EXPERTS EN LLEIS AL SEU SERVEI\nAl bufet Sitges Advocats oferim serietat i professionalitat. Els nostres clients sempre són la nostra prioritat. Donem cobertura no només a la ciutat de Sitges, sinó també a tot el partit Judicial de Vilanova i la Geltrú, comarca del Garraf, província de Barcelona i, depenent del tipus de cas, també portem clients a nivell nacional i europeu.\nSom especialistes en dret processal amb més de 10 anys d'experiència. Assessorem i defensem els nostres clients tant a Jutjats i Tribunals en acte de judici i demés compareixences com davant altres organismes públics i privats. Disposem d´un servei d'urgència on se´ns pot trucar 24h al dia.\nAtenem les sol·licituds i donem resposta a totes les necessitats en temps rècord.\nEn el món de l'advocacia, un valor que ha de destacar en cada professional, és precisament el compromís, ja que és en aquest àmbit on es requereix més entrega per aconseguir bons resultats. Som una firma de prestigi, que cerca l'aval a través de la satisfacció, recomanacions i opinions dels clients.\nA Sitges Advocats estem totalment compromesos amb les persones i els seus casos, guardant la responsabilitat, respecte i discreció davant de qualsevol situació.\nOferim la nostra feina, coneixement, confiança i dedicació a tothom que ho necessiti en qualsevol moment. Aquest ha estat un dels nostres valors aportats més importants des dels nostres orígens.\nCreiem fermament que hem de donar aval sobre la nostra feina amb una professionalitat màxima. Som un equip altament preparat i experimentat a les diferents branques del dret: CIVIL, PENAL, FAMILIAR, LABORAL, ADMINISTRATIU i MERCANTIL.\nCol·laboració amb diferents professionals especialistes en múltiples matèries. Estem en constant formació, amb l'objectiu de satisfer les necessitats i garantir la solució més eficient.\nSabem perfectament que els processos judicials sempre són complexos. Per això, sempre estudiem els casos de manera conscienciosa, per així poder ajudar-te de manera totalment personalitzada i diferenciada.\nPrioritzem la qualitat dels nostres serveis com a advocats a Sitges sense que suposi un increment de costos, oferint una disponibilitat contínua per respondre així tots els seus dubtes, inquietuds o problemes.\nSobretot, som persones que treballem per a persones. La nostra qualitat humana ens distingeix. Som professionals propers i sempre estem bolcats en la satisfacció del client.\nNo només l'atenem, sinó que també entenem què significa cada cas en particular i què implica per a la vida de cadascun dels nostres clients.\nPer a nosaltres el benestar i satisfacció de tots els nostres clients és també, sens dubte, el nostre èxit.\nEns preocupem per mantenir sempre una comunicació directa, constant i fluida amb els nostres clients. Oferim disponibilitat total i ens agrada donar un tracte personalitzat, directe i humà perquè sabem com és d'important i de la preocupació que comporta per als nostres clients un procés legal.\nDefensar els interessos dels nostres clients és el principi i fi últim de la nostra feina. Fa més d'una dècada que ens dediquem de manera continuada al món del Dret, el qual ens permet oferir el millor servei i els millors resultats en benefici dels interessos dels clients.\nSi esteu preguntant per què triar-nos com el vostre despatx d'advocats a Sitges, us donarem dues raons concretes:\nLa nostra trajectòria professional es centra en l'exercici professional de l'advocacia i col·laborar no només amb clients i diversos advocats d'Espanya i altres països, sinó també amb institucions i empreses privades que han permès especialitzar-nos en matèries de dret civil i dret penal.\nA Sitges Advocats oferim servei d'atenció legal urgent. Comprenem a la perfecció allò que se sent en determinats moments del procés judicial o d'una detenció.\nÉs per això que considerem que la urgència dels nostres clients s'ha de convertir en una de les nostres majors vocacions de servei i en un dels nostres baluards més grans com Advocats a Sitges.\nÉs per això que ens aboquem en aquest aspecte de manera prioritària. Ens desplacem a la seu del jutjat, comissaria, o localització de l'assistència que necessiti amb un temps de resposta mínim davant la urgència.\nLES 24 HORES ELS 365 DIES DE L'ANY\nAl despatx Sitges Advocats estem disponibles al nostre Whatsapp les 24 hores al dia i els 365 dies de l'any. Es pot comunicar amb nosaltres en qualsevol circumstància i davant de qualsevol necessitat.\nLi podrem orientar davant de qualsevol necessitat que pugui ocórrer en qualsevol moment.\nUna garantia de servei que no tots els professionals del sector brinden, que a Sitges Advocats defensem com la nostra bandera i que ens serveix com la millor carta de presentació davant dels nostres clients.\n® 2022 Sitges Abogados | Tots els drets reservats.


La surienca La Pirata és escollida millor cervesera en un certamen internacional - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLa surienca La Pirata és escollida millor cervesera en un certamen internacional\nEl Barcelona Beer Challenge va rebre milers de visitants acn\nEl Barcelona Beer Challenge va rebre milers de visitants\nLa cervesera bagenca La Pirata, de Súria, va ser la gran guanyadora ahir de la quarta edició del Barcelona Beer Challenge, que va tenir la participació de 218 cerveseres i un total de 1.112 cerveses diferents d'entre 22 països d'arreu del món.\nEl concurs es va celebrar en el marc del Barcelona Beer Festival, que va tancar la seva vuitena edició amb assistència rècord, 35.000 persones. Al llarg d'aquests tres dies, el públic que va passar pel recinte de la Farga de l'Hospitalet de Llobregat va poder tastar més de 600 cerveses artesanes de 314 cerveseres diferents. A part, el festival va programar tallers, tasts, conferències i maridatges, entre altres activitats.\nLa cervesera bagenca La Pirata es va endur tres medalles d'or per les millors canyes artesanes –Sansa ( American Amber Ale), Hard Decision ( Rusian Imperial Stout) i Nadala ( Winter Seasonal Beer)–, a més d'una medalla de bronze per Súria ( Blonde Ale). Les votacions es van fer mitjançant un jurat internacional homologat amb titulació Beer Judge Certification Program (BJCP), format per una cinquantena de membres.\nEl Barcelona Beer Challenge, reconegut com el concurs de cervesa artesana de qualitat més important del sud d'Europa, va distingir les millors cerveses artesanes (or, plata i bronze) en 69 categories i va concedir el premi a la millor cervesera 2019, que el va guanyar La Pirata, seguida dels italians Piccolo Birrificio Clandestino i Bionoc, que van quedar empatats en segona posició. Finalment, Guineu Cervesa Artesana va ser tercer. També es va atorgar el premi a la millor cervesera novell 2019, que se la va endur Península, situada al municipi d'Alcobendas (Madrid).\nDe la cuina de casa a festivals\nLa Pirata va néixer l'any 2004, quan els seus fundadors van començar a fer cervesa a la cuina de casa seva per a amics i familiars. Vuit anys més tard, el 2012, La Pirata va produir el seu primer lot de 500 litres de Viakrucis a la primera Fira del Poblenou. Després de tres anys fabricant en altres locals, el 2015 van inaugurar les seves pròpies instal·lacions a Súria. Entre els premis que han guanyat els darrers anys, destaquen dos bronzes als Global Craft Beer Awards de Berlín (2014) i el premi a la millor cervesera nacional a la Fira del Poblenou (2015 i 2016).\nL'elaboració de les cerveses artesanes de La Pirata té un equip tècnic de primera qualitat importat dels Estats Units: Premier Stainless System de 2.000 litres per cocció, sis fermentadors de 4.000 litres i quatre fermentadors de 6.000 litres, que li donen una capacitat productiva d'uns 40.000 litres al mes, és a dir, unes 120.000 ampolles al mes i gairebé un milió i mig d'ampolles anuals. Del total de vendes de la cervesera bagenca, el 40% són internacionals, el 38% són a Catalunya i el 22% restant són a l'Estat espanyol.\nDurant el certamen, també es va concedir el premi Steve Huxley de reconeixement a la carrera professional cervesera, que la va guanyar Carlos Rodríguez, cerveser de Les Agullons.


Naming passat de revolucions - NeimBlok\nQuin nom més poc oportú! I aquí us dono les meves tres raons:\n1. La longitud del nom\nLa majoria dels noms d’utilitaris tenen una o dues síl·labes: Polo, Ka, Miï, Rio, Jazz, Focus, Punto, Clio, Auris, Twingo, Golf, Swift… És cert que existeixen noms de cotxes urbans de tres síl·labes com Picanto, Sandero o CityGO, però no és habitual. Perquè és un fet: com més lletres tingui el nom més centímetres i longitud afegirem mentalment a l’automòbil.\n2. Crear falses expectatives\nSegons el meu parer, explotar la celeritat en el nom d’un utilitari és un punt de partida equivocat. Se’m podrà rebatre aquesta afirmació amb l’argument que en el seu segment és el més veloç, però és que per posicionar-se en la rapidesa no val ser el més ràpid en el teu segment, sinó que has de ser un llampec dins del sector automobilístic.\nFent una cerca “accelerada”, he trobat pocs vehicles que hagin decidit transmetre l’excés de revolucions a través de la semàntica del seu nom. Existeix l’Aston Martin Rapide, l’Opel Speedster o el Posche 911 Carrera, però aquests models sí que poden adduir la velocitat tal com demostra l’agulla dels seus velocímetres. Després m’he topat amb el Hyundai Veloster, un cupè esportiu, el Suzuki Swift, que es podria traduir com lleuger, i amb l’Škoda Rapid, un altre que promet i fa curt, a l’altura del protagonista del nostre article.\nEn canvi, conceptes com l’agilitat o la vivacitat, que poden estar relacionats en certa manera amb la velocitat, encaixarien perfectament en aquest tipus de vehicles, que es caracteritzen per la seva conducció dinàmica per la ciutat i per la seva facilitat a l’hora d’aparcar gràcies a les seves dimensions. I aquí podem situar l’Opel Agila i el Toyota Aygo, per exemple.\n3. Estar fora d’òrbita\nAvui dia, parlar de velocitat en l’automòbil no és políticament correcte i no es troba entre les tendències del naming en el món de l’automoció. Quants morts deixa l’excés de velocitat en la carretera? Quantes emissions de C02 genera prémer massa l’accelerador? D’altra banda, qui busca velocitat no busca un Suzuki Celerio o un Škoda Rapid sinó molts cavalls de potència que li disparin l’adrenalina.\nNo entraré en la discussió de si el nom agrada o no, perquè això són figues d’un altre paner, però “inflar” un nom, evocant un perfil de vehicle superior i unes característiques de les quals no disposa, pot crear certa objecció en el comprador potencial i decepció en l’usuari.\nPer cert, acabo de llegir en un web nord-americà que el nou Celerio és l’antic Suzuki Alto, cotxe amb una altura d’1.550 mm. En fi… sense comentaris.\n← El naming ho fa fàcil Womala passa a anomenar-se B·WOM de la mà de Neimik →


Qui provoca la crispació ? La República\nContinua la repressió lingüística i política contra la llengua catalana . El TSJC imposa el 25% de castellà a cinc escoles catalanes perquè només ho demana la família d’un alumne […]\nJosep Maria Loste 05/05/2014\nContinua la repressió lingüística i política contra la llengua catalana . El TSJC imposa el 25% de castellà a cinc escoles catalanes perquè només ho demana la família d’un alumne : “ordeno i mando” en estat pur. De fet l’estratègia unionista/assimilacionista és la de minoritzar/anihilar al màxim la nostra estimada llengua catalana i, alhora, provoca el trencament de la cohesió social . Qui provoca la crispació a casa nostra ? Per altra banda, Al País Valencià, concretament a Dènia, un ciutadà és amenaçat amb l’ imposició d'una multa de 200 euros per parlar en català a la policia. On és el respecte a la carta dels drets lingüístics ? Senyors constitucionalistes i de la tercera via : què és això ? Així no podem continuar . Cal, com a mínim, un respecte als trets diferencials, concretament al fet nacional/diferencial català .\nQui crea la crispació a casa nostra ? No hi ha dubte : els qui no ens volen deixar votar el 9-N, els qui pretenen anorrear la llengua de Pompeu i Fabra i, a més, també els màxims responsables d’haver provocat un daltabaix econòmic, amb unes xifres d’atur i precarietat escandaloses i, socialment i moralment, inacceptables .


LipDub de la FAS finalista al FELIP - UAB Barcelona\n20.12.2011 Voluntariat - La FAS va participar en la primera edició del Festival de LipDub de RAI (Recursos d'Animació Intercultural) per associacions i projectes sense ànim de lucre (FELIP), on es volia animar associacions i col·lectius a preparar els seus LipDub's, per divulgar les seves iniciatives i activitats.\nDes de la FAS es va presentar el LipDub, "A cada pas", el qual va quedar entre els 6 preseleccionats. Aquest LipDub va ser gravat l'any passat, amb la cançó de "A cada pas" de Gossos, on van participar voluntaris i voluntàries, estudiants en pràctiques, becaris i becàries, estudiants del PIUNE i personal treballador de la FAS. El vídeo, produït pel Servei de producció audiovisual de l'ICE, va servir per tancar el curs, i transmetre de manera amena i divertida els valors de la FAS de: voluntariat, solidaritat, acció, canvi, amistat... i reconèixer la tasca de totes les persones vinculades a la FAS unint la diversió, la música i la participació.\nFinalment, el premi al millor vídeo va ser donat a ECOM, un moviment social d'associacions de persones amb discapacitat física, pel seu vídeo "Scene Mob ECOM", realitzat amb la cançó de Macaco "Mensajes del agua", que promou la igualtat d'oportunitats de les persones amb discapacitat física, i recrea escenaris de la vida real (una escola, una pista esportiva, la terrassa d'un bar...) on interactuen amb normalitat persones amb i sense discapacitat. El premi al millor vídeo en català el va rebre l'Ateneu Roig, que a través d'un LipDub amb la cançó "El camí" d'en Joan Colomo, va voler explicar el treball col·lectiu que organitzen a la Vila de Gràcia. També van donar una menció especial de reconeixement al LipDub de Kukutza III, on a través d'una cançó de Zea Mays volien explicar les activitats dutes a terme a un centre social ocupat de Bilbao, que va ser desallotjat el passat mes de setembre.\nLa Sara Martínez, com a representant de la FAS i coordinadora de Voluntariat, va assistir el 17 de desembre a la cerimònia d'entrega dels premis del festival, on es van visionar tots els vídeos i es va reconèixer el treball fet per totes les associacions participants. La Sara va explicar les iniciatives que es duen a terme des de la FAS, i els valors que es transmeten des d'aquesta a la comunitat universitària.\nVolem, des de la FAS, agrair i felicitar a l'organització per dur a terme el desenvolupament d'aquesta iniciativa; i congratular i encoratjar les altres associacions a seguir realitzant les seves tasques i lluitant pels seus objectius!


La casa, edificada en 1909 per làrquitecte Bonaventura Ferrando, acull part del Museu Joan Fuster\nLa Regidoria d'Urbanisme de l'Ajuntament de Sueca ha dut a terme la restauració de la valuosa marquesina exterior de la façana de la casa modernista de Pasqual Fos, edificada en 1909 de la mà de l'arquitecte Bonaventura Ferrando, que al costat de l'habitatge on va viure Joan Fuster acull el museu que duu el nom de l'intel·lectual suecà.\n"Havia caigut donada la degradació dels seus materials i que en les últimes plogudes contribuïren al seu despreniment a la via pública", explica el regidor responsable de l'àrea, Fernando Franco. S'ha reproduït fent-se una rèplica exacta la fusteria i dels taulells de ceràmics que la componen.\nEn el mateix cas també s'actua en la façana del consell agrari donat que presentava despreniments de la cornisa. "El nostre patrimoni s'ha de mantindre, protegir i actuar restaurant-lo com més prompte millor davant situacions de deteriorament, per què és l'herència cultural que deixem als nostres fills", conclou Fernando Franco.\nPer la seua part, Salvador Ortells, director de la casa-museu significa que "qualsevol tipus d'actuació dedicada a la conservació dels immobles que conformen l'Espai Joan Fuster, com ara la reparació de la marquesina de la Casa Pasqual Fos, és fonamental per poder oferir un millor servei als usuaris però també, o sobretot, per posar en relleu, des d'un punt de vista arquitectònic i patrimonial, el valor d'un centre cultural com aquest".


Aquesta entrada s'ha publicat en BUILDERS, General, How was my architectural education going?, SUSTAINABLE/ENVIRONMENT/ECOLOGICAL el 18 de febrer de 2015 per josep_blesa\nAquesta entrada s'ha publicat en ARCHITECTURES, General, How was my architectural education going?, Letters el 7 de febrer de 2015 per josep_blesa\nAquesta entrada s'ha publicat en How was my architectural education going? el 6 de febrer de 2015 per josep_blesa\nRehabilitació d’edifici de trànsit entre Eclecticisme i Modernisme.\nDe vegades les intervencions sobre edificis històrics experimenten una evolució sobre la marxa. Si bé, l’edifici que expliquem no mostrava una gran singularitat a causa del fort deteriorament, en intervindre’l va anar millorant el nostre parer sobre ell. Al punt que conforme et “parla” adquireix uns valors que ignoràvem en arribar-hi. Vam descobrir leds relacions amb d’altres peces emblemàtiques posteriors de la ciutat. Una peça de trànsit entre un eclecticisme neo-rococó de caire naturalista en trànsit cap a solucions del Modernisme incipient d’acaballes del segle XIX. Sols comparable a la intervenció d’Hernàndez Cros i Josep Ferrer al Museu-Palau Nacional de Ceràmica Gonzàlez-Martí a mitjans del segle XIX. En la nostra intervenció cal destacar la realització a la manera tradicional d’estucs venecians sobre els panys de paret de color cru amb planxes calentes. El ressaltat del sòcol verd de la planta principal, els cèrcols de finestra i les betes que l’emmarquen de la façana a sant Ferran, fet amb un esmalt de metalls tipus Oxiron de color verd anglès sobre una base morter sense retracció. Una solució estrany i inèdita, que al cap dels anys s’ha mostrat duradora i eficaç. Dotze anys després de l’aplicació continua estant com el primer dia. De vegades se la juguem i encertem. També vam afegir-hi un passamà de pi de Suècia envernissat que continua marcat una diferenciació no usual. Un ús que no es feia des del Neoclàssic del segle XVIII.\nAprofitàrem la recomposició amb laques dels taulells de la façana del Mercat Central per a recompondre els taulells molt deteriorats de la façana de carrer del Trenc. L’industrial del tombant del segle XIX al XX no s’oblidà de recordar-nos quina era la seua adscripció nacional, tot i que prohibida aleshores l’amagà a la part superior i lluny de les vistes d’aprop.\nEl present projecte té com a objecte definir la rehabilitació de façanes i cobertes. Tot això sense afecció interior pel que fa a distribució, intervenint-hi només a efectes estructurals, en aquells elements estructurals afectats per fallades en l’estructura portant de les façanes, clivells, fissures, ruptura de carregadors de llindes, oxidació d’elements metàl•lics portants de balcons, etc., i xilòfags i/o deteriorats pel transcurs del temps i de les intervencions més o menys desafortunades en la vida de l’edifici situat al carrer del Trenc núm. 25 acc., i sant Ferran núm. 26 de la Ciutat de València.Podreu comprovar que té forma d’L i en té eixides per tots dos carrers.\nEn l‘actualitat l’edifici té accés tant pel carrer del Trenc núm. 25 acc., i pel carrer Sant Ferran núm. 26. La planta baixa, amb accés pel carrer Sant Ferran està destinada a ús d’oficina del banc Popular. La resta de plantes es destinen a un ús d’oficines, locals, arxius, etc de l’associació CONFERCOVAL, on es gestiona sobre diverses qüestions socials, caritatives, ancians sense família, etc. Entitat sense ànim de lucre, de gestió de caràcter administratiu. A les dites plantes s’accedeix des del carrer del Trenc, accedint-ne a les distintes plantes per mitjà d’una escala i un ascensor, producte d’una intervenció dels anys ’76-77, que va substituir l’estructura interna, segons ens indica la fitxa d’arxiu municipal. En darrera instància fou la Conferència Episcopal Española qui finançà el projecte i la intervenció. Per cert, sense mercadejar ni discutir-hi el preu fixat per mi des de l’inici. Pagant-ne puntualment, cosa poc sovintejada.\nEn les diverses plantes es troben locals de reunió, despatxos, etc. A la terrassa, transitable, s’accedeix a través d’una claraboia practicable i escala escamotejable situada sobre d’intradós de la coberta.\nCal destacar que l’edifici confronta en c/ de sant Ferran amb un edifici de finals del XVIII o principis del XIX que en la seua planta baixa es va inserir la Farmàcia Rubió, de decoració modernista i que caldria fer-se un àlbum d’establiments amb una decoració ben meritòria. Per un altre costat es fa insistència sobre l’estat de la mitgera que ha quedat desprotegida i que va afonant-se sobre la teulada veïna i que les aigües condueixen les enderrocs i morters pulverulents cap a la canal d’arreplega d’aigües i que en este moment perilla de trencar. Pel que este projecte inclou el sanejat de la dita mitgera que haurà de ser compartida amb la propietat veïna.\nSent dels propietaris confrontants la responsabilitat última, – d’acord a l’article 86 i ss., de la L.R.A.U.- però que bé val la pena evitar algun accident fortuït i indesitjable, donada l’altura de caiguda sobre els transeünts.\nLA INTERVENCIÓ CONSISTEIX EN UNA CONSOLIDACIÓ I REPARACIÓ GENERAL DE LES FAÇANES I LES COBERTES.\nLa planta del solar té forma de L, fruit de l’agregació – agrupació de sengles solars. L’edifici es compon de quatre (4) plantes. La dita unificació, segurament, és el producte d’una intervenció antiga, com es detecta per la coincidència, més o menys, semblant d’ambdós façanes. Amb motius florals transitoris, entre l’eclecticisme de finals del segle XIX i la inserció de motius ja clarament del Modernisme floral. Ben sabut és que tant l’eclecticisme com els historicismes no es detenen amb l’aparició del Modernisme, sinó que, combinant-se amb ell, informen encara una part apreciable dels primers anys del segle XX.\nTal com ens ha definit J.J. Sweeney en la seua obra Antoni Gaudí, p 61: “Eixa fugaç però difosa moda de la decoració l’ultima dècada del segle XIX i primers anys del segle XX que fou bàsicament un rebrot del Romanticisme naturalista”. Per un altre costat l’existència prèvia de dos immobles es detecta, igualment, per la no concordança en altures dels forjats que van salvant-se els desnivells per mitjà d’escales de pocs escalons, inclús amb “pujades i baixades” en trams curts d’espai. Per un altre costat hem pogut localitzar un estudi sobre la zona d’afecció del B.I.C. DEL MERCAT realitzada per Vicent Corell i Farinós per a la Generalitat en 1987 “Projecte de normativa i disseny urbà de l’entorn de la Llotja, Sant Joan del Mercat i el propi Mercat Central.” Que avança uns criteris d’intervenció.\nCOMPOSICIÓ DE LES FAÇANES.\nSi bé els criteris d’ambdós façanes són semblants, no poden eludir que provenen de tipologies diferents, La de la C/ del Trenc, d’una vivenda artesanal, inclús d’una casa – obrador que s’organitza per mitjà d’un eix de simetria que ordena els buits.\nCom altres de la mateixa via.\nPels taulellets que conformen l’interior dels requadros s’endevina que va ser una antiga apotecaria. La de c/ de S. Ferran ja s’insereix en una artesanal de tipus C amb dos eixos de buits i amb molta major llum de façana. Ja dins de la zona mercantil i comercial va tindre una antiga perfumeria i adrogueria, abans dels usos actuals. La reunificació es realitzaria al voltant de 1900, data francament primerenca. Les baranes de ferro colat rematades superiorment han segut modificades amb escàs coneixement de l’estil, Ja que segurament presentaven un perfil ondulat.\nAcí, en la composició d’ambdós façanes ha desaparegut l’ordenació horitzontal, per pisos, que marquen les faixes. Estem davant d’una ordenació de base durandiana de l’École de Beaux Arts. Per llenços verticals. Marcant en els extrems xicotets edicles, una potent cornisa motllurada i elements lineals de finals corbs d’emmarcat amb trobades endolcides corbs (faixes i bordó) i inserció de dentells horitzontals d’arrel Sezessión vienesa contemporanis. Tema de les baranes, que són de forja, d’acord a l’esperit de l’estil, amb motius florals igualment, d’arrel parisenca o/i vienesa, que no són coincidents totalment en ambdós fatxades.Les baixants són, igualment, de fosa. Hui estan totalment fora de servei, negant els paraments.\nTema del taulellet del Trenc: sobre una base de taulellets blancs vitrificats. Puntualment s’insereixen de manera simètrica s’insereixen al•lusions als productes “sèrums i vacunes” així com la típica simbologia de la serp que embolica la copa. Són d’especial interès les sanefes de colorit viu que puntualment ordenen els draps. La planta baixa es troba aplacada amb un granit marró abuixardat i contornejat amb marbre polit gris.Els sotabalcons dels balcons són d’obra, no tenint taulellets decorats. Amb estructura de perfils metàl•lics destacats per la corrosió. Cal destacar la simplicitat de la composició, resolta simplement a partir de construccions provinents de l’Academicisme Racionalista del primer terç del segle XIX. Que han sigut intervingudes i modificades a partir dels nous criteris estètics del canvi de segle. Transició entre l’Eclecticisme i el Modernisme.Les fusteries són de fusta. Tripartides. Amb tarja superior apaïsada. Pintades en gris suau. Amb folrat en tot el seu grossària. Segurament en l’ultima intervenció dels 70′. Compostes de finestrals amb quarterons vidriats de mitjà format i amb contrafinestra interior per a enfosquiment dels interiors. És a dir, la tradicional d’esta ciutat, a la catalana.Significatives són les baixants de fosa que corre verticalment en l’extrem dret d’ambdós fatxades. La de S. Ferran arreplega les aigües des del canaló de la coberta i baixa per la mitgera amb la Farmàcia Rubió. La coberta és transitable.Possiblement, i pel pendent que posseeix es tracta d’un faldó de teulada que es va reconvertir en terrassa.\nL’estructura portant és de fàbrica de rajola massissa de format valencià/català de 14 x 28 i grossàries variables.\nAssentats, segurament, sobre un basament antic de pedra per a evitar la remunta, per capil•laritat, d’humitat del subsòl. Destaca en la composició de l’entrada de c./ S. Ferran per ser d’aplacat d’escaiola d’exteriors, tipus Exoduro,en imitació a pedra del país de caràcter actual i/o contemporani. I per tant, totalment extemporani que haurà d’estudiar-se la seua neteja i/o reconversió, eliminant prèviament i sent substituït per pedra abuixardada tipus Sant Vicent dels Horts, Borriol, Ulldecona o semblant. Zona del Banc Popular Espanyol. Col•locant en ambdós fatxades una interlínia, a ser possible de pedra que permeta el pas d’instal•lacions aèries, amb registre superior.\nJUSTIFICACIÓ COMPOSITIVA DE LA FAÇANA:\nS’opta per mantindré el criteri compositiu d’eixos a centre de buits i vans originals. Els buits són rectes. Els emmarcats que ens hi ha llegat la història. De fet este edifici constitueix un anella nova de les capes mitges que s’insereixen en un corrent contemporani europea. L’art ‘Nouveau’. Estrany, en gran manera, en una societat amb un alt grau de conservadorisme artístic i immobilisme.\nDe fet, les fusteries són les originals i conserven el vidre senzill (no doble amb cambra de deshidratació, tipus climalit, actual) i respecten les línies rectes.En síntesi, esta intervenció passa per recuperar l’esplendor d’esta peça anònima. Tal com la veiem. Adequar el preexistent, sense eliminar ni més menys que aquelles patologies. Adequar les plantes baixes amb els cossos superiors, sense eliminar-los, per mitjà de la composició i relectura morfo-tipológica de les façanes.Es renovaran els taulers dels balcons i se sanejaran i recompondran estructuralment i repararan els sotabalcons, Es mantenen els requadres verticals es restauren i/o substitueixen els taulellets danyats. S’eliminaran en c/ sant Ferran el revoc de morter de calç, es cosiran les fissures i clavilles que apareixen, i es recompondran amb un morter monocapa de calç i ciment pintat. Es decaparan i sanejaran les manyeries de balcons. Es peraltaran per a complir el P.G.O.U. que imposa una altura d’1’10 m. de manera minimalista, amb una simple pletina puntualment soldada al passamà actual.\nS’hi podrà col•locar un passamà de fusta d’exteriors envernissat.Tots els motius florals es recuperaran per mitjà del raspallat, creació de motles de fibra de vidre o semblant. Podent-se reinserir en els draps, etc.\nEn el nostre cas, consultarem a la propietat sobre la viabilitat de refer o substituir les fusteries de fusta amb les cadències antigues, però que donen robustesa als muntants, a l’haver guanyat en altura i millorant les escairades ja que el vidre no és el de 3 m/m sinó que necessitem millorar les condicions d’aïllament que requereix una edificació actual.El millor llegat que donem a la societat –en el seu espai vital ciutadà- és la sostenibilitat de la seua tradició actualitzada com a compromís de continuïtat i millora.L’element, més extemporani, és la sobre elevació del peraltat de les baranes, per normativa que hem decidit d’afegir-li un passamà de la mateixa fusta que la fusteria de finestrals.Procedirem al dessecat dels murs per mitjà de la instal•lació d’un sistema actiu d’electró – osmosis – fóresi. Neteja, rejuntada i tractament anti-grafittis de la pedra d’aquest basament. Aplomat dels muntants dels vans. Les fusteries seran per randa de tallament vertical per a accentuar el caràcter vertical que posseeix la composició d’eixos.L’arreplega d’aigües es continuarà mantenint oculta després de la cornisa. Esta es recuperarà amb la cadència ondulada que la va caracteritzar en el seu origen i que ens indiquen les fotografies d’època.\nS’embocarà sobre baixants de coure envernissades per a evitar la seua oxidació amb enfosquiment o reverdit.\nEls balcons en el seu extradós visitable s’impermeabilitzaran i col•locaran peces d’acabat adequat de gres o semblant.S’alçaran les terrasses ja que presenten fortes patologies com a filtracions, afonaments, etc. degradació de “martingales” temporals per mitjà de SIKA-TOP, impermeabilitzacions autoprotegides, totalment rebutges, etc.,L’estructura portant és de murs de càrrega en fatxada i mitgeres. Els forjats es conformen per biguetes de fusta perpendiculars a façana i entrebigat de revoltons.Es procedirà a sanejar i reparar la mitgera amb la farmàcia Rubió, Inclús la reparació del canaló per a evitar la caiguda a la via pública d’esta. S’arbitrarà solució lògica de diàmetre suficient per a l’arreplega d’aigües de pluja de les terrasses, hui totalment incapaç d’assumir el règim de pluges, per inserció de les làmines que han reduït les seues dimensions, traslladant el problema a altres punts.\nAquesta entrada s'ha publicat en ARCHITECTURES, ARCHITETTURA POVERA, ARCHITETTURA POVERA, BUILDERS, General, How was my architectural education going?, SUSTAINABLE/ENVIRONMENT/ECOLOGICAL, VALÈNCIA el 5 de gener de 2015 per josep_blesa


Tot sobre la nostra proposta per les empreses andorranes | iDEAN\nMés sobre la nostra proposta\nCrea totes les empreses que et faci falta i personalitza-les amb els teus logos i dades.\nConfigura les empreses segons el teu rigor i la forma de treballar que desitgis: com vols valorar el teu\nmaterial, com controlar tota la teva informació…\nConfigura el número de decimals amb els quals vols treballar (preus de cost, de compra, PVP)\nSi tens costos addicionals en les entrades de gènere (transport, duana i transitari).\nAssigna la forma d’impostos que facís servir tant d’IGI com d’IRPF, sempre segons la normativa andorrana. No cal fer canvis a la teva gestió i les liquidacions les realitzarem amb total seguretat i automàticament.\nUtilitza la numeració de factures i albarans que vulguis a la teva conveniència.\nAssigna les divises i el programa s’encarregarà de cercar i aplicar el canvi de manera automàtica al moment que ho necessitis.\nCrea els teus usuaris assignant el perfil o grau d’accés que necessiten. Verifica els seus accessos i limitacions segons el perfil assignat.\nComptabilitza les compres i vendes segons els teus criteris, per empresa, per família, amb regularització d’inventari, etc.\n…i si tu vols, també el teu gestor accedirà a les teves dades sense necessitat d’enviar-li cap document.\nClassifica de forma personalitzada els teus articles en tants grups com et facin falta, controla amb un cop d’ull l’inventari que tens disponible, el pendent de rebre i de servir, el que està en dipòsit, etc.\nCrea el teu propi catàleg personalitzat de productes amb imatges incorporades.\nTreballa amb diferents unitats de compres, magatzem i vendes (caixes, palets, quilos, etc.) per a més comoditat al moment de comprar i de vendre.\nCrea tarifes de preus i descomptes personalitzats, pels teus clients.\nTreballa amb condicions de compra amb els proveïdors, amb les descripcions d’origen i amb preus pactats.\nFes moviments de magatzems amb un sol clic i mira la traçabilitat de tots els articles amb una sola pantalla.\nClassifica els articles segons els teus criteris comercials i controla els teus projectes i campanyes.\nPlanifica les necessitats de magatzem segons les compres i vendes i d’altres criteris.\nControla l’inventari segons la data de conveniència i de forma retroactiva. No has d’aturar la teva activitat per fer inventaris.\nFes entrades massives d’articles mitjançant un “packing list” o envia els articles acompanyat d’un fitxer “picking”.\nFabrica productes, crea “packs” i escandalls de forma simple i ràpida.\nTreballa amb lots si tens articles que ho requereixen i controla la traçabilitat.\nDisposes de multi magatzems i ubicacions per ordenar el teu gènere.\nCrea entitats una sola vegada i assigna a la mateixa fitxa els tipus (clients, proveïdors, comercial, transitari, transportista). Tot controlat amb una sola fitxa!\nPosa tantes adreces com necessitis (de facturació, de lliurament, de delegació, etc.) i el programa s’encarregarà d’utilitzar-les segons les necessitats.\nSi tens xarxes socials, pàgines web o correus els podràs obrir amb un simple clic. Ah! I si vols parlar gratuïtament a través d’SKYPE, des del nostre programa podràs realitzar conferències amb sis usuaris simultànis també amb un sol clic.\nPosa l’idioma amb el qual t’has de dirigir i el nostre programa enviarà les comandes i altres documents de manera automàtica i amb la seva llengua.\nCrea relacions entre els contactes (empreses de grups).\nAssigna els bancs amb els quals vols treballar i les diferents formes de pagament i cobrament.\nClassifica els contactes segons els teus criteris comercials i controla tot el que compres i vens.\nAssigna el sector oficial (segons la normamativa andorrana) i compara les teves xifres amb les oficials.\nControla tots els documents generats des d’una sola finestra i veuràs la traçabilitat de tots ells.\nControla el comportament de les vendes, tarifes especials, assigna comercials i ràpels de forma simultània.\nDisposes d’un mòdul d’incidències per conèixer tot el que passa amb els teus contactes. Mira les incidències obertes o tancades, les accions que s’han executat i pren decisions que millorin el teu negoci.\nControla en temps real el risc assignat als teus clients i pren accions determinades en cas d’excés.\nCrea campanyes o projectes per a controlar tot el que compres o vens.\nControla la gestió dels teus comercials, assigna objectius i verifica els seus resultats.\nCrea pressupostos ràpidament i amb totes les versions que necessitis.\nFes que els teus comercials treballin amb una tablet 3G/Wifi (Android), realitzin comandes de compra o albarans des de casa del teus clients i veuràs de forma immediata els seus resultats des del teu lloc de treball.\nTens a la teva disposició una àmplia gamma de tarifes de compres i de vendes per treballar eficientment i mantenir els preus sota control.\nI si tens dificultats utilitza el nostre assistent que t’ajudarà en cada pas. Veuràs com tot es genera automàticament (comandes, albarans, impostos, descomptes, tarifes, històrics, etc.).\nFactura amb un sol clic i de forma massiva, agrupa albarans si ho desitges i envia tot a la comptabilitat amb un sol clic! I per suposat a l’e-mail del teu client en format PDF, per agilitzar els teus cobraments.\nMira les estadístiques de compres i vendes des de diferents perspectives (clients, proveïdors, articles, etc.)\nControla ràpels de compres i de vendes per trams.\nDisposes d’un petit CRM per veure quin és el comportament i les necessitats dels teus clients.\nEl mòdul TPV (Terminals de Punt de Venda) ha estat desenvolupat especialment per a dispositius tàctils però si ocasionalment necessites un teclat es desplegarà un teclat virtual complet en la teva pantalla.\nPodràs configurar els terminals, els venedors, els articles, famílies i preus per a el mòdul TPV de forma independent i des de la mateixa fitxa d’articles.\nPorta tot un sistema complert d’arqueig, de torns, taules (versió bars i restaurants), resum de caixa, resum de vendes, aparcar tiquet(s), etc.\nI totalment on-line per treballar amb estocs actualitzats, descomptes, promocions, etc.\nCrea els exercicis comptables que necessitis assignant els períodes (mensual, trimestral, anyal) amb els que vulguis treballar.\nCrea amb un sol clic el PGC andorrà i assigna tants comptes auxiliars com et faci falta. El veuràs estructurat en forma d’arbre per un millor control.\nEl tipus de compte t’ajudarà a l’entrada d’apunts.\nEscull els tipus d’impostos que faràs servir i assigna’ls un compte comptable.\nEspecifica quin tipus de declaració faràs servir (900 -910) i el programa controlarà tot el que necessitis per fer una declaració ràpida i confiable.\nCrea els tipus de llibre, de diari, d’operació, de conceptes, de condicions i forma de pagament, etc. Que a tu més et convingui per controlar tot el que passa a la teva empresa.\nCrear un apunt comptable és ràpid i a més comptaràs amb moltes formes d’apunts i controls segons ho hagis definit. Per exemple una comptabilització d’un impost d’IGI controlarà que la base imposable i el percentatge assignat siguin correctes.\nSi treballes amb divises, els canvis s’actualitzaran de forma automàtica i et proposarà l’import a la capçalera de l’apunt.\nPodràs consultar els teus llibres de major i diari en tot moment i si ets el responsable comptable veuràs automàticament tots els nous apunts o aquells que hagin estat modificats.\nLes consultes d’apunts i de comptes no han sigut mai tan fàcils i ràpides! Amb una sola pantalla pots veure tot el que ja tens compensat o conciliat, la traçabilitat dels apunts, imprimir-los, editar els apunts, exportar les dades a Excel, etc.\nDisposaràs d’un sistema de control de tresoreria, que tindrà en compte tot el que necessitis: previsions de cobraments, de pagaments a data, els traspassos que hauràs d’efectuar per disposar de liquidés necessària i també podràs incorporar d’altres pagaments i cobraments de forma manual per no perdre detall.\nDisposes d’una cartera d’efectes per fer les teves trameses de cobraments i pagaments de forma automàtica i enviant al banc els fitxers telemàtics segons normativa de l’ABA, per més agilitat amb el teu banc.\nPodràs controlar el teu risc de cartera i podràs depurar-la quan et convingui.\nPodràs controlar els teus extractes bancaris i conciliar de la forma que vulguis, manualment o bé utilitzant la norma 43 que ho fa tot per tu.\nEl mòdul de tributs t’ajudarà a controlar escrupolosament tot els impostos (IGI, IRNR i en el futur IRPF) que has de liquidar i calcularà en tot moment totes les factures de compres i vendes que es vagin incorporant.\nEl mòdul d’immobilitzat t’ajudarà a controlar tots els actius de la teva empresa per grups i individualment. La fitxa t’informarà del més mínim detall, incloent imatges i tota la informació referent.\nPodràs ajustar les teves amortitzacions als teus criteris i els estàndards de comptabilitat, podent afegir variacions i carències.\nControla quan vols generar els apunts d’amortització i ajustar a dates específiques.\nAnalítica i pressupostària:\nLa part analítica i pressupostària és molt completa pots portar control dels centres i de les seccions, controlar pèrdues i guanys per centre, generar repartiments de forma dinàmica o estàtica. Podràs fer Planning i fer simulacions per preveure resultats.\nGenera pressupostos de forma automàtica i mira les desviacions respecte a la realitat.\nPodràs tancar i també bloquejar períodes mensuals, trimestrals o anyals, per evitar que les teves xifres puguin ser modificades o alterades.\nJa tens pre-dissenyats diferents informes que pots re-configurar:\no Balanços d’explotació (pèrdues i guanys),\no Balanços de situació,\no Sumes i saldos.\nPer utilitzar-los immediatament. Ah! I tots ells segons la normativa andorrana per fer les teves declaracions de forma fàcil, ràpida i totalment fiable.\nDisposes d’una potent eina per crear els teus propis informes i estarem encantats d’ensenyar-te el seu funcionament.\nTotes les operacions comptables que requereixen molt de càlcul es realitzen en segon pla (pel servidor principal), alliberant recursos, perquè continuïs treballant amb normalitat. En acabar apareixerà la pantalla amb el resultat.\n… mai una gestió empresarial\nha estat tant fàcil de portar com la\nque hem dissenyat a iDEAN.


Nosaltres - Artcants\nUna botiga petita –però matona-\nde belles arts als Encants de Barcelona\nArtcants és una botiga de material de belles arts i restauració de mobles situada en els mítics Encants, a Barcelona, on podreu trobar una interesant selecció de material artístic i novetats per a pintura, gravat, il.lustració, disseny, manualitats o llibres, entre d’altres.\nA més, també tenim una selecció de productes específics per a la restauració de mobles. A Artcants ens basem en el coneixement del producte que oferim i en la honestitat en la forma de vendre’ls, amanit amb grans dosis d’empatia i creativitat.\nEns agraden, sobretot, els colors i els seus noms: Caput Mortuum, Verd Vejiga, Quinacridona, Aureolina, Ultramar Francès… i la gent que es deixa portar pel seu hemisferi dret, capaç d’admirar-se, d’explorar i crear.\nOrgullosos de tenir una visió creativa, original, multidisciplinar i versàtil que mirem d’enfocar en el nostre petit negoci local, i també d’estar oberts a la col.laboració amb altres professionals i experimentar noves fòrmules en comunicació i feina. Així és com ens agrada servir a l’art a Barcelona.\nARTCANTS (art + encants) és un nom senzill que resumeix el que som: tercera generació d’encantistes i apassionats de l’art. La nostra herència i el nostre futur.\nEns motiva tirar endevant, amb ganes i il.lusió, i formar un equip sòlid i feliç de portar 5 anys (i els que vindran) amb aquest projecte just en un moment estrany de canvis i irrupcions tecnològiques (que sempre amenacen les arts tradicionals) i una eternitzada crisis.\nA banda d’assessorar personalment a tots els nostres clients, també ajudem i servim a col.legis, tallers i escoles escollint el material adequat a cada destinatari.


Amb Xavier Sala i Martin i Tian Riba, Tv3\nÚltim ECONOMIA EN COLORS: 'Verd. La noia dels caramels'\nDiumenge 22 de novembre, el punt i final de la primera temporada d'ECONOMIA EN COLORS arriba de la mà del color verd, el de l'esperança —diuen—. Acomiadem l'economia distreta, ben explicada i entretinguda del Xavier Sala i Martín i el Tian Riba amb "Verd. La noia dels caramels".\nTags: economia en colors s1 tian riba txarango xavier sala i martín\nMartes, 17 de noviembre de 2015 • 11:24h.\nEl setè d'ECONOMIA EN COLORS és 'Rosa. El mico ensinistrat'\nAquest diumenge, 15 de novembre, a partir de les 22:35h., Xavier Sala i Martín ens torna a posar l'economia a la nostra alçada, la dels que no en tenim ni idea, a ECONOMIA EN COLORS amb "Rosa. El mico ensinistrat". Al seu costat, el Tian Riba (com sempre) i, en aquesta ocasióm, el Tomàs Molina.\nTags: economia en colors s1 tian riba tomàs molina xavier sala i martín\nMartes, 10 de noviembre de 2015 • 11:06h.


Fer-se apoderat pel 26M: preguntes i respostes\nUn apoderat és un ciutadà, major d'edat, en ple ús dels seus drets civils i polítics, que rep poder d'una candidatura per a representar-la ens els actes i operacions electorals.\nEls apoderats poden accedir lliurement a tots els locals i meses electorals, examinar-hi el desenvolupament de la votació i de l'escrutini (per exemple, comprovar que els votants s'identifiquen correctament i figuren al cens electoral, que no hi ha piles massa desiguals de paperetes que puguin influir en la intenció de vot o que no hi ha elements de propaganda electoral), formular reclamacions i protestes i demanar certificats. En cas que no hi hagi interventor de la seva candidatura, poden actuar com a tals davant de la mesa, participant en les deliberacions amb veu i sense vot.\nPer què cal la xarxa d'apoderats més gran mai vista?\nEn el context actual amb una repressió mai vista i amb companys i candidats a la presó i a l’exili, cal que totes les properes cites electorals es revalidi la majoria independentista a les urnes com sempre hem defensat i fer un front comú contra l'extrema dreta a Espanya i impedir que es posin en perill els nostres drets i llibertats. Això fa que sigui més important que mai preservar les garanties democràtiques de tots aquests comicis amb apoderats a tots els col·legis electorals del país.\nM'agradaria col·laborar, però el dia de les eleccions treballo.\nPer llei, els treballadors per compte d'altri i els funcionaris que acreditin la seva condició d'apoderats tenen dret a un permís retribuït de tota la jornada el dia de la votació.\nQuina diferència hi ha entre ser apoderat i ser interventor?\nLes funcions d'un interventor i un apoderat són molt similars. Ambdós poden examinar el desenvolupament de la votació i de l'escrutini en qualsevol mesa, formular reclamacions i protestes i demanar certificats.\nL'interventor, però, està assignat a una mesa concreta, davant de la qual està acreditat, per això podrà votar en aquesta mesa, hi estigui censat o no. A més, ha de signar totes les actes (constitució, escrutini i sessió) de la mesa, així com la resta de documentació, cosa que no pot fer l'apoderat. D'interventors només hi pot haver dos per mesa com a màxim. En el moment en què un apoderat prengui possessió com a interventor d'una mesa, ja no podrà exercir com a apoderat en cap altra. L’interventor hi ha de ser tot el dia.\nL'apoderat pot exercir les seves funcions a qualsevol mesa de la seva circumscripció electoral, i no pot votar a una mesa on no estigui censat (si exerceix d'apoderat fora de la circumscripció on està censat, ha de votar per correu). D'apoderats n'hi pot haver tants com la candidatura consideri necessari. Per aquest motiu el 26M volem acreditar una xarxa d'apoderats (i també d'interventors) mai vista en unes eleccions.\nCom a apoderat/da, estaré representant a Esquerra Republicana a les eleccions?\nNo cal formar part d’Esquerra Republicana, però atès que és imprescindible que un partit t'autoritzi davant la Junta Electoral, i posteriorment t'acrediti perquè et puguis identificar com a apoderat davant dels membres de les meses el dia de les eleccions, Esquerra Republicana es posa al servei de totes les persones que, com tu, vulguin col·laborar que el vot de tothom s'exerceixi en plenes garanties, donant aquesta cobertura legal sigui quina sigui la teva orientació política.\nAra bé, si prefereixes demanar a un altre partit que t'acrediti, t'animem que ho facis, ja que l'important és tenir la xarxa més gran possible d'apoderats.\nQuina és la data límit per a inscriure's?\nEt pots inscriure com a apoderat o apoderada fins als cinc dies abans de les eleccions.\nNecessito algun tipus de formació per fer d'apoderat/da?\nSí. Esquerra Republicana farà formacions presencials per a les persones que vulguin fer d’apoderats i apoderades en cada comici electoral. En aquestes formacions generalment es repartiran les credencials per a exhibir-les davant de la mesa electoral per a la identificació. A banda d'aquestes instruccions, els apoderats i apoderades disposaran d'un manual, i també rebran instruccions i recordatoris per email i per mitjà de xarxes socials i canal de Telegram.\nSi m'inscric com a apoderat/da, hauré de ser tot el dia al col·legi electoral?\nNo, tot i que ens cal la màxima disponibilitat que tinguis per garantir apoderats durant tota la jornada a tot el país, des de la constitució de les meses i l'obertura de col·legis fins a l'escrutini.\nQuan ens posem en contacte amb tu després que confirmis la teva inscripció, et preguntarem la teva disponibilitat, entre d'altres detalls per organitzar la jornada.\n© Esquerra Republicana de Catalunya 2019\nAtenció: aquest lloc web utilitza cookies (galetes), tant pròpies com de tercers, per a recopilar informació estadística de la vostra navegació, així com per a oferir-vos un servei personalitzat. Si continueu navegant, considerem que n'accepteu l'ús. Més informacióAcceptar


Antonio Resines està ingressat a l'UCI a causa de la Covid-19. | GTRES\nEls familiars del reconegut actor revelen el seu estat de salut després que hagi ingressat a l'UCI a causa del coronavirus\nper Miguel Cuartas 23/12/2021 18:43h\nAntonio Resines s'ha convertit en un dels grans protagonistes de les darreres hores, després que s'hagi conegut que l'actor va ser ingressat a l'UCI de l'Hospital General Universitari Gregorio Marañón. L'intèrpret s'hauria contagiat de Covid-19 els últims dies i la seva situació seria més que preocupant. En aquest sentit, cal destacar que Resines està vacunat amb les dosis del vaccí de Pfizer.\nEl cas és que Antonio Resines s'hauria contagiat quan va coincidir amb un contacte estret que tenia coronavirus. Ara com ara, l'actor càntabre està estable i no necessita sedació ni intubació, segons han apuntat fonts familiars.\nLa família aclareix l'estat d'Antonio Resines després d'ingressar a l'UCI per coronavirus\nEn el seu ingrés, Antonio Resines sí que ha requerit és una alta dosi d'oxigen per poder respirar des del seu ingrés a l'UCI del Gregorio Marañón. Les darreres informacions sobre el conegut actor és que el seu estat de salut és delicat. Però des de la seva família estan esperançats que la seva evolució sigui positiva i es pugui recuperar els pròxims dies.\nAntonio Resines, en la seva última aparició: va anar al tanatori per Verónica Forqué | EUROPA PRESS\nLa família d'Antonio Resines ha agraït les mostres d'afecte dels mitjans de comunicació i dels seus seguidors. En aquest sentit, han demanat «tranquil·litat i serenitat» en aquests moments complicats per a l'actor. El seu entorn afirma que quan hi hagi novetats sobre el seu estat de salut, ho comunicaran a la premsa.\nEl seu ingrés a l'Hospital Universitari Gregorio Marañón ha provocat preocupació entre els que més l'estimen, així com diverses mostres de suport de molts companys de professió, que s'han mostrat intranquils per l'estat de salut del protagonista de 'Los Serrano'.\nAntonio Resines pateix patologies prèvies\nEn relació amb el cas d'Antonio Resines, cal destacar que pateix patologies prèvies, com l'artritis psoriàsica que pateix des del 2018. Aquesta malaltia inflamatòria crònica afecta les seves articulacions. Cal recordar que la malaltia va provocar-li un vessament al genoll del qual es va haver d'operar fa tres anys.\nAra com ara, no se sap quina és la variant amb la qual s'ha contagiat l'intèrpret, encara que tot apunta que podria ser òmicron. Cal recordar que en les darreres setmanes aquesta variant ha provocat un gran increment de casos positius les darreres setmanes. En aquest sentit, és una variant altament contagiosa, que s'expandeix molt ràpidament.\nAntonio Resines: una reeixida carrera en cinema, teatre i televisió\nNascut a Torrelavega (Cantàbria) fa 67 anys, l'expresident de l'Acadèmia de Cine ha tingut una prolífica carrera cinematogràfica i televisiva. Resines és un dels actors més estimats del panorama nacional en les darreres dècades.\nCal recordar que l'any 1998 va guanyar el Goya al Millor Actor pel seu paper a la pel·lícula 'La buena estrella'. En la seva trajectòria també destaca el seu treball en films com 'Amanece que no es poco' o a la sèrie 'Los Serrano'.\nAnar a portada Última hora Televisió Última hora Alerta Sanitària


ESGLESIA DE MANACOR: ARRISCAR\nPOR AL RISC\nLa paràbola dels talents és molt coneguda entre els cristians. Segons el relat, abans de sortir de viatge, un senyor confia la gestió dels bens a tres empleats. A un, cinc talents, a altre, dos i al tercer, un talent: «a cada qual segons la seva capacitat». De tots espera una resposta digna.\nEls dos primers se posen «de seguida» a negociar amb els talents. Se'ls veu treballar amb decisió, identificats amb el projecte del seu senyor. No tenen por als riscs. Quan el senyor torna li entreguen amb orgull els fruits: han aconseguit duplicar els talents rebuts.\nLa reacció del tercer empleat és estranya. L'únic que se li ocorre és «fer un clot a terra i amagar-hi els diners amagar-hi els diners», el talent rebut, per conservar-lo segur. Quan torna el senyor, se justifica amb aquestes paraules: «Senyor, sabia que ets un home dur, que segues on no has sembrat i reculls on no has escampat Vaig tenir por i vaig amagar a terra el teu talent. Aquí tens el que és teu». El senyor el condemna com a «negligent».\nEn realitat, l'arrel del comportament és més profunda. Aquest empleat té una imatge falsa del senyor. L'imagina egoista, injust i arbitrari., exigent que no admet errors. No se'n poden fiar. Millor és defensar-se d'ell.\nAquesta idea mesquina del seu senyor el paralitza. No gosa córrer cap risc. La por el bloquetja. No és lliure per a respondre de manera creativa a la responsabilitat que se li ha confiat. És més segur, «conservar» el talent.\nEls cristians de les primeres generacions captaven millor que nosaltres la força interpel·ladora de la paràbola. Jesús ha deixat en nostres mans el Projecte del Pare de fer un món més just i humà. Ens ha deixat el mandat de l'amor. Ens ha confiat la gran Nova d'un Déu amic del ésser humà. ¿Com responem avui els seguidors de Jesús?\nQuan no se viu la fe cristiana des de la confiança sinó des de la por, tot es desvirtua. La fe se conserva però no se contagia. La religió se converteix en deure. L'evangeli, substituït per l'observança. La celebració dominada per la preocupació ritual.\nSeria un error presentar-nos davant el Senyor amb la actitud del tercer: "Aquí tens el que és teu. Aquí, el Evangeli, el projecte de regne i tu missatge d'amor als que sofreixen. L'hem conservat fidelment. L'hem predicat correcte. No ha servit per a transformar nostra vida. Tampoc per obrir camins de justícia a ton regne. Però aquí el tens intacte".\nPublicat per Joan a 6:07


* Aquestes condicions són aplicables exclusivament a les compres realitzades a través de la pàgina web.\nDEVOLUCIONS I NO CONFORMITAT\nLa mercaderia enviada es comprova en qualitat i estat. Si tens preguntes respecte a l'ús del producte, o algun altre dubte, si us plau no dubtis en contactar amb nosaltres.\nPots trucar al nostre telèfon d'atenció al client 977.555.033 (prem 1 per a venda en línia), enviar un correu electrònic a [email protected] o contactar-nos mitjançant el nostre xat d'assistència en línia, el nostre horari d'atenció és de dilluns a divendres de 9:00 a 14:00 i de 15:00 a 18: 00h.\nTant si es tracta de devolucions per desistiment de compra, o per falta de conformitat (mal funcionament), et demanem que segueixis les següents indicacions per a una fàcil tramitació de la teva producte:\n· Per començar amb la teva devolució has d'iniciar una incidència des del teu perfil, pots conèixer el procediment fent "CLIC AQUÍ"\n· Recordem que el termini legalment establert per a informar de les devolucions és de 14 dies naturals des de la recepció del producte, més 3 dies hàbils per fer arribar el producte a les nostres instal·lacions.\n· És imprescindible que tornis l'article complet (amb tots els accessoris inclosos) i amb l'embalatge original en perfecte estat o en el millor estat possible.\n· Un cop a les nostres instal·lacions i revisat pel nostre departament tècnic, ens posarem en contacte amb tu. Si és un error tècnic ho cobreix la garantia, però en cas contrari, ja sigui per mal ús, mala manipulació o per no saber utilitzar-es cobrarà al client el transport de la recollida i el transport del nou enviament si així procedeix ja que no ho cobreix la garantia.\nEl consumidor i usuari disposarà d'un termini de 14 dies naturals per a exercir el dret de desistiment a partir de la recepció del producte (NO POSSIBLE PER A EMPRESES). El procediment adequat és iniciar una incidència des del teu perfil. Recorda que és imprescindible que es compleixin les següents condicions:\nEl producte ha d'estar en el mateix estat en què es va lliurar amb el seu embalatge i etiquetatge original. La devolució no podrà tenir lloc en cap cas si els productes subministrats van ser manifestament objecte d'ús, o si l'embolcall de la marca ha estat desprecintat d'alguna manera. Preguem abans d'utilitzar el producte, decideixis si realment aquestes interessat en el mateix.\nEn cas que el teu producte arribi amb desperfectes notables del transport contacta amb nosaltres abans de 12 hores, perquè puguem gestionar el que ha passat.\nEl producte ha de conservar tots els accessoris amb els que hagi estat servit i siguin propis de la marca, al costat del seu embalatge original.\nPer la seva naturalesa, s'exclouen de la devolució per desistiment els següents productes:\nTot tipus de programari, memòries, components informàtics com gràfiques, discs durs, CPU i plaques base. Com jocs per a consoles, DVD, Blu-Ray. Producte que sigui susceptible de manipulació.\nPer motius d'higiene, tot tipus de productes relacionats amb la cura personal o la salut, paelles, estris de cuina, parament de la llar en general.\nTots els productes que requereixin contacte directe amb algunes parts del cos com ara auriculars in-ear, planxes de cabell, talla pèls o productes de cura personal.\nTot material que es vulgui retornar cal que estigui en les mateixes condicions que va ser lliurat, això implica que en el tema informàtic, el sistema operatiu ha d'estar igual que com es rep, respectant les particions i els programes originals. Els discos durs han d'estar lliures de continguts aliens, igual que tot tipus de configuració.\nEls productes susceptibles d'una instal·lació fixa que hagin estat modificats per a la seva instal·lació. (Forns, fogons, microones, rentadores).\nOUTLET PC es farà càrrec de les devolucions quan es tracti d'un mínim desgast en el producte, sense alterar el seu ús. En els casos en què el desgast o deteriorament del bé sigui superior a una sola prova o inspecció, es podrà pactar amb el client una corresponent indemnització proporcional al deteriorament.\nOUTLET PC no acceptarà devolucions per desistiment fora del termini establert.\nQuan la devolució sigui per desistiment, OUTLET PC realitzarà només la devolució de l'import del producte, no dels diners del transport ja que és un servei que el client contracta per al lliurament.\nENVIAMENT O DEVOLUCIÓ DE PRODUCTES\nPerquè les devolucions arribin en el millor estat possible a les nostres instal·lacions, protegeix l'embalatge del producte perquè arribi al mateix estat rebut. Cal que els productes petits es tornin embalats de manera semblant a la forma en què es van rebre, sempre intentant que no es pugui apreciar a simple vista que es tracta.\nEls productes de mides superiors s'hauran d'enviar de manera que el material no pugui ser obert, correctament fixats, amb les seves proteccions perquè no pateixi desperfectes durant el viatge.\nEn cas de manca de conformitat, que el producte no sigui adequat per a l'ús que li correspon, tingui algun defecte, no sigui el producte demanat o algun altre motiu, contacta amb el servei d'atenció al client per exposar el problema i rebre una solució.


Telèfon: +34 678049537\nCercavila i animació de carrer. Repertori musical desde l'època medieval fins al s. XVIII, acotable segons demanda.\nInteracció amb el públic a través de la música, cants, danses, teatralitat i molt d'humor. Un espectacle en moviment !\ngrup de música de carrer, antiga i tradicional\nA principis del 2015 formem el grup de música antiga i tradicional InTrobaVeritas. Els seus components actuals som en Jordi Radigales (tarota), Albert Cuevas (percussions) i Isaac Morera (sac de gemecs i pinfano).\nLa nostra idea és la de crear un projecte únic i diferenciat on la música i la teatralitat s’agafin de la mà. Així desenvoluparem: In via veritas (Cercavila de carrer i animació).\nPel què fa a la música, ens inclinem per tenir un repertori especial des de l’època medieval fins a les tonades populars del s. XVIII, des d’Europa fins a l’Àsia central, amb ritmes habituals a les nostres orelles i d’altres de més sincopats i suggerents. Tampoc faltarà música de ball i adaptabilitat a les circumstàncies que es donin.\nIn Via Veritas Població: Móra d´Ebre\nLloc: Móra Morisca


L'Institut Català de les Dones destina 165.000 euros als Serveis d'Informació i Atenció a les Dones de les Terres de l'Ebre - Sala de premsa. Generalitat de Catalunya\nL'Institut Català de les Dones destina...\nL'Institut Català de les Dones destina 165.000 euros als Serveis d'Informació i Atenció a les Dones de les Terres de l'Ebre\nL'ICD incrementa enguany un 30 % el suport econòmic als serveis dels consells comarcals del Montsià, Ribera de l'Ebre, la Terra Alta i al de l'ajuntament de Tortosa\nLa presidenta de l'ICD, Marta Selva, ha signat aquest matí amb els consells comarcals del Montsià, Ribera de l'Ebre, la Terra Alta i l'ajuntament de Tortosa el suport econòmic que l'ICD ofereix als Serveis d'Informació i atenció a les dones\nLa presidenta de l’Institut Català de les Dones (ICD), Marta Selva, ha signat aquest matí amb els consells comarcals del Montsià, Ribera de l’Ebre, la Terra Alta i l’ajuntament de Tortosael suport econòmic i de col·laboració que l’ICD ofereix als Serveis d’Informació i atenció a les dones (SIAD) per als anys 2009 i 2010.\nL’ICD invertirà en dos anys 165.000 € per reforçar l’atenció a les dones que ofereixen els SIAD de les comarques de les Terres de l’Ebre. Enguany s’hi invertiran 75.000 €. Aquesta xifra suposa un increment del 30 % respecte les ajudes atorgades a aquests serveis l’any 2008. L’any 2010 hi ha prevista una inversió de 90.000 €.\nAmb aquesta iniciativa, l’ICD promou la consolidació i/o creació d’espais de referència que atenguin les demandes de les dones amb criteris d’equilibri territorial i universalitza l’accés a aquests serveis. És en aquest context que cal destacar la creació d’un nou servei d’aquestes característiques per part del Consell Comarcal de la Terra Alta.\nEl suport de l’ICD, òrgan adscrit al Departament d’Acció Social i Ciutadania, als ens locals per als SIAD es concreta per primera vegada en un contracte programa bianual que articula nous mecanismes de coordinació entre administracions per reforçar aquests serveis i incrementar l’eficàcia de l’atenció a les dones.\nEls contractes programa signats avui suposen la inversió següent:\nEls nous contractes programa se signen en el marc d’un acord de col·laboració entre l’ICD i les entitats municipalistes, Federació de Municipis de Catalunya i Associació Catalana de Municipis i Comarques per al desplegament i funcionament dels SIAD.\nL’objectiu de l’ICD amb aquesta iniciativa és enfortir les polítiques locals de suport a les dones i promoure la consolidació i/o creació d’espais de referència que atenguin les seves demandes.\nL’ICD assessora i dóna suport econòmic als projectes dels ens locals des de l’any 2005, quan es va crear una convocatòria de subvencions específica. L’aportació de l’ICD a les polítiques de dones que desenvolupen els ens locals ha suposat una inversió entre els anys 2005 i 2008 de 9.945.453€.


Escola Freta Mataró. Mataró\nNomés vull plorar\nCapítol 1: Solitud\nEra conscient que els seus actes portarien conseqüències, però ja era massa tard per penedir-se’n, el mal ja estava fet i no s’hi podia fer res.\n-Benvingut oficial Li, els seus superiors m'han parlat molt bé de vostè, pot sentir-se orgullós. Al principi no pensava acceptar-lo, però gràcies a les recomanacions que em va presentar el seu coronel, vaig canviar d’opinió.\nEn Li Huan estava content d’haver estat acceptat a l’esquadró 731. Almenys allà no veuria tanta sang vessada.\nDesprés d’haver signat tots els documents, el tinent general Shirō Ishii va fer passar un soldat i li va dir:\n-El cap Koizumi el portarà a les seves estances i li explicarà les regles del camp.\nQuan va sortir del despatx, el vent gèlid li fuetejà la cara.\nVa seguir els passos del cap, que el van portar fins a una sèrie d’edificacions de fusta numerades; el cap va obrir la porta número dos. L’estança tenia tres finestres petites que filtraven una llum groguenca a través dels vidres bruts, hi havia sis futons enrotllats i sis mantes, tres a cada costat. Als peus de cadascun hi havia un bagul amb un cadenat; el cap li va indicar que el del mig a la dreta era el seu. Li va donar les gràcies i es va disposar a guardar les seves pertinences. Va col·locar la seva roba ben doblegada dins del bagul, va agafar delicadament un objecte rectangular embolicat amb paper de seda, el va desembolicar a poc a poc, com si fos un objecte tan delicat que es pogués trencar amb la mirada.\nA la foto sortia una noia bellíssima, era la seva promesa, i quan la guerra acabés, es casarien. Però últimament no estava gaire segur de si ella continuava sentint alguna cosa per ell, ja que feia anys que no es veien i tenia por que quan tornés ella s'hagués casat amb un altre. Aquestes inseguretats van sorgir arran de no rebre cap carta d'ella, ell li escrivia tant com podia, però no rebia notícies seves. També era cert, que hi havia moltes dificultats perquè les cartes arribessin.\nDesprés de penjar la fotografia a la paret, va treure les seves altres pertinences i les guardà en el bagul. Al costat del llit havia deixat la seva catana, havia passat de generació en generació i el seu pare la hi havia lliurat perquè defensés l'honor de la família a la guerra. En el front, molts dels seus companys la van utilitzar per a decapitar xinesos, però ell mai va voler usar-la, sabia que aquella catana estava tacada de sang i no volia ser ell qui la taqués altre vegada.\nEn Zhou Dewei feia anys que lluitava contra els dimonis japonesos, que semblaven invencibles. Mentre els soldats del seu país queien com a mosques, els japonesos resorgien com les males herbes.\nL'única cosa que volia era estar amb la seva família i passar més nits amb la seva estimada. Estava tan cansat de lluitar!, tenia les mans tan tacades de sang!... Però no se’n penedia, lluitava per una bona causa. Havia de defensar el seu país, perquè les dones i els nens estiguessin fora de perill.\nHi havia dies, però, que li hauria agradat inspirar-se per poder escriure una senzilla poesia a la seva estimada, tan complicat era? Podia escriure relats, però no era capaç de plasmar els seus sentiments sobre el paper. Recordava que, quan estava amb la seva mare, li havia recomanat que deixés la ment en blanc per sentir parlar el seu cor... però no en sabia. Com trobava a faltar la seva companyia i els seus savis consells!\nEls segons i els minuts anaven passant lentament, i al final, va aconseguir deixar que els sentiments el dominessin i cedir a la voluntat del seu cor, i va escriure una poesia amarada de sentiments. S'adonà que se'n penediria tota la vida, però... ja no hi tenia res a perdre. La seva ànima era buida i el seu cor, trencat; ja no li importaven les conseqüències, havia patit tant, que ja no recordava com era ser feliç.\nMentre escrivia, les parpelles van començar a tancar-se lentament, i va caure en un son profund. Somiava que era tot fosc, no podia veure més enllà del seu nas. Va començar a caminar sense rumb. Estava perdut i tenia unes ganes immenses de plorar, però cap llàgrima va brotar dels seus ulls, estaven completament secs. No podia plorar. No sabia què fer en aquell lloc tan fosc. Decidí tancar els ulls per recordar el rostre de la seva mare, però no n’era capaç. De sobte una veu familiar el cridava pel seu nom, va obrir els ulls per saber qui el cridava; la foscor desaparegué, començava a haver-hi llum. Va poder veure que es trobava enmig d'un passadís ple de fotografies on hi havia gent nua, amb prou feines tenien carn en els seus cossos, només quedaven ossos i pell. La veu seguia cridant-lo, decidí córrer i en el fons del passadís veié la seva mare. S’aturà i tornà a córrer, volia abraçar-la i parlar-li. Alguna cosa passava, no podia arribar-hi, es va tornar a aturar i seguia havent-hi la mateixa distància entre ells. Les fotografies que hi havia eren unes altres. Però encara sentia la seva mare que el cridava amb aquella veu dolça, i ell no podia arribar-hi. Va decidir cridar amb totes les seves forces, però ella no el sentia. Incapaç d'arribar a la seva mare, es va estirar a terra. I va començar a plorar. Llavors es va despertar, amb els ulls mullats.\nCom més s'esforçava a intentar oblidar aquells records que tant enyorava, el seu cor es trencava en mil bocins, com vidres que es clavaven en la seva ànima com estaques. Per més que ho intentava, no hi havia manera de sortir d'aquell infern.\nEra un infern perquè per molt que intentava pensar que lluitava per una bona causa, matar gent a sang freda el destrossava per dins. Intentava ser fort, però a les nits, quan tothom dormia, no podia evitar que les llàgrimes li regalimessin galta avall.\nDesprés d'haver tingut aquest malson, va agafar paper i ploma i va escriure una carta a la seva Maylin:\nHi ha dies que odio matar, però n’hi ha d’altres que no tinc pietat. Aquesta mescla de sentiments són culpa de tot el que estan fent els japonesos al nostre país, en què l'estan convertint? Allà per on passen ja no queda vida, sinó destrucció total. Ahir vaig passar per un poble i l'única cosa que hi quedava eren les ànimes turmentades. No quedava ningú viu, tots havien mort, les dones havien estat violades i assassinades brutalment. El pitjor va ser veure una nena d'uns 7 o 8 anys en el mateix estat. Allò va ser massa per a mi, vaig sentir tanta ràbia en aquell instant, que al primer japonès que hagués vist li hauria arrencat els ulls amb les meves mans. Veig això cada vegada que pas per un poble que ha estat arrasat per ells.\nMalalties que pensàvem que ja no tornarien a turmentar-nos, han tornat. Ara fa uns dies, el nostre general ens va comunicar que la major part del setè regiment d'artilleria va morir de pesta bubònica.\nSegons ens diuen, els avions japonesos s'han dedicat a llançar puces de rates infectades sobre els nostres pobles i ciutats.\nEm sento tan impotent, que em dol pertànyer a la raça humana! Com és possible que càpiga tanta maldat en uns cossos tan insignificants en comparació amb l'univers. Em venen nàusees només de pensar que respiro el mateix aire que ells.\nIntento no perdre les esperances, pensant en els moments més feliços de la meva vida i sobretot, en aquella fugaç nit. Haver fet l'amor amb tu va ser com besar el cel. Tenia por que no t'agradés explorar el meu cos, però aquest temor es va esfumar quan vas començar a besar-me i ens vam fondre en una sola persona, quan mirava els teus preciosos ulls foscos com la nit, em perdia en ells i volava entre les seves estrelles. Em venien esgarrifances cada vegada que em besaves en cada racó del meu cos i desitjava que no paressis mai de fer-ho. Encara puc recordar com el tacte tan suau dels teus llavis fregava les meves galtes, com s'embullava la teva sedosa cabellera entre els meus dits, fent bategar el meu cor com un tambor que seguia el ritme dels nostres sospirs. Amb tan sols recordar tota aquella felicitat i com d'especial em vas fer sentir, torno a refermar el pensament de per què no deixo de lluitar: per a no perdre les esperances, per a veure el teu preciós cos nu i besar cada centímetre de la teva pell de porcellana. Ens van quedar tanta coses per descobrir!, la nit va passar tan ràpida!\nEspero que no m'oblidis, prometo tornar, perquè res impedirà que els nostres camins tornin a trobar-se.\nT’estima i t'enyora el teu Dewei.\nUna vegada va haver acabat la carta, va comprar el segell amb els últims estalvis que li quedaven i va esperar que arribés el carter. No sabia quan podia tornar, era difícil tenir amistat amb ells, ja que sempre en venia un diferent. El mateix passava amb els companys, cada dia morien desenes d'ells, o eren ferits o atrapats pels japonesos i mai els tornaves a veure.\nCapítol 2: Sense esperança\nA en Zhou Dewei, les úniques pertinences que li quedaven era una fotografia on apareixia tota la seva família i algunes cartes que guardava en un llibret, la resta ho havia extraviat tot. Moltes vegades quan li arribava el correu, tenia por de llegir el contingut, perquè a molts soldats, les seves parelles els havien deixat per uns altres o havien mort. Ell no volia que això li passés, no volia que li trenquessin el cor justament en aquelles circumstàncies.\nHi havia dies que desitjava escriure a la seva mare, però més tard recordava que havia mort de tuberculosi. Cada nit resava perquè tot aquest malson s'acabés, però els dies passaven i tot continuava igual o pitjor.\nDesprés d'haver escrit aquella carta, va agafar un altre paper i va començar a escriure un poema explicant els seus sentiments. Odiava fer allò, perquè quan els llegia se sentia indefens i dèbil:\nLa trsitesa i solitud\ninunden la meva ànima\ns’escolen en el meu cos\ncom dues harpies.\nSón com depredadors\nque aguaiten a les nits\ni esperen que t’adormis\nper poder devorar-te per dins,\nlentament i dolorosa.\npels meus ulls llisquen petites llàgrimes,\nque deixa anar la meva ànima\nper curar-se de tanta tristesa.\nno me’n podré guarir ni oblidar.\nQuan va acabar d'escriure el poema, va sentir trets i crits. No sabia què passava, tenia por, però va decidir armar-se de valor i agafar la seva arma. En sortir de la casa on es trobava, va veure companys seus estirats al terra, alguns eren morts o ferits, uns altres lluitaven amb les poques forces que els quedaven, uns altres fugien. El seu cos s'havia paralitzat i no sabia què fer, finalment va decidir disparar i lluitar, però els japonesos eren molts i estaven en millors condicions que ells, no hi tenien res a fer, tret que ocorregués un miracle. Però els segons i minuts passaven i aquest miracle no succeïa i va sentir com el seu general cridava a la retirada.\nPerò ja era massa tard, els japonesos els van preparar una emboscada i van aconseguir atrapar-los. Van disparar els ferits i els van separar en dos grups, no entenia què volien fer amb ells, però més tard va veure què van fer a l'altre grup. Aquella selecció servia per separar els forts i sans, dels febles i malalts. Al grup dels més febles, els van posar davant d’un escamot de soldats que, sota les ordres del seus superior, els van tallar el cap amb la catana.\nEl sòl va quedar tenyit de sang. Els japonesos van obligar al grup de xinesos supervivents a aquella matança, a enterrar als seus companys en una fossa. Dewei va empassar-se saliva i va fer el que li van ordenar. Mentre enterrava els seus companys, no podia evitar de plorar, era presoner d'aquella gent i ja no sabia si tornaria a veure Maylin, perquè havia sentit tants rumors sobre les atrocitats que cometien, que s'imaginava el pitjor.\nVan estar un dia sencer per enterrar tots els soldats. En acabat, els van tancar en un casa. Molts dels seus companys deien que l'endemà els farien cavar una altra fossa per enterrar els seus cossos una vegada estiguessin morts; segons ells, els mantenien amb vida aquella nit per torturar-los i treure’n informació un cop la por s'hagués apoderat dels seus cossos. Uns altres intentaven ser positius i deien que els deixarien amb vida per fer treballs forçats. Allò no va animar a gaires, perquè alguns preferien morir a haver de treballar per als japonesos. D’altres preferien no pensar en l’endemà, com Dewei, que havia sobreviscut a la selecció i no volia turmentar-se amb idees que potser no succeïen. El que més l’entristia era que no va poder enviar la carta, encara la portava a sobre.\nLa nit va ser eterna, gairebé ningú no va poder dormir. Quan els primers raigs del sol van començar a sortir per l'horitzó, diversos soldats japonesos van començar a cridar-los perquè sortissin d'aquella estada per a fer-los caminar. Dewei va començar a anotar en la seva llibreta els llocs pels quals anava passant per fer un mapa i situar-se on estava, però hi havia tants pobles pels quals passava, que no sabia ni que existien, que va decidir deixar de dibuixar el mapa i centrar totes les poques energies que li quedaven a continuar caminant. Tenia set i fam, no havia menjat res des del dia anterior. Desconeixia per complet l'hora, però va intentar endevinar-la, per la posició en què es trobava el sol, era migdia. Llavors va intentar calcular les hores que portaven caminant, des de la sortida del sol; havien passat unes 5 hores.\nQuan semblava que les seves cames anaven a cedir pel cansament, els japonesos els van ordenar que paressin, ja que ells estaven cansats i volien descansar. Es va asseure sota l'ombra d'un arbre i va treure la seva llibreta, un company li va preguntar:\n-Què fas? No descanses després de la gran caminada que ens han fet fer?\n-Sí, però llegiré les últimes cartes que em va enviar la meva estimada per intentar oblidar aquest infern que estem vivint.\nLa carta que va decidir llegir, ella li explicava com es trobava:\nEspero que t'arribi aquesta carta, perquè m'han explicat que algunes vegades no arriben les cartes al seu destinatari.\nL'ambient està bastant carregat i la gent no vol acceptar les atrocitats que s'estan cometent pels dos bàndols, però és clar, no tenim proves que sigui cert… La meva mare no pot creure que l'exèrcit xinès hagi necessitat ajuda estrangera per poder guanyar, creu que és un conte creat pels japonenes per a debilitar-nos i trencar la unió del país.\nPer sort, no ha arribat cap japonès i de moment, aquí, es pot respirar pau. Tots nosaltres resem perquè tornis sa i estalvi a casa.\nDe moment tinc d'arròs per menjar i no em fa falta res més. A la ràdio, diuen que anem guanyant la guerra, no sé si ho diuen perquè no perdem l'esperança o ens estan enganyant. Jo ja no sé què creure, però no et preocupis per mi. Parlem de tu i de com estàs.\nL'última carta que em vas enviar, m’explicaves que no sabies si tenies la força suficient per continuar lluitant. Vull que sàpigues, que ets l'home més fort que he conegut i que t’estimo fins a l’infinit i més enllà. Quan et vaig conèixer, estaves ple d'energia i felicitat, no t’exigeixo que siguis feliç i tinguis les energies carregades després del que estàs vivint, però no vull veure't sense esperances. Et recomano que no pensis en el dia de demà, sinó en el d’avui.\nEntenc que cap de nosaltres ha volgut aquesta guerra, però no oblidis tots els moments feliços que has viscut, per molt llunyans que els trobis, l’important és que es mantinguin vius en la teva ment, així la teva esperança no desapareixerà, perquè és l'últim que es perd i sense ella no et queda res.\nPerò pensa en el més important, em tens a mi i a la teva família, potser la teva mare ja no és amb nosaltres, però sempre estarà en els nostres cors i mai oblidaràs els bons records que tens amb ella.\nFeia tant de temps que no rebia una carta seva, que llegir les antigues omplien la seva ànima de felicitat i esperança, que començava a escassejar entre els soldats xinesos. Després del petit descans, van continuar caminant pels estrets camins, ja que els japonesos evitaven els camins amples i aclarits per estalviar-se ensopegar amb una emboscada de l’exèrcit contrari. Aquell dia va ser dur i dolorós, però va tenir temps per recordar els bons moments amb la Maylin i la seva família. Eren petits moments, però que els recordava alegrement i que van fer que aquell dia no fos tan fosc com els que es veia venir.\nA les 21.07 de la nit, van arribar a la desolada ciutat de Harbin.\nCapítol 3: Tot es va esvair\nDesprés d'un horrible sopar, Li Huan va decidir anar-se a dormir, volia oblidar per una nit els pensaments que no li deixaven viure i que el perseguien durant el dia.\nMolts, en lloc de descansar, s'endinsaven en la desolada ciutat, a la recerca de dones per sadollar el seu desig sexual. Els era igual l'edat que tinguessin, però com més joves fossin, millor. Encara que en realitat, no els importava gaire aquest detall, perquè les dones de 50 a 60 anys tampoc es veien lliures d'aquests atacs.\nEll mai havia participat en aquests actes cruels, no li semblaven honorables, no veia el poble xinès com un enemic al qual calia torturar i castigar. Molts dels seus companys pensaven que els xinesos eren inferiors a ells perquè estaven perdent la guerra. Era l'excusa que utilitzaven per fer aquelles atrocitats que tant els allunyava de l'espècie humana.\nEll era diferent, sabia dominar els seus instints tant que fins i tot guardava la seva castedat per a la seva futura esposa. Cada vegada que la recordava, li tremolaven les mans i no era capaç de pensar amb claredat, una part d'ell volia saber què contenia aquella perfumada carta amb aroma a roses que li estarrufava tot el seu borrissol corporal. Sabia perfectament, que Minami Ayaka utilitzava perfum de roses per anunciar una mala notícia. Totes les cartes que ella li havia enviat, feien olor de vainilla i quan les olorava, veia el paradís on els àngels se li acostaven i l’acariciaven amb la seva gràcia. Un dia, Li Huan li va preguntar per què perfumava de roses les cartes que contenien notícies desagradables, i ella, amb un somriure que li feia venir esgarrifances, li va respondre:\n- Perquè quan el destinatari rep una mala notícia, aquest dolç perfum de roses, fa que aquesta notícia desagradable no sigui tan dolorosa. És una manera que tinc per a ajudar-los i també perquè es recordin de mi.\nEn el seu interior, sentia impulsos d'obrir la carta i descobrir per fi si les notícies eren realment dolentes. No en tenia la seguretat al cent per cent, perquè en alguna ocasió li havia dit, que a vegades usava el perfum de roses si no en tenia cap d'altre. No sabia què pensar, s'estava tornant boig, tenia por al fet que li trenquessin el cor. Sempre havia sentit la inseguretat que era una relació molt inestable, plena de problemes.\nAl final, va decidir ignorar el seu contingut i viure en la ignorància. Almenys fins que acabés aquesta guerra, d'aquesta forma podia continuar pensant que algú especial el tenia en el seu pensament.\nLes seves parpelles van començar a tancar-se lentament fins que va caure en un son profund.\nVa somiar en el dia que va conèixer a Minami Ayaka, en la seva trobada.\nEra un dia assolellat de primavera i l'aroma dels cirerers en flor, inundaven l'ànima de les persones. Aquell dia, Li Huan la va veure sota un arc de flors. Ella anava vestida amb un preciós quimono color crema amb brodats vermells, estava bellíssima amb el seu tocat de perles i la seva ombrel·la de seda i bambú que realçaven la pal·lidesa de les seves galtes.\nLa bella imatge li va despertar sentiments d'admiració i el que va creure que era amor. Va pensar que aquest seria l'amor de la seva vida i que seria la dona amb qui compartir-la.\nEs va quedar tan embaladit, que les cames no li responien per acostar-se i dirigir-li la paraula. Volia parlar-li i conèixer el seu nom, però no es va atrevir. Pitjor, ella va seguir el seu camí al costat de la seva criada.\nLlavors, va veure els seus pares, es dirigien cap a ell i va recordar que havien quedat allí per dirigir-se a casa d'uns amics de la família per a apreciar la bellesa dels seus cirerers.\nVan arribar a una bella mansió i els va obrir un servent que els va indicar que passessin a un petit saló il·luminat pels raigs del sol, on hi havia un grup de persones vestides per a l'ocasió i prenent el te. Els amos de la casa, després de les salutacions els van convidar a unir-se a ells.\nDesprés de prendre el te i uns pastissets d'arròs, van sortir al jardí a contemplar les belles flors. Va ser llavors que la va veure, sí, no hi havia dubte, era la bella dona que va veure al parc. Ell no ho sabia, però tot havia estat orquestrat pels pares de tots dos, perquè els joves tinguessin una primera trobada i que les famílies poguessin acordar el matrimoni.\nEl seu cor va començar a bategar amb força i notava com el pols se li accelerava a cada segon. Estava tan nerviós que notava com la suor li regalimava front avall. Ella, amb els seus pares, se li va acostar; ell volia mostrar-se tranquil i segur de si mateix, però ja no es recordava de com fer-ho, li faltava l'aire i el cor bategava cada vegada més fort, tant que li semblava que li havia de sortir disparat de la caixa toràcica. L'amo de la casa, es va dirigir a ell, dient-li:\n-Crec que no et recordes de la meva filla, perquè éreu molt petits l'última vegada que la vas veure.\nEll, en realitat, no sabia que tenia una filla, perquè poques vegades devien haver coincidit.\nDes d'aquell moment, van començar a pensar una vida en comú. Però aquells bons moments van començar a enfosquir-se i estranyament un altre nom va ressonar en la seva ment: Yukiko.\nZhou Dewei tenia les mans gelades i li dolia tot, havia estat fent treballs forçats tot el dia, i quan es va tombar en el jaç, milers d'agulles es clavaven en els seus músculs. Estava portant una vida inhumana i no sabia si viuria o moriria. Des que estava allà, no parava de somiar cada nit amb l'edifici de maó, perquè a molts dels seus companys, se’ls hi emportaven i mai no tornaven.\nLa nit va passar ràpida, com un sospir. A penes havia tancat les parpelles, quan el soldat de torn va entrar cridant i copejant una paella. No era conscient del dia i l'hora, sabia que era molt primerenca perquè els raigs del sol ni tan sols treien el cap per l'horitzó.\nIntentava no perdre l'esperança pensant en la seva estimada, però el seu cos no podia seguir endavant. Les seves forces s'havien esgotat feia molt.\nNo entenia per què la vida era tan dura. Sabia que sempre es trobaria amb tempestes que aixecarien el seu mar interior, però aquesta vegada, les ones eren tan altes, que no podia superar-les.\nPortava dies mantenint amables converses amb un japonès de nom Li Huan, a vegades li donava menjar, però no era suficient. Quan li preguntava si alguna vegada havien deixat sortir presoners, apartava la mirada i li donava un glop d'aigua. Sabia que no valia la pena continuar solcant les ones i que ja era hora d'anar-se’n a la profunditats de l'oceà. Li Huan era l'única persona en la qual confiava i per això li va deixar les seves pertinences més preuades perquè les guardés, ja que tenia la certesa que no tornaria a casa seva.\nDesprés de moltes hores de treballs forçats, va aparèixer del no-res un grup de soldats. Un d'ells portava una llarga llista i va començar a cridar determinats números, però el que el va fer tremolar fou que el seu estava a la llista. Era un grup gran i nombrós, i els van fer desfilar fins a un pati al costat de l'edifici de maons. No podia deixar de tremolar, perquè el sòl estava ple de sang i se sentien crits a la llunyania. Encara que ell ja sabia que el seu final era proper, mai no va imaginar que aquell seria el seu últim dia. Els van obligar a agenollar-se i baixar el cap, però ell no el va baixar, el va aixecar i va poder observar el preciós cel.\nVa imaginar el rostre de Maylin i va recordar l'últim poema, que va escriure en les carta que li va lliurar a Li Huan:\nTot es va esvair\nMai vaig saber trobar-li fi al meu sofriment,\nels dies eren iguals i malencòlics.\nQuan em llevava als matins,\nel meu únic anhel era veure la llum de l'alba,\nperò això no succeïa,\nno veia els raigs del sol que tant desitjava\nveure entrar per la finestra.\nNomés havia pura foscor,\nque em turmentava\ni que tant volia fer desaparèixer.\nLlavors la por tornava a mi,\ni la poca esperança que em quedava, havia desaparegut del tot.\nJa no recordava,\ncom era l'escalfor del sol a la meva pell.\nEl meu alè s'apagava en cada respiració\nja no bategava amb tanta força.\nL'últim que veuria\nen tancar les meves parpelles per sempre,\neren les estrelles brillar en el fosc cel\ndel desconegut univers.\nVas poder destrossar el meu cos,\nperò la meva ànima la vas deixar intacta i ella\nabandonarà aquest cos inert\nmalgrat que seguirà pensant\nen el nom de la meva estimada\nI amb aquest últim pensament,\ntot es va tornar fosc,\ni només hi va haver pau.\nLlavors la catana li va travessar el coll i la foscor es va apoderar de la seva ànima.\nLi Huan va presenciar la mort del seu amic i no va poder evitar que sortís una petita llàgrima dels seus ulls. Duia a sobre les cartes i poemes que ell li havia lliurat dipositant tota la seva confiança en ell. Li havia promès que li ho lliuraria a la seva estimada.\nUns mesos després de la mort de Zhou Dewei, la guerra va acabar. Japó es va rendir davant els americans. Hi havia rumors d'una gran bomba que havia destruït dues ciutats per complet. No sabia si era cert, però li era igual, ell només volia tornar a la seva llar i complir la seva promesa. Però la vida li tenia una cosa guardada, com deia el seu amic xinès, en la vida sempre hi haurà tempestes per superar. Pel que sembla, per a ell, encara no havia sortit el sol.\nEstava a punt d'agafar un vaixell rumb a la casa seva, quan un grup de soldats xinesos el van arrestar juntament amb uns quants dels seus companys i els van tancar amb altres japonesos. No sabia si els anaven a matar o els interrogarien per a treure'ls informació, encara que amb la guerra acabada, per què la volien.\nCinc anys més tard, els xinesos els van alliberar. Físicament era tot ossos i havia perdut la noció del temps. Una vegada va saber com arribar a casa, va témer el que podia trobar-s’hi. Havia passat tant de temps!\nGràcies al tractat dels americans, va poder tornar a Osaka. Va veure des del vaixell, que la bella ciutat que recordava, havia canviat: milers d'edificis havien estat destruïts i alguns estaven en construcció.\nTantes vides perdudes per a res. Ja no quedava honor al Japó i tota la culpa havia estat de l'Emperador Shōwa.\nLi faltaven pocs minuts per arribar a casa dels seus pares, quan va sentir una veu familiar que el cridava, el seu cor va començar a bategar amb força, aquesta veu, feia segles que no la sentia, era la seva estimada Minami Ayaka. En girar-se, tot el seu món se li va desplomar, perquè anava acompanyada d'un home i d'una criatura d'uns sis anys. No podia creure-s’ho, se n'havia anat amb un altre, intentava convèncer-se que podia ser un amic de la família, però no podia enganyar-se a si mateix. No sabia què dir, s'havia quedat en blanc, llavors ella li va dir entre llàgrimes:\n-Pensàvem que havies mort, des que ens vas enviar la teva última carta explicant-nos que te n'anaves a Harbin per a servir a Shirō Ishii, ja no vam tenir notícies teves. M'alegro de saber que estàs viu.\nLes úniques paraules que va poder articular, van ser:\nElla sorpresa, li va dir que era el seu marit i el seu fill. Pel que sembla, els pares d’Ayaka, van morir i no tenia diners ni a ningú que la mantingués, perquè la meva família va pensar que havia mort i ella no sabia què fer; desesperada de caure en la pobresa. La sort va aparèixer en la seva vida, coneixent a un jove científic que es guanyava bé la vida experimentant per als americans. En la carta li ho explicava tot, perquè Ayaka no sabia amb certesa si havia mort i va decidir escriure-li aquella carta. Li Huan mai va entendre per què les seves cartes mai no van arribar a Osaka.\nLa vida no podia ser més negra: quan va arribar a casa seva, es va assabentar que el seu pare es va suïcidar perquè s’havia arruïnat. Almenys mantenien la casa i la seva mare seguia amb vida. Va intentar no pensar en negatiu, se’n va anar al seu pont de bambú favorit, que estranyament seguia dret i va observar el riu tot pensant com seguiria endavant. Quan la suau brisa li fregava les galtes, una jove noia se li va acostar i li va dir:\n-Gràcies a Déu que estàs viu.\nA continuació la noia es va posar a plorar. Ell, primer, no va saber qui era; fins ella li va dir que era la Maiko Yukiko, que els va presentar la Geisha Sayori el 30 de juny de 1937.\nPel que sembla una persona va estar pensant en ell i qui havia de dir-li que era la Maiko. Al final, va ser així que va trobar el veritable amor.\nNo es penedia de no haver obert la carta, si ho hagués fet, l'esperança de tornar a veure a l’Ayaka s'hagués esvaït i segurament hauria mort.\nLlavors es va adonar que les coses passen per alguna cosa. Li va costar anys entendre-ho, no ho va fer fins haver complert els 50 anys. Ja podia respirar pau, després de tants anys, es va dirigir a l'edifici de correus i va enviar les cartes i poemes de Zhou Dewei a la seva estimada. No sabia si ella encara seguiria amb vida, però no va poder fer-ho abans a causa de les circumstàncies de la postguerra. Ho va posar tot dins d’un sobre, juntament amb una carta que ell havia escrit de pròpia mà.\nPer a Wang Maylin, encara romania l'esperança de tornar a veure a Dewei, però havien passat tants anys, que en el més profund del seu cor, ja sabia que ell mai tornaria.\nDesprés d'haver fet la compra, es va trobar amb el carter, el fill de la seva antiga veïna. Li va dir que havia arribat una carta desconeguda a la seva antiga casa destruïda pels bombardejos de la guerra i que mai van tornar a construir. Maylin va acceptar la carta i va entrar a casa, la va obrir i va llegir una carta d'un tal Li Huan, en què li explicava que ell va servir a l'exèrcit japonès durant la Segona Guerra Mundial i que va conèixer a Dewei en un camp de concentració, on va morir. També li adjuntava un llibreta plena de cartes i poemes que el seu estimat no li va poder lliurar.\nSempre va mantenir la il·lusió que tornaria, perquè els russos van mantenir tancats durant anys els seus presoners, però Dewei va morir mesos abans de la rendició.\nA Maylin, en llegir que l'amor de la seva vida va morir com a presoner, les forces li van flaquejar i va haver de recolzar-se en la tauleta on servia el te, es va asseure en la vella butaca i va començar a llegir la carta de Dewei.\nVa treure l'última carta que ell havia escrit i en llegir el que li deia, es va repetir a si mateixa, que ell no va complir la seva promesa, no va tornar sa i estalvi.\nVa abraçar les cartes amb tota la força que li quedava, va tancar els ulls i aquests mai van tornar a obrir-se.


17 minuts d'absentisme laboral i 45 d'hores extres no pagades\nEls treballadors fan 17 minuts d'absentisme laboral al mes i 45 minuts d'hores extres no pagades\nEspanya és el cinquè país amb menys absentisme per malaltia\n2 min. Barcelona 18/12/2018 13:37\n651x366 Els treballadors fan 17 minuts d'absentisme laboral al mes i 45 minuts d'hores extres no pagades / CRISTINA CALDERER Els treballadors fan 17 minuts d'absentisme laboral al mes i 45 minuts d'hores extres no pagades / CRISTINA CALDERER\nEls treballadors fan de mitjana 17 minuts d'absentisme laboral al mes. En canvi, treballen 45 minuts mensuals d'hores extres no pagades. Són dades de l'estudi 'L'absentisme laboral', presentat aquest dimarts pel sindicat CCOO. Tenint en compte aquestes dades, el sindicat assegura que les empreses deixen de pagar a cada treballador una mitjana de 28 minuts mensuals. Per al sindicat, "l'absentisme real és un problema residual que no té l'envergadura que els empresaris intenten denunciar".\nEn comparació amb la Unió Europea, Espanya és el cinquè país amb menys absentisme per malaltia. Un 73% dels espanyols afirma no haver faltat "ni un dia" per motius de salut al seu lloc de treball en l'últim any, enfront del 55% de la mitjana de la Unió Europea.\nLa taxa d’absentisme laboral toca sostre\n"Es pot deduir que un deteriorament dels efectes del treball en la salut, juntament amb un menor grau d'absentisme per malaltia, indica que els espanyols forcen la seva assistència al lloc de treball per la pressió que senten davant la inestabilitat de l'ocupació", ha afegit el sindicat.