Arxiu de la categoria Joan Guinjoan\nTags: 30028, Joan Guinjoan\nEscrit per Toni Cruanyes al May 5, 2010 | 1 Comentari\nEl proper divendres 7 de maig tindrà lloc a l’Auditori de Barcelona l’esperada estrena de Sincrotró-Alba, la tercera simfonia de Joan Guinjoan. L’obra, estructurada en tres moviments, és un encàrrec del Consorci del Sincrotró, l’accelerador de partícules de Cerdanyola del Vallès que va ser inaugurat el passat 22 de març, i que vol celebrar la seva arrencada amb una obra orquestral inspirada en el monumental laboratori científic anomenat Alba, paraula de la qual fa referència a la primera llum de la matinada, la que permet foragitar les ombres i descobrir el paisatge d’un nou dia.\nEl programa, interpretat per l’OBC sota la direcció d’Ernest Martínez Izquierdo, serà inaugurat amb l’obra La pregunta sense resposta de C. Ives, i finalitzarà amb el popular segon concert per a piano de S. Rakhmàninov.\nSincrotró-Alba, suposa la creació més important de Guinjoan dels últims anys.\nCompra d’entrades: www.auditori.cat\nCategories: Concert, Estrenes, Joan Guinjoan, Música contemporània, Orquestra\nJoan Guinjoan protagonista del III Festival de Música Contemporània\nEscrit per Cristina Martí al October 28, 2008 | Deixa un comentari\nJoan Guinjoan, una de les figures més representatives de la música contemporània espanyola dels últims cinquanta anys, és l’escollit aquest any com protagonista del III Festival de Música Contemporània de La Pedrera. El passat 15 d’octubre es va celebrar un concert monogràfic, interpretat pel Grup Instrumental Barcelona 216, que va obrir el cicle. El compositor fou secundat pels organitzadors del cicle, la Fundació Caixa Catalunya i Musicadhoy, i per compositors i intèrprets que van lloar la seva figura. Durant el cicle, les seves obres seran interpretades per una selecció de grans intèrprets de música contemporània. Cal destacar la interpretació de “Verbum” per Horacio Lavandera el dia 27 d’octubre, i el Quartet de corda a càrrec del Quartet Diotima el dia 5 de novembre. Tots els concerts es celebraran a l’Auditori de Caixa Catalunya, a la Pedrera.\nCategories: Compositors, Concert, Estrenes, Festivals, Joan Guinjoan, Música contemporània, Partitures\nArrels / Quartet de corda num. 1\nEscrit per Marcel Soleda al July 24, 2008 | Deixa un comentari\nTritó ha publicat recentment dues obres de Joan Guinjoan, la fantasia per a cobla Arrels i el Quartet de corda núm. 1. En aquestes composicions Guinjoan explora per primera vegada la cobla i el quartet de corda, dues formacions que encara no havia conreat al llarg de la seva prolífica carrera.\nEstructurada en tres moviments, Arrels evoca moments musicals profundament vinculats a la infantesa del compositor. El Quartet de corda núm. 1 és una obra complexa i de gran brillantor instrumental, amb l’exigència que caracteritza l’obra de Guinjoan.\nCategories: Joan Guinjoan, Música contemporània, Partitures, Quartet de corda\n“Arrels” la primera obra per a cobla de Joan Guinjoan\nEl proppassat 5 d’abril es va estrenar, amb gran èxit de públic, la darrera obra de Joan Guinjoan, Arrels (Fantasia per a cobla). El compositor, amb els seus 76 anys, segueix acostant-se a cada projecte nou amb la il•lusió dels seus anys de joventut. En aquesta ocasió es tractava d’un gran repte: compondre, sense abandonar el seu estil, una obra per a cobla, formació tradicional que el propi compositor va dir “no té gens a veure amb el meu món però m’hi he acostat amb el màxim respecte”. El Palau de la Música fou l’escenari d’aquesta estrena, en un concert interpretat per la Cobla Sant Jordi – Ciutat de Barcelona dirigida per Josep Pons. Es tracta d’una obra complexíssima dividida en tres moviments: “Recordança”, “Nostàlgia” i “Renaixença”. Diversos influxos han format part d’aquesta obra, des de les cornetes de Setmana Santa de Ruidoms, fins al jazz i altres records musicals atrapats a la memòria del compositor, tot unit per l’estil avantguardista del mestre Guinjoan. La recepció dels intèrprets i del públic ha estat entusiasta, sempre oberts a la renovació d’estils tradicionals.\nCategories: Discos, Estrenes, General, Joan Guinjoan, Música contemporània, Noticias\n“La bona factura orquestral, la consistència del discurs i la varietat expressiva, són característiques de la seva obra presents, per exemple, en el Concert per a piano i orquestra, i que reapareixen en aquesta darrera producció…\nTrets gairabé casi pantamímics, pinzellades de color que criden l’atenció pel seu dinamisme, per la vivacitat del seu caràcter, picades d’ullet que, no sense una certa ironia, estableixen un joc amb l’espectador”\nCategories: Compositors, Concert, General, Joan Guinjoan, Musicologia, Noticias, Premsa\njavier riba ramon humet novedades 30472 Jesús Torres 30813 Enrique Granados orquestra de cadaques 30001 orquesta de cadaques música contemporánea Agustí Charles Jesús Rueda emilio aragón Editorial Tritó fernando sor 30034 OBC Ananda Sukarlan Xavier Montsalvatge 30072 30012 Gianandrea Noseda 30230 Xavier Benguerel Gabriel Erkoreka Sarsuela 30475 Hèctor Parra david del puerto homenajes Benet Casablancas concurs de direcció de l'orquestra de cadaqués Joan Guinjoan Conciertos Albert Guinovart 30056 Isaac Albéniz Festivals hypermusic prologue Jaime MArtín Guitarra 30828 presentación Santiago Lanchares


EL MEU BLOG D' AULA: d’abril 2013\nPublicat per Àngela a 1:27 Cap comentari:\nPublicat per Àngela a 0:56 Cap comentari:\nAquest cap de setmana s' ha estrenat LOS CROODS als cinema de Bages Centre de Manresa . Tracta d' uns cavernícoles que viuen en una cova i surten cada 3 dies a buscar menjar. Una de les protagonistes, Eve, no li agrada viure dins la cova i va fer tot el possible per sortir-ne. La pel·lícula ens explica les mil aventures d' aquesta noia que va en recerca amb la seva família, d' un altre món, on hi hagi fauna i flora. El fet de trobar un noi del qual s' enamora profundament, li ajuda a realitzar el seu somni.\nA Catalunya aquesta setmana s´ha presentat una iniciativa per a fer un canvi social i econòmic radical Arcadi Oliver i Teresa Forcades inicien aquest procès a a una candidatura unitaria per a poder fer un procès constituient. Han presentat un manifest com a punt de partida i tots els catalans que ho desitgin poden participar en aquesta iniciativa mitjannçant una web.\nEls científics demostren que ampliar la reserva marina de les illes Medes tindrà beneficis ecològics i a la vegada econòmics. Protegint el 20% de la costa catalana es crearia molts llocs de treball nous i ajudaria a ressucitar la moribunda pesca artesanal.\nEl Barça haurà de jugar amb el Bayer de Munich a les semifinals de la Champions i el Real Madrid amb el Borusia Dormun d' Alemanya. Seran semifinals espanyoles i alemanyes.\nUna noia que presentava problemes psicològics i econòmics ha matat els seus os fills i més tard s' ha suicidat.\nAquest 6 d' abril a Florejacs es va celebrar la festa de la Dama de les Flors, van fer exposicions, fira de productes artesans i es va poder visitar el castell.\nAquesta setmana ha va morir un director de cinema català , Bigas Lunas que destaca per haver fet unes pel.lícules molt diferents on els símbols són molt importants. Destaca una de les seves primeres pel·lícules BILBAO que va guanya un premi.\nAquest dies a Corea estan entrantr nen conflicte. Corea del nord demana ajut a les potencies de Xina i Rússia mentre que Corea del Sud té el suport dels americans, que aprofiten l'ocasióper a vendre el seu armament.\nMiquel Poblet, el millor ciclista català de tots els temps, mort aquest dissabte. Va ser el primer català que va vestir-se de groc al Tour de France.\nAquest cap de setmana a les curses de moto GP va guanyar Jorge Lorenzo. L'italia Valentino Rossi va quedar en segón lloc i el cerverí Mar Màrquez va quedar tercer.\nEl Barça guanya 5-0 contra el Mallorca ,amb hatric de Cesc i dos gols d'Alexis.\nPublicat per Àngela a 2:55 Cap comentari:


Irene Solà guanya el XVII Premi de narrativa Maria Àngels Anglada - Editorial Anagrama\nIrene Solà guanya el XVII Premi de narrativa Maria Àngels Anglada\nL’escriptora Irene Solà ha estat guardonada amb el dissetè premi de narrativa catalana Maria Àngels Anglada a obra publicada per la seva novel·la Canto jo i la muntanya balla.El jurat ha valorat l’originalitat i voluntat d’estil de la novel·la de l’autora osonenca.\nSi la situació sanitària ho permet, el premi es lliurarà el 12 de novembre en el decurs d’un acte acadèmic de caràcter públic que tindrà lloc a les 19 hores a la sala d’actes de l’Institut Ramon Muntaner de Figueres.\nEl Premi de narrativa Maria Àngels Anglada a obra publicada que promou l’Institut Ramon Muntaner de Figueres té la voluntat de contribuir al foment de la literatura catalana, refermar la projecció cívica i cultural de l’institut i enaltir la memòria de l’escriptora Maria Àngels Anglada (Vic, 1930 – Figueres, 1999), que va ser professora del centre. El guardó està dotat amb 2.000 euros i compta amb el suport de la família Geli-Anglada i amb el patrocini de l’Ajuntament de Figueres, així com amb la col·laboració de la Diputació de Girona i l’Associació de Pares del centre.\nIrene Solà (Malla, 1990) és llicenciada en Belles Arts per la Universitat de Barcelona i té un Màster en Literatura, Cinema i Cultura Visual per la Universitat de Sussex. El gener de 2019 va guanyar el Premi Llibres Anagrama de Novel·la per Canto jo i la muntanya balla. La novel·la ha rebut també el Premi de literatura de la Unió Europea 2020, així com el Premi Núvol 2019 en la categoria de Punt de Llibre, i el Premio Cálamo, en la categoria Otra Mirada en l’edició castellana del llibre. Prèviament havia publicat el llibre de poemes Bèstia (Galerada, 2012) que va rebre el Premi de Poesia Amadeu Oller i ha estat traduït a l’anglès (Shearsman Books, 2017). El 2017 va guanyar el Premi Documenta amb la seva primera novel·la, Els dics (L’Altra Editorial).


La vida breu d’Eva Heyman - Ricard Vinyes\nLa vida breu d’Eva Heyman FIRMA FOTO\nSabem tantes i tantes coses d’aquell temps que gairebé no cal dir-ne més ni saber més detalls, perquè el que fa el cor petit no és l’esdeveniment, sinó el conjunt de la peripècia, o sigui la història. El sentit històric és això. I és precisament el sentit de la història el que demostra que el mal és sempre un projecte, mai un atzar, mai un absurd.\nEl dietari que ha publicat l’editorial barcelonina Gedisa amb el títol He viscut tan poc ha portat al català una versió bella i elegant d’aquell document. Hi ha un gènere del dietari, de la mirada biogràfica que guaita a fora per mirar a dins, a un mateix, i entendre. Gosaria dir que no hem de considerar aquest gènere com exclusiu de la literatura. Llegint el dietari d’Eva Heyman el pensament se me n’anava a l’obra de la pintora Charlotte Salomon i la sèrie de guaixos en què conta el creixement del nazisme a la seva ciutat, Berlín, i que just va titular Vida o teatre. L’obra va ser el resultat d’un esforç per recordar vivències i trobar sentit al que passava; i ho va pintar molt lluny, a Villefranche-sur-Mer, prop de Canes. Tenia 26 anys, era una refugiada jove, el govern francès de Vichy la va detenir i deportar. Va morir pocs mesos després a Auschwitz.\nEl record dels fets és aconsellable, esclar; però gosaria dir que el més convenient és tenir present l’esforç per poder recordar, públicament, aquells esdeveniments, aquells desastres. La seva evocació sembla avui una obvietat, forma part d’allò que cal conèixer, condemnar i commemorar per ser ben acceptat. Però ha costat molt, per exemple a Catalunya. El gener del 1981 el diputat Josep Benet va demanar al Govern si s’afegia a la celebració internacional del 5 de maig per commemorar l’alliberament dels camps nazis “tenint en compte que milers de catalans sofriren en aquells camps, moltíssims dels quals van morir allí. ¿No creu el Govern de la Generalitat [...] que per fer conèixer a les noves generacions el sacrifici d’aquells milers de catalans és convenient que la conselleria d’Ensenyament editi un quadern de record que es distribueixi a totes les escoles de Catalunya el proper 5 de maig en un acte de record i homenatge als catalans que van morir als camps de concentració nazis?” (BOPC n. 18; p. 435). La resposta del Govern la va donar el conseller de Presidència, Miquel Coll i Alentorn: “El govern de la Generalitat és conscient de la significació que té la commemoració de l’alliberament dels camps de concentració nazis el dia 5 de maig, però la pregunta de l’il·lustre diputat té diverses implicacions que no poden ésser contestades sense un detingut estudi en tots els aspectes i sobre les quals el Govern hauria de decidir oportunament el que s’escaigui” (BOPC n. 21; p. 435). El “detingut estudi de tots els aspectes” no es va fer mai, esclar.\nAvui una resposta com aquesta és impensable, però és bo recordar que ha existit perquè ens permet valorar l’esforç de molts agents socials -entitats memorials, escriptors, professionals de diversos rams, cineastes, editors...- que han fet que l’estat d’opinió canviés i que les institucions se’n facin ressò i promoguin la commemoració i el record que il·lumina el present. Ara bé, com que parlem de commemoracions, i d’un dietari -és a dir de la transcripció d’una experiència viscuda i pensada-, per a mi el text d’Eva Heyman transmet un element singular, inqüestionable: l’Holocaust no va ser -i doncs no és- un assumpte merament jueu, sinó d’implicació universal i, per tant, la seva commemoració no és patrimoni jueu, ni de les víctimes no jueves, és el trist patrimoni que compromet tota la societat: a aquells que van col·laborar en el genocidi, a aquells que van restar indiferents o espantats, i als que van resistir i combatre contra el que passava. Avui, les commemoracions de l’Holocaust formen part del ritual dels estats democràtics (i de les dictadures també, com la Xina, que recorda el gueto de Xangai durant l’ocupació japonesa), gràcies a la perseverança d’entitats memorials durant els temps difícils; però l’apropiació commemorativa de les víctimes corre el risc d’aïllar el record en el marc institucional, fent-ne un ritual administratiu indiferent per a ciutadans i veïns, impedits de penetrar-hi i donar les seves pròpies versions, les seves iniciatives. Sigui com sigui, aquest llibre dóna compte del turment d’una adolescent que per comprendre i reivindicar la vida escriu, perplexa i espantada. La potència del text és just aquesta, l’esforç per viure; un ànsia per la qual passen bicicletes i regals d’aniversari, desfilades militars dels ocupants i desdeny de coneguts, enamoraments, minúcies, criaturades i esdeveniments històrics que els acompanyen. El darrer tram de la seva vida no el va escriure. Enviada pel doctor Mengele a la cambra de gas, va morir a Polònia el 17 d’octubre del 1944. El darrer que Eva va dir al seu dietari és: “Ja no puc seguir escrivint, petit diari meu, els ulls se m’inunden de llàgrimes. Me’n vaig a trobar la Mariska”.


Video resum del projecte “Pirineos en Red” – Ecomuseu de les Valls d'Àneu\nVideo resum del projecte “Pirineos en Red”\n13 de desembre de 2013 EcomuseuNotícies\nEl projecte ‘Pirineos en Red’ ha unit al centro Espacio Pirineos de Graus i al Musée Pyrénéen de Lourdes per espai d’una mica més de tres anys. Amb motiu de la seva clausura, al setembre de 2013, i acompanyant a l’estrena de l’obra teatral ‘Ligeros de equipaje’ de la companyia Producciones Viridiana, es va presentar un breu video que resumeix molt bé els continguts del projecte.\n‘Pirineos en Red’ ha constituït un projecte de cooperació equilibrada i horitzontal pel qual el Centro de Creación y Cultura de los Pirineos Espacio Pirineos de Graus (Osca) i el Chateâu Fort-Museu Pirinenc de Lourdes (Midi-Pyrénées) han desenvolupat conjuntament una sèrie d’accions d’investigació i divulgació del patrimoni cultural pirinenc, i el seu objectiu principal ha estat el major coneixement del territori comú, de les regions i països participants, i una difusió i accessibilitat inèdites fins ara a informacions, imatges, objectes i símbols d’una història i una cultura compartida, la de les muntanyes, valls i pobles del Pirineus.\nEl projecte s’ha desenvolupat entre 2010 i setembre de 2013, sota tres línies matrius de treball. La producció i itinerància de dues grans exposicions sobre el Pirineu (en la imatge, detall d’una d’elles), la creació i informatització de dos centres de documentació pirinenca complementaris, i una llarga sèrie de mesures de difusió i comunicació entre les quals destaca la celebració al maig de 2012 en Graus del Congrés de Cultura i Patrimoni ‘Pirineos en Red’.\nPots veure el vídeo en el següent enllaç de YouTube: http://www.youtube.com/watch?v=gcadqV1LZfg&feature=c4-overview-vl&list=UUmElkFQR_JfW2IA_WInIVPw


BANDA UNIÓ MUSICAL DE TARRAGONA: de maig 2016\nVermut musical pel dia de l'associacionisme\nPer celebrar el Dia de l'Associacionisme Cultural, a la BUMT no hi podia faltar la música. Per això hem organitzat un vermut musical que tindrà lloc el proper dissabte 4 de juny a les 12h a la plaça dels Sedassos de Tarragona.\nEl concert anirà a càrrec de la Banda Simfònica Unió Musical de Tarragona i la BigBand BUMT, la formació d'adults de l'Escola Unió Musical de Tarragona.\nVeniu a celebrar el dia de les associacions amb un vermut musical! Us hi esperem!\nTrobareu més informació dels actes del Dia de l'Associacionisme a la web del DASC 2016.\nCartell del concert vermut\nEtiquetes de comentaris: Actuacions, Banda Titular, BigBand Bumt, Escola de Música\nLa Banda Clau de Vent i la Banda Juvenil Unió Musical de Tarragona oferiran, el proper diumenge 5 de juny, un concert Disney i Pixar al Teatre-Auditori del Centre Cultural Infant Pere l'Hospitalet de l'Infant.\nSerà un fantàstic concert que no us podeu perdre, apte per a totes les edats. Així que no us oblideu d'avisar a tothom. El proper 5 de juny a les 12:30h, a l'Auditori de l'Hospitalet!\nCartell del concert del proper 5 de juny\nEtiquetes de comentaris: Actuacions, Banda Juvenil\nLa Banda Simfònica va participar, els passats dies 14 i 15 de maig, al 27è festival de música internacional de Cournonterral (França). Va ser una gran experiència que vam viure amb molta il·lusió.\nVolem agrair a l'organització la bona acollida, i per a que quedi constància de com vam gaudir d'aquest viatge, us deixem unes quantes fotografies.\nL'Orquestra TLP i la BUMT actuen conjuntament al Teatre del Casal de l'Espluga\nAmb motiu del 50è aniversari del Casal de l’Espluga de Francolí, l’Orquestra Treu-li la Pols al teu Instrument i la Banda d’Unió Musical de Tarragona oferiran una actuació conjunta el proper diumenge dia 8 de maig a les 18.30 h al teatre del Casal de l’Espluga de Francolí.\nEl concert comptarà amb l’actuació de les dues formacions musicals per separat i amb la interpretació conjunta de diverses peces, moment en el qual hi haurà damunt l’escenari del Teatre de l’Espluga gairebé un centenar de músics que faran vibrar el públic amb la interpretació de bandes sonores de pel·lícules i cançons populars.\nLes entrades al concert seran numerades i ja es poden comprar anticipadament a les oficines del Casal (de dilluns a divendres de 9 a 13 h // dilluns i dijous també de 15.30 h a 19.30 h). El preu de les entrades és 5 € per als socis del Casal de l’Espluga, 8 € per als no socis i per als menors de 12 anys, gratuït. Es podran comprar anticipadament a les oficines fins el divendres 6 de maig. També es vendran a taquilla el mateix dia del concert, una hora abans de l’acte.\nL'Orquestra Simfònica 'Treu-li la Pols al teu Instrument' (TLP) està formada per una quarantena de músics de diferents poblacions de la Conca de Barberà i les comarques veïnes, la majoria dels quals no tenen la música com a professió sinó com a afició. El projecte va néixer l’any 2008 a l’Espluga de Francolí i agrupa desenes de joves músics que per motius d'estudis i feina havien abandonat el fet de tocar el seu instrument. Gràcies a aquesta orquestra, on el ritme de treball s'adapta a les necessitats de cada membre, han pogut recuperar aquesta activitat musical i oferir concerts per a tots els públics a pobles com Montblanc, Senan, Blancafort, Vimbodí i Poblet, la Bisbal del Penedès, la Riba, Arbeca i Cervià de les Garrigues, entre d’altres.\nLa BUMT convoca provés d'accés a la Banda Simfònica\nLa nostra entitat ha convocat proves d'accés a la Banda Simfònica per a tots els instruments. Les proves tindran lloc el proper 13 de maig.\nEls aspirants han de tenir nivell de segon de grau mitjà i han de ser majors de 16 anys. La sol·licitud s'ha de fer abans de l'11 de maig a administracio@bumt.cat.\nSi hi esteu interessats no dubteu en contactar amb nosaltres. Us animem a gaudir de la música i a formar part d'una gran entitat com la BUMT!\nCartell informatiu de les proves d'accés\nEtiquetes de comentaris: Banda Titular


La Diada 2019: L’atenció televisiva es refreda | Opinió | EL PAÍS Catalunya\n11 SET 2019 - 20:43\tCEST\nUn equip de TV3 a la plaça Espanya en la cobertura de la Diada. cristóbal castro\nEl seguiment de la Diada per part de les televisions ha estat clarament menys intens que el de l’any passat. TV3 hi ha estat pendent tota la jornada. ARV, de La Sexta, n’ha parlat força. Los desayunos de TVE, que l’any 2018 es van fer des de Barcelona, aquesta vegada no s’han bellugat de Madrid i han obert amb l’esplèndid “poseu-vos d’acord” de José Sacristán.\nEl judici d’Ana Julia Quezada i el ple del Congrés, amb les fiblades entre Pedro Sánchez i Pablo Iglesias, han estat previsibles hams informatius. Amb diferents intensitats, segons l’emissora. Ana Rosa Quintana (Tele 5) i Susanna Griso (Antena 3) obrien el matí amb el judici. I quan parlaven de la Diada, els tertulians de Quintana estaven particularment excitats en contra. Els dos programes han tingut una curiosa coincidència, que no seria l’única de la jornada entre les dues televisions. A tres quarts de deu, l’economista Gay de Liébana, a preguntes de Quintana, preocupada perquè la Generalitat s’hi gasta 600.000 euros, aclaria que no era una jornada de consum. El problema, va dir, “és que no és una diada de tots”. Tres minuts després, a Tele 5, el mateix convidat parlava de la incidència econòmica que pot tenir la paràlisi política catalana.\nEntre els subratllats d’ARV: la divisió de l’independentisme (JxCat i ERC “no es traguen”, deia Miquel Giménez) i l’escridassada a Torra al Fossar de les Moreres, sobre la qual TV3 va passar-hi de puntetes. En canvi, l’emissora catalana va estar atenta a les recriminacions de Casado a Sánchez sobre Catalunya i a la petició de Rivera perquè no endarrereixi un nou 155.\nTV3 va seguir amb un silenci sacramental els discursos dels oradors, com si fos el canal de l'ANC\nTVE, al marge de la tertúlia matinal, s’hi va posar a les dues amb l’informatiu català. Després, el circuit català seguiria la concentració de la tarda. El titular del seu telediari català va ser factual, sobre la desfilada de les institucions davant del monument a Rafael de Casanova. A la locució es va fer l’anàlisi: la Diada estava marcada per la treva entre els independentistes i per la imminència de la sentència. TV3, al seu titular, solament la veia marcada per la sentència. I la tria informativa més marciana la van fer Antena 3 i Tele 5 als seus telediaris del migdia. Totes dues van encapçalar la notícia amb la mateixa anècdota: Himne espanyol a la Diada. I és que un veí de la Ronda de Sant Pere, des de la seva finestra, va posar l’himne espanyol a tot volum mentre el president de la Generalitat feia l’ofrena floral. Una notícia (¿?) que van posar al quart lloc (Antena 3) i tercer (Telecinco) de les respectives graelles informatives.\nLa concentració de la tarda va se seguida en directe per TV3, La 2 i Betevé. La 2, amb les imatges de la manifestació de decorat va organitzar una tertúlia. Donar una entrevista al màxim dirigent de Societat Civil Catalana mentre el vicepresident d’Òmnium feia el seu parlament va semblar contraprogramació. TV3, en canvi, va seguir amb un silenci sacramental dels seus periodistes totes les proclames i discursos que feien els oradors. Sense comentaris. Com si fos el canal de l’ANC. Un silenci que va endarrerir, per exemple, la informació sobre l’assistència a la concentració. Mentre altres emissores ja donaven que eren uns 600.000, segons la Guàrdia Urbana, l’espectador de TV3 ho ignorava. Finalment, van donar la xifra i ho van fer correctament, subministrant la comparativa, minvant, amb els anys del milió. La retransmissió va acabar amb una entrevista, amb quatre còmodes preguntetes, al president Torra. Per cert, la tan publicitada connexió amb mòbils 5G va oferir un modestíssim resultat.


Codi: 100643 Crèdits: 6\nNo hi ha cap prerequisit per a la matrícula d'aquesta assignatura.\nConèixer els principals corrents artístics, les línies de pensament i la periodització de la Historia de la Música dels Segles XX i XXI, així com els llenguatges sonors i les eines tecnològiques que els han acompanyat.\nExplicar les transformacions en els sistemes de producció musical, usos i recepció de repertoris en relació amb els contextos polític, social i cultural.\nAnalitzar la repercussió dels canvis musicals en els diferents grups socials, amb especial atenció a les conseqüències en l’actualitat d’aquests processos.\nDesvetllar en els estudiants un pensament crític respecte als processos artístics i les seves circumstàncies històriques.\nAplicar correctament la terminologia associada a cadascuna de les metodologies d'estudi dels discursos sonors desenvolupats al segle XX i a l'actualitat.\nPosar de relleu el paper de la dona compositora i intèrpret al llarg del període objecte d'estudi.\nTema 1. Modernisme i avantguarda en pràctica: els inicis del segle XX.\nTema 2. El panorama d'entreguerres: le retour à l’ordre.\nEstudi de cas I. Revolució sobre l'escena: els Ballets Russes de Diaghilev (1909-1929).\nTema 3. La música en temps de crisi: música, política i regímens autoritaris.\nTema 4. La música dins d'un context de renovació cultural: l'"Edat de Plata" a Espanya y Catalunya.\nTema 5. Músiques per a després d'una guerra: Darmstadt i la segona avantguarda.\nEstudi de cas 2. Les avantguardes de posguerra a Espanya i Catalunya (1945-1968): un camí dificultós.\nTema 6. El pluralisme ‘postmodern’ (I): concepte i pràctiques de la intertextualitat musical.\nTema 7. El pluralisme ‘posmodern’ (II): accions musicals, experiències espacials i acusmàtiques.\nTema 8. Repensant la forma com a procés: propostes minimalistes.\nTema 9. La fi de la dinàmica d'avantguardes: cap a una nova expressió musical.\nTema 10. El gest sonor (I): nous recursos tímbrics i corporalitat performativa.\nTema 11. Hibridació, crossbreeding i globalització: noves vies.\nTema 12. La música a l'era digital: fi de l'història o història sense fi?\nL'assignatura té un perfil que combina el caràcter teòric i el pràctic. Així, s’alternaran sessions expositives de formació general teòrica amb d’altres on el vessant pràctic és l’eix [comentaris analítics de partitures i textos, i estudis de cas]. Aquestes activitats seran tant de tipus col·lectiu com a partir del debat a l’aula en subgrups petits.\n1. Lliçons expositives: conceptualització i síntesi de cadascun dels temes d'estudi.\n2. Sessions pràctiques, per a la realització d'anàlisis de textos i partitures a l'aula en grups reduïts, amb una posada en comú final.\n3. Tutories: almenys dues sessions de tutoria seran imprescindibles per a superar l’assignatura (una de grupal i una altra d'individual). En aquestes fonamentalment es supervisarà el treball autònom de l’estudiant i es resoldran els dubtes eventuals.\nA l'Aula Moodle de la UAB s'obrirà, a l'inici de les activitats de l'assignatura, un espai específic on es trobaran els materials i els enllaços necessaris per preparar l'assignatura, d'acord amb la distribució temporal dels continguts i sempre segons les condicions legals de (C). En aquest sentit, l'Aula Moodle de l'assignatura és l'espai de referència de les seves activitats i actuarà com a repositori únic dels seus materials docents i comunicacions; tota consulta relativa a l'assignatura haurà de transmetre's pel mail associat a aquesta Aula Moodle i, per tant, no s'atendran consultes sobre l'assignatura enviats mitjançant l'adreça electrònica general del professor.\nAnàlisi de partitures 10 0,4 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 23, 24, 25, 26, 27\nSessions teòrico-pràctiques 26 1,04 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 23, 24, 25, 26, 27\nLectures i comentaris de fonts bibliogràfiques 28 1,12 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 23, 24, 25, 26, 27\nSeminaris de comentaris de textos i audicions 11 0,44 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 23, 24, 25, 26, 27\nTutoria individual 2 0,08\nCerca d'informació, elaboració de comentaris de text / anàlisi i estudi personal 67 2,68 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 18, 19, 20, 21, 23, 24, 25, 26, 27\n1. Es proposa el sistema d’avaluació continuada, combinant, a més de les dues proves teòriques establertes (30 de març de 2022 i 13 de juny de 2022), la realització d'una ressenya d'article o capítol de llibre de contingut musicològic, la proposta de textos de la qual es facilitarà a l'alumne a mitjans març de 2022. Es determinarà al llarg de l'activitat docent de l'assignatura la data de lliurament parcial d'aquest ítem d'avaluació, així com l'extensió, format i via de lliurament adients.\n2. La superació dels tres ítems d'avaluació és independent i obligatòria per completar el recorregut de l'assignatura; els percentatges que s'hi adjudiquen són indivisibles. No es contemplarà la possibilitat de superar l'assignatura sense el lliurament i avaluació positiva d'aquests tres ítems i en cap cas es realitzaran mitjanes de qualificacions amb una nota parcial suspensa.\n3. La possibilitat de recuperació es limita a un 30% de la qualificació global, és a dir, a una de les proves parcials, prèvia consulta amb el professor responsable i en la data establerta a l'efecte per la Facultat. La qualificació màxima assolible en el procés de recuperació d'aquest ítem és de 6.\n4. La data de revisió de les qualificacions dels ítems d'avaluació es comunicarà al moment de su publicació, via Aula Moodle de l'assignatura.\n5. Es considerarà "no avaluable" l'alumne que no lliuri cap element d'avaluació dels establerts en aquest apartat; en qualsevol altre cas, l'alumne haurà començat el procés d'avaluació i, per tant, rebrà la qualificació numèrica que li pertoqui sobre la base dels ítems lliurats.\nLlistat d'audicions complementàries [Temes 1-6 i 8]\nGUSTAV MAHLER, Simfonia n. 5 (1902)\nMAURICE RAVEL, Quartet en Fa (1902/03)\nSERGEI RACHMANINOV, Les campanes op. 35 (1913)\nANTON WEBERN, Cinc peces per a quartet de corda op. 5 (1909)\nAARON COPLAND, El Saló Mèxic (1936)\nALBAN BERG, Concert per a violí i orquestra (1935)\nSERGEI PROKOFIEV, Obertura sobre temes hebreus (1919)\nDMITRI SHOSTAKOVICH, Simfonia n. 8 (1941)\nROBERT GERHARD, Simfonia n. 3 ‘Collages’ (1960)\nALFRED SCHNITTKE, Quartet de corda n. 3 (1983)\nTema 7 [no hi ha propostes específiques]\nPHILIP GLASS, Quartet de corda n. 3 ‘Mishima’ (1985)\nProva parcial 1 30 % 2 0,08 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 23, 24, 25, 26, 27\nProva parcial 2 30% 2 0,08 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27\nRecensió d'un article o assaig de contingut estètic 40 % 2 0,08 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 23, 24, 25, 26, 27\nBases de dades i pàgines de caràcter general:


La Meritxell, la pastora de l'Armiana\nL’amor sense humor és insípid com una amanida sense sal\nActualitzada 13/08/2017 a les 06:51\nVet aquí que una vegada el Petit Príncep visità el planeta que tenia un rei que seia, vestit de porpra i ermini, en un tron molt senzill però al mateix temps majestuós. El rei era tan rei que tothom era súbdit seu. També el Petit Príncep, que acabava d’arribar. Fins i tot eren súbdites les seves tres filles. El rei ambiciós de la seva autoritat sobre tot el planeta va voler exhibir-se davant el Petit Príncep de l’amor que li devien la Margarideta, la Laia i la Meritxell. Cridà la filla gran, la Margarideta, i li preguntà fins a quin punt se l’estimava. La donzella li respongué que l’estimava com el pa, i el pare rei li contestà:\n“Si em vols com el pa\nEl Petit Príncep somrigué davant la declaració d’amor d’una filla a un rei.\nCridà la mitjana, la Laia, li va fer la mateixa pregunta i aquesta digué que l’estimava com el vi, i el seu pare rei li contestà:\n“Si m’estimes com el vi\nEl Petit Príncep somrigué novament davant l’autosatisfacció del pare rei.\nEl rei pare cridà la filla petita, la Meritxell. Una noieta de disset anys de cos estilitzat, ulls blaus, cabells d’or com els del Petit Príncep i un somriure que transparentava la felicitat. Li va fer la mateixa pregunta. La filleta, nineta dels ulls del rei, li digué que el volia com la sal. La resposta de la minyona desplagué el pare, que la tragué de casa. Li digué:\n“Si m’estimes com la sal\nves-te’n del meu hostal.”\nEl Petit Príncep plorà en veure la Meritxell adolorida perquè el pare l’havia treta de casa. La noia es va treure el vestit de princesa. Es posà un vestit tot espelleringat a tall de captaire a fi de dissimular el seu llinatge. La Meritxell enfilà un sender que les pedres i els esbarzers li impedien ascendir. Les ganes de guarir la ferida que li causà el pare rei li donaven la força de pujar muntanya amunt. De sobte es trobà amb un veïnat de dues cases. El rètol era mig tapat per una gavernera. S’hi llegia: “Armiana.” El fum que sortia de la xemeneia d’una d’elles l’empenyé a trucar a la porta. La mestressa es posà les mans al cap:\n–On va una noia sola perduda per aquests descampats? Que no tens família? Entra. Escalfa’t a la vora del foc. Treu-te aquesta roba tan mullada i eixuga-la davant les brases de la llar.\nA l’hereu de la casa li sortien els ulls de la cara en veure tanta bellesa caiguda del cel. La noia digué a la mestressa: “Busco feina.”\nNo en tenim ni per a nosaltres tres. D’això no te’n podem donar. El fill, que ja s’havia enamorat de la pobra noia pobra, intervingué: “Mare, pot cuidar-se del corral i de portar a pasturar les cabretes. D’aquesta manera podré dedicar-me als camps de patates.”\nDit i fet. La Meritxell, de bon matí quan els estels es ponen, curava de l’aviram. S’ho passava bé. Conversava amb les oques, gallines, pintades. Els conillets més joves els prenia en braços. Després d’esmorzar portava les cabretes a péixer a la Vall del Riu. S’emmirallava en l’aigua cristal·lina. La seva boniquesa era més rellevant. L’hereu de la casa li seguia els passos. Cada dia n’estava més enamorat. Però...\nUn captard es presentà el rei a l’Armiana. Venia de caçar del Roc del Quer, Montaup i Soriguera. Estava cansat, tenia set i gana. La mestressa manà a la noia que li preparés un bon berenar. La Meritxell li preparà una amanida amb les verdures de l’hort de casa d’alta muntanya que hi cantaven els àngels. Després de l’àpat preguntaren al rei com havia trobat el berenar. Amb un to d’agraïment contestà:\n–Mil gràcies. Ha estat molt bo. Però hauria estat excel·lent si no s’haguessin oblidat de posar-hi sal. Hauria preferit tenir de menjar sense pa, ni vi, que sense sal.\nAleshores, la Meritxell recordà al rei que un dia havia tret una filla seva de l’hostal perquè li havia dit que l’estimava com la sal. Al pare rei se li obriren els ulls i reconegué que aquella pastoreta era la seva filla. El rei pare li demanà perdó. S’abraçaren amagant les llàgrimes que queien d’aquells ulls blaus. El pare demanà que la filla tornés al palau. La Meritxell els sorprengué a tots: el Serni i jo estem enamorats. Ens volem casar. A més, soc més feliç amb les cabretes a la Vall del Riu que al palau amb tots els seus cambrers. El rei pare tornà feliç al palau perquè la nineta dels seus ulls l’estimava com la sal. L’amor sense humor és insípid com una amanida sense sal.


Ets el que menges - FÒRUM.ad\nMai m’havia parat a pensar en la frase: ‘ets el que menges’. Les nostres emocions ens afecten molt i tenen la majoria de vegades una relació directa amb el menjar.\nPersones que estan deprimides poden perdre completament la gana, la tristesa de vegades es compensa menjant grans quantitats d’aliment amb poc valor nutricional. L’ansietat amb aliments d’alt contingut ensucrat etc. Si no ens sentim bé amb nosaltres mateixos, sinó ens estimem, és molt fàcil que no tinguem cura la nostra alimentació.\nLa manca de voluntat, el no saber dir no i acceptar coses que de vegades no volem en la nostra vida farà segurament que ens passi el mateix a l’hora de dinar. És a dir, no parar de fer-ho, o no saber dir no, a menjars que podem menjar, però no en excés.\nJo mateix, he passat molts sentiments dels esmentats, durant aquests 6 mesos. He de dir que segons m’he sentit, he menjat. Si em sentia fort i capaç de tot, seguia la dieta a peu de la lletra. Si em sentia frustrat o amb ansietat, menjava dolços. M’he saltat menjars quan no tenia ganes de res. Encara amb totes aquestes emocions la qual ha anat prevalent és la determinació de menjar bé al costat de la de voler viure millor.\nEstima’t a tu mateix i menjaràs millor.\nNotícia Anterior: Més precipitacions a partir del migdia\nSegüent Notícia: The Mother Road


Èxit de Seguiment en el primer dia de la Vaga Indefinida a Alten – CGTCatalunya\nInici > General > Comunicats > Èxit de Seguiment en el primer dia de la Vaga Indefinida a Alten\nMés d'un centenar de treballadors es van concentrar a les portes del centre de Madrid, uns 80 en el de Barcelona, amb recorregut posterior per clients propers. Concentració a Valladolid, avui més protestes de la coordinadora d'informàtica de CGT en la seu de Telefònica Madrid. Ahir dilluns desenes de solidaris enfront de la seu de Telefònica Barcelona. Demà dimecres concentració de treballadors en el servei de mediació SIMA.\nLa intransigència de directius sense escrúpols està duent l'empresa a un escenari de conflicte i decisió total dels treballadors. Si no es produeix la retirada de l'expedient, la Vaga Indefinida es reafirmarà cada dia fent insostenible la posició de l'empresa.\nAnimem als pocs treballadors que encara no ho han fet a incorporar-se de forma immediata a la Vaga al costat de la resta dels seus companys. Es pot guanyar, però no a costa d'esperar l'esforç d'uns altres.\nLa Coordinadora d'Informàtica de CGT seguirà donant suport a les lluites, braç a braç amb els treballadors i treballadores.\nCom indiquem en l'article resum de 2012, el sector informàtic ha despertat i anem a seguir donant-nos suport fins a aconseguir conceptes senzills però ferms com Respecte.


e Editorial (Nat 9) |Nativa\nEditorial (Nat 9)\nEscrit el 10/05/2003 per Jordi Oliveras a la categoria Editorial.\nNat_9_mai03 Jordi Oliveras\nJa que inaugurem temporada electoral, parlem de polítiques per la música.\nEl debat s’ha situat fins el moment en dos únics eixos. D’una banda una consideració instrumental de la música, subjecta a una idea reduccionista de la cultura com a instrument de cohesió política. De l’altra, la visió “empresarial” del tema, segons la qual la cultura interessa com a font de riquesa econòmica i de prestigi, també entès com a inversió a mig termini. En pocs casos s’ha treballat a l’entorn de la música pel seu valor en el desenvolupament dels individus i les comunitats.\nNi tan sols els incipients moviments alternatius elaboren discursos nous sobre la relació entre política i cultura amb la mateixa empenta que ho fan respecte a l’economia, el medi ambient, l’ordre internacional o la democràcia participativa.\nPel que fa a les elits culturals, si més no en relació a les músiques populars urbanes, trobo que el més lluny que s’ha arribat és a posar-se al dia respecte al que passa musicalment a la rest del món. Una carrera sense fi que jo trobo que ja està passant de ser útil a constituir un enquistament per la creativitat.\nJo crec que pels qui estimem la música cal un projecte per un entorn cultural estimulant on les idees musicals i la seva comunicació siguin importants. Per a desenvolupar-lo calen individus -probablement de generacions diferents a la governant- amb sensibilitat per la música. I per aplicar-lo, idees, recursos i energies per afavorir sel.lectivament la difusió musical -ja es fa alguna cosa-, afavorir la creació -es fa menys-, i treballar a fons en els camps de l’educació i la comunicació -es fa poquíssim-. Si voleu, ja en parlarem més.\n« Activistes: Enric Palau Article: Sin Acritud (Nat 10) »


El Govern presenta al municipi el projecte del nou ies | Ajuntament de Santa Maria del Camí\nInici › Educació i cultura › El Govern presenta al municipi el projecte del nou ies\nEl Batle va agrair a pares, alumnes i professorat l’esforç que han fet per aconseguir aquesta fita\nMartí March, conseller d’Educació va destacar que aquest Govern “és el dels fets i no els de les paraules”\nEl nou edifici per a l’IES Santa Maria està des d’ahir dijous una mica més a prop. El Vicepresident del Govern, el conseller d’Educació i representants de l’IBISEC varen presentar ahir dijous a Ses Cases des Mestres el projecte del nou edifici de l’Institut Santa Maria.\nEl batle, Nicolau Canyelles va voler destacar i agrair tota la feina que pares, alumnes, professorat i santamariers en general han fet per aconseguir que el projecte fos una realitat. A més, va voler fer un reconeixement especial per a Rosa Vich, anterior batlessa de Santa Maria i a l’anterior Equip de Govern, que va ser el que va gestionar tota la primera fase del projecte.\nPer la seva part, el Vicepresident Biel Barceló i el conseller d’Educació, Martí March varen insistir en l’aposta d’aquest Govern per la educació i per fer realitat unes infraestructures necessitades i reclamades. A més, March, que va voler destacar la perseverança de la comunitat educativa de Santa Maria en la seva lluita, va assegurar que aquest es un govern que “passa de les paraules als fets i prova d’això és la posada en marxa d’aquest projecte”.\nEls problema dels accessos i primeres impressions\nDesprés de l’exposició dels tècnis de l’IBISEC, es va obrir un torn de preguntes. Una dels temes principals que es varen tractar varen ser els accessos i la manca d’aparcament. En Batle va explicar que l’Ajuntament té un esborrany de pla de mobilitat en el que encara s’està treballant amb propostes per solucionar aquest problema. Quan estigui més avançat es farà públic i debatrà amb entitats i associacions implicades, encara que va advertir que els tècnics han aconsellat que no es posi en marxa cap solució fins que no s’hagi acabat la primera fase de construcció de l’edifici i l’ocupació de la via pública sigui la definitiva.\nBernat Calafat, representant de la plataforma IES Santa Maria va voler agrair l’esforç del nou Govern i va ressaltar que “per arribar fins aquí hem hagut de sortir moltes vegades al carrer”. Així i tot, “avui és una fita històrica” i va demanar seny i responsabilitat en el desenvolupament del projecte.\nMaria Bover, directora de l’IES Santa Maria va valorar el projecte de manera molt positiva. “Els espais estan molt ajustats, però estan molt ben aprofitats”, va explicar. La conselleria ja havia presentat a representant de l’AMIPA, a l’equip directiu de l’IES i a l’Ajuntament l’esborrany de projecte a principis de desembre del 2015.\nEl nou edifici, que recordem acollirà alumnes de Santa Maria del Camí i de Santa Eugènia, constarà de dues plantes organitzades en tres mòduls transversal i un longitudinal. Els mòduls transversal acolliran l’espai de docència i el transversal els accessos i els espais comuns. L’entrada serà per l’actual aparcament de professors del CEIP Melcior Rosselló.\nAlguns dels plànols del nou edifici\nPresentació del projecte (enllaç a la web de l’IES Santa Maria)\n‹ Menus del mes de febrer de l’Escoleta Es Pi Gros\nConvocat Ple ordinari de la Corporació per dijous 18 ›


6 març 2018 Comentaris tancats a Tendències Geografia\nJosep Juanbaró, info@sdrca.barcelona – SDRCA – Les Corts – 6 de març de 2018\nSegons la premsa dels últims temps, hi ha tres temes que poden definir les relacions entre Àfrica i Europa. El 16 d’agost proppassat defineix una tendència que va fer molt de mal a Barcelona\nEl tema més cru són els continuats atacs a la població de l’Europa occidental. L’etiqueta d’islamistes, tal com es fan anomenar aquests assassins, no hi té cabuda a l’islam\nConsidero que la premsa autòctona hauria d’esborrar de totes totes l’etiqueta islàmica a unes activitats que només sembren la mort\nUn aspecte d’interès és el que exposa un expert en terrorisme internacional quan avalua l’impacte dels assassinats en massa. Hi ha moltes més carnisseries d’aquesta índole fora d’Europa que a Europa\nNormalment s’obvien els assassinats que tenen lloc per grups terroristes fora d’Europa que a Europa. Això podria significar que la carn europea té més valor que la de diferents llocs del planeta\nUn altre tema estrella, que esgota la creativitat europea, és el de les migracions sud-nord. Aquest tema refreda la consciència europea que normalment passa pàgines dels diaris\nÉs un tema que tothom coneix, però la gent del carrer no hi pot fer res. Són els estats que han de treure el tema del congelador. Tot són falses promeses que no toquen l’arrel del problema\nUn tercer tema d’interès general és l’allau d’esportistes procedents d’Àfrica, sobretot pel futbol. Aquests nouvinguts són arreu. El futbol és el tema estrella on s’hi acapara la presència d’africans.\nAquestes persones han aconseguit el passaport europeu sense néixer-hi, d’altres hi han nascut. I encara n’hi ha d’altres nascuts en terres africanes que no tenen passaport europeu, però el món dels esports i del futbol en particular són lloc on encara es fan miracles


Espantaocells 2.0 per a protegir les abelles\nEls instituts de la comarca s'ha sumat a l'avantguarda tecnològica amb projectes de construcció de drons que persegueixen una finalitat social. Centres d'Alzira, l'Alcúdia, Almussafes o Montserrat, entre d'altres, no han dubtat a l'hora de participar en projectes que promouen diverses entitats, entre elles la Universitat de València. Precisament aquest últim municipi riberenc ha optat per una iniciativa que pretén ajudar als apicultors de la zona. Setze alumnes dels Alcalans confeccionen un prototipus l'objectiu del qual és espantar una de les principals amenaces del sector de la mel: l'abellerol comú. Es tracta d'una espècie d'ocell que s'alimenta, entre altres insectes, d'abelles.\nLa coneguda com Fira Aèria ha revolucionat tots els instituts de tota la Comunitat amb un projecte atractiu i diferent, lluny de les activitats més comunes dins l'ensenyament. No hi ha prou amb construir un dron, que a més ha de tindre aplicacions socials.\nTot un repte per a l'alumnat de batxillerat. L'alumnat d'Informàtica i Tecnologia Industrial de Montserrat es va sumar a la iniciativa. Vicent Marí, un dels professors que tutoritza el projecte, explica a Levante-Emv, com va sorgir la seua idea: "L'alumnat i el personal docent ens vam posar en contacte amb diversos agents socials de la localitat per a elegir a què ens dedicaríem, vam plantejar diverses idees, però cap ens agradava", relata.\nVa ser aleshores quan va sorgir la idea de l'apicultura: "U dels alumnes tenia un conegut en el sector (de gran importància en la zona nord de la comarca) i va plantejar la possibilitat d'ajudar-los", sentencia Marí. Un dels treballadors de la mel va acudir a l'institut a explicar-los a quins problemes s'enfronten cada dia, "principalment en són dos: els robatoris i les aus que s'alimenten d'abelles", relata el professor. La primera va quedar descartada, ja que no era la seua intenció establir un sistema de vigilància, però la segona els va semblar molt més interessant.\nEls apicultors resolen habitualment el problema amb els depredadors amb trampes. Per la qual cosa els estudiants es van centrar a evitar aquesta metodologia per a simplement espantar l'abellerol. Per a fer-ho, tan sols havien de seguir la cadena alimentària.\n"El mussol és un depredador habitual dels abellerols, així que estem creant un dron que incloga tant el soroll com la figura de l'au per a espantar l'abellerol, explica el professor. Per a d'açò, els estudiants han localitzat en internet gravacions amb el cant característic del mussol que s'emetrà a través d'uns altaveus. Guiat per un GPS recorrerà una zona d'uns 3 quilòmetres al voltant del rusc, distància màxima a la qual se sol allunyar una abella. No obstant això, es tracta d'un prototipus que, si es duu a terme, necessitarà una sèrie de permisos de vol.\n(article del Levante-EMV)


Per què Ximo Puig no pot ser president | eljuliet\nPer què Ximo Puig no pot ser president\nÉs indiscutible que el PSOE ha obtingut 505.186 vots i Compromís 452.654 en les eleccions autonòmiques del passat diumenge. També ho és que els socialistes tenen 23 escons i els valencianistes 19. I que, per tant, els vermells són els segons i els taronges els tercers. És indiscutible, sí. Si els pactes polítics foren tan fàcils, no serien pactes, serien sil·logismes.\nPer a argüir que Mònica Oltra dega ser la presidenta, i no Ximo Puig, fugirem dels arguments que s’han usat fins ara. En efecte, no ens basarem en la pèrdua de 182.000 vots i 10 escons per part dels socialistes. Ni en el guany de 276.000 vots i 13 escons per part dels valencianistes. Ni defendrem que, a Europa, qualsevol líder d’un partit seriós, hauria dimitit immediatament després de perdre el 27% dels vots, en comptes de demanar impúdicament una presidència que no ha obtingut per mèrits propis.\nTampoc plantejarem que el PSOE forma part del problema, del desastre, de l’hecatombe –com el PP. I que la sort que té el PSOE valencià és que ací les matemàtiques encara els salven. No com ocorre, per exemple, a Navarra, on podran fer un govern d’esquerres i renovador sense el PSN, el qual, després d’anys i anys d’anar sense rumb i de donar suport per acció o omissió a Yolanda Barcina, ha caigut fins a la insignificança amb un 13,4% de vot.\nNo recorrerem tampoc als precedents. No recordarem, per tant, que el PSOE, l’any 2003, es va coalitzar amb el PRC de Miguel Ángel Revilla per a governar Cantàbria. Aleshores, els socialistes comptaren 13 escons i els regionalistes 8. Però era una altra època, un altre temps. Era un temps en què en el PSOE pensaven que, posant-se dos voltes els pantalons de pana, podien tornar a governar on volgueren.\nNo se’ns ocorrerà, de cap de les maneres, utilitzar arguments matemàtics més enllà dels que atanyen PSOE i Compromís. És a dir, no exposarem que Pablo Iglesias, el líder de Podemos, la tercera pota sobre la qual s’ha de fonamentar almenys el pacte d’investidura, ha donat suport explícit a Mònica Oltra, de manera que la correlació de forces seria 23 contra 32. No els utilitzarem perquè ja sabem que el PSOE no té vergonya de recordar que, si s’uneixen a Ciudadanos, ells en tindrien 34.\nNo afirmarem que Ximo Puig no pot ser president arran de cap d’estos arguments. Ho farem exposant dos motius que no s’han comentat suficientment i que es relacionen directament amb la que haurà de ser la tasca principal del pròxim president de la Generalitat Valenciana. És a dir, dos quès –com diu Oltra– que qui ostente la presidència haurà de dur a terme sí o sí.\nEl primer és passar comptes amb la corrupció. Ximo Puig insisteix dia rere dia que el poble valencià “ha decidit passar pàgina”. Ho diu reiteradament, no sé si irreflexivament. Mònica Oltra ja el va corregir en el debat televisat: “la gent no vol passar pàgina, la gent vol que tornen hasta l’últim cèntim.” Este és un què que Ximo Puig no està capacitat per a liderar. Ell i el PSOE volen que els anys de disbauxa del PP s’obliden. Fer un esborrall i avant. En canvi, Mònica Oltra i Compromís volen passar comptes. Que tornen els diners furtats. És una diferència substancial, abismal.\nEl segon què és encara més important. El PSOE és aquell partit que, darrere de la reivindicació constant d’un finançament just plantejada per Compromís, se n’ha pujat al carro. Ara. Quan manava Zapatero, el PSOE valencià callava amb el cap catxo. “Que són els nostres”, devien dir-se entre ells. Algú s’imagina a Ximo Puig plantant-se davant del ministre d’Economia de torn (siga del PP, del PSOE o de Podemos) i exigir el finançament i les infraestructures que necessitem els valencians? O reclamant el deute històric? Algú se l’imagina? Com ho faria? Amb el somriure forçat que gasta en les entrevistes? Amb el discurs que deixa anar amb més forats que un colador?\nCanviem el protagonista. Algú s’imagina a Mònica Oltra plantant-se davant de qui siga i amenaçant-lo amb accions judicials si no ens donen el que és nostre? Veritat que no costa? No, no costa gens. Perquè tots sabem que Mònica Oltra, això, ho farà. I parlarà amb la claredat que la caracteritza. I, en canvi, Ximo Puig retrocedirà. Retrocedirà com ho han fet sempre els socialistes quan han arribat a Madrid. I més encara ho farà ara, que sabrà que ha perdut 10 escons i 182.000 vots, i que forma part del problema, com el PP.\nEstos dies han aparegut un fum de professors i periodistes, partidaris que el PSOE encapçale el govern de la Generalitat, demanant arguments als fanboys (sic) de Compromís. A banda de fílies i fòbies, a banda de matemàtiques, suports i precedents, ací els n’hem donat dos de molt de pes. De veres s’imaginen a Ximo Puig forçant que tornen tots els diners sostrets corruptament? De veres se l’imaginen reivindicant amb solvència i contundència el finançament valencià? Ho han pensat? El futur del nostre poble es juga veritablement en eixos dos quès. I la pusil·lanimitat ens deixarà tan prostrats com ho estem ara.\n8 comments on “Per què Ximo Puig no pot ser president”\nJoan Antoni Montoya\nExposició claríssima, Juli, l’enhorabona per l’article.\nTots ens hem fet la imatge de Mònica Oltra anant a Madrid i deixant a tots més erts que un fus amb les seues reivindicacions i arguments, que tenen força i sobretot sentit comú. Ha de ser la presidenta perquè la gent ha votat el seu partit sense, no ho oblidem, tindre vots assegurats per la inèrcia de la tradició, com passa amb PSOE i PP. Ja ho saps Mònica: “Quan vinga el de Morella, que no et calfe l’orella”. L’enhorabona per l’apunt, Juli.\nMolt bo l’article, Juli.\nGràcies per ajudar-nos a repensar les coses.\nL’he compartit al facebook i al twitter.\nTota la rahó. Pero tambe cal tindre en conter que si esdevé un pacte PSOE C,s vos assegure que Carolina acaba amb la llengua,i amb totes les senyes d’identitat del nostre poble. I se el que dic, soc d’Altea i conec molt be qui es la elementa….\nTens raó, però crec que en qualsevol paper que tinga Mònica Oltra, tot i no ser la protagonista (la Molt Honorable Presidenta, en aquest cas), ella acabarà sent la protagonista. Ja ho ha demostrat.\nConteste els teus dos arguments:\n– passar comptes li correspon a la justícia, ajudada i forçada pels polítics, però qui ha de fer tornar els diners i/o ficar algú a la presó és un jutge. A banda de que ja sabem com són els jutges que fins ara no han fet res contra els corruPPtes, eixa feina de presió bé la pot fer des de la presidència com des de qualsevol altre lloc.\n– el finançament, per molta força que faça qualsevol, no millorarà mai. Seria la mort financera d’Espanya, seria canviar la configuració territorial d’Espanya i que Espanya deixara de ser Espanya. Qualsevol demanda serà un fracàs. Per això, preferisc que fracasse Ximo Puig i que es veja que qui pressiona és Compromís.\nNo ens enganyem, el PsoE té més diputats i més poder mediàtic. L’avanç de Compromís encara s’ha de consolidar, perquè els resultats han sigut massa circumstancials i poc ideològics. Portem massa anys lluitant pacientment i no podem accelerar tant i demanar-ho TOT. Tant de bo Mònica Oltra fóra la Molt Honorable Presidenta, però els resultats són els que són.\nSi estiguérem en una democràcia moderna, Puig dimitiria. Però s’aferra com un clau ardent a la única possibilitat que li queda de vida al PSOE…governar…i si li deixen la Presidència a Oltra estan morts i si pacten amb Ciutadans estan morts…. I sense els vots del PSOE no hi ha govern d’esquerres…I Ribó?……un bon embolic…\nNo estic d’acord. Podem fer tots els càlculs que vullgam, però la veritat és que al PSPV li ha votat més gent. Que ha perdut vots?… sí, i què? poden argumentar, i amb raó, que les condicións electorals d’enguany i del 2011 no eren les mateixes… n’hi han més partits, i en general els vots es repartixen entre més. La cosa està en si Compromís té opcions de negociacións o no, i jo crec que l’única opció que té, és que tant PODEM com CIUTADANS recolcen a Compromís explícitament. i què també explícitament i també ambdos, es neguen a votar a Ximo Puig… Si no és així, Mònica no pot presionar per ser presidenta… perquè això pot provocar una guerra que tan sols afavoriria al PPCV. El fet de que penses que Mònica Oltra seria millor per les negociacións a Madrid o per lluitar contra la corrupció, és una opinió teua,… amb la que estic d’acord, pero una opinió subjectiva, perquè la realitat és que més valencians han triat Ximo Puig tant per a lluitar contra la corrupció com per a exigir a Madrid.\nMai m’ha agradat Mónica Oltra, tu ja ho saps Juli, per no ser nacionalista? Per robar-li nacionalisme al BLOC? Però vist el que he vist me la jugaria abans per Mònica que per un del PSOE i en els teus arguments em base. Ah, i últimament fins comença a caurem bé, s’ho està guanyant a pols, representa bé als nacionalistes de Compromís.\nA Cesc li diria que el seu primer argument està desencertat, perquè sí, és cosa de jutges, però els jutges actuen quan hi ha denúncies, i pense que amb el poder valencià en mans de Mònica es furgarà més en els arxius i a l’hora d’acusar perquè els jutges actuen, Mònica no té pèls en la llengua. I sobre el segon argument li diria que la missió del nacionalisme valencià és aconseguir la màxima autonomia, inclosa el finançament, i este argument mai pot estar en mans d’un partit d’àmbit nacional, en este cas d’un membre del PSOE. Cal aprofitar l’ocasió.\nThis entry was posted on 28 Mai 2015 by eljuliet in País Valencià.


Xavier Monzó versiona La señorita Julia. VEU Revista cultural de la Universitat d'Alacant\nXavier Monzó versiona La señorita Julia\nLa señorita Julia de A. Strindberg.\nVersió i direcció: Xavier Monzó.\nIntèrprets: Silvia Romero (Julia), Pascuall Carbonell (Juan), Mariló Poch (Cristina).\nCol·legi Major, Universitat d'Alacant, 06/02/2013.\nLa señorita Julia (1888) d'August Strindberg és un clàssic de la dramatúrgia universal. Amb un llenguatge escènic totalment realista (o més ben dit: naturalista), l'autor suec posa en l'escenari tres personatges i un conflicte. Respectant les pautes aristotèliques d'unitat d'acció, de temps i d'espai, Strindberg organitza la matèria dramàtica d'acord amb una sèrie de binomis antitètics: la figura femenina, amb les seues idiosincràsies i les seues inseguretats, enfront de l'home; els privilegis (immerescuts) de la burgesia enfront de la condició subalterna de la classe baixa; el sentiment de llibertat experimentat per la protagonista en contrast amb el context opressor i claustrofòbic en què està obligada a viure. Aquesta sèrie d'enfrontaments, que animen la tragèdia, esclatarà en la catàstrofe final: Júlia, incapaç de plantar cara al seu destí, decidirà suïcidar-se, una resolució “covarda” i al mateix temps heroica. Joan, el servidor conqueridor, no gosarà rebel·lar-se, i continuarà netejant sabates i fent el besamà al seu amo, al qual tem i venera. Strindberg resumeix en l'actitud de submissió i impotència del protagonista masculí la incapacitat de la classe baixa de prendre les regnes del propi destí, un tema polític, de candent actualitat a les acaballes del segle xix. És evident el missatge de crítica social que travessa la representació del dramaturg suec, sobretot tenint en compte el fet que per a ell el teatre era un instrument d'educació del qual se servia per a somoure les consciències d'un públic popular.\nEl director Xavier Monzó torna a escenificar l'obra mestra de Strindberg, més d'un segle després d'haver sigut estrenada a Estocolm. La seua representació no és estrictament fidel a l'original, ja que intervé en el text per a canviar les coordenades d'espai i temps de la peça. Ja no és la Suècia vuitcentista el context en què es desenvolupa la tragèdia, sinó el Mèxic dels anys 50. Canvien així els protagonistes: Júlia esdevé una rica senyoreta mexicana, i Joan un jove espanyol refugiat a Amèrica després de la Guerra Civil.\nLlevat d'uns escadussers jocs de llums i un ús força didàctic de la música (amb lletres de cançons que subratllen, d'una manera potser massa explícita, el significat de les diverses escenes), la il·luminació, com també l'escenografia, s'adiuen amb el to realista de l'original. A causa de l'absència gairebé total de recursos escènics, la força dramàtica de l'obra es concentra en l'actuació dels personatges. Tant Pascual Carbonell (Joan) com Silvia Romero (Júlia) van reeixir a oferir una interpretació emotivament creïble, tenint també en compte la psicologia complexa i polièdrica dels dos protagonistes.\nEls canvis en La señorita Julia introduïts per Xavier Monzó en la seua adaptació és limiten a proporcionar una Julia amb jota aspirada, una “hispanització” de l'original que no implica una modernització del text de Strindberg: en efecte, les modificacions són només superficials, quasi prescindibles. Però no sempre l'experimentalisme i la innovació són indispensables, i pot ser que, en el cas d'una obra tan profundament realista com la de Strindberg, unes alteracions més radicals haurien afectat perjudicialment el nucli dramàtic de la tragèdia. Aquesta, en la versió de Monzó, continua brillant en tota la seua vivor: en La señorita Julia, l'home i la dona s'exhibeixen tal com són, fermats a les cadenes d'un determinisme immobilitzador i asfixiant que condiciona la seua vida, i la seua mort.


> Ulleres de Graduat>Ulleres de marca>Lozza\nLozza Hi ha 2 productes.\nLes ulleres Lozza 2257VN és una ullera de graduat masculina de forma rodona. Muntura de metall fi gris fosc mat per la part inferior i part superior en to havana, varetes fines en injectat havana mat. Lleugeres i còmodes, tot un clàssic. Les ulleres Lozza 2257VN és una ullera de graduat...\nLes ulleres Lozza 2316 és una ullera de graduat unisex. Muntura de metall fi daurat, amb doble cella i doble pont de forma rodona. Fabricada semialaire, fet que li confereix una lleugeresa total, però amb molta personalitat. Les ulleres Lozza 2316 és una ullera de graduat unisex....


Set d'activitats Ratolí robot – Learning Resources | Jugaia\nDe 4 a 9 anys Tot sobre l'enviament aquí\nUneix les bases verdes, col·loca diversos obstacles: parets, túnels… Amaga un tros de formatge a l'escenari, i programa la seqüència correcta perquè el teu ratolí robot ho trobi!\nAquest set d'activitats conté:\n- Un ratolí robot de color blau.\n- Peces i fitxes per a crear els circuit.\nRequereix 3 piles AAA no incloses.\nCom jugar amb aquest ratolí robot i el seu kit d\nL'objectiu d'aquest set d'activitats és dissenyar diferents laberints i crear una seqüència per a aconseguir que el ratolí robot trobi el formatge.\nLa longitud i la dificultat del circuit s'adapta a l'edat del nen o la nena, i és que aquest joc és ideal a partir de 4 anys. Tens fins a 16 bases per a fer un recorregut llarguíssim! A més, pots col·locar parets i túnels en el tauler. Com més obstacles, més difícil serà… Però també més divertit!\nPer a programar la seqüència, pots ajudar-te de les fitxes de codi que corresponen amb cada tecla.\nEls laberints poden ser construïts seguint els plans que ens ofereix les fitxes d'activitats, però també és possible crear els nostres propis circuits. Explora les diferents possibilitats!\nJugar amb aquest apassionant set d'activitats Code & Go amb el ratolinet robot inclòs pot ser molt divertit… Però has provat de jugar amb diversos ratolins? La diversió es multiplicarà per 100!\nEl set d'activitats inclou un sol robot ratolí, però pots aquí pots trobar un altre robot ratolí per a ampliar el teu joc.\nCompeteix amb un o diversos amics. Podeu construir el circuit junts, col·locar el formatge en un punt estratègic… I que comenci la carrera!\nCada jugador ha de programar la seqüència del seu ratolí robot, i aconseguir ser el primer a aconseguir el formatge. Utilitza l'estratègia per a no xocar-te amb el teu contrincant!\nEn definitiva, aquest ratolí robot amb el set d'activitats és una manera divertida de descobrir el món de la codificació i la programació sense necessitat de pantalles.\nEl set d'activitats inclou un sol robot ratolí, però pots aquí pots trobar un altre robot ratolí per a ampliar el teu joc.\nEn definitiva, aquest ratolí robot amb el set d'activitats és una manera divertida de descobrir el món de la codificació i la programació sense necessitat de pantalles.\nPiles no incloses: 3 x AAA


El Castell de Festes obri les portes amb novetats en l’audiovisual\nEl Castell de Festes torna a obrir les seues portes ,el dilluns 3 d’abril, després de que el Govern decidira fer-lo visitable a l’any 2014. Des d’aleshores, a l’èxit de les visites s’han sumat les continues millores que s’han anat incorporant any rere any: un audiovisual i video-mapping, el cavall del Sant Jordiet per a poder fer-se selfies, i finalment, les visites teatralitzades de l’any passat. El 2017 afegeix un nou atractiu centrat en l’himne de festes.\nLa novetat d’enguany, en paraules del regidor de festes, Raül Llopis, és: «En 2017, el castell presenta un audiovisual renovat ja que hem afegit un vídeo a mode de karaoke per a que tots els xiquets puguen interpretar l’himne de festes visualitzant diferents moments de l’acte del Dia dels Músics. Una acció més que se suma a la celebració del centenari del nostre himne, obra de Gonçal Barrachina»\nDes del dilluns 3 d’abril fins al dia 12, el castell obrirà als grups amb visites concertades pel matí de 9.30 a 13.30 i de 15.00 a 17.00 hores. A partir de les 17.30 fins 20.00, obert a tots els públics. I a partir del dia 12 fins al 15, a tots els públics en horari de 9.30 a 13.30 i de 17 a 20 hores. I el 18, últim dia d’apertura (recordem que els dies 16 i 17, dies de la Glòria i Glòria infantil està tancat al públic) amb el mateix horari per a tots els públics. L’entrada és de 0,50 euros per als menors de 16 anys, i 1,50 euros per a majors d’aquesta edat.\nLes reserves de grups es poden realitzar al correu festes@alcoi.org i al telèfon 965537100 extensió 1231 . «Sabem que tenim molts pocs dies per a visites pel que hem decidit que els centres educatius puguen demanar, aquest any, la visita també per la vesprada» afegeix l’edil de festes.\nLlopis convida a tots els alcoians a acostar-se i gaudir d’aquest espai tan emblemàtic de les festes alcoianes: «Poder entrar al castell sempre ha sigut un somni per a totes les xiquetes i xiquets alcoians, pujar allí dalt i al cavall blanc del Sant Jordiet era un anhel que vam fer realitat i que cada abril podem gaudir tots, menuts i grans».


Josep Rull: "Seguiré sent independentista perquè no vull que els meus fills visquin en aquest país" | Diari Català Digital 📋\nJosep Rull: “Seguiré sent independentista perquè no vull que els meus fills visquin en aquest país”\nEls exconsellers empresonats en la causa sobre el ‘Procés’ han continuat aquest dimarts obrint la comporta de la crítica. En la línia que va marcar dilluns l’exvicepresident Oriol Junqueras i el candidat a la presidència Jordi Sànchez, han llançat greus retrets contra la instrucció i el jutge Pablo Llanera. Un dels més durs ha estat Josep Rull. Mirant al jutge, l’ha acusat de seguir el full de ruta del ministre Rafael Catalá i li ha dit que seguirà sent independentista, pels seus fills, perquè no visquin en un país en què vas a la presó per les teves idees polítiques.\n“No seríem aquí jutjats si no haguéssim guanyat les eleccions”, ha dit a més d’afegir que el judici oral serà “un mer tràmit” i comparar la Justícia espanyola amb la d’altres països que tenen a les mans l’extradició dels fugits. “Veiem la llum en la tenebra en alguns països del nord d’Europa on hi ha una classe de Justícia millor que aquesta”, ha dit per exemple, en clara referència a la postura d’Alemanya sobre el lliurament de Carles Puigdemont.\nA més, ha desplegat fortes crítiques contra el sistema judicial i contra el ministre de Justícia al qual ha retret parlar massa en públic i vaticinar, pas a pas els diferents avenços que ha anat fent el jutge en la seva instrucció. En la seva opinió, el Suprem ha obert un procés polític simplement per expressar idees i per una forma de pensar.\nEn un to similar s’ha pronunciat l’exconseller d’Exteriors Raül Romeva que ha defensat que Catalunya té legitimitat per exercir l’autodeterminació: “Jo li dono suport des de posicions no nacionalistes pel fet de ser un demòcrata”, ha indicat. Ha descartat que sigui legítim judicialitzar “un conflicte polític” i ha apel·lat a la voluntat política de l’Estat espanyol per resoldre la qüestió “per mitjans pacífics”.\n“Sóc un demòcrata amb un currículum personal vinculat a la no-violència, la cultura de pau i la resolució de conflictes. No vaig assumir ni assumiré mai com possible una actuació violenta per obtenir un fi polític”, ha afegit. També s’ha referit al referèndum de l’1-O i ha lamentat la “violència policial” que va ser desproporcionada. “Una votació popular massiva no es podia reprimir per la força, sobretot perquè aquesta actuació no constitueix cap delicte”, ha indicat.\nCom ja va fer ahir, el jutge ha respost a les crítiques i ha desmentit que les seves decisions estiguin previstes per endavant. Ha posat com a exemple el seu acte de processament en què quatre dels investigats, entre ells Artur Mas, van quedar fora i altres només van ser processats per desobediència, que no porta penes de presó.\nForn es desmarca\nNomés l’exconseller d’Interior Joaquim Forn s’ha desmarcat i ha aprofitat aquest dimarts la seva cita indagatòria al Tribunal Suprem per tornar a reclamar la seva llibertat. A preguntes del seu advocat, a l’únic al qual ha contestat ha demanat “una mesura cautelar menys costosa que la presó per poder preparar la seva defensa”. Ha reiterat, a més, el que ja va apuntar en altres declaracions i s’ha desvinculat de la violència.\nEl jutge Pablo Llarena ha reprès les compareixences indagatòries dels presos en la causa pel ‘Procés’. A més de comunicar de forma personal a cada un dels investigats el seu processament, el magistrat ha escoltat de nou els seus arguments. Durant la primera jornada d’aquestes cites al TS, Junqueras i els responsables de les associacions sobiranistes van voler denunciar la limitació dels seus drets en el procediment judicial.


El que cal saber de l’esclerodèrmia | enciclopèdia.cat\n‹ Esclerodèrmia Espatlla dolorosa ›\nL’esclerodèrmia és una malaltia lenta i progressiva, en la qual es produeix una inflamació i una posterior esclerosi o enduriment del teixit conjuntiu de tot l’organisme. Es manifesta amb enduriment de la pell, debilitat muscular, rigidesa articular i diverses alteracions dels òrgans interns.\nEls afectats han de seguir uns hàbits de vida que no afavoreixin l’empitjorament de la malaltia. Cal que facin servir guants, mitjons i roba que els protegeixin del fred, i evitar qualsevol mena de contacte amb aigua freda. No es poden sotmetre a tensions emocionals, ni poden fumar, perquè aquests factors alteren els vasos sanguinis lesionats per la malaltia.\nLa pràctica d’exercici físic moderat és imprescindible per a mantenir una mobilitat adequada en les articulacions afectades, i també per a poder mantenir una bona qualitat de vida.\nEl pronòstic de l’esclerodèrmia és imprevisible. Pot ésser que un cas greu millori, i que un de lleu s’agreugi. Tanmateix, els símptomes de la malaltia es poden atenuar quan se segueix un control adequat i es respecten les indicacions del metge.


Què és un col·lector solar de cilindre parabòlic?\nCol·lector solar de cilindre parabòlic\nEls col·lectors parabòlics d'abeurador són un altre tipus de captador tèrmic solar. Aquest tipus de placa solar s'utilitza en instal·lacions d'energia tèrmica solar. Utilitzen cilindres parabòlics per concentrar tota la radiació solar en un punt.\nEn lloc d'heliòstats, aquest tipus de col·lector empra fileres de miralls de forma cilindre parabòlica. Pel focus de la paràbola passa una canonada que rep els raigs concentrats del Sol, on s'escalfa el fluid gràcies als processos termodinàmics, normalment un oli tèrmic. Actualment el fluid aconsegueix temperatures properes als 400 graus Celsius.\nFins fa poc, la utilització de sistemes solars tèrmics de concentració estava restringida a el camp de la investigació, la indústria o la generació d'electricitat. La raó era que la tecnologia per a aquesta font d'energia requeria sistemes complexos de seguiment i grans superfícies per ubicar-los.\nEls captadors estan formats per unes conduccions amb un revestiment selectiu que recorren longitudinalment el captador i que actuen de absorbidor.\nComponents d'un col·lector solar de cilindre parabòlic\nEls principals components d'un col·lector solar de cilindre parabòlic són:\nL'estructura metàl·lica per donar rigidesa a el conjunt.\nEl reflector cilindre-parabòlic: La funció del eceptor cilindre parabòlic és concentrar la radiació solar sobre el tub absorbent. Per a això es construeix amb materials reflectants.\nEl tub absorbidor: El tub absorbidor consta de dos tubs concèntrics separats per una capa de buit. L'interior, pel qual circula el fluid que s'escalfa, és metàl·lic i l'exterior de vidre.\nEl fluid de treball que circula pel tub interior és diferent segons la tecnologia.\nEl sistema de seguiment del Sol: El sistema seguidor més comú consisteix en un dispositiu que gira els reflectors cilindre-parabòlics del ol·lector al voltant d'un eix.\nGeneració d' electricitat mitjançant col·lectors cilíndrics parabòlics\nAquests sistemes d'energia solar tèrmica es poden aprofitar per generar energia elèctrica.\nEls panells solars parabòlics escalfen l'oli tèrmic. Aquest oli calent es bomba a través d'una sèrie d'intercanviadors de calor per produir vapor sobreescalfat. La calor present en aquest vapor, es converteix en energia elèctrica en una turbina de vapor convencional. El sistema bàsic és el mateix que en una torre solar o en un forn solar.\nEl funcionament d'aquestes centrals solars és similar a el funcionament d'una central tèrmica, o d'una central nuclear. Tots els sistemes aprofiten la calor per generar vapor. Amb el vapor acciona unes turbines i obtenir electricitat. Les diferències entre unes i altres és el mètode d'obtenció de la calor.\nÚltima revisió: 25 de agost de 2020


Això és es Colmo!: Mentides, mentidetes i riscos\nTot va començar l'altre dia, quan es va descobrir que el President Mas s'havia reunit en secret amb en Rajoy. L'imaginari col·lectiu n'anava ple de tot el que haurien parlat, sense que cap dels afectats hagués fet cap tipus de declaració. No cal anar gaire lluny per llegir "peix al cove" o "la puta i la Ramoneta", servidor en va fer una entrada al bloc fa poc.\nMales llengües parlaven de flexibilització de dèficit com a un dels temes pilar. Recordem que els pressupostos catalans encara no s'han aprovat ja que el conseller d'Economia està pendent de saber quin dèficit han de complir aquests pressupostos, que encara que es portin al Parlament, Esquerra Republicana encara els pot tombar.\nParlant d'ERC, avui en Junqueras s'ha presentat a Cal Basté. Aquest home em dóna excel·lents vibracions cada cop que el sento, tantes que gairebé em convenç per votar el seu partit. Té una manera de parlar molt convincent i segur de sí mateix, per exemple avui parlaven de la flexibilització del dèficit aquesta que us deia. I he après dues coses, la primera és que els pressupostos no depenen només d'aquesta flexibilització, ja que tal i com anunciava en Junqueras, aquest tema no deixa de ser fum, i en cas de ser veritat, primer, no ens hem de fiar dels cants de sirena d'Espanya, que encara deu molts calés a Catalunya (i segurament a d'altres comunitats), i segon, encara que des de les Espanyes permetin que Catalunya s'endeuti més ( o més ben dit, permeti el deute actual), no ens hem de conformar amb victòries pírriques, que és el que ens volen fer creure.\nSenyores i senyors, no us deixeu enganyar per Espanya. Encara que ens ofereixin un tracte similar als furs bascos i navarresos, diguem "independència", volen que tinguem por al desconegut, però el conegut no és gens bo. Cal prendre riscos.\nI parlant de riscos, hi ha hagut una escalada de violència "verbal" entre les Corees, per veure qui la té més grossa. Segur que ha estat perquè Kim Jong-Un estava fart de veure vídeos de Gangnam Style a YouTube, el que no sap és que el que es porta ara és el Harlem Shake.\nPublicat per Muramasa a 23:33


marfanta.com: La Generalitat obre 15 expedients sancionadors per habitatges turístics il·legals a l'Ebre\nLa Generalitat obre 15 expedients sancionadors per habitatges turístics il·legals a l'Ebre\nTORTOSA (Baix Ebre).- La Generalitat ha obert quinze expedients sancionadors per habitatges turístics il·legals a les Terres de l'Ebre durant el últims mesos. Les sancions formen part de la campanya de regularització oberta durant els últims anys i que, en aquests moments, segons el delegat del Govern a les Terres de l'Ebre, Xavier Pallarès, ha permès declarar un total de 1.547 allotjaments, entre cases de turisme rural i habitatges particulars, un miler més que fa un any. Durant el Consell de Direcció territorial de la Generalitat d'aquest dimarts s'ha anunciat el pròxim inici de la redacció de l'inventari de patrimoni immaterial dels municipis, arran la declaració de les Terres de l'Ebre com a Reserva de la Biosfera.\nPallarès s'ha mostrat satisfet per "l'avanç positiu" d'aquest procés de regularització, especialment després que a mitjans 2013 el nombre d'habitatges declarats només ascendia a 450, segons dades de la mateixa Generalitat. "La gent que té habitatges d'ús turístic els ha de declarar per complir la llei. Per una cosa molt normal: la gent que paga l'euro per estada, una part molt important va al propi municipi per promocionar-lo. Ens ha anat molt bé als ajuntaments i és una bona experiència. Ja que paga el veí, jo també pago", ha argumentat. L'impost de pernoctacions, ha afegit, permetrà nodrir amb 462.000 euros la partida de 800.000 per a equipaments i infraestructures turístiques relacionades amb la reserva de la biosfera.\nPrecisament, en aquest últim àmbit, el director territorial del Departament de Cultura, Ferran Bladé, ha anunciat el pròxim inici de la redacció de l'inventari de patrimoni immaterial de tots els municipis de les Terres de l'Ebre. Serà, segons els mateix Bladé, un treball de recerca que abastarà tots els municipis del territori -inclosos els de la Ribera d'Ebre que van quedar exclosos de la reserva per proximitat amb la nuclear- amb dades sobre tradicions, expressió oral, arts de l'espectacle, pràctiques socials, rituals, celebracions festives, coneixements relacionats amb la natura i tècniques artesanals.\nLa idea, ha precisat Bladé, és per aprofitar la declaració de les Terres de l'Ebre com a Reserva de la Biosfera i valoritzar "el sentiment identitari" al territori. "Tenim molta feina feta, perquè és un tema que s'ha treballat des de fa força temps, i aprofitarem l'experiència, reconeguda per la Unesco, que s'ha fet al Montseny, que és reserva de la biosfera", ha precisat Bladé. Els treballs els impulsa la Direcció General de Cultura Popular, seran coordinats per l'Institut Ramon Muntaner (IRMU) i podrien rebre l'ajut econòmic de la Diputació de Tarragona.


UN MOSSET D\_'HISTÒRIA GATERA CADA DIA | CRONISTA DE GATA DE GORGOS\nSe muestran los artículos pertenecientes al tema UN MOSSET D'HISTÒRIA GATERA CADA DIA.\nELS MATEIXOS ANYS TÉ EL TREN A GATA QUE EL CASTIGAT ARBRE DE LA RANA, 1915-2021 (Un mosset d'història gatera...)\npor cronistadegata en UN MOSSET D'HISTÒRIA GATERA CADA DIA\nL’any 1915 va ser històric per a Gata. D’això enguany en fa 106. Dos fites principals es van donar eixe any: l’arribada del tren a Gata i la plantà de l’arbre de la Rana. Va ser un altre mosset d’història gatera.\nL’11 de juliol de 1915 s’inaugurava el tram del tren entre Altea i Dénia. Ara ja fa uns quants anys que no el vegem passar per les obres entre Teulada i Dénia. Serà enguany l’últim? Serà el 2022?. Però, un altre aconteixement es va donar a la partida la Rana, al costat de l’antic llavador. El metge titular Francisco Moratal, que després seria també alcalde, va sembrar dos espècies de eucaliptus. Una d’elles no va resistir els embats dels temps. L’altre, malgrat a ser castigat per nevades, vent i, sobre tot, l’incendi de l’estiu passat, ahí perdura contra tots els enemigs.\nPerò, en 1915, que passava més pel poble?. Eixe mateix any s’obria l’estació telegràfica del poble de Gata. També s’obria la centenària tenda de "Ca Bernat". Regentava la parròquia el rector Don José María Catalá Llorente, que havia arribat dos anys abans. A l’Ajuntament estava d’alcalde José Signes Diego. Eixe any, el 28 d’octubre, faltava el secretari Francisco José Signes Signes i el substituïa interinament Emilio de Signes Diego. El poble tenia de pressupost municipal al voltant de 37.000 pessetes i en sessió plenària que la línia de la Guàrdia Civil es traslladara de Pedreguer a Gata, ja que aquesta era centre de demarcació.\nFONTS: Extracte de l’article meu del programa de festes 2015: "Centenari del Trenet de la Marina. Inauguració del TRAM ALTEA-DÉNIA 11 de juliol de 1915". // A la composició: retall de l'article de Manuel Maluquer de la Revista de Obras Públicas: "Ferrocarril de Villajoyosa a Dénia. Inauguración". Pàgina 359.\nQUASI DOS MILIONS I MIG DE KILOS DE PANSA VENIA LA C.A.S. EN LA TEMPORADA 1960-61 (Un mosset de història gatera, dia a dia)\nHe tingut accés, gràcies al veí gater José Pons Gil, a l’extracte del compte de resultats de la campanya de pansa 1960-1961, quan era el cap (president) de la C.A.S. l’empresari gater Juan Bautista Pons Leyda; tresorer Vicente Peris Barber i Secretari Juan Gayá Sastre. La campanya 1960-61 es va vendre un total de 2.435.146,50 kilos de pansa, que van lliurar les Cooperatives associads a C.A.S. Eixa quantitat va supondre un total de 28.185.708,89 pessetes. Als llauradors collidors de pansa se’ls va pagar eixa campanya a 8,55 pessetes el kilo. El pressupost d’eixa campanya de la C.A.S., en total, va ser de 28.185.708,89 pessetes.\nÉs un altre mosset de la història gatera, en aquest cas, història agrícola-econòmica del poble, per mig de la C.A.S. (Cooperatives Agrícoles Sindicales), que tenia la seu a Gata i que abarcaba no sols a pobles de la Marina Alta sino també a alguns de la província de València productors de raïm. Quan el raïm i la pansa estaven a l’alça...\nFONTS: Documentació personal de José Pons Gil. // Arxiu, Fotografies antigues (Gata en el record) -295- publicada al blog el 2-2-2011.\nGATA, GENER DE 1954: BENDICIÓ DE LES 14 ESTACIONS DEL CALVARI PÚBLIC (Un mosset de la història gatera, dia a dia)\nUn altre mosset d’història, en aquest cas trobada a l’Arxiu Parroquial. Era dimecres 27 de gener de 1954. El rector de la parròquia de Gata, Don Manuel Castelló Quilis i el seu germà Francisco, els "Germans Quilis" com se’ls coneixia, va procedir a la bendició de les catorze estacions del Via Crucis per la pujada del Calvari a l’ermita. A l’Arxiu Parroquial es llig: "Fue reconstruído y bendecido el tradicional "Calvari", que se halla junto a la ermita del Cristo, en la Iglesia del Calvario". Dies abans, la Secretaría de Cámara y Gobierno de l’Arquebisbat de València, amb el nº de Registre 669 donava el vist-i-plau: "Nuestra autorización y licencia para que puedan reconstruirse las estaciones del Calvari Público".\nFONTS: Foto i documentació Arxiu Parroquial. Publicació de L’Arxiu Nº 1, del 20 de juliol de 2005, Especial Santíssim Crist del Calvari patró de Gata amb el títol: "Fotografías con historia (1952)".\nRIUADA FORTA A GATA EN 1977, PER LES PLUGES DE CAP D'ANY (Un mosset d'història gatera cada dia, 2-1)\nSegon "mosset" de l’any de la història gatera. Fa 44 anys, un episodi de pluges va provocar que el dia d’Any Nou de 1977 "vinguera" el riu. Tal dia com hui, dos de gener, encara es feia notar la riuada. El pas de 1976 a 1977 havia estat passat per aigua. La fotografia d’arxiu antiga que acompanya el "mosset" mostra al veïnat dalt del pont de les Alcolaes com és costum quan "ve" el riu.\nFONTS: testimonis i records orals.\nEL DIA DE CAP D'ANY DE 1899 VA BAIXAR EL CRIST A GATA (Un mosset d'història gatera cada dia, 1-1)\nLa nova sèrie del blog UN MOSSET D’HISTÒRIA GATERA CADA DIA comença hui dia primer de gener encetant l’any. Intentaré, encara que no sempre, que l’article faça referència al dia en que es publica al blog el "mosset". Hui si que concideix. El primer "mosset" de l’any es refereix al patró del poble de Gata, el Santíssim Crist del Calvari.\nDIA DE CAP D’ANY DE 1899. EL SANTÍSSIM CRIST BAIXA AL POBLE (fa 122 anys)\nLa informació la coneguem gràcies als diaris valencians de l’època, Las Provincias i El Mercantil Valenciano, que dies abans anunciaven l’excepcional jornada de baixada del patró al poble de Gata. Hi havia un motiu, la feligresia havia costejat la reforma de l’ermita: pintura, estucat, doració de la capella i altar. El rector que aleshores regentava la parròquia D. José García Mestre va prendre la iniciativa de que el remat d’aquella obra tinguera un colofó final. El Crist baixaria al poble el dia de Cap d’Any i es faria processó per tots els carrers del poble.\nL’últim dia de 1898, per la vesprada, hi hagué vol de campanes, passacarrer i serenata per la banda del poble. L’endemà diumenge, el dia primer de l’any 1899, de bon matí es va fer una missa solemne a l’esplanada. La càtedra l’ocupà el jove orador sagrat Don José María Sastre Puigcerver, A primeres hores de la vesprada, el Crist va baixar en processó des de l’ermita al temple parroquial; des d’allí va recórrer els carrers com ho feien la resta de processons. De tornada, es van disparar un castell de focs artificials i una traca, acabant una jornada atípica que els diaris van calificar de "mul solemne y altament religiosa".\nFONTS: Diari El Mercantil Valenciano, 26/12/1898. Diari LAS PROVINCIAS 29/12/1898. // Col·laboració: Juan Bautista Codina Bas. // Article meu del Programa de Festes Gata 2014: "DOS SEGLES I MIG DE FESTES PATRONALS A GATA els inicis (1762-1899)" (extracte).


Amb Pinyata, Pego tanca el període carnestolenc – Ràdio Pego\nAmb Pinyata, Pego tanca el període carnestolenc\n18 de febrer de 2013 Sara Garcia 0 Comment\nMilers de pegolins i pegolines prengueren els carrers del municipi per a participar de la darrera festa del Carnestoltes de Pego. En acabar la desfilada fúnebre, els participants van continuar la festa als carrers del poble i als pubs.\nA ritme de tambors i dolçaines començava la Pinyata de 2013 en la que milers de pegolins i de pegolines van tornar a participar vestits de dol, amb el negre dominant els carrers per on passava la cercavila. I entre el negre… esguits de colors vius per a donar a entendre que el dol amaga l’alegria d’En Carnestoltes.\nLa Pinyata és, sobretot, una festa que gaudim la gent de Pego. És, com ens explicaven alguns dels participants, “una nit molt especial on la gent ha d’estar disfressada, preparada, ha d’estar a tope”. Pinyata significa, “dol, foc, burrera…”.\nL’aura que envolta Pinyata fa que sempre, els pegolines i les pegolines, atraguen nous convidats que es mostren sorpresos per les vivències que ofereix l’enterro de la sardina. Veuen la festa com “una canya; amb molta música”. Sorprén que la gent de totes les edats participe de la festa. I es troben comparacions que ens poden semblar estranyes com és la d’un colombià que idenficava la Pinyata com una “pseudoimitació de les falles”, suposem que per allò del foc i la crema de les sardines i taüts al Pla de la Font.\nNormalment, eixes persones que proven la Pinyata, solen repetir. Perquè troben “molta festa” i, cal subratllar, que “tot el món és amic de tot el món”, almenys durant eixa nit i matinada. Ens quedem en la frase que “la Pinyata és el més ideal que té Pego”.\n← Plenari extraordinari per a licitar el contracte de recollida i transport de fem\nPego trau a licitació, per 6’5 milions, el contracte de la recollida i el transport del fem →


‘Ara és l’hora’ crida a inscriure’s per garantir l’èxit del mosaic de la senyera a la V de l’11 de setembre |\n‘Ara és l’hora’ crida a inscriure’s per garantir l’èxit del mosaic de la senyera a la V de l’11 de setembre\nAquests son els motius pels que cal que t'inscriguis\nA hores d’ara ja hi ha més de 70.000 persones inscrites a la “V” de l’11 de setembre que unirà la Plaça de les Glòries amb la Plaça Pius XII i la Plaça Ildefons Cerdà de Barcelona. Tot i això, la campanya ‘Ara és l’hora’, impulsada per l’Assemblea Nacional Catalana i Òmnium Cultural, organitzadora de l’11 de setembre, fa una nova crida a inscriure’s pel web als diversos trams amb els quals es pretén dividir totes les persones que vulguin participar de la mobilització.\n‘Ara és l’hora’ ha expressat que vol convertir la “V” de l’11 de setembre en el mosaic més multitudinari de la història del país en forma de senyera. La “V” serà un missatge clar al món de la voluntat majoritària a Catalunya de fer i guanyar la consulta el 9 de novembre. Per a l’organització, la mobilització massiva de l’11 de setembre és la millor garantia de la consulta del 9 de novembre. És un pas imprescindible. En aquest sentit, la campanya recorda que per garantir-ne l’èxit cal que tothom s’hi inscrigui tal com es va fer l’any passat des de l’Albera fins a les Terres de l’Ebre.\nParal·lelament, ‘Ara és l’hora’ avança en els diferents camps d’acció que va plantejar en la seva presentació el 17 de juliol. De fet, a hores d’ara la campanya ha tingut un bon impacte entre la població catalana i ha començat a teixir una bona xarxa de voluntaris, així com també ha assolit una xifra considerable de “micromecenatge” a través dels donatius que han fet desinteressadament centenars de catalans i catalanes. Així mateix, ‘Ara és l’hora’ ha iniciat els últims dies una campanya intensiva en mitjans de comunicació, carreteres i espais públics d’arreu del país. La finalitat és estendre el missatge que ha arribat el moment de fer un darrer esforç per aconseguir l’objectiu de celebrar la Consulta i fer que guanyi l’opció del Sí a un país nou.\nPodeu consultar els trams destinats a cadascuna de les comarques del país en aquests dos enllaços:\nL’AMI s’adhereix a ‘Ara és l’hora’, la campanya unitària de la societat civil per la consulta\nPuigdemont demana a l’Estat que permeti la consulta sobiranista després del dictamen del CGE


Inaugurada la primera gran retrospectiva de Dalí a Corea - Empordà\nUn centenar d’obres provinents de la Fundació Dalí, el Museu Reina Sofia de Madrid i el Museu Dalí de Florida s’exposen a Seül\nSeül (Corea del Sud) | 26·11·21 | 10:59\nEquilibri intra-atòmic d’una ploma de cigne, 1947 Fundació Gala-Salvador Dalí\nLa primera gran exposició d’obra original de Salvador Dalí s’ha inaugurat avui a Corea del Sud. La mostra, que compta amb un centenar d’obres, s’exposa al centre Dongdaemun Digital Plaza (DDP), un edifici dissenyat per la prestigiosa arquitecta iraquiana Zaha Hadid i la firma coreana Samoo, i que ha esdevingut un dels espais icònics de Seül.\nLa Fundació Dalí ha col·laborat en aquesta retrospectiva prestant 42 obres del seu fons, i assumint-ne el comissariat, que ha anat a càrrec de Montse Aguer, directora dels Museus Dalí, amb Carme Ruiz com a comissària adjunta. A l’acte inaugural hi han assistit, per part de la Fundació Dalí, Joan Manuel Sevillano, gerent, Fèlix Roca, director Econòmic i de Recursos, i Carme Ruiz, curadora en cap. Així mateix ha comptat amb la presència de l’Ambaixador espanyol a Corea, Juan Ignacio Morro Villacián.\nL’exposició, organitzada pel grup coreà GNC Media, té per títol Salvador Dalí: Imagination and Reality i es podrà veure fins al 20 de març de 2022. És la primera vegada que la Fundació Dalí porta obra a aquest país asiàtic, participant en una àmplia retrospectiva junt amb el Museu Reina Sofía de Madrid i el Museu Dalí de Sant Petersburg, Florida.\nA través de nou àmbits, l’exposició posa de manifest com Dalí sosté que l’art ha de dominar les nostres vides i procurar-nos experiències surrealistes. La mostra que s’exhibeix a Seül també ressalta el paper de Gala, la força del paisatge en la vida i obra de Dalí o aquells elements simbòlics de l’obra daliniana que han esdevingut icònics.\nLa selecció consta d’un centenar de peces, des dels primers assajos d’un Dalí aprenent de pintor, fins a pintures de plena maduresa. Algunes de les obres que prenen com a referents grans mestres com Picasso, Velázquez o els renaixentistes Miquel Àngel o Bernini, es contextualitzen amb reproduccions de les seves fonts d’inspiració per així mostrar com Dalí beu de la tradició però alhora la qüestiona. El contingut es completa amb fotografies, obra gràfica, la projecció de tres pel·lícules i del projecte immersiu Dreams of Dalí creat pel Museu Dalí de Florida. Els documents cinematogràfics que s’inclouen en el projecte expositiu són Un chien andalou de Salvador Dalí i Luis Buñuel, Spellbound d’Alfred Hitchcock i Destino de Walt Disney.\nEl recorregut conclou en una sala dedicada a la faceta llegendària de Dalí mitjançant un patchwork de fotografies on es pot veure el pintor acompanyat de celebrities com Christian Dior, Coco Channel, Andy Warhol, Harpo Marx, Alice Cooper o Walt Disney, entre d’altres.\nGNC Media (Global Network of Culture) és un grup d’empreses coreanes nascudes el 1993 amb l’objectiu de facilitar l’intercanvi cultural en l’àmbit internacional. Treballa en la gestió de drets d’artistes (SACK), disposa d’un important banc d’imatges i publica llibres d’art, i ha col·laborat amb prestigiosos museus com la Réunion des Musées Nationaux de France, el Louvre, o el MoMA de Nova York per portar a Corea obra dels grans referents occidentals.