hivern. Et vaig perdre un matí de l’estiu. Un estiu calorós i sufocant. Encara me’n recordo del dia quan vas anar-te’n sense mirar enrere. Vas anar-te’n molt lentament i amb molta elegància. Jo vaig quedar allí sola, perduda, mirant-te amb els ulls mullats i mortificats, amb el cor sufocat del xafogor i de l’anhel pel nostre amor.\nAbans m’agradava l’estiu i el sol brillant. Però ara ja no. No perquè et vaig perdre a l’estiu, sinó perquè no he tornat a trobar a mi mateixa. No sóc gens igual com era abans.Encara estic perduda entre la tardor i l’hivern buscant-te a tu i a mi mateixa cada hora, cada minut, cada segon.\nJo era una petita óssa polar, i tu un bon tros de gel. Sempre estaves allà quan et necessitava. Molt a prop meu per ajudar-me a caçar o descansar. Ara no sé que sóc ni cap a on vaig; passo la vida nedant sense parar, sense saber quan arribaré al meu lloc preferit. Ja no sóc forta ni grossa. No menjo bé; Sóc feble i flaca.\nEt vaig conèixer quan vaig néixer; et vaig perdre just abans de morir.\n*Dedicat als óssos polars que estan al perill d’extinció a causa de l’escalfament global. L’escalfament global fon cada vegada més el gel de l’Àrtic i per tan redueix les oportunitats de caça dels óssos polars, segons biòlegs. Els óssos polars han de nedar més distàncies per arribar al terra i per això perden massa greix del seu cos, quan el gel marí flotant es torna cada vegada més curt. Els óssos es posen més vulnerables i moren més aviat. No cal dir que cadascú ha de pensar en medi ambient cada dia.\nESCOLTA EL RELAT\nPRESENTACIÓ “RELATS CURTS”\nLale Mur és una jove blocaire nascuda a Azerbaiján. Viu a Catalunya des de fa dos anys. Actualment es estudiant, fent un doctorat sobre dret internacional, i alhora treballa en el sector privat. Sent fascinació per la llengua catalana i ara té el repte d’escriure un relat diari des del seu bloc, per espai d’un any. Des de l’1 d’octubre d’aquest 2010 fins l’1 d’octubre del 2011. Un objectiu que fins el moment ha complert. Segons explica en el seu espai, el relats seran només en català, alguns autobiogràfica, basats en fets reals. Cada relat va acompanyat d’un missatge, una cançó i una imatge, i li agradaria molt rebre els teus comentaris i crítiques.\nLale Mur es va posar en contacte amb el “Vols llegir?”, arrel de la convocatòria que el bloc i el programa de ràdio va posar en marxa aquest estiu, per rebre relats curts escrits per autors novells. I serveix aquesta presentació per l’estrena d’aquesta nova secció del bloc i retornar el gènere del relat curt en el nostres espai radiofònic, i que la temporada passada vam posar en sintonia amb els relats, entre d’altres autors, de Joan Pinyol, Pep Elias, Anna Maria Diaz, Mireia Rubio i el propi editor del “Vols llegir?”, Josep Maria Solé. Relats que recuperarem per aquest espai, desprès de prendre la decisió de tancar el bloc que fins el moment hem mantingut obert amb un altre servidor. Així, totes les setmanes i principalment els caps de setmana, incorporarem un nou relat, per ser llegir de manera breu. I aquest, de l’autora Lale Mur, ens ha servit per estrenar.\nRelat original: Lale Mur (bloc personal: lalushrelats.blogspot.com)\nVeu: Esmeralda Morreres\nArticle 315 – Josep Maria Solé – “Vols llegir?” – Ràdio Nova\nLale Murlectures particularsràdio novarelats curtsvilanova del camí


Ciment: així es redueix el seu impacte ambiental | Consumer\nCiment: així es redueix el seu impacte ambiental\nLa millora dels sistemes productius o l'ús de nous materials són algunes mesures per a aconseguir ciments més respectuosos amb el medi ambient\nPer Alex Fernández Muerza 24 de juliol de 2009\nLa indústria cementera espanyola és una de les més actives del món en el seu sector a l’hora de reduir el seu impacte ambiental. Així ho asseguren els seus responsables, que inverteixen any rere any en diversos avanços tecnològics i millores per a protegir el medi ambient. En aquest sentit, l’ús de forns nous per a millorar l’eficiència energètica, el reciclatge i la valorització material i energètica de residus, la substitució de combustibles fòssils per altres alternatius amb biomassa o la introducció d’equips de control i reducció d’emissions contaminants, incloses les que afecten el canvi climàtic, són alguns exemples d’aquestes mesures. Per part seva, investigadors de tot el món treballen en nous materials amb propietats similars a les del ciment convencional però amb un menor impacte ambiental.\nMesures del sector per a reduir el seu impacte ambiental\nLes línies d’acció per a reduir l’impacte ambiental d’aquest sector passen per tot el cicle de vida del ciment. L’extracció de les matèries primeres necessàries implica l’ús de recursos naturals i l’ocupació d’un entorn en forma de pedrera, la qual cosa genera diverses activitats (voladures, trituració i transport). Els responsables d’Oficemen , l’Agrupació de Fabricants de Ciment d’Espanya, reconeixen que la manipulació, emmagatzematge i processament de materials en forma polsosa suposa l’emissió de partícules que perjudiquen la qualitat de l’aire, la qual cosa ha generat el major impacte històric de les fàbriques de ciment. Per exemple, la sílice lliure pot provocar danys a la salut en forma de silicosi.\nAixí mateix, els forns de grans dimensions en els quals es fabrica el ciment requereixen gran quantitat d’energia per a aconseguir temperatures de flama que aconsegueixen els 2.000 °C, i donen lloc a diverses emissions de partícules o pols de forn i de gasos com a diòxid de sofre, òxids de nitrogen, monòxid i diòxid de carboni, a més de clorurs, fluorurs, compostos orgànics i metalls pesants. El material d’alimentació del forn també suposa una sèrie de materials contaminants sòlids i líquids que poden resultar nocius si arriben a les aigües superficials i subterrànies.\nLes fàbriques de ciment reciclen i valoren diversos tipus de residus, generats tant per elles mateixes com en altres sectors\nEnfront d’aquests efectes negatius, la indústria compta amb diversos sistemes que poden evitar que aquests elements nocius perjudiquin l’entorn. Així mateix, els seus responsables tracten de col·laborar amb les institucions per a reduir el seu impacte ambiental. Per exemple, les empreses representades per Oficemen han signat amb el Ministeri de Medi Ambient acords voluntaris per a aplicar les Millors Tècniques Disponibles (MTDs) o per a l’elaboració de l’Inventari Nacional d’Emissió de Dioxines i Furans.\nReciclar i valorar\nPerò les possibilitats de reduir l’impacte ambiental van més enllà: les fàbriques de ciment poden reciclar i valorar diversos tipus de residus, generats tant per elles mateixes com en altres sectors productius, reduint així la necessitat de noves matèries primeres i la generació de residus.\nEl sector cementero ha estat durant 2008, segons Aniceto Zaragoza, director general d’Oficemen, “una vegada més el primer reciclador d’Espanya quant a volum de residus utilitzats procedents d’altres activitats industrials”: dels 50,1 milions de matèries primeres que es van consumir en 2008 per a fabricar ciment, 4,1 milions procedien de residus, una quantitat equivalent a més de 60 estadis de futbol.\nEls residus emprats per a fabricar el clínquer, la principal base material del ciment, van ser tan variats com escòries, cendres de processos tèrmics, pellofa de ferro, llots de paperera, sorres de fosa o escumes de sucrera. Per part seva, les principals addicions del ciment van ser cendres volants i escòria granulada de forn alt, contribuint a fabricar més ciment amb menys clínquer.\nD’aquesta manera, explica el director general d’Oficemen, s’aconsegueix una valorització material, que aprofita residus per a fabricar ciment sense pèrdua de qualitat, estalviant recursos i energia i ajudant en la gestió dels residus. Com explica Dimas Vallina, director de CEMA , una fundació constituïda per Oficemen i els dos sindicats majoritaris del sector, la valorització dels residus és fonamental, més si cap a Espanya, un dels països de la UE que més residus genera, els quals acaben en la seva gran part en abocadors, l’opció menys aconsellable des d’un punt de vista ambiental.\nL’energia és un altre dels grans elements de preocupació per a la indústria cementera. Els responsables d’Oficemen asseguren que el sector ha apostat de manera decidida per nous sistemes d’eficiència energètica, reduint així el consum d’energia, i per la diversificació de les seves fonts d’energia, substituint el més possible als combustibles fòssils.\nLa pràctica de la valorització de residus també pot realitzar-se en l’aspecte energètic. Segons dades d’aquesta associació empresarial, les cementeras van utilitzar en 2007 unes 350.000 tones de residus com a combustibles, la qual cosa va suposar el 6,4% del consum tèrmic dels forns de clínquer. Gràcies a aquesta mesura, subratllen, es va evitar el consum d’unes 180.000 tones de petroli equivalent, contribuint a augmentar l’ús d’energies renovables a Espanya. Així mateix, assenyala el director de la Fundació CEMA, diversos estudis científics avalen que la substitució de combustibles fòssils per residus no genera cap efecte advers per a la seguretat o la salut.\nNo obstant això, Dimas Vallina creu que el sector encara té un ampli marge per a aprofitar aquesta possibilitat: en l’actualitat, tan sols el 6% de l’energia que s’utilitza en el sector cementero espanyol procedeix de residus, mentre que a Europa (amb una mitjana de substitució de combustibles fòssils per residus del 18%) hi ha països, com Holanda o Suïssa, que aconsegueixen uns nivells de substitució del 80% i el 50%, respectivament.\nLa producció de ciment suposa l’emissió de diòxid de carboni (CO₂), un gas d’efecte d’hivernacle implicat en el canvi climàtic. Per això, una de les prioritats del sector passa per reduir la quantitat d’aquestes emissions contaminants. Segons el director general d’Oficemen, Aniceto Zaragoza, la indústria espanyola del ciment ha respost fins al moment de manera eficient als reptes plantejats en l’I Pla Nacional d’Assignacions de CO₂, ideat pel Govern per a complir amb el Protocol de Kyoto.\n/imgs/2009/07/cemento02.jpgEn el període estipulat pel pla (2005-2007), el sector va aconseguir estalviar 2,7 milions de tones de CO₂ mitjançant la inversió de més de 600 milions d’euros en els últims sis anys en millores de caràcter mediambiental. Per exemple, com assenyala el director de la Fundació CEMA, Dimas Vallina, la valorització energètica de residus va permetre en 2007 a les empreses cementeras deixar d’emetre a l’atmosfera 270.000 tones de CO₂ (l’equivalent a les emissions de 100.000 cotxes en un any).\nEls responsables del sector subratllen que continuaran treballant per a complir els objectius de l’actual Pla Nacional d’Assignacions 2008-2012. No obstant això, sostenen que tenen poc marge de maniobra, tant en l’aspecte de l’eficiència energètica com en el de les limitacions tecnològiques que dificulten una reducció substancial en les emissions en el procés productiu del clínquer.\nDurant el període 2005-2007, el sector va aconseguir estalviar 2,7 milions de tones de CO2\nAixí mateix, els responsables d’Oficemen recorden que la revisió de la Directiva de Comerç d’Emissions per al període 2013-2020 pot suposar en la pràctica una deslocalització del sector. Aquesta possibilitat implicaria, segons aquesta associació, que el sector cementero espanyol estaria exposat a les importacions provinents de països no afectats per la Directiva, que podrien així produir més barat, però també de forma més contaminant.\nPer això, des d’Oficemen es recomana una sèrie de mesures que els permeti complir amb els seus compromisos contra el canvi climàtic:\nLegislatives: establiment d’un marc normatiu que afavoreixi la inversió en I+D+I i que permeti a les empreses europees ser competitives, de manera que s’eviti la deslocalització.\nEnergètiques: suport de les Administracions Públiques a l’ús de residus com a combustibles alternatius, millora de l’eficiència energètica de les instal·lacions i optimització del mix de combustibles fòssils.\nTecnològiques: optimització de les addicions i foment de ciments tipus II, III i IV per a usos comuns, i recerca per a fomentar l’ús de noves matèries primeres.\nD’altra banda, el suport a les recerques científiques també és molt útil per a descobrir novetats que poden ser importants en la lluita contra l’escalfament global. Per exemple, Carmen Andrade, de l’Institut de Ciències de la Construcció Eduardo Torroja-Consell Superior de Recerques Científiques (CSIC), assenyala que el formigó (una mescla de ciment, àrids i aigua) absorbeix quantitats significatives de CO₂ durant la vida útil de les construccions, i que el reciclatge dels residus de construcció maximitzarà aquesta absorció. Es tracta de la principal conclusió d’una recerca, a petició d’Oficemen i donada a conèixer recentment. Considerant valors estimats basats en els usos i aplicacions del ciment en l’actualitat a Espanya, l’estudi conclou que al llarg de la vida útil de les estructures de formigó, aquestes absorbiran aproximadament entre el 1,3% i el 2,1% del CO₂ que s’emetrà en la fabricació del ciment necessari per a la seva construcció.\nCiments alternatius “ecològics”\nLa indústria porta anys millorant els seus processos de producció, de manera que ha aconseguit un ciment de qualitat amb una menor quantitat d’energia i matèries primeres i una menor emissió de CO₂. Per a això, els seus responsables han utilitzat diverses tàctiques, com la utilització de residus en comptes de matèries primeres, l’ús d’energies renovables en comptes de combustibles fòssils, l’augment de l’eficiència energètica, la millora dels forns i els molins per a aprofitar millor els materials, etc.\n/imgs/2009/07/cemento03.jpgNo obstant això, com explica Ángel Palomo, investigador de l’Institut Eduardo Torroja (CSIC), es tracta d’avanços molt limitats, ja que el ciment que s’utilitza majoritàriament avui dia, de tipus Portland, no té molt de marge de modificació.\nPer això, diversos investigadors de tot el món treballen en materials alternatius que reuneixin les propietats del ciment convencional però amb un menor impacte ambiental. L’investigador del CSIC, pioner a Espanya en aquesta mena de nous materials, assenyala dues principals línies de treball a nivell global: l’activació alcalina, en la qual treballa l’equip del propi Colom, i els ciments de sulfoaluminato. Tots dos tipus de materials tenen propietats similars al ciment però no s’assemblen físicament al mateix ni utilitzen els seus processos d’elaboració.\nInvestigadors de tot el món treballen en materials alternatius similars al ciment convencional però amb un menor impacte ambiental\nL’expert del CSIC assenyala a Austràlia, Ucraïna, Dinamarca, Escòcia, els Estats Units, el Brasil, el Perú i la Xina com els països que més estan investigant en aquesta mena de nous materials més “ecològics”. En el cas de l’equip de Colom, han desenvolupat un tipus de ciment que aprofita les cendres generades per la combustió del carbó en centrals termoelèctriques, superior en moltes de les seves propietats mecàniques al clàssic ciment Portland i amb una reducció de les emissions de CO₂ del 50%.\nEl desenvolupament d’aquests materials ha permès que alguns d’ells ja s’estiguin utilitzant en construccions de diversos països. No obstant això, Colom reconeix que aquests materials necessiten millorar encara més per a poder ser competitius enfront dels ciments convencionals. Per a això, l’investigador del CSIC assenyala que serà necessari un major suport a aquestes recerques i noves normes que permetin l’ús d’aquests nous materials.\nEn aquest sentit, Colom assegura que el sector no ha vist tradicionalment amb bons ulls a aquesta mena de nous materials, ja que suposen un canvi radical en els seus sistemes de producció, però que ara reconeixen que també estan investigant en ells.\nPer part seva, no tots els investigadors opinen el mateix sobre la viabilitat tècnica d’aquests nous materials per a la seva producció industrialitzada. Per exemple, no se sap com serà la seva durabilitat, si seran estables durant 50 anys sotmesos als agents atmosfèrics. A més, qualsevol nou material per a poder ser usat en la construcció necessita de molts assajos de viabilitat.\nciment impacto ambiental-ca materiales-ca residus sector


Les obres de millora de l'Escola Mossèn Ramon Bergadà s'iniciaran a l'estiu\nLes obres es faran durant el període de vacances escolars.\nEnsenyament s'ha compromès a fer una inversió de 236.000 euros\nActualitzada 15/04/2019 a les 15:30\nEl proper estiu, coincidint amb el període de vacances escolars, es realitzaran obres de reparació i millora a l’escola Mossèn Ramon Bergadà de Constantí. El Departament d’Ensenyament de la Generalitat s’ha compromès a fer una inversió de 236.000 euros en aquest projecte després de diverses reunions amb el consistori, segons informa l’Ajuntament de Constantí.\nEl projecte presentat defineix, per una banda, un seguit d’intervencions de reparació i millora als dos edificis escolars que conformen el centre educatiu, i per l’altra, la reforma de l’entorn urbanitzat d’aquests edificis. Les intervencions previstes a l’interior dels edificis tenen per objectiu resoldre les patologies i deficiències més importants que es reflecteixen en estudis previs. Consistiran en reparacions de pilars de formigó, reparació d‘esquerdes en parets, reparacions de desaigües, substitució i enderroc de paviments, formació de noves xarxes de drenatge i evacuació, entre d’altres.\nPel que a fa a les intervencions que es preveuen als espais exteriors, es duen a terme per a complir amb les recomanacions dels esmentats estudis respecte a les mesures a adoptar per a minimitzar la influència de les argiles expansives que conformen el terreny en els edificis existents. La superfície construïda d’obra de reforma de l’actuació és de 590,85 metres quadrats. La superfície de l’obra d’urbanització és de 1383,71 metres quadrats.\nL’Ajuntament de Constantí celebrarà un Ple extraordinari el proper 29 d’abril per aprovar un dels darrers tràmits burocràtics necessaris per tal que els treballs puguin iniciar-se aquest estiu.\nParal·lelament, cal destacar que una de les propostes que han passat a la fase de votació popular en els pressupostos participatius de 2019 és precisament una inversió de 100.000 euros destinada a inversions de millora en les escoles Mossèn Ramon Bergadà i Centcelles. La ciutadania major de 16 anys i empadronada a Constantí pot votar entre aquesta i altres 8 propostes fins el proper 23 d’abril.\nComenta el contingut : Les obres de millora de l'Escola Mossèn Ramon Bergadà s'iniciaran a l'estiu


Dia de la Llengua Internacional - Associació Catalana d'Esperanto - FOCIR\nPublicat per FOCIR 11 des. 2017 / 0 Comentari\nAmb motiu de la celebració del Dia de Zamenhof i de la Llengua Internacional, l’Associació Catalana d’Esperanto ha organitzat un acte en el qual s’hi presentarà el llibre “Tagoj kaj ruinoj”, de Jaume Grau Casas. L’obra recull les memòries de l’escriptor als camps de reclusió francesos durant la Segona Guerra Mundial.\nAquest esdeveniment de l’Associació Catalana d’Esperanto, membre de la FOCIR, comptarà amb la presència de Plàcid Garcia-Planas, director del Memorial Democràtic, Pedro Sanz, editor del llibre, i Montserrat Franquesa, professora de la Universitat Autònoma de Barcelona.\nTindrà lloc el divendres 15 de desembre a les 19:00 h, a l’Espai Vilaweb (c/Ferlandina, 43, Barcelona).


Lasco Lascondor - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nAvió comercial monoplà\n23 de març de 1930\nEl Lasco Lascondor (també conegut erròniament com a "Lasconder") va ser un avió comercial australià de la dècada del 1930 de 8 passatgers construït per la Larkin Aircraft Supply Company (Lasco). També duia el correu. Es diu que és el primer avió amb més d'un motor dissenyat i construït a l'hemisferi sud.\nEl desenvolupament del Lascondor va començar el juny del 1928, juntament amb el Lascoster; els dos avions eren comuns en un 90% a les parts estructurals. Era un monoplà d'ala alta amb una estructura d'acer tubular. Una diferència principal són els tres motors Armstrong Siddeley Mongoose en lloc de l'únic Siddeley Puma més potent del Lascoster. El Lascondor tenia una major capacitat de combustible i un fuselatge lleugerament més llarg, amb una cabina redissenyada per acomodar una fila addicional de seients.\nAustralian Aerial Services Austràlia\nDades de Meggs, p.219\nCapacitat: set passatgers\nSuperfície de l'ala 33,6 m\nPes buit: 1.639 kg\nPes màxim d'enlairament: 2.653 kg\nMotors: 3× motor de pistons Armstrong Siddeley Mongoose, 111,8 kW cada un\nVelocitat màxima: 177 km/h\nVelocitat de creuer: 153 km/h\nAbast: 644 km\nSostre de servei: 4.267 m\nRàtio d'ascens: 4,06 m/s\n↑ Meggs, p.211\n↑ 2,0 2,1 2,2 Meggs, p.215\n↑ Meggs, p.210\nMeggs, Keith Raymond. Australian-built Aircraft and the Industry Volume 1. Seymour, Victoria: Finger-Four Publishing, 2009. ISBN 9781920892777.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Lasco_Lascondor&oldid=18863347»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 28 set 2017 a les 14:54.


TELEVISION FERRAN MONEGAL\n06 de de setembre del 2021. Actualitzada 07 de de setembre del 2021 a les 08:30\nEl frenesí ha sigut extraordinari. En plena ‘rentrée’ televisiva, tots els magazins de la tele d’aquest dilluns han abordat el tema del ja exbisbe Xavier Novell amb una afició superlativa.\n¡Ah! Aquesta combinació tan suggestiva d’un principalíssim prelat que penja la mitra per amor a una dama, divorciada d’un musulmà i escriptora de novel·les eròtiques i demoníaques, aquest acoblament existencial ha seduït a la tele, a parts iguals, saberuts analistes experts en temes religiosos i escumosos xafarders del món del cor. Ho té tot aquesta parella que conformen l’escriptora i el bisbe. A ‘Planta baixa’ (TV-3) han entrevistat el director de ‘Religió Digital’, el portal que ha destapat l’assumpte, i ha explicat que ho ha sabut via Vaticà, i que allà estan molt molestos perquè Novell no ha complert el pacte al qual va arribar amb l’arquebisbe de Barcelona, monsenyor Omella, segons el qual s’havia compromès a explicar el seu cas a la seva feligresia «per evitar transformar-lo en un culebró».\nA ‘Todo es mentira’ (Cuatro) van connectar amb sor Lucía Caram, que estava encesa i exclamava: «¡No hi és tot! ¡És un desequilibrat! ¡Un histriònic! Té una carrera plena de despropòsits, com els cursos que donava per ‘curar’ l’homosexualitat, o quan feia fora de missa les jovenetes que portaven minifaldilla». És a dir, que a Novell li està caient una de bona. De tot el que he vist a la tele sobre ell, que ha sigut molt, l’exercici més interessant, més oportú, ha sigut el que ha fet Albert Om a ‘El matins’, de Lídia Heredia (TV-3). Ens ha tret trossets d’aquella visita que va fer a Novell el 2013, en el seu programa ‘El convidat’.\nEl recordo perfectament. Es va emetre un 23 de setembre. Albert va pernoctar al palau episcopal de Solsona, i és l’únic periodista del món mundial que ha estat al dormitori del bisbe. «¡El llit és molt petit!», va exclamar al veure com d’estret i reduït era el llit del bisbe. I Novell va respondre: «És clar, estic sol. I, a més, jo dormo en posició mortal. Panxa enlaire. I no em moc gairebé mai».\n¡Ah! Quina recuperació televisiva més encertada i aguda. Han passat vuit anys, d’allò, i Novell segurament s’ha cansat de fer-se el mort en un llit tan petit que semblava un llit plegable. No és això el que cal retreure-li, a aquest bisbe. Les seves retrògrades idees sobre l’homosexualitat, l’avortament, el preservatiu... sobre això sí.


El llibre, un objecte radical; amb Carlota Freixenet – Ràdio Terra\nAquest cap de setmana torna a la Fira Literal que omplirà la Fabra i Coats de Sant Andreu, a Barcelona, de llibres i idees radicals.\nUn any més, i ja en van cinc, la fira fa créixer l’ecosistema del llibre, apropant editorials, llibreries, lectores i biblioteques a les idees que ens fan més lliures.\nRàdio Terra hi tornarem a ser per donar veu a l’ecosistema del llibre i hi farem entrevistes en directe, sortejos i altres sorpreses!\nPer descobrir les novetats d’enguany i començar a agafar empenta de cara al cap de setmana ens entrevistem amb Carlota Freixenet, una de les coordinadores de la fira.


Relat "L'eternitat de la saviesa. Les meves trobades amb l'imam Hameni"\nInici > detall del relat: L'eternitat de la saviesa. Les meves trobades amb l'imam Hameni\nRecordo amb certa nostàlgia totes les tardes que vaig passar escoltant i conversant amb l'imam Hameni, un dels savis més respectats i estimats en el món islàmic. Les seves paraules estaven embolcallades d'una serenor i una pau tan grans que eren com una font d'aigua fresca enmig del desert. L'imam Hameni no només era una autoritat en la interpretació de la llei islàmica, sinó que, a més, havia estat dos anys consecutius (1981-1982) campió absolut de claqué a l'Aràbia Saudita i havia estat situat com un dels vint homes més elegants del món segons la revista Cosmopolitan (edició iraniana, setembre 1985).\nConeixedor de les meves inquietuds existencials, l'imam Hameni mostrava sempre molt d'interès en parlar de qualsevol qüestió que em poses neguitós. Així, una de les meves primeres preguntes girava al voltant de la creació del món. L'imam Hameni, després d'un breu silenci, em constestà :\n-Cert és que el Totpoderós va crear el món del no-res. I no només això, sinó que molts dels materials que utilitzà en aquest procés els anà a buscar al Leroy-Merlin. I jo mateix puc donar fe d'aquest fet, ja que Ell se m'aparegué en somnis i m'ensenyà els tiquets de compra.\nUn parell de dies després, la nostra conversa versà sobre els preceptes de la llei islàmica. Vaig preguntar-li perquè els musulmans no podien menjar carn de porc, i l'imam Hameni em mostrà la seva estranyesa:\n-Com que no podem menjar porc? On ho diu això?\nLi vaig respondre que em semblava que estava tipificat en l'Alcorà, i ell em va respondre:\n-L'Alcorà? Si vols que et sigui franc, no me l'he llegit mai sencer el Llibre. No he pogut passar de les primeres pàgines, i això que ho he provat diverses vegades, però que si un dia venen a mirar el comptador del gas, que si l'altre la dona vol que l'acompanyis al súper, que si un altre dia fan la selecció per la tele, res, ho vaig deixant... però, bé, crec que s'ha fet una interpretació errònia de la Llei, estic convençut que el què el Profeta, lloat sigui per sempre, volia dir que era impossible poder menjar carn de porc a partir de la una de la matinada, ja que la majoria de restaurants tenen la cuina tancada, sobretot si és temporada baixa.\nDesprés d'aquests mots, ens vàrem quedar una estona en silenci. Passats uns deu minuts, l'imam Hameni em va preguntar si m'agradaria veure la seva col·lecció de discos de Supertramp.\nUna altra tarda, mentre preníem cafè asseguts a l'eixida de casa seva, li vaig preguntar sobre l'ésser humà. L'imam Hameni, com a bon aristotèlic, em respongué:\n-Estimat, tots els homes són iguals, excepte els mexicans, que tenen uns bigotis molt grossos, i els irlandesos, que són molt baixets.\nCom a veritable home savi, a l'imam Hameni li agradava molt parlar amb paràboles i amb metàfores. I, així, m'explicà una divertida anècdota que li succeí l'any 1984, quan vivia a Teheran:\n-Un dia, mentre estava assegut a l'entrada de casa meva, se m'acostà el meu estimat veí Hassan i em preguntà si sabia quina sortida d'autopista hauria d'agafar per anar a la ciutat de Kerman, al sud-est del país. Jo li vaig respondre que a l'igual que les llavors arrelen en terra fèrtil i els tomàquets són vermells, també els camins són fills de la terra. Cinc anys després, varen trobar l'esquelet del pobre Hassan i el seu cotxe enmig del desert d'Oman!\nTots dos esclatarem en rialles davant d'aquesta graciosa i humana anècdota. Després de mitja hora de no poder parar de riure, continuarem bevent cafè i observant els estels.\nRelat magnífic que m'ha fet un tip de riure, has sigut molt valent, i molt intel·ligent en fer el relat i el tema, pocs s'hagueren atrevit a parlar de les religions d'aquesta manera tan esbojarradament joiosa. Molt bo.


Més de 56.000 postulants aspiren a les 40.000 places disponibles als campus públics catalans per al curs 2021-2022\nBARCELONA 07 07 2020 Sociedad PAAU 2020 pruebas acceso a la universidad selectividad UNIVERSITAT DE BARCELONA FOTO de FERRAN NADEU / Ferran Nadeu\nFísica i Matemàtiques segueix sent la carrera amb la nota més alta, però la més demandada és Medicina\nUn total de set titulacions exigeixen una puntuació d’accés superior als 13 punts\nEl 25% dels que han demanat una plaça a Catalunya provenen de l’estranger o d’altres comunitats autònomes\n14 de de juliol del 2021. Actualitzada 23 de de juliol del 2021 a les 11:47\nAquestes setmanes, des del 23 de juny, s’han fet molt llargues per a 56.529 aspirants a universitari a Catalunya. En vigílies de la revetlla van conèixer la seva nota global per accedir als estudis superiors, però faltava saber l’oferta i el repartiment del pastís. És la xifra de postulants més alta mai registrada a la regió, així que, en cas d’entrar-hi tots, el curs 2021-2022 començaria amb més principiants que mai. No serà així perquè les places són limitades, un total de 40.444. Això no significa que 16.000 persones quedin fora dels campus, perquè molts dels quals sí que tenen pupitre assignat, per la raó que sigui, finalment canviaran de plans i cediran el seu lloc. Els que finalment no puguin accedir a la universitat pública esperaran un any, optaran per altres fórmules formatives o buscaran refugi en l’oferta privada.\nNotes de tall 2021 a Catalunya: Cercador i llista per graus\nHi ha molt poques novetats respecte a anys anteriors en allò que té a veure amb les titulacions que requereixen una nota més alta o quines són les més demandades. En temps de pandèmia s’agraeix que estudis com ara Medicina (a la UB ocupa el primer lloc i a la UAB, el tercer), Psicologia (segon lloc a la UB i sisè, a la UAB) i Infermeria (al Campus de Bellvitge, en cinquena posició) estiguin al ‘top 10’. En la llista apareixen clàssics de tota la vida com ara Administració i Direcció d’Empreses (número 4, a la UB) i Dret, també a la UB, en vuitena posició. I, evidentment, l’Enginyeria Informàtica de la UPC, en setè lloc.\nPel que fa als títols que exigeixen una nota superior per accedir-hi, bàsicament per l’escassetat de places, es repeteix el podi de l’any anterior amb tres carreres clàssiques de la família de Ciències: Física i Matemàtiques a la UAB, amb un 13,566; la mateixa opció a la UB, amb un 13,546, i Matemàtiques a la UPC, amb un 13,218. Entre les tres opcions no arriben a les 100 places.\nUna vegada més, crida l’atenció el percentatge de persones de fora de Catalunya que sol·liciten plaça per venir a curses estudis superiors aquí. El 2020 en van ser 13.514, el 24,6% del total, i aquest any n’han sigut 14.527, el 25,7%. És a dir, un de cada quatre. De tots ells, el 32,4% són estrangers i el 67,6% provenen d’altres comunitats autònomes.\nNotes de tall Selectivitat Universitat


El Reglament UE 2016/679, General de Protecció de Dades del Parlament Europeu i del Consell, de 27 d’abril (en endavant, RGPD) dedica la Secció 3 del seu capítol IV “Responsable del tractament i encarregat del tractament” a l’Avaluació...\nEl EDPS ha desenvolupat diverses Directrius per a les institucions de la UE que ofereixen recomanacions sobre les millors pràctiques en el processament de la informació personal d’un empleat. Amb l’ús de noves tecnologies al lloc de treball cada vegada més freqüent,...\nLegalitat, equitat i transparència Aquest primer principi és, possiblement, el més important. Totes les dades personals han de ser processades de manera justa i lícita, i d’una manera totalment transparent. Una organització té la responsabilitat...\nAmb l’entrada en vigor del RGPD vam començar a familiaritzar-nos amb les avaluacions d’impacte en protecció de dades ¿però coneixem realment quin ha de ser el seu contingut? D’acord amb el que indica el RGPD, l’avaluació ha d’incloure com...\nL’AEPD publica un estudi sobre com l’empremta digital dels dispositius afecta la privacitat dels ciutadans\nL’Agència Espanyola de Protecció de Dades (AEPD) ha publicat recentement l’estudi ‘Fingerprinting o empremta digital del dispositiu’, un document que analitza aquesta tècnica d’identificació i rastreig dels usuaris a través dels seus...


La pluja i l'hort ⋆ PicaronaBlog\nInici » Problemes i solucions » La pluja i l’hort\nLa pluja i l’hort\nQuins dies més estranys! Jo no recordo una temporada tan llarga de pluges com la que estem tenint, i mira que a casa el tema metereològic el seguim perquè la nostra feina depén en gran part del temps que faci…\nA l’hort s’hi veuen les conseqüències, i de quina manera!\nHe hagut de posar cada dos per tres sofre i caldo bordelés a gairebé totes les plantes per prevenir fongs.\nHe tapat les torretes i jardineres amb plàstics perque el substrat estava xop i tenia por de que se’m podrissin les arrels de les plantes\nHe gastat molt més adob líquid i guano que d’altres temporades perquè la sensació que tinc és que a cada pluja es renta el substrat.\nHi ha moltes més erugues, pugó i mosca blanca que d’altres anys, però no sé si això és degut a les pluges o no. També han aparegut marietes que feia segles que no en veia cap al pati de casa!\nDe moment la meva gran enemiga, l’aranya roja no ha aparegut (la humetat ambiental no l’ajuda massa a instal.lar-se).\nLes tomaqueres creixen molt altes però poc frondoses, i les poques flors que donen no acaben de cuatllar. Em diuen al fòrum que això és degut a que els falta temperatura i sol.\nEls pebrots estan més baixets que d’altres anys però plens de flors. Això si, les fulles estan arrugades i no acaben de fer l’estirada.\nEl mateix amb els cogombres i les esbergínies. Sembla que els costa créixer però tot és degut a que els falta la llum del sol.\nLes aromàtiques s’han allargassat gairebé totes, ahir els vaig fer un pinçament dràstic a veure si rebroten amb força quan arribi el sol. Curiosament, l’alfàbrega i el coriandre han florit i les plantes tenen escassament dos mesos de vida.\nI jo espero a veure si surt el sol d’una vegada i podem anar a la platja a posar-nos “morenus” i collir quatre tomàquets d’una vegada!!!\nEster Casanovas, 05/05/2015\nProblemes amb el planter: les tijes s’enfosqueixen i es moren\nGuerra a l’aranya roja\nTrampes cromàtiques (II)\nLa salut de l’hort