Diumenge, 19 de maig de 2013\tInici Mapa web Contactar\nInici > EL MUNICIPI > Mites i Llegendes EL MUNICIPI\nEn el nostre pa�s hi ha un munt de llegendes d�origen popular i les de Montserrat no en queden pas excloses. El mateix origen m�tic de la muntanya , amb un cor d��ngels serrant els penyals , en s�n una bona imatge , m�s i tot que la pr�pia explicaci� geol�gica. D�entre moltes llegendes que han acabat per donar nom a cada cim , cada rac� i als personatges que vivien a l�entorn , en destaquem 4 que tenen relaci� amb Marganell, com es el cas de l�origen del monestir de Santa Cec�lia i el mateix cavall Bernat .<?xml:namespace prefix = o ns = "urn:schemas-microsoft-com:office:office" />\nAbans era molt corrent, en anomenar la muntanya de Montserrat, com a : �Montserrat de Marganell�. On ara hi ha la muntanya hi havia una gran plana i una nit,� no se sap quan, sorg� la serralada. Tots el ve�ns dels pobles del voltants volien que Montserrat qued�s dins del seu terme. Varen fer una reuni� de les forces vives de cada poble per tal de fer valer els suposats drets que tenien sobre la muntanya. Tothom cridava defensant les propostes d�annexi�, llevat del representant de Marganell, que restava arraulit en un rac�. Quan la crid�ria era m�s forta, se sent� un veu profunda que deia: �Marganell, Montserrat d�ell!!�. Tots varen convenir que aquella veu venia del cel i qued� acordat que Montserrat havia de pert�nyer a Marganell. Aix� explica, segons la llegenda, per qu� el poble m�s petit dels que envolten la muntanya, en t� dins el seu terme la major part.\nLa comarca del Bages, Salvador Ginesta i Batllori ; Cavall Bernat/14 p�g. 134\nCec�lia com a guaridora dels embruixats\nEl top�nim de Santa Cec�lia est� poc dif�s per Europa. I �s significatiu que un dels escassos llocs que duen aquest nom �s justament el vilatge de Sainte C�cile, de la rodalia de Cluny, centre del qual es troba a una hora i mitja a peu. El nom de Santa Cec�lia correspon a una m�rtir romana que probablement mai no va existir i s�n historiadors cat�lics els primers a posar-ho en dubte. No obstant, rel�quies de la suposada m�rtir es conserven a Amiens i Mont-Saint-Quentin a Fran�a. Diverses llegendes s'han forjat sobre la vida de tan dubtosa donzella. Una de ben estramb�tica, conservada en pobles de Catalunya endins, imaginava Cec�lia com a guaridora dels embruixats, mitjan�ant exorcismes, ritus o preg�ries adre�ats a alliberar del diable o dels mals esperits el cos del malalt. Al terme montserrat� de Marganell, al qual pertany el monestir de Santa Cec�lia, s'hi gener� la llegenda segons la qual Cec�lia era el nom de la dama que hi havia al castell del poble. Ignorem com es van generar aquestes llegendes aparentment sense cap ni peus. �s sabut, en canvi, que el m�n cristi� substitu� Pol�mnia, musa grega del cant sagrat, per Cec�lia, verge romana.\nD�entre totes les agulles i singulars cingleres en destaca una per sobre les altres. �s el Cavall Bernat, que cavalca entre els municipis de Marganell i Monistrol i que segons la llegenda, s�n el dimoni i el seu cavall convertits en pedra per la Mare de D�u. S�explica a la contrada que fa molt de temps, tant que Montserrat encara no estava habitada per monjos, ermitans ni penitents, enmig del rocam hi vivia un llenyataire que feia una vida pobra i miserable. Tenia per casa una barraca de fusta i sobrevivia tallant arbres, fent llenya i baixant-la penosament a Monistrol a vendre-la. Un vespre, quan es disposava a baixar al poble carregat amb el feix, se li present� un home cavalcant un cavall gegant� que es va oferir a traginar-li la llenya fins la vall. Carregaren el cavall amb tanta llenya que ni es veia la b�stia, i el cavaller el va aviar tan sols dient-li: -Cavall Bernat, porta aquesta llenya a baix el Llobregat.\nEl cavall marx� corrent, i en poca estona torn� descarregat i disposat a fer tants altres viatges com fessin falta per traginar tota la llenya. L�amo del cavall, que no era sin� el Diable, va oferir-li la b�stia al bosquerol perdeu anys. El tracte era que durant aquest temps el pobre home n�havia de buscar un altre d�igual. Passats els deu anys li tornaria un i se�n podria quedar l�altre. Aix� si, sin� trobava cap cavall com el que li deixava, hauria de ser ell mateix qui marx�s amb el camuflat dimoni. Amb l�ajuda del cavall el llenyataire no feia sin� tallar llenya mentre la b�stia la traginava aqu� i all�, i en pocs anys comen�� a amassar una enorme fortuna. Es cas� i va tenir fills, i pass� el temps fins que un bon dia se li present� de nou el cavaller. Ja havien passat deu anys i el Diable venia a cobrar-se la seva part del pacte. El llenyataire no havia trobat cap altre cavall com aquell, aix� que el dimoni prengu� l�home per endur-se�l amb ell. El pobre home s�adon� que el gentil oferiment d�aquell cavaller no fou sin� un acte mal intripa tencionat del dimoni disfressat. La seva muller, en comprendre el que passava deman� ajuda a la Moreneta,i ho feu amb tant fervor que la Mare de D�u, convert� el Diable en pedra. Pels segles dels segles romandr� el ferotge Cavall Bernat imm�bil i palplantat en aquest lloc.\nFra Joan Gar�\nGuifr� el Pel�s (840-897), comte de Barcelona, fundador de la dinastia comtal catalana i mite fundacional de Catalunya, �s conegut a nivell popular per la llegenda de les quatre barres de sang que donarien lloc a l�escut catal�. Per� la llegenda tamb� el relaciona, com no podia ser d�una altra manera, amb Montserrat, la muntanya m�gica de Catalunya, entorn m�tic i m�stic del pa�s. Tot aix� envoltat de la pres�ncia d�un ermit� exemplar, les influ�ncies mal�fiques del diable i exemples de caritat cristiana que conduirien al mite fundacional del monestir de Montserrat. Una bonica hist�ria que no �s m�s que una llegenda.\nLa llegenda medieval ens diu que l�ermit� Joan Gar�, un anacoreta auster que vivia en una cova de Montserrat (la Cova de fra Gar�) i gaudia de fama de sant per la seva vida contemplativa, va rebre l�enc�rrec de deslliurar del diable el cos de Riquilda, la filla del comte Guifr�. Diferents metges i exorcistes ja ho havien intentat, per� cap d�ells havia estat capa� de curar-la de la possessi� diab�lica. Aix�, fra Joan Gar� era la darrera i desesperada opci� del comte i per aix� Guifr� va decidir-se a portar Riquilda cap a Montserrat immediatament.\nPer� el diable va temptar fra Joan Gar�. La pres�ncia diab�lica enva�a els pensaments de l�ermit�, el qual va comen�ar a sentir-se atret per la bella donzella. La temptaci� era massa forta i fra Gar� va acabar per sucumbir-hi. Va violar la filla del comte i despr�s, horroritzat per la seva acci� pecaminosa, la va assassinar. Per desfer-se del cad�ver va enterrar-lo a peu de la cova i va fugir.\nEl sentiment de culpa que sentia l�ermit� era tan gran que va viatjar fins a Roma perqu� el Papa el perdon�s. El Sant Pare va escoltar horroritzat el relat de fra Gar�. Finalment, per�, el va perdonar, no sense imposar-li una penit�ncia: havia de caminar a quatre grapes fins que un nen li digu�s �Gar�, posa�t dret, els teus pecats et s�n perdonats�. Com a b�stia que havia pecat, s�havia de convertir en una b�stia sense relaci� amb els altres humans. Gar� no podria rentar-se ni vestir com un hum� fins que compl�s la seva penit�ncia. D�aquesta manera, tot el cos va cobrir-se-li de p�l i les seves ungles van cr�ixer desmesuradament, convertint-lo en un animal que retornaria fins a Montserrat caminant a quatre grapes.\nTres anys va trigar a retornar a la seva cova de Montserrat, on va refugiar-se durant set anys sense intercanviar ni un mot amb ning�. Corbat i amb el cos tan deformat que gaireb� no semblava un home, realment aparentava ser una b�stia misteriosa.\nPassat el temps, el compte Guifr�, el qual gaireb� ja no recordava la seva endimoniada filla Riquilda de la qual no havia tornat a tenir not�cies, va anar de cacera per aquelles terres tot acompanyat per d�altres nobles. Els seus gossos van interceptar una criatura estranya, una b�stia inhumana. Era fra Gar�, per� ning� va poder recon�ixer-lo en aquell estat. Els nobles es van meravellar tant per l�aspecte de la b�stia que van decidir traslladar-la a Barcelona i tancar-la en una g�bia per exhibir-la a la cort com si d�una curiositat de circ es tract�s.\nRetornats a Barcelona, la dona del comte Guifr� va parir un fill, el futur comte Mir�. El baptisme del fill dels comtes es va fer amb gran solemnitat, com requeria l�ocasi�, i durant la celebraci� del banquet els nobles van mostrar el monstre que havien capturat a Montserrat. El p�blic mirava encuriosit la b�stia desconeguda quan l�infant, que es passejava en bra�os de la dida, va mirar cap a la g�bia de fra Gar� i li va dir: �Gar�, posa`t dret, els teus pecats et s�n perdonats�.\nAleshores, fra Joan Gar� va incorporar-se davant l�astorament de tots els presents en la celebraci�. De seguida, el comte va ordenar rentar-lo i tallar-li el p�l. En recon�ixer el vell ermit� va preguntar-li per la filla de la qual feia anys que no havia tingut not�cia i fra Gar� va confessar el seu crim tot demanant un c�stig per la seva acci�. El comte, magn�nim, va perdonar a qui D�u ja havia perdonat i va demanar fra Gar� que l�acompany�s immediatament a Montserrat per recuperar el cad�ver de la filla morta i poder enterrar-lo dignament a Barcelona.\nGuifr� el Pel�s, fra Joan Gar� i el seguici reial van partir cap a Montserrat. I aleshores va produir-se el miracle. En procedir a l�exhumaci� de les restes de Riquilda per endur-se-les a Barcelona van trobar el cos incorrupte de la noia. La llegenda ens diu que la jove havia estat salvada en el darrer moment per la intercessi� de la Mare de D�u. Agra�da per la seva vida, la princesa va voler quedar-se per sempre a Montserrat, i el comte, feli� per haver recuperat la seva filla, va ordenar que es constru�s un monestir de monges, el futur de Santa Cec�lia de Montserrat, del qual Riquilda en seria la primera abadessa.\nTanmateix, tota aquesta hist�ria �s llegenda i poc t� a veure amb la veritable fundaci� de Montserrat. En realitat el monestir de Montserrat va ser fundat com a filial del monestir benedict� de Ripoll en el segle XI. I el monestir de Santa Cec�lia data del segle X. De la mateixa manera, la imatge de la Verge de Montserrat, la famosa Moreneta, data del segle XII.\nLa hist�ria llegend�ria de fra Joan Gar� seria el resultat de l�adaptaci� d�una vella llegenda siriana popularitzada en l�Europa medieval. La hist�ria va popularitzar-se gr�cies a les narracions de Pedro de Burgos (1514) i Crist�bal de Viru�s (1587) en el segle XVI i va ser recuperada per l�escriptor Pere Serra i Postius a comen�aments del segle XVIII. Amb la Renaixen�a, la hist�ria esdevindria un recurs freq�ent de la literatura catalana rom�ntica gr�cies a l�obra de Jacint Verdaguer (Llegenda de Montserrat, 1880) i Joan Maragall (Visions i cants, 1900).\nREDO MART�, SALVADOR. Montserrat i el seu entorn. Angle editorial. Col�lecci� Indrets (1). Manresa, abril 1996


La lluita contra el frau en la Comunitat permet aflorar 21.500 ocupacions en 10 mesos\nLes inspeccions van motivar la transformació de temporals a indefinits de més de 18.000 contractes.\nLa lluita contra el frau en la Comunitat Valenciana ha permés aflorar 21.500 ocupacions en tan sols deu mesos, un 129% més que el mateix període de l’any anterior.\nD’aquesta manera, entre agost de 2018 i juny d’enguany, s’han donat d’alta a conseqüència de la visita d’inspectors a empreses de la Comunitat 11.631 dones i 9.518 homes. D’altra banda, s’han imposat 351 infraccions a empreses per tindre persones treballadores estrangeres de manera irregular.\nD’aquesta manera, entre agost de 2018 i juny d’enguany, s’han donat d’alta a conseqüència de l’actuació de la inspecció a empreses de la Comunitat 11.631 dones i 9.518 homes. D’altra banda, s’han imposat 351 infraccions a empreses per tindre a treballadors i treballadores estrangers de manera irregular.\nA més., s’ha dut a terme una campanya de xoc per a lluitar contra l’ús irregular de la contractació a temps parcial que ha permés que s’amplie la jornada laboral a 5.115 treballadores de la Comunitat, un 210% més que l’any passat.\nEl treball de la Inspecció també ha tingut la seua conseqüència en la transformació de treballs temporals en indefinits. D’aquesta manera, un total de 18.547 persones treballadores han passat a ser indefinides.\nEl director general de Treball i Benestar Laboral, Gustavo Gardey, ha recordat que un dels objectius d’aquest Consell és combatre l’economia submergida. En aquest sentit, s’ha mostrat satisfet per uns resultats que demostren el treball de la Inspecció.\nA més, ha recordat que l’any passat la Inspecció de Treball i Seguretat Social va posar en marxa per primera vegada una campanya contra l’economia irregular en la Comunitat Valenciana amb la col·laboració d’empreses, sindicats i ciutadania. Es tracta d’una actuació inèdita en la qual els agents socials més representatius (UGT, CCOO i CEV), a través del Consell Tripartit, han proposat una programació de campanyes a la Inspecció.\nEl Consell Tripartit és l’òrgan de la Generalitat d’assessorament i consulta en matèria de relacions laborals, ocupació i negociació col·lectiva. Està integrat per representants de l’administració del Consell, de les organitzacions sindicals i de les associacions empresarials més representatives de la Comunitat.\nGardey ha fet una crida perquè les persones es consciencien sobre les conseqüències de l’economia irregular. “L’economia submergida ens perjudica a tots”, ha declarat el responsable de Treball que ha posat l’accent en els efectes d’un mercat de treball amb ocupació de qualitat amb condicions de treball dignes, sobre les prestacions socials presents i futures i en general sobre la sostenibilitat del nostre sistema de seguretat social.\nPer aquest motiu, ha recordat que la fi última d’aquestes inspeccions “no és sancionar, sinó conscienciar en la necessitat d’una correcta contractació laboral”.\nA més, ha avançat que el Consell s’ha marcat com a objectiu prioritari la posada en marxa d’un Observatori de Treball Decent, amb la finalitat de fer un seguiment continu del mercat del treball, que detecte les seues necessitats i corregisca els seus desequilibris i pose especial èmfasi a combatre l’economia submergida, la feminització de la pobresa i la precarietat laboral sobretot en sectors concrets com el calçat o subsectors i col·lectius com el de les cambreres de pis, els riders o uns altres


Articles amb l'etiqueta vinalesa - PilotaViu\nArticles amb l'etiqueta vinalesa\nDiumenge, 15.7.2018 14:30h\nPau Molins / Guadassuar. L'equip de l'Ajuntament de Vinalesa, format per Puchol II i Carlos s'ha emportat, del trinquet de Guadassuar, els trofeus que els acrediten com a campions de la Copa Diputació d'escala i corda. El rest de l'Horta Nord i el mitger de la Costera superaven per 45-60 a la parella representant de l'Ajuntament de Dénia, formada per Pere Roc II i Tomàs II. La parella campiona, que vestia de blau, guanyava des del rest el sisé joc de l'enfrontament, i a partir d'ahí mantindria sempre l'avantatge. Llegir més\nDissabte, 7.7.2018 09:30h\nPuchol II i Carlos, primers finalistes de la Copa Diputació\nPaco Durà / Vilamarxant. Puchol II i Carlos (Aj. Vinalesa) han fet bo el pronòstic i ja són finalistes de la Copa Diputació d'escala i corda, en haver superat la parella de Soro III i Salva (Aj. València) per 60-45, en una partida molt bona i de de gran intensitat per part de tots. Puchol II i Carlos eren favorits i donaven de cinc en les travesses d'eixida. Amb tot, Soro i Salva eixien forts i es posaven per davant en el marcador un joc i dos, posant el parcial de 30-20 en l'electrònic. Llegir més\nDivendres, 6.7.2018 14:45h\nEl primer tren a Guadassuar passa per Vilamarxant\nPilotaViu / Vilamarxant. Esta vesprada, a partir de les 18 hores, està previst que passe el primer tren que porta a Guadassuar per Vilamarxant. És a la localitat de la Ribera on es disputarà la final de la Copa Diputació 2018 d'escala i corda. Però abans, al Camp de Túria es jugarà la primera semifinal que enfronta a dos grans espases del circuit. Puchol II estarà acompanyat per Carlos (Ajuntament de Vinalesa). I Soro III per Salva (Aj. de València). I només dos d'ells podran pujar-se al tren que els portarà directes a la partida definitiva. Llegir més\nDimarts, 3.7.2018 11:15h\nPuchol II i Carlos guanyen i passen com a primers a semifinals\nPilotaViu / La Pobla de Vallbona. Ja estan resolts els emparellaments de semifinals de la Copa Diputació d’escala i corda. L’última partida de la primera fase es disputava ahir a la Pobla de Vallbona, i allí s’havia de resoldre la incògnita. Puchol II i Carlos (Ajuntament de Vinalesa) es van imposar per 60-45 a De la Vega i Jesús (Aj. d’Almussafes), deixant fora de la competició a la parella blava. La partida va ser lluida, amb quatre pilotaris en gran estat de forma. Però Puchol II i Carlos es van imposar. Llegir més\nDilluns, 2.7.2018 14:30h\nTot o res entre Vinalesa i Almussafes en la Copa d’escala i corda\nPilotaViu / La Pobla de Vallbona. El trinquet de la Pobla de Vallbona, el ‘Miguel Canya I’, acollirà esta vesprada de dilluns, a partir de les 18.30 hores, una partida de campanetes entre dos equips que estan obligats a guanyar si volen seguir vius en la competició i passar a semifinals. Els dos tanquen la primera fase i arriben empatats a tres punts en la classificació. Es tracta de l’equip de l’actual campió, format per Puchol II i Carlos (Aj. de Vinalesa) i el de Luis de la Vega i Jesús (Almussafes). Llegir més\nDissabte, 16.6.2018 11:30h\nPuchol II i Carlos arrasen en la partida inaugural de la Copa\nPilotaViu / Sueca. La XI Copa Diputació d'Escala i Corda donava el seu tret d'eixida al trinquet de Sueca. L'actual campió, Puchol II, s'enstrenava en la competició amb Carlos com a nou company de batalla. La partida va servir per a comprovar que Puchol vol revalidar el títol, sense contemplacions. El resultat contundent, 60 per 15, deixa veure la gran partida que va realitzar la parella vencedora, davant un impotent Genovés II. L'equip derrotat a Sueca haurà d'oblidar prompte esta partida i centrar-se en les següents partides del campionat. Llegir més\nDivendres, 15.6.2018 11:45h\nSueca dóna el tret d'eixida a la Copa Diputació d'escala i corda\nPilotaViu / Sueca. La Copa Diputació de València d'escala i corda començarà este divendres al trinquet de Sueca amb la partida que enfrontarà a l'equip de Vinalesa de Puchol II i Carlos contra el representatiu del Genovés amb Genovés II i Nacho, formacions que estan enquadrades al Grup A. Puchol II comença així la defensa del títol que va aconseguir la temporada passada a Llíria, juntament amb Monrabal, en una final d'infart. La competició transcorrerà amb el mateix sistema de la Copa Diputació de València de raspall. Llegir més\nDilluns, 26.3.2018 16:00h\nEl Puig, Massamagrell i Vinalesa s'imposen en les finals de frontó individual dels JECV\nPilotaViu / FPV / Dénia. Al poliesportiu de Dénia es van disputar, ahir diumenge, les fases finals dels XXXVI Jocs Esportius de la Comunitat Valenciana de frontó individual de nivell A. Entre les tres parets del frontó estigueren algunes de les millors promeses de la pilota. L'escola del Puig segueix dominant este tipus de tornejos de la modalitat. En esta ocasió l'escola del Puig va aconseguir tres ors, un en categoria benjamí, un altre en categoria aleví i un altre en categoria cadet. Llegir més\nDissabte, 24.2.2018 20:45h\nEl trio de Genovés II aconsegueix una victòria insuficient\nPaco Durà / València. El trio de Genovés II, Fèlix i Monrabal ha tancat la primera fase de la Lliga Bankia d’Escala i Corda amb victòria al trinquet Pelayo, en véncer De la Vega, Raúl i Àlvaro, per 60-55, un resultat que no li podrà servir per a classificar-se per a semifinals, ja que s’ha quedat amb 5 punts i els altres quatre rivals, que tenen 6 punts, s’enfronten este diumenge entre ells en les partides de Xàbia i Bellreguard, d’on eixiran els altres tres equips, que junt al de Vinalesa, passaran a semifinals. Llegir més


Cap Vermell - Setmana europea de la mobilitat 2011. Progama\nSetmana europea de la mobilitat 2011. Progama\nCapdepera és un dels 20 municipis de les Illes Balears afegit a la SEM 2011 (Setmana europea de la mobilitat)\nEl programa d’activitats de la Setmana Europea de la Mobilitat s’inicia demà amb una ponència a càrrec de Andreu Ulied, autor del mètode MAIT\nGovern i Ajuntament de Palma organitzen actes de forma conjunta fins el pròxim dijous 22 de setembre\n“Desplaça’t de forma eficient: millora la teva mobilitat!” és el lema de la edició d’enguany de la Setmana de la Mobilitat, que se celebra entre els dies 16 i 22 d’aquest mes de setembre i posa èmfasi en la conscienciació necessària dels ciutadans europeus que viuen a les àrees urbanes a fi que es desplacin d’una manera cada vegada més sostenible: a peu, amb bicicleta o en transport públic. Triant aquestes modalitats de transport més sostenibles que el vehicle privat, els ciutadans poden influir de forma positiva en la seva salut i el seu benestar, i millorar, al mateix temps, el medi ambient i la qualitat de vida a les ciutats en benefici de tots.\nLa Conselleria d’Agricultura, Medi Ambient i Territori, i el Consorci de Transports de Mallorca, juntament amb l’Ajuntament de Palma, s’uneixen a aquesta SEM amb la celebració d’un sèrie d’activitats que pretenen conscienciar sobre un camí que no té marxa enrere i del qual tots, institucions, empreses i ciutadans, ens hem de sentir coresponsables.\nEl programa d’enguany s’inicia demà divendres, amb la ponència “El MAIT. Un mètode d’avaluació d’infraestructures del transport”, a càrrec de l’enginyer de camins, canals i ports, Andreu Ulied, autor d’aquest mètode. Serà a les 17 hores, a la a la sala de premsa de l’Estació Intermodal de Palma, amb la presentació de Juan Salvador, director general de Transports.\nLa SEM és, sens dubte, la campanya sobre mobilitat sostenible amb més repercussió en el món. En els últims anys, més de 2.000 poblacions i ciutats hi han participat, amb un total de 220 milions de persones. Aquest any hi ha 1.669 ciutats inscrites de tot el món. Espanya, amb 628 ciutats participants, és el país amb més participació. A Balears, 20 municipis s’han afegit a aquesta edició: Alcúdia, Algaida, Calvià, Capdepera, Ciutadella, Eivissa, Esporles, Inca, Llubí, Maó, Manacor, Marratxí, Palma, Petra, Puigpunyent, Sant Antoni de Portmany, Sant Llorenç des Cardassar, Santa Eugènia, Santa Maria del Camí i Santanyí.\nL’objectiu fixat per la conselleria en matèria de transports és avançar cap a un model de mobilitat més sostenible, menys dependent del vehicle particular i amb més presència del transport públic, però sempre des d’uns paràmetres d’optimització dels recursos públics, de manera que qualsevol actuació estigui avalada per anàlisis realistes de necessitat i rendibilitat, a més, per descomptat, de comptar amb el finançament necessari per executar-los.


ERC i l’hegemonia cultural | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nOriol Junqueras durant la seva participació a l'acte del 20è aniversari de la Fundació Josep Irla. Joan Sánchez\nERC aspira a ocupar la centralitat política de Catalunya. D’ençà que, a la primeria d’aquest segle, va fer un gran salt electoral i es va convertir en una de les dues o tres forces principals del Parlament, Esquerra ha combatut per desplaçar els altres i ser el partit de referència, el pal de paller de la política catalana. El somni de tot dirigent republicà del segle XXI és reproduir allò que va ser als anys vuitanta o noranta el pujolisme, la ideologia que personalitzava Jordi Pujol, és clar, i que incloïa el partit —CiU—, una extensa xarxa d’entitats socials i, sobretot, un marc mental dominant. ERC seria, en aquest somni republicà, una mena de catch-all party, un partit arreplegador, que va del centre a l’esquerra i que és independentista però acceptant que l’estat català no arribarà demà passat. Als responsables del partit els agrada equiparar-lo amb el Frente Amplio, la coalició uruguaiana de centreesquerra i esquerra dels presidents José Mújica o Tabaré Vázquez. Un altre referent habitual que esmenten es l’Scottish National Party, el Partit Nacional Escocès, d’ideologia socialdemòcrata però que agrupa la immensa majoria dels independentistes del territori. Escòcia també és un dels miralls en què es mira el sobiranisme català perquè el 2014 va pactar un referèndum d’autodeterminació amb el Govern conservador britànic de David Cameron.\nTots els articles de Manel Lucas\nERC busca l’hegemonia cultural, segons la terminologia que va establir el teòric marxista Antonio Gramsci. Es tracta de convèncer la majoria de la societat que el projecte sociopolític del partit és el que més convé als seus interessos i expectatives. A la cuina ideològica d’ERC hi treballen des de fa anys alguns intel·lectuals que han dissenyat un model basat en allò que defineixen com a “independentisme no nacionalista”. Com s’entén això? Segons aquests pensadors, voler separar Catalunya d’Espanya no es justifica tant per la història, la tradició, la llengua o la cultura, com perquè, en la societat actual, és el millor camí per aconseguir un Estat del benestar de debò.\nEl sociòleg britànic Anthony Smith distingia entre el nacionalisme geològic i el nacionalisme gastronòmic. El primer és el que es basa en les essències de la nació, aquell que sorgeix de les arrels de la història i que és anterior a tot Estat. El segon és el que es crea en una societat concreta i en un moment concret per la voluntat dels seus membres d’organitzar-se com a col-lectiu diferenciat. Aquest segon és el que propugna ERC avui dia.\nAixò no vol dir que, des de les files republicanes, no hi hagi apel·lacions a la llengua catalana, a la cultura, a la tradició o a fets històrics que suposadament han convertit Catalunya en alguna cosa diferent d’Espanya. Gairebé sempre, els dos estils de nacionalisme apareixen barrejats. Però la veritat és que, si més no en el discurs oficial del partit i en els missatges habituals dels seus dirigents, s’insisteix més en la gastronomia que en la geologia. Una altra cosa és que a les bases o a l’electorat també s’hi trobin detalls de nacionalisme clàssic. Sobretot a la Catalunya interior.\nAquest model ideal cuinat pels intel·lectuals d’ERC també inclou les característiques principals del tipus d’Estat en què somien: un Estat de classes mitjanes, progressista en termes generals i integrat a la Unió Europea (UE). I, segons va afirmar explícitament l’actual líder, Oriol Junqueras, amb la cooficialitat del català i el castellà (una afirmació que, en el seu moment, va generar molt de soroll en el nacionalisme més pur, defensor del monolingüisme català). Amb aquestes premisses, ERC mira d’allunyar-se dels nacionalismes conservadors, populistes i antieuropeïstes que han anat apareixent els últims anys a diversos països de la UE i que també tenen seguidors dins de Catalunya.


'Posa't les piles': Formació en eines TIC per emprenedors\nCom gestiones el dia a dia d’una empresa? L’aplicatiu gratuït einesTIC, impulsat per la Generalitat de Catalunya, facilita qüestions de facturació, estocs, gestió de documents... En parlem amb dues emprenedores que van assistir a la formació del passat 9 de juliol a EMFO.\nTal i com explica l’Ingrid Ros, de l’equip d’EMFO: “En aquesta primera sessió formativa hi van assistir 13 persones. Cadascú tenia un ordinador, per poder anar testejant l’aplicatiu mentre s’explicava el seu funcionament”. L’emprenedora Meritxell Sayol destaca: “En faig una valoració molt positiva, és un programa accessible i pràctic”. L’Anaïs Cerrillo també el veu útil: “Jo mai he fet facturacions i l’aplicatiu ho facilita molt perquè tu només has d’entrar les dades”.\nLa Meritxell Sayol, que vol donar aires renovats a la sabateria familiar, recorda el suport d’EMFO: “Tenia dubtes per la capitalització de l’atur i un amic em va recomanar EMFO. Amb ells et sents acompanyat i pels que comencem de zero això és molt important”. D'altra banda, l’Anaïs Cerrillo té previst obrir El Baobab, gabinet de psicologia, aquest setembre.\nSi esteu interessats en apuntar-vos a la pròxima sessió formativa einesTIC podeu apuntar-vos aquí.


politica-de-privacitat – ASPANIN\nASPANIN, no es fa responsable del contingut de les pàgines web a les quals pugui accedir l’Usuari a través dels enllaços establerts als seus llocs web i declara que en cap cas examinarà ni exercitarà cap tipus de control sobre el contingut d’altres pàgines de la xarxa.\nASPANIN, declara que ha adoptat totes les mesures necessàries per evitar qualsevol dany que pugui derivar-se de la navegació per les seves pàgines web. En conseqüència, ASPANIN, no es fa responsable, en cap cas, dels eventuals danys que pugui sofrir l’Usuari a causa de la navegació per Internet.\nASPANIN, no es responsabilitza dels danys o perjudicis de qualsevol tipus produïts en l’Usuari que portin causa d’errors o desconnexions a les xarxes de telecomunicacions que produeixin la suspensió, cancel·lació o interrupció del servei de la web durant la prestació del mateix o amb caràcter previ.\nL’accés a la web: www.aspanin.cat no implica l’obligació per part de l’empresa de controlar l’absència de virus o qualsevol altre element informàtic danyós. Correspon a l’Usuari, en tot cas, la disponibilitat d’eines adequades per a la detecció i desinfecció de programes informàtics nocius.\nASPANIN, no es responsabilitza dels danys produïts en els equips informàtics, documents i/o fitxers dels Usuaris o de tercers durant la prestació del servei al Portal.\nLa Web: www.aspanin.cat podrà allotjar continguts publicitaris o patrocinats. Els anunciants o patrocinadors són els únics responsables d’assegurar que el material remès per a la seva inclusió a la Web compleix amb les lleis que en cada cas puguin ser d’aplicació.\nASPANIN, no serà responsable de qualsevol error, inexactitud o irregularitat que puguin contenir els continguts publicitaris o dels patrocinadors.\nASPANIN, es reserva el dret a realitzar les modificacions que consideri oportunes, sense avís previ, al contingut dels seus llocs web, tant pel que fa als continguts dels llocs web com per les seves condicions d’ús o per les condicions generals de contractació. Aquestes modificacions podran realitzar-se, a través dels seus llocs web, de qualsevol forma admissible en dret i seran d’obligat compliment durant el temps que estiguin publicades a la web i fins que no siguin modificades per d’altres de posteriors.\nEls drets de propietat intel·lectual i industrial derivats de tots els textos, imatges, com també dels mitjans i formes de presentació i muntatge de les seves pàgines pertanyen, per si mateixos o com a cessionària a ASPANIN.\nTots els drets reservats. En compliment de la Llei de la Propietat Intel·lectual es prohibeix expressament la reproducció, distribució, comunicació pública i utilització de la totalitat o part dels continguts de les seves pàgines web sense el consentiment explícit de ASPANIN.\nAixí mateix, ASPANIN es reserva la facultat de presentar les accions civils o penals que consideri oportunes per la utilització indeguda de les seves pàgines web i continguts o per l’incompliment d’aquestes condicions.\nwww.aspanin.cat compleix amb la normativa de Protecció de Dades vigent i amb l’LSSI-CE, i ha estat assessorada en aquestes normatives per GRUPO QUALIA, fet pel qual se li atorga un certificat en format d’imatge digital perquè pugui exposar-lo al seu lloc web.\nLa relació entre l’usuari i ASPANIN, es regirà per la normativa espanyola vigent. Seran competents per decidir sobre qualsevol controvèrsia que pugui sorgir entre l’usuari i ASPANIN, els jutjats o tribunals del Partit Judicial de la localitat de BADALONA.\nASPANIN, es reserva el dret d’utilitzar cookies en la navegació de l’Usuari pels seus llocs web per facilitar-ne la personalització i comoditat de la navegació. Seguint la política de protecció de dades de l’empresa, ASPANIN, informa que les cookies s’associen a l’Usuari anònim i al seu ordinador i no proporcionen per si mateixes ni el nom ni els cognoms de l’Usuari.\nArrel d’aquesta sentència i de la Guia de l’AEPD, de juliol 2020, l’usuari té la possibilitat d’acceptar o rebutjar explícitament l’ús de les cookies i de rebre més informació sobre les mateixes. Addicionalment, l’Usuari té la possibilitat de configurar el seu navegador de manera que sigui informat de la recepció de cookies, amb la possibilitat, si així ho desitja, d’impedir que s’instal·lin al seu disc dur. En aquest sentit, per accedir als llocs web de ASPANIN, no és preceptiva la instal·lació de cookies.\nDe conformitat amb el que estableix el Reglament General -UE- 2016/679 del Parlament i Consell d’Europa de Protecció de Dades de Caràcter Personal, aprovat el 27 d’abril de 2016, i l’LOPD 3/2018, de garantia dels drets digitals, la Llei 34/2002, de Serveis de la Societat de la Informació i el Comerç Electrònic, i la Llei 9/2014, General de Telecomunicacions, de 9 de maig, ASPANIN, informa als Usuaris dels seus llocs web que estem obligats a guardar secret professional de les dades personals captades per l’empresa mitjançant els formularis situats a les seves pàgines. Aquesta obligació continuarà fins i tot després d’haver finalitzat la nostra relació comercial o contractual, i en cap cas podrem fer públiques les dades personals dels visitants i clients a la web sense el seu consentiment. Els menors de 14 anys no poden prestar el seu consentiment per a què un comerç reculli i tracti les seves dades personals. Només els seus representants legals (pares o tutors) són els qui poden fer-ho en el seu nom. Aquells comerços que necessitin tractar dades de menors de 14 anys, han de disposar dels mitjans per obtenir el consentiment dels seus pares o tutors, per exemple, mitjançant un missatge de correu electrònic dirigit a algun d’ells que contingui un enllaç a un formulari electrònic. No es pot demanar als menors de 14 anys dades sobre l’àmbit familiar, sent l’única excepció les dades d’identificació i contacte dels pares o tutors.\nAquestes dades seran introduïdes en un fitxer automatitzat sota la responsabilitat de l’administrador de la web de ASPANIN, amb la finalitat de poder facilitar, agilitzar i complir els compromisos establerts entre ambdues parts. Així mateix, ASPANIN, informa de la possibilitat d’exercir els drets d’accés, que permet a l’usuari web conèixer quines dades personals té l’administrador d’aquesta pàgina i obtenir una resposta en un termini de 30 dies, sempre que conservi les dades; rectificació, que permet corregir errors, modificar les dades que siguin inexactes o incompletes i garantir la certesa de la informació; oposició, que podrà sol·licitar i aconseguir que no es dugui a terme el tractament de dades; supressió, que permet que se suprimeixin les dades inadequades o excessives; limitació, pel qual pot sol·licitar que es limiti el tractament de les seves dades quan hagi exercit el seu dret a la rectificació de les seves dades personals; i portabilitat, perquè l’usuari pugui obtenir una còpia de les dades personals que hagi facilitat a la web a fi de poder transmetre-les a altres serveis. Aquests drets es podran exercir per qualsevol mitjà que deixi constància del seu enviament i de la seva recepció a l’adreça de l’administrador de la pàgina o al correu electrònic aspanin@aspanin.cat, aportant fotocòpia del DNI o documentació alternativa que n’acrediti la identitat.


GoldenEar SuperSub X ja s’envia: HomeTheaterReview - Notícies\nGoldenEar SuperSub X ja s’envia\nGoldenEar Technology ha anunciat que el seu subwoofer SuperSub X, introduït per primera vegada al CES, ara s’envia oficialment. El SuperSub X (i el seu germà gran, el SuperSub XXL) utilitza la tecnologia patentada d’equilibri inercial de doble pla patentat per GoldenEar per moure l’aire de manera més efectiva i distribuir la resposta dels greus de manera uniforme per l’habitació. El SuperSub X alberga dos conductors de llançament llarg de vuit polzades al pla horitzontal i dos radiadors infrasònics plans de 10,5 x 9,5 polzades al pla vertical, impulsats per un amplificador de 1.400 watts. Aproximadament un cub de 12,5 polzades, el SuperSub X presenta un acabat de laca negre brillant i piano i es ven per 1.249 dòlars.\nEl nou SuperSub X de GoldenEar és una versió més petita del guardonat SuperSub XXL. També incorpora la tecnologia d’equilibri inercial dual-pla única i patentada de GoldenEar. Aquest equilibri inercial que cancel·la la força conserva, conserva i enfoca tota l'energia produïda pels transductors per tal de moure l'aire a l'habitació de manera més efectiva (en lloc de vibrar i sacsejar l'armari). A més, com que hi ha quatre superfícies radiants separades a l'espai, l'acoblament del conductor a l'habitació i la resposta dels greus es distribueixen de manera molt més suau.\nEl SuperSub X està allotjat en un armari de laca negre de piano brillant amb un estil bellament acabat de luxe i ultra compacte (bàsicament només un cub de 12,5 '!) Radiadors infrasònics plans quadrats de -1/2 ', un amplificador digital ForceField de 1400 watts i un dispositiu DSP de 56 bits, que controla múltiples paràmetres de rendiment. Hi ha un control de nivell de precisió, un control de pas baix de 12 dB / octava, variable contínuament de 40Hz a 200Hz, per a dues entrades RCA estèreo, i un commutador per seleccionar l’entrada LFE sense filtre acoblada directa. La resposta de freqüència general és de 12Hz-200Hz.\nAquesta tecnologia avançada dóna com a resultat un subwoofer ultra-compacte amb la millor sonoritat que ha produït clarament el sant grial: combinant una musicalitat excel·lent amb una extensió extrema i un impacte que fa tremolar la sala. GoldenEar ha estat guardonada amb una patent dels Estats Units per la seva innovadora tecnologia d’equilibri inercial de doble pla. El SuperSub X ja s’envia. El preu al detall als EUA és de 1.249 dòlars cadascun.\n• Per obtenir més informació sobre la tecnologia GoldenEar, visiteu www.goldenear.com .\n• GoldenEear obté la patent de la tecnologia de subwoofer SuperSub a HomeTheaterReview.com.\n• GoldenEar afegeix Supersub X més petit a la seva gamma de subwoofer a HomeTheaterReview.com.\npass labs x250 5 revisió\nsmart tv amb apple tv


Rubí Sense Abocadors creu que la suspensió temporal del PEU de Can Carreras no és una bona notícia - Societat - Rubí TV\nRubí Sense Abocadors creu que la suspensió temporal del PEU de Can Carreras no és una bona notícia\nLa plataforma afirma que seguirà lluitant per evitar l'obertura de Can Balasc i discrepa d'alguns informes tècnics\nLa plataforma Rubí Sense Abocadors no creu que la suspensió temporal de la tramitació del pla especial urbanístic de Can Carreras i Can Balasc sigui una bona notícia. El col·lectiu antiabocadors discrepa d'alguns informes tècnics avalats per la Generalitat i demanen que s'encarreguin de nous, com ara un sobre la proximitat dels abocadors a dos centres escolars i un altre que determini la presència de materials tòxics a Can Carreras, entre d'altres. Per aquests i altres motius, la plataforma assegura que continuarà lluitant per evitar l'obertura d'un nou abocador a Can Balasc i l'ampliació del de Can Carreras.\nRubí Sense Abocadors tampoc està d'acord amb la nova descripció de l'objecte d'activitat del pla especial urbanístic i assegura que la nostra ciutat ja ha pagat amb escreix la solidaritat amb Catalunya en aquesta matèria. El país té 102 abocadors i gairebé un miler de municipis, unes dades que no justifiquen que Rubí pugui arribar a tenir 3 abocadors.\nDoncs quina llastima, jo al llegir la noticia a Rubitv vaig pensar que era una bona noticia. Sort que tenim una plataforma preparada i lluitadora que evitarà que la Generalitat ens la coli\nEtiquetes: Rubí Sense Abocadors, pla especial urbanístic, Can Carreras, Can Balasc, Generalitat, abocadors


Víctor Alexandre - Quina riquesa teatral que tenim!\nCrec que Sant Cugat és una ciutat que pot sentir-se orgullosa de la seva vida teatral. No em refereixo només a l'èxit de públic que acompanya habitualment els muntatges que s'estrenen al Teatre-Auditori, que és ben manifest, sinó a les petites formacions que amb pocs recursos, però amb un entusiasme admirable, enriqueixen la vida cultural del municipi amb els seus treballs. Aquest és el cas, per exemple, del Grup de Teatre Espiral amb seu a Valldoreix i dirigit per Trini Escrihuela.\nAra fa uns dies, dintre del programa de la Festa Major de Valldoreix, el grup Espiral va presentar "Espriu, una engruna d'autèntica llum", un espectacle encantador integrat per fragments de quatre peces de l'autor –"Tereseta que baixava les escales", "Antígona", "Inici de càntic en el temple" i "Conversió i mort de Quim Federal"–, amb la veu del gran actor Jaume Pla narrant en primera persona, com si fos el mateix Espriu, els fets més significatius de la seva vida. La idea és molt bona, perquè permet que en tan sols una hora i quart l'espectador poc avesat en l'obra d'aquest autor cabdal de les lletres catalanes, que va arribar a ser proposat per al Premi Nobel de Literatura, tingui una visió de conjunt de la seva personalitat.\nMolt reeixit, per cert, el treball de tots els intèrprets, tant els que tenen més protagonisme, com ara Rafa Usero o Laia Cerdà –esplèndids i versàtils–, com la resta. Aquesta, però, és una qüestió que probablement el crític Eduard Jener abordarà nom per nom en més profunditat. Jo tan sols vull fer una crida als santcugatencs perquè siguin conscients del privilegi que suposen els grups teatrals locals que tenim i, en aquest cas concret, el grup Espiral. És tot un plaer assistir als seus muntatges. Hi ha santcugatencs als quals cal recordar-los que en els districtes també hi ha vida, i Valldoreix n'és la prova.


La passió s’inventa el triomf a València (Natàlia Arroyo)\nLa passió s’inventa el triomf a València\nNATALIA ARROYO Actualitzada el 01/12/2014 00:00\nCom si Luis Enrique encara jugués, el seu Barça no perdona una carrera, no abandona en cap moment el desig i la fe de poder trencar un empat que, fins i tot, ahir podia semblar celebrable. A Mestalla va repetir el guió del Madrigal i, amb un gol agònic de Busquets en l’últim segon de partit, va endur-se tres punts que el mantenen a tocar del Madrid a la classificació. I, de passada, reforça el projecte i rebaixa l’eufòria xe. I ho fa amb tossudesa, amb convicció. Tant en l’esprint per trencar l’empat com en les innovacions en l’onze.\nCom ja havia fet en l’última gran cita al Santiago Bernabéu, Luis Enrique va prescindir de Rakitic i va apostar per un mig del camp amb Mascherano, Busquets i Xavi. I a l’equip li va faltar, en molts moments, un últim pas endavant, i no sempre va garantir estabilitat.\nEl Barça va arribar al descans havent tingut l’ocasió més clara, que va desaprofitar Suárez en un remat que va estavellar al cos de Diego Alves des de l’àrea petita, però celebrant el 0-0. Els blaugranes van portar el pes del partit, van construir des del darrere davant un València expectant. Ben plantat en defensa, sostingut per Javi Fuego, que tapava qualsevol accés a Messi.\nAmb l’argentí engabiat, el Barça va trobar sortides per dins amb Neymar, però el brasiler no va poder acabar d’accelerar, i fins i tot se les va tenir amb Otamendi en un embolic dins l’àrea que va provocar grogues i va escalfar l’ambient. Al pla de Luis Enrique li faltava culminar el seu control, que moria poc més enllà del mig del camp. I, sense aquesta concreció dels atacs, el València va elevar la seva esperança al contraatac. Els xe no van ser aquella piconadora que havia fet miques l’Atlètic de Madrid en un inici trepidant, però, quan l’afició va poder fer soroll amb les primeres insinuacions de perill, va desbocar-se. El poderós joc d’esquena de Negredo va activar la velocitat de Feghouli i Gayà, més Rodrigo, i el Barça va estirar-se inevitablement. Carreres enrere, replegaments agònics. Metres i buits. Ensurts a Bravo, que va treure una mà en un xut ras de Rodrigo i, més tard, va veure passar fregant el pal un remat amb rosca d’André Gomes, que també va fallar l’última ocasió abans del descans.\nCom si no s’hagués aturat el joc, la dinàmica va continuar en la segona meitat, amb un València que espantava cada cop més. Bravo va salvar dues accions, de les que s’exigeixen al porter del Barça. Les que salven punts. Luis Enrique va moure peces per salvar l’expulsió de Mathieu i agitar l’atac.\nAmb mig ull pendent de no encaixar, el Barça va abocar-se com contra el Vila-real. Neymar i Suárez -a qui van anul·lar malament un gol- van avisar, i també Messi. Al final, però, va acabar sent Busquets.


L’observació com a instrument de treball – Campus Feate\nPàgina inicial/Formació a mida/L’observació com a instrument de treball\nL’observació com a instrument de treball\tcampus feate\t2021-04-20T10:23:45+00:00\nDesenvolupament d’un marc observacional per a persones amb alta vulnerabilitat per capacitar als professionals en la presa de decisions en benefici de la persona amb grans dificultats.\nEntendre l’experiència del que ha de ser viure amb una demència no és una tasca fàcil pels professionals que els atenen, i sabem que l’observació és la millor alternativa per valorar el benestar i qualitat de vida de les persones que viuen amb una demència. L’observació en psicologia es considera un mètode científic que consisteix en la utilització dels sentits, per obtenir de forma conscient i dirigida, dades que ens proporcionin elements per al nostre objectiu de treball o estudi. Per aquest motiu, l’observació s’ha d’entrenar per tal d’extreure el màxim rendiment.\nDesenvolupar un marc d’observació útil per prendre decisions al voltant de les pràctiques més adients per les persones amb altes dependències cognitives.\nEl resultat de l’observació sistemàtica permet comprendre millor el resident/usuari des dels següents àmbits:\nQuin estat d’ànim, que expressa?\nCom es relaciona amb l’entorn?\nQuè experimenta principalment en aquest entorn?\nQuè fa que la persona se senti relaxada o contenta?\nQuè fa que la persona se senti agitada, incòmoda i/o molesta?\nQuè fa que la persona desconnecti o quedi donis implicada?\nQuè més es podria fer per millorar la seva qualitat de vida?\nObservacions mitjançant vídeos i observacions directes combinades amb resolució de dubtes.\n3 sessions de 2 h: Total de 6 hores de formació.


Farina d’amarant - Confetissimo - bloc de dones\nLa popularitat dels cereals antics (com la quinoa, la tefa i l’amarant) torna a tornar. Després de l’interès universal per una alimentació adequada, la humanitat s’està dirigint a les arrels, buscant una recepta per a una vida llarga, feliç i de qualitat.\nL’amaranth va entrar en ús més tard de la quinoa, però abans va sorgir. Poques vegades s'utilitza un cereal pur. Més sovint, els grans es processen en farina i, quan es processen, es venen al mercat. Què és un cereal i hi ha alguna cosa de gastar diners i esforços per trobar-lo?\nQuè és l’amarant\nL’amarant (shiritsa) és un gènere de plantes anuals de la família de l’amarant. Hi ha més de 100 espècies de plantes que han escollit una zona climàtica càlida i temperada per al creixement.\nL’amaranth és una de les poques cultures que ens han caigut gairebé en la seva forma original. La quinoa, el teff i l’amarant es cultiven exactament de la mateixa manera que fa mil anys. Les cultures antigues no estaven sotmeses a hibridació ni modificacions genètiques. A causa de la relativa puresa i naturalitat de la composició, els derivats de cereals antics tenen un alt valor nutritiu / energètic, ric en composicions vitamíniques i nutritives.\nEntre les varietats 100 d’amarant, hi ha males herbes (blavoses, torçades), vegetals (tricolores), plantes ornamentals (tricolores, caudatus, hypochondriacus) i cultius de grans antics dels quals es produeix la farina (cruentus, caudatus).\nFuncions de terminologia\nEl nom botànic es va formar a partir de la frase grega "flor sense afluir". A causa de l’implementació a llarg termini del cereal, la gent l’anomenava "amic de la gent d’hivern". L’amaranç sovint es va assecar a l’hivern per obtenir un augment d’energia i de vitamines durant la temporada de fred.\nEl amaranto és més conegut pels pobles eslaus com a "got". També entre els noms comuns: cua de gat o de guineu, calèndula, vieires de pollastre, axamitnik.\nUna branca pot créixer amb tiges ramificades i simples, fins i tot. Les fulles estan alineades, senceres, prenen la forma d’un rom o un ou regular. La base de la fulla és lleugerament allargada al paisatge, el que li dóna una forma especial a l’amarant. La vora superior de la planta està decorada amb una petita osca amb una punta pronunciada.\nLes flors es formen en raïms. La vora superior es recull en una panícula densa (molt similar a la part superior de la espigueta). La tonalitat de les flors pot ser tan variada com sigui possible: del verd en silenci al vermell brillant. Posteriorment, es formen caixes allargades a partir de flors. La planta de 1 és capaç de produir petits grans al voltant de 500 000. El pes del gra és mínim, de manera que la planta pot suportar amb seguretat una armada de gra d’amarant sense danys ni danys.\nEl pes 1 000 els grans de amarant és igual a 0,4 grams.\nLa difusió i l'ecologia de la cultura\nL’amaranth és considerat el lloc de naixement de Sud-àfrica. La major concentració de la cultura, la màxima diversitat de les seves formes i varietats es concentra precisament a les terres africanes. Des del seu hàbitat habitual, la cultura es va transportar a Amèrica del Nord, més tard a l'Índia i altres continents. Els centres secundaris de la planta són la Xina i el nord de l'Índia. Allà es va poder establir l’amarant, acostumar-se a les condicions climàtiques locals i produir un cultiu decent.\nUs recomanem que llegiu: Bukatini\nLa planta va ser portada a Europa pels espanyols. Al principi, els europeus van fer que l’amaranto fos una planta ornamental. Les seves exuberants i llargues branques de colors semblaven dignes i riques. Per tant, els jardins amarrats sencers van decorar les finques de l'aristocràcia. Al segle XVII es va revisar l'actitud cap a la planta i els seus grans van començar a utilitzar-se per al subministrament d'aliments de bestiar.\nLa cultura va créixer i ampliar gradualment. Va començar a utilitzar per menjar, i després va intentar seleccionar. Moltes espècies artificials de amarant pereopylyas. Van perdre les seves valuoses propietats, convertides en males herbes i arruïnades terres fèrtils. Els agrònoms van decidir deixar la cultura en la seva forma original, utilitzant la quota màxima dels seus beneficis naturals.\nEl valor i l'ús del gra\nLa cultura Amarant es diu "blat azteca" i "pa inca". De fet, en un moment l’amarant era un dels productes alimentaris més importants, que proporcionava l’activitat vital dels pobles sencers. Es valoraven els grans juntament amb els llegums i el blat de moro, utilitzats en forma pura, processats en farina i mantega. La conquesta espanyola d’Amèrica va posar fi a l’era del amarant. La cultura va ser temporalment oblidada i gairebé destruïda.\nDesprés de diversos segles, l'amaranto va florir. La planta es va utilitzar com:\nfàrmac (sovint tractat amb fulles seques i decoccions);\nespècies (arrels i fulles seques);\ncultius alimentaris (pasturatge, alimentació, ensilatge);\nproducte alimentari (farina, mantega).\nLa composició química del gra\nValor nutricional del producte (per 100 grams de gra cru)\nValor calòric 371 kCal\nHidrats de carboni 65,3 g\nFibra dietètica 6,7 g\nAigua 11,29 g\nCendra 2,88 g\nContingut de vitamina (en mil · ligrams basats en grams 100 de gra cru)\nColina (B4) 69,8\nÀcid pantotènic (B5) 1,457\nÀcid fòlic (B9) 0,082\nÀcid ascòrbic (C) 4,2\nÀcid nicotínic (PP) 0,923\nBalanç de nutrients (en micrograms per 100 grams de gra cru)\nPotassi (K) 508\nCalci (Ca) 159\nMagnesi (Mg) 248\nFòsfor (P) 557\nFerro (Fe) 7610\nCoure (Cu) 525\nManganès (Mn) 3333\nSelenio (Se) 18,7\nEl que necessiteu saber sobre la farina d’amarant\nAquesta farina de cereals es considera un dels productes més útils (en comparació amb la llinosa, el blat, la farina de blat sarraí, etc.). El primer que heu de prestar atenció als adhesius de la ingesta d'aliments saludables és el contingut de calories. La farina d’amarant només conté 298 kcal per 100 grams de producte.\nEl següent punt important és la composició. La farina d’amarant conté un element rar d’escalè.\nL’escalè és un hidrocarbur d’origen natural. Pertany al grup dels carotenoides. És un líquid hidrofòbic incolor que es dissol immediatament en èter i acetona, en etanol o àcid acètic, el procés de descomposició s’alenteix. L’esqualè: un intermedi en la biosíntesi d’esteroides, està implicat en el metabolisme.\nUs recomanem que llegiu: Farina de pèsol\nQuin és el benefici real de l'escalè? Redueix el colesterol (perquè participa en la seva síntesi) i té un efecte antioxidant sobre tot el cos. Com a resultat, les toxines i les toxines s’eliminen més ràpidament del cos, es nota una disminució gradual del pes, una millora de la pell i un augment del nivell general de salut.\nLa rica composició de l'amaranto (i, en conseqüència, els seus derivats) es forma a causa del processament especial del gra. Es molen completament, sense pretractament / remull ni neteja. El gra "verge" conté la concentració màxima de vitamines, minerals i nutrients que entren automàticament a la farina.\nLa farina conté vitamines: A (retinol), D (calciferol), E (tocoferol), B12 (cobalamina), B6 (piridoxina), C (àcid ascòrbic), PP (àcid nicotínic). Minerals: calci (K), magnesi (Mg), zinc (Zn), seleni (Se), fòsfor (P), manganès (Mn), sodi (Na).\nUn altre component important de la farina d’amarant és la lisina.\nLa lisina és un àcid essencial alifàtic. És una part de les proteïnes, afavoreix la regeneració de les parets de les mucoses i de la pell externa, estimula el desenvolupament d’anticossos / hormones / enzims.\nA causa de la lisina, es reforça la funció protectora del sistema immunitari. El cos s'enfronta efectivament a infeccions patogèniques, virus i bacteris. A més, l'acid insubstituïble normalitza el treball de tots els sistemes corporals, és responsable de la producció normal d'hormones.\nL’amarant és un producte alcalitzant. El component és capaç de restablir l'equilibri àcid-base del cos i conduir a un entorn excessivament àcid a la normalitat. Otto Warburg (bioquímic alemany, laureat Nobel) va dir que totes les malalties es desenvolupen només en el cos àcid. El cos alcalí està assegurat automàticament contra el creixement i desenvolupament de bacteris patògens, microbis i altres microorganismes. Massa àcids resulten de: ingesta d’aliments insostenible, mal somni i mals hàbits. Incloure un curs terapèutic al complex: farina, cereals i oli d’amarant, per tal d’aconseguir una normalització ràpida de l’equilibri àcid-base.\nCom s'utilitza el producte\nLa farina d'ametlla es caracteritza per una delicada olor i sabor delicada de les cérvols (similar a la granola de mel d'una barreja de cereals).\nEls productes Amaranth tenen un llarg període d’implementació. Per exemple, els rotllos de canyella amarant només es conserven durant 5-7 dies d'emmagatzematge.\nL’abast d’ús del producte és exactament el mateix que la d’altres farines. A causa de la naturalesa de l'estructura, pot ser necessària una mica més d'elements vinculants (ous, midó de blat de moro, formatge cottage, plàtan) i líquids (aigua, oli) per aconseguir la consistència desitjada de la massa. Experimenteu i no tingueu por de fracassos menors!\nRecepta Mini Popcorn\nValor nutricional (basat en la porció 1 del plat acabat)\nValor calòric 413 kCal\nProteïnes 11,2 g\nGreixos 14,1 g\nfarina d’amarant - 250 g;\noli vegetal (el coco és millor) - 1 cullerada;\nmel / edulcorant / fruits secs / fruites seques a gust;\nllet vegetal a gust.\nEscalfeu la paella. Submergeix un tovalló normal amb una petita quantitat d’oli i netegeu-ne la part inferior.\nConsells culinaris: si a la cuina hi ha una paella antiadherent, no podeu fer un ritual amb un tovalló i oli.\nUs recomanem que llegiu: Farina de blat sarraí\nAgafeu petites porcions de farina i tireu-la a la cassola. Remeneu la cassola amb força fins que els grans petits comencin a explotar. Realitzeu manipulacions similars amb tots els grans d’amarant. Prepareu el bol, barregeu-hi les crispetes cuites, la llet vegetal / fruits secs / fruits secs / llavors saludables i serviu-la. Aquest plat és perfecte per a un esmorzar senzill, però saborós i nutritiu.\nRecepta de galetes d’energia\nValor calòric 249 kCal\nfarina d’amarant - 50 g;\nou de gallina - pcs 1;\ncanyella triturada - 10 g;\nfarina de civada sencera - 150 g;\nvainilla - 10 g;\nfruits secs / fruits secs al gust - 50 g;\nBarregeu els ingredients secs i, després, aboqueu la llet en una massa amb un raig prim. Agiteu bé la barreja i deixeu-ho 20-25 minuts. Després que la farina de civada s’hagi inflat, continueu el procés de cocció. Bateu bé els ous, barregeu-hi, afegiu-hi fruits secs / fruits secs i poseu-los en llauna de silicona / metall.\nTorneu a escalfar el forn a 190 ° C i coureu les galetes durant uns minuts. Les galetes són perfectes per a un aperitiu ràpid o per a un esmorzar dolç. A causa de la composició natural i nutritiva de les postres, es dóna una llarga sensació de sacietat i no es queda als costats en forma de greix odiat.\nIndicacions i contraindicacions per al seu ús\nLa farina d’amarant és una autèntica salvació per a pacients amb malaltia celíaca.\nLa malaltia celíaca (o enteropatia celíaca) és una malaltia que consisteix i es caracteritza per diversos factors. La malaltia celíaca es produeix per danys a les vellositats de l’intestí prim. Els productes alimentaris especials provoquen danys que inclouen el gluten (gluten) i les proteïnes properes (avenine / hordein).\nL’única manera d’obtenir la norma necessària d’hidrats de carboni d’alta qualitat i almenys diversificar lleugerament la dieta és utilitzar cereals “purs”. El gust del producte amarant és molt més dolç i tendre, i els productes de forn i postres resulten ser igual de suaus, aeris i plens en comparació amb la mateixa farina de blat (que va provocar malalties celíaques).\nLa principal condició és que la farina hagi de ser d’alta qualitat. Fixeu-vos en la composició, termes d’implementació, qualitat de l’envasament i responsabilitat del fabricant.\nL’amaranç i els seus derivats han d’excloure's de la dieta amb intolerància individual i algunes formes de patologies gastrointestinals. Alguns estadis i formes de càlcul de càlcul biliar, urolitiasi, colecistitis i pancreatitis es poden agreujar amb els cereals antics. Per controlar clarament l’efecte dels aliments consumits en el cos, és necessari sotmetre's a proves a un metge especialitzat. L’especialista supervisarà la deficiència / excedent de certs components, observarà la disponibilitat del tracte gastrointestinal per assimilar els hidrats de carboni complexos i donar recomanacions sobre nutrició. En l'etapa de remissió (si les proves i l'estat de salut general ho permet), l'amaranto i els seus derivats es poden reintroduir a la dieta.


Dies de fúria. Dies de glòria!: A un pas de l'abisme: dos posts pel preu d'un\nAvui us “obsequio” amb dos posts pel preu d'un. Els tinc escrits des de divendres de la setmana passada. He dubtat si publicar-los o no. Ho faig, tots dos junts. Autèntica xapa. O no. Un mes després de l'èxit del 9N la meva sensació és que estem a un pas de l'abisme. I no ens ho mereixem.\nEn el primer post explico perquè crec el més urgent i important que tenim entre les mans és recuperar ERC per al procés. Parteixo -i pateixo- per tant de la base que els amics d'ERC estan ara mateix en un marc mental i polític fora del procés, i que no ens ho podem permetre.\nEn el segon post intento centrar, dades en mà, què és o què pot ser tot això que de sobte algú ha decidit és el gran impediment per una gran candidatura de país que asseguri el Sí a la independència: els indecisos. Existeixen? De què podem parlar quan parlem d'indecisos o d'alguna cosa que s'hi assembli? On són? Què hi podem fer? I veureu com res del que us expliquen o intenten encolomar per justificar prejudicis diversos es correspon amb la realitat.\nSort que hi sóc jo ;-)\n1. OBJECTIU RECUUPERAR ERC PER AL PROCÉS\nDes de dimarts de la setmana passada, amb la conferència/proposta/cop de porta d'Oriol Junqueras el sobiranisme està sumit en un cert estat d'estupefacció, per no dir irritació, per no dir col·lapse.\nEra molt difícil centrifugar l'enorme força cohesionadora que va tenir el 9N, i la conferència de l'Oriol ho ha aconseguit. En aquests moments ningú sap on som, ni quin pot ser el nostre futur, ni si ens en sortirem. Es va rebentar la canonada per la que circulava aquell torrent d'il·lusió que va ser el 9N i ara tot són mans i mànigues per intentar recompondre alguna cosa.\nPer què ha passat tot això en menys d'un mes?\nAl meu entendre tot el que ha passat només té una explicació: la confluència simultània de dos elements que han instal·lat ERC i de retruc tot el procés en un bucle molt perillós.\nEl primer element és la constatació que ERC i el lideratge d'Oriol Junqueras són absolutament imprescindibles per al procés: no hi ha procés sense ERC i el procés necessita imperiosament aquell lideratge positiu de l'Oriol Junqueras que tots hem conegut. Ho he dit mil cops i ho tornaré a repetir les vegades que faci falta: la majoria social per la independència es configura com a tal a partir de la confluència del món de convergència i del món d'Esquerra. No hi ha independència sense aquests dos mons. Després hi ha molta més cosa, però l'espai polític que configuren el món de convergència i el món d'Esquerra no només són els centrals, sinó els que proporcionen la majoria sòlida.\nEl segon element és que a ERC ara mateix estan instal·lats en una espiral destructiva de tal dimensió que fa trontollar el procés. Per datar-ho, per bé que ja hi havia antecedents, ens hem de remuntar al 14 d'octubre, a la reunió de Pedralbes. Al darrere d'aquesta situació hi ha un dels grans misteris d'aquest procés: què va passar, qui va influir-hi, com va fer-ho... perquè la cúpula d'ERC s'instal·lés en una percepció tan errònia del que estava passant que els portés a un marc mental i polític que és el que està a l'origen d'aquesta espiral. D'aquesta situació en trec una conclusió molt clara: si ERC no en surt no hi haurà res a fer, perquè aniran encadenant errors que més tard o més d'hora esdevindran letals per al procés.\nQuins crec que són els errors encadenats per ERC des del 14-O:\n- ERC va estar a punt de carregar-se el 9N. Quan el 14-O van sortir de la reunió amb Govern i resta de partits amb aquell comunicat de premsa dient que el Govern “renunciava al 9N”, si la CUP no s'hi queda el 9N hagués saltat pels aires. I ara tots sabem que el 9N és el més gran que hem fet en 300 anys. Es van voler carregar a Mas amb l'excusa del canvi de model o és que la seva percepció de la realitat era tan deformada que es pensaven que el President Mas s'ho havia carregat tot? És igual. No es tracta ni tan sols de que ho expliquin, simplement crec que val la pena recordar-ho perquè vegin les conseqüències que poden tenir les seves decisions si no les prenen en l'estat de confiança i marc mental i polític adequat.\n- Per intentar donar una dimensió política al que havien fet, desenvolupen una teoria nova, la de la que el 9N no generava cap “mandat democràtic”. Nou error. El nou 9N i l'anterior model produïen idèntiques conseqüències i de tots dos se'n podia derivar el mateix mandat democràtic. No és cert, per tant, que del nou 9N no se'n pogués derivar un mandat democràtic que sí es pogués tenir de l'anterior model, però ho han estat repetint com un mantra amb una intenció evident de devaluar el 9N.\n- Conseqüència d'aquest mantra del mandat democràtic cauen en un tercer error, quan diuen que davant la situació creada l'únic que serveix és convocar ràpidament unes eleccions que ens portin a la independència. És un nou error, no perquè no sigui el que realment tocava fer, sinó per com ho fan. Que caldria unes eleccions plebiscitàries estava més que parlat. I fins i tot així figura en els informes del CATN. Però tothom estava d'acord en posar tota la carn a la graella del 9N i, segons el que hagués passat, decidir. Atrapats en aquest bucle destructiu, la reclamació de les eleccions es converteix en l'eix principal del seu discurs en totes les moltíssimes declaracions i compareixences que fan. I de pas no s'estalvien de seguir intentant devaluar el 9N.\n-El quart error es produeix quan des d'ERC veuen que la societat civil els hi compra l'argument de les eleccions immediates, parlen d'eleccions plebiscitàries, però, ai làs! hi afegeixen l'exigència d'una candidatura d'unitat, de país, que representi el Sí: ERC deixa de parlar d'eleccions plebiscitàries i de DUI i es treu de la màniga fer unes eleccions constituents, amb un Parlament que redactés una Constitució i que la votació d'independència fos la de ratificació de la Constitució. Un nou error.\nDavant la impossibilitat de celebrar un referèndum acordat amb l'Estat, que sigui vinculant jurídicament o políticament per a les parts, i abocats a un procés unilateral d'independència, el recurs que tenim són unes eleccions plebiscitàries, que adquireixen aquest caràcter perquè excepcionalment donen un sentit refrendari al rol democràtic clàssic d'unes eleccions i del joc de partits.\nUna votació d'aquesta naturalesa té tota la validesa i legitimitat democràtiques davant la comunitat internacional. Si les eleccions configuren una majoria parlamentària clara inequívocament favorable a la independència, llavors es fa un proclamació o declaració d'independència i a mesura que la comunitat internacional comença a reconèixer el nou estat que ha proclamat el Parlament, es va fent efectiva la nostra independència.\nFinalitzat aquest procés, i d'acord al que és normal, de sentit comú ha de ser un nou Parlament, escollit ja en termes de representació ideològica, de joc de partits, i no com a substitutiu d'un referèndum, que redacti la Constitució del nou estat.\nEl que no té cap sentit és convertir les eleccions de la independència, les eleccions que davant la comunitat internacional han de servir per comptar-nos en termes de Sí o de No, en unes eleccions de caràcter ideològic on l'objectiu sigui debatre i confrontar els diferents models i polítiques per al nou estat, un nou estat que encara no existeix, que encara és una quimera.\nÉs un error que tampoc té cap explicació caure-hi, i en el que ERC, en solitari, continua instal·lada i defensant-lo numantinament, fent un mal evident a tot el procés, al generar una confusió innecessària i i dificultar la lectura i comprensió del que està passant.\n- El cinquè error relliga tots els altres: en contra del que preveuen els experts del CATN, la societat civil, la proposta del President Mas i el més elemental sentit comú polític, com seria promoure una candidatura central de país amb l'objectiu de representar al màxim el Sí i d'assegurar un clar triomf electoral que s'identifiqui clarament com un Sí a la independència a ulls de tot el món, totalment i inqüestionablement representatiu de la majoria social democràticament expressada, ERC no vol participar d'una candidatura de país d'aquest tipus i reclama unes eleccions de partits, amb propostes diferenciades des del punt de vista de posicionament ideològic.\nI en aquest punt estem.\nObjectiu: recuperem a ERC!\nEl gran repte, que esdevé un objectiu que ens implica a tots, als d'ERC i als que no ho som, és facilitar-los-hi al màxim la sortida d'aquest marc mental i polític tan erroni i que puguin abandonar la desconfiança total que ara mateix tenen en relació a tot i tothom. Si ho fan, si ho fem, haurem recuperat a ERC i la millor versió del lideratge de l'Oriol Junqueras. Són tan imprescindibles que no podem permetre'ns el luxe que no hi siguin bé. Si no recuperem a ERC descarrilarem.\nFins que això no passi ERC seguirà responent a cada nova etapa del procés amb un nou salt endavant igualment poc meditat i que esdevindrà un nou error.\nÉs evident que la conferència d'Oriol Junqueras va ser un gran error: no va aportar res i va sumir gairebé tot el sobiranisme en un estat d'estupefacció i desconcert totals, que va generar una reacció de desaprovació molt dura i crítica a molts nivells, especialment per les xarxes. Davant d'això ERC, en comptes de parar-se un moment a veure què és el que està passant, mobilitza tots els seus recursos, i fa un nou salt endavant... que es converteix en un nou error, embolicant-se amb la bandera dels indecisos.\nEn una situació “normal” el primer que haurien vist els amics d'ERC és que posicionar-se públicament en contra del que havien defensat el President Mas i l'ANC, i que coincidia amb el llibre blanc del CATN, ens portaria a tots greus conseqüències.\nERC i l'Oriol no podien ignorar que sortint amb una proposta que no coincidia en res amb la que havia plantejat el President i validat l'ANC es desencadenaria la tempesta en la que ara mateix estem sumits. Això no ho podien ignorar. El que potser sí que no s'esperaven era una reacció tan contrària com la que hi ha hagut, que fins i tot s'ha donat dins del mateix “món” d'ERC.\nLa resposta d'ERC és un nou mantra: ho fem per responsabilitat, perquè som els únics que pensem en els indecisos i en plantejar les coses de manera que sumem gent que ara mateix no està per la independència.\nQui pot criticar que es plantegi una cosa que s'assegura és el que ens permetrà convèncer indecisos? Tothom està a favor de tot el que sigui convèncer indecisos! És un argument de l'estil “s'ha de fer això així perquè permetrà acabar amb la fam al món” sigui el que sigui el que ens proposin, ningú no tindria ous d'oposar-s'hi.\nPer què dic que estem davant un nou error d'ERC? Perquè, al meu entendre, això que diuen no hi ha res sobre el que sustenti. Tot és pura retòrica.\nA hores d'ara NO HI HA NINGÚ QUE PUGUI MESURAR L'IMPACTE D'UNA OPERACIÓ COM LA QUE ESTEM FICATS, en cap de les dues propostes que tenim damunt la taula, perquè no s'ha donat mai i perquè ni tan sols s'ha concretat.\nLa proposta Mas i ANC és una candidatura de país, que no té RES A VEURE amb una coalició o suma de sigles. Estem parlant d'una experiència inèdita, excepcional i absolutament atrevida i ambiciosa, que supera els partits i es configura implicant-hi des del moment zero a la societat civil i a les personalitats de referència de la nostra societat amb una visió transversal, plural i amb data de caducitat.\nPodríem tenir, a partir d'enquestes, un input inicial de com es valora la la proposta en abstracte, però fins que no estigui concretada no es podrà tenir cap evidència del seu impacte en termes de projecció de vot.\nCap proposta està exempta d'incerteses, i només podem aproximar-nos-hi a partir dels pocs referents i precedents que existeixen en el nostre entorn, del coneixement i contrast amb la nostra realitat que puguem fer i de la nostra intuïció política.\n2. INDEPENDÈNCIA, INDECISOS, VOTANTS POTENCIALS, LLISTA DE PAÍS, FACTORS MOTIVACIONALS DEL VOT I ALTRES\nSi agafem l'últim baròmetre CEO, que recollia la intenció de vot davant el 9N i ho creuava per la intenció de vot dels enquestats, podem fer una aproximació mínima que ens permeti respondre algunes preguntes inicials: a què ens referim quan parlem d'indecisos? Quants són? Com són? On se situen políticament? Quins són els factors motivacionals que influeixen en el seu posicionament? Des d'aquest punt de vista el CEO és una eina molt útil, perquè ens ajuda a conèixer la nostra realitat.\nAixí les coses, interpreto que quan parlem d'indecisos podem fer referència a dos perfils diferents de possibles votants:\nel col·lectiu d'enquestats que davant la pregunta de què farien el 9N van respondre NS/NC (indecís pur) i\nel col·lectiu de votants que no són indecisos, perquè tenen i expressen clarament una opinió, però que entenem que el seu posicionament (que no és independentista) és susceptible de ser derivat cap a un posicionament independentista. Estaríem parlant del col·lectiu que van dir que votarien Sí+No o Sí+NS/NC (els més propers a la independència en termes d'expressió política).\nEl NS/NC és un 8,2% de la població enquestada i el Sí+No/NSNC un 14,4% (12,6+1,8). Són els dos únics valors demoscòpicament significatius.\nSi assumim que un avançament electoral amb unes eleccions plebiscitàries ens mena a les eleccions de la independència, les que han de servir per a “comptar-nos”, només comptaran com a Sí els vots a les propostes que explícitament ho portin al seu programa.\nMas i ANC han proposat una llista de país. Junqueras ha proposat diferents llistes que ho recullin, i ho justifica per arribar als “indecisos”. Les llistes Junqueras són, de fet, les propostes de sempre: la del món convergent, la del món d'ERC i la del món de les CUP, eventualment alimentades amb les aliances i suports que puguin incorporar d'altres formacions o personalitats en la seva òrbita.\nEn termes plebiscitàries només té sentit analitzar dues coses: o el vot dubtós -susceptible de perdre's- que ara tenen opcions polítiques que en unes plebiscitàries estarien en el bloc del sí a la independència, o el vot de sí a la independència que en unes eleccions plebiscitàries estaria en partits que no sumarien, que no podríem comptar com a sí a la independència. Així les coses, els tres subconjunts possibles de vot indecís o de vot susceptible de ser decantat cap a opcions independentistes se situaria en aquestes tres dimensions:\nEl 45% de vot Sí+Sí que manifesten els votants d'ICV-EUA.\nEl 8,4 de Sí+No+NS/NC i el 3,1% d'indecisos purs de CiU\nEl 13,6% del PSC que diu votaria Sí+Sí, el seu 10% de “decantables (Sí+No/NS/NC) i el seu 11,6% d'indecisos (NS/NC).\nSobre el vot independentista d'ICV-EUA:\nCrec que tots tenim clar que ICV-EUA no concorrerà a les eleccions amb cap posicionament sobre la independència, de manera que en termes de “comptar-nos”, els vots independentistes d'ICV-EUA no els podríem imputar al Sí a la independència. I això és un problema de primer nivell, perquè és una bossa molt important de vot independentista, superior als cent mil vots.\nEn un sistema de llistes, que vol dir que tothom té la papereta del seu partit a votar, aquests votants d'ICV-EUA que en un referèndum votarien Sí amb gairebé tota seguretat els perdríem. Al meu entendre cal fer-ne una de molt grossa per "rescatar-ne" una part. Una gran llista de país, sense sigles, només amb personalitats plurals i societat civil, podria incorporar algú com en Raül Romeva, que permetés arrossegar part d'aquest vot, i del potencial que també tenen en el Sí + No/NS/NC i el NS/NC. Però això, en canvi, ho veig molt més difícil si del que estem parlant és d'un escenari amb les propostes de sempre.\nUna candidatura de país només té sentit si porta en el seu ADN ser molt sensible a la transversalitat i pluralitat, per poder atreure el màxim de vot per la independència resident en partits que no s'alinearan amb el Sí, i per facilitar al màxim que personalitat i prescriptors de vot adoptin posicionaments excepcionals, que en cap altre escenari no farien.\nSi del que es tracta és de fer una constitució, de votar espais ideològics, el votant indepe d'ICV-EUA no tindrà cap estímul a deixar de votar la seva opció, perquè, tot el contrari, el que voldrà davant el repte de sentar les bases del nou estat, és remarcar la seva opció ideològica. En canvi si les eleccions són en clau de vot a la independència Sí/No, i els elements ideològics del nou estat queden postposats a una fase posterior, aquest mateix votant independentista que ara mateix manifesta seguirà votant ICV i que si ho fa el perdrem, tenim alguna possibilitat de recuperar-lo plebiscitàriament.\nAssegurar el vot convergent que es pot perdre:\nEl segon gran volum de votants sobre el que cal operar en unes eleccions plebiscitàries està en el món convergent, i és un vot singular, perquè és un vot que l'objectiu és no perdre'l, atès que veiem elements d'indecisió que el fan perillar. Són un percentatge inferior al d'ICV-EUA, però en tant en quant CiU és la primera força política, en termes de vot és igualment rellevant. Estem parlant del 8,4 de vot Sí+No+NS/NC de CiU i del 3,1% d'indecisos purs, en total, d'uns 130.000 votants.\nLa pregunta que ens hem de fer és quins són els elements facilitadors de la mobilització d'un públic d'aquest perfil.\nJo crec que clarament la potència d'una llista de país, atès que és un motor d'il·lusió únic, que implica tota la societat, que aporta solidesa estructural al procés amb un lideratge compartit i plural, que és respectuós institucionalment amb la figura del President, i que garanteix la governabilitat i l'estabilitat interna davant les turbulències.\nPer a un votant indecís/susceptible de perdre's de CiU unes eleccions de llistes, de partits, amb tot confús, amb les coses de sempre per allà al mig, amb un ambient crispat i que no pugui dissimular les dificultats futures per garantir la governabilitat... és un escenari ple d'incerteses,que pot portar definitivament a perdre aquest vot clau per assegurar la majoria.\nEl vot susceptible d'incorporar-se al vot per la independència des del món del PSC-PSOE\nEl tercer bloc de votants potencials està situat en l'òrbita del PSC, en aquest 13,6% que diu votaria Sí+Sí i que per tant també perdríem si es votés en un sistema de llistes de partits polítics, perquè el vot PSC no comptaria com a Sí a la independència, però també en un 10% de “decantables (Sí+No/NS/NC) i un 11,6% d'indecisos (NS/NC). Tenint en compte que el PSC és la segona força del Parlament en nombre de vots, aquests percentatges representen un nombre significatiu de votants.\nAquest perfil de votant encara alineat amb el PSC és un perfil identificat, com el convergent, amb certs valors com l'estabilitat i la governabilitat.\nPer trobar referents que ens orientin sobre com es pot arribar a moure aquest vot el més directe és observar què han fet els antics votants de PSC, com ells, amb els que comparteixen aquests valors de catalanitat i progressisme, però que ara ja han decidit no seguir votant PSC. Doncs bé, el que primer veiem és que el vot que del 2012 ençà perd el PSC preferentment se'n va cap a CiU i, molt a prop, però una mica menys, cap a ERC.\nAmb aquesta dada és evident que una llista de país que integri el món convergent i el món d'ERC és un valor segur per intentar decantar el vot indepe o susceptible de votar indepe que encara conserva el PSC. Sobretot si això va acompanyat també de la presència d'altres referents del mateix món socialista, que no tenen perquè ser els més mediàtics.\nAquesta visió es reforça encara més perquè, en contra del que en el seu moment es va vendre, el transvassament de vot socialista cap a ERC a les Europees, tot i el “fitxatge” d'Ernest “Tete” Maragall, va ser inapreciable, testimonial. Alerta per tant amb visions excessivament tòpiques sobre el comportament de l'electorat, perquè ja veiem que no funcionen...\nI si ens ho mirem a partir del que motiva a votar a favor o en contra de la independència?\nEl discurs aquest que s'ha començat a fer com si es descobrís la truita de patates d'aconseguir fer votar indecisos té un altre punt feblíssim, a banda de tots els explicats fins ara, i és que en cap moment ens expliquen com pensen aconseguir-ho.\nDe fet invoquen un posicionament polític com si aquest, per art de màgia, tot de sobte il·luminés uns indecisos que ja hem vist que no existeixen o decantés un vot potencial, que en cap cas és indecís.\nAl meu entendre l'única manera que tenim d'aproximar-nos als factors que poden ajudar a evitar perdre vot potencial per la independència entre votants de partits polítics que en unes plebiscitàries no comptarien com a vot independentista és analitzant els elements motivacionals que expressen els votants del Sí, i els elements motivacionals dels votants del Sí+No.\nPer què ens posicionem a favor de la independència?\nA partir de les dades del CEO podem veure que els votants del Sí fonamenten la seva decisió, de manera destacada, per la capacitat i el desig d'autogestió econòmica (un 29%) i perquè creuen que Catalunya milloraria (un 20,6% - tot i que és un factor molt lligat a l'anterior). En tercer lloc els votants del Sí situen el sentiment d'incomprensió de la resta de l'Estat amb Catalunya (un 20%).\nSi agrupem aquests factors veiem que per als independentistes l'eix econòmic i de millora associada a aquesta dimensió té un pes del 50%, és el gran element motivacional, molt pel damunt dels que integren components de canvi estructural més intens i dels de caràcter identitari.\nQuins són els elements motivacionals negatius respecte la independència?\nÉs curiós -o no-, però els factors motivacionals dels votants Sí+No s'alinien amb els dels votants del Sí + Sí... però compartint objectius, volen assolir-los sense trencar amb Espanya.\nI és molt interessant i revelador veure que aquesta posició no és predeterminada en termes identitaris, sinó que el que els “frena” per no estar plenament identificats amb la independència és que no la veuen viable o factible (31,4%) o que creuen que no ens seria positiva econòmicament, que no ens convé (28,9%).\nLa llista de país té infinites més possibilitats de treballar pel Sí els elements motivacionals:\nA la vista d'aquestes dades al meu entendre una llista de país té moltíssims més al·licients i possibilitats de mobilitzar aquest perfil de votants.\nEls elements motivacionals de major pes se situen de manera claríssima al voltant de la capacitat que tinguem d'explicar tot el tema de l'espoli fiscal i de projectar un escenari econòmic viable sobre el nou estat i les millores que implicaria. No estan demanant, com diu la CUP, canviar-ho tot, sinó millorar, i és un votant que sap que aquesta situació deriva d'un maltracte econòmic sistemàtic.\nAquestes mateixes dades ens permeten identificar els elements que retreuen aquests votants del Sí+No de decantar-se per la independència, i són bàsicament de seguretat: política i econòmica.\nQuè trasllada més seguretat sobre el procés i sobre la seva viabilitat? Que això sigui una olla de grills o que anem tots a una? Al meu entendre una candidatura de país esborra de l'horitzó qualsevol ombra d'incertesa sobre el futur, trasllada una inequívoca seguretat al votant del procés i garanteix des del primer minut la governabilitat del país, de manera que són clarament valors alineats amb el que el gran gruix de votants potencials valoren en les propostes polítiques.\nNo tinc cap dubte que allò que més pot ajudar a convèncer algú, al seu decantament, és la rigorositat, solvència i solidesa del que se li explica, del que se li proposa. Si cadascú fa la seva campanya pensant en capturar votants potencials per la independència correm l'enorme risc de llençar missatges contradictoris. Si les CUP estan assegurant que ho canviaran tot. Si ERC està venent un altre escenari i els convergents un altre el resultat és la manca de credibilitat de tots.\nEn termes estratègics jo crec que ofereix molta més seguretat en la viabilitat del procés una candidatura de país, que tingui molt ben estudiades i treballades les coses, que consensuï el discurs, el seu contingut i els seus límits. Tenim clarament situat, té un gran impacte, tot el tema de l'espoli fiscal del 8% del nostre PIB. Hem d'explicar això sense descans i tot el que podríem fer de disposar d'aquests recursos. Amb diferents accents i veus, però sense incórrer en visions contradictòries, que és el que acabarà passant amb el tema “llistes”.\nTots hem treballat, treballem i treballarem per convèncer el màxim de gent\nDintre d'aquest discurs improvisat que ha fet ERC per sortir al pas de l'impacte tan negatiu de la conferència de dimarts, crec que els companys d'ERC no haurien de referir-se a la seva proposta com la que està orientada a eixamplar la base electoral independentista, en contraposició a l'altra, com si la del President i de la societat civil fos una proposta d'onanisme tribal.\nL'independentisme majoritari sempre ha tingut al cap una idea de l'activisme polític profundament social, pedagògic i de base. Des que vaig començar a militar, allà pel 1984, quan érem quatre gats, que tot el que he fet i tot el que sempre han intentat fer les organitzacions per les que he passat és treballar amb la gent, fossin estudiants, veïns, el que sigui. Vam treballar molt, vam sembrar molt, i ara es recullen els fruits.\nEls últims anys, a més, moltes persones de gran talent i prestigi han treballat científicament amb una gran visió divulgativa perquè la proposta independentista disposés d'un gruix argumental sòlid.\nAl costat de tot això, aquests anys hem viscut una autèntica explosió d'activisme sempre orientat cap a fora, cap a la gent, per explicar-los-hi la proposta, per mirar d'aproximar-los, de convèncer-los, de fer-los partíceps del procés. I aquesta extraordinària mobilització l'ha protagonitzada l'Assemblea Nacional Catalana, que ha fet el que fins ara mai no s'havia fet, que ha arribat fins on ara mai no havíem arribat i que ho ha fet amb una intensitat i encerts extraordinaris.\nÉs molt injust i mancat de tot rigor enervar ara el tema dels indecisos i bla bla bla com si fos la gran descoberta, quan és el que sempre ens ha guiat: eixamplar la base independentista.\nLa veu dels que treballen sobre el terreny, picant pedra:\nVist com ha anat el debat cal recordar que l'ANC és, amb molta diferència sobre qualsevol altra organització, partit o el que sigui, l'autèntic front line de l'independentisme al carrer, els que més en contacte estan amb la gent, els que més hi parlen, els que més hi treballen. Té, per tant, un enorme valor, perquè recull l'experiència de tots aquests companys, la Declaració de Cornellà, en la que l'ANC ha situat clarament el seu suport a una candidatura de país, en una decisió presa després d'un exemplar procés de democràcia interna en el que hi van participar totes les assemblees locals i territorials.\nAquests dies també m'he trobat gent que per defensar que no hi hagi llista de país, sinó de partits, invoquen el Baix Llobregat o l'Àrea Metropolitana de Barcelona, com si en aquests àmbits només s'hi pogués treballar de la manera que ells proposen.\nDoncs bé, crec és bo que se sàpiga que la immensa majoria d'assemblees locals de l'ANC del Baix Llobregat van apostar clarament per la llista de país.\nSi confiem en la gent que fa més temps que està treballant sobre el terreny, amb els veïns, amb tot el teixit associatiu, explicant-los-hi la proposta independentista, escoltant-los, mobilitzant-los i fent-ho tot amb gran èxit i una projecció i impacte que no té precedents, si confiem en aquesta gent, en la gent de l'ANC del Baix Llobregat, seria prudent confiar també en el seu criteri, quan s'expressa amb la rotunditat que ho van fer defensant la llista de país. No tinguem tanta vanitat com per, des d'un despatx, parapetats darrere el full d'excel i a partir de quatre dades pillades pels pèls, alliçonar via tuiter a la gent que té el cul pelat de treballar amb els seus veïns. Jo em fio del seu criteri, li dono tot el valor que té i es mereix i em poso a la seva disposició per ajudar-los en tot el que pugui i per fer meves les seves conclusions: cal una llista de país.\nLa llista de país, per evitar que els partits segrestin les eleccions de la independència\nPer acabar, l'argument que per si sol hauria de ser definitiu: som on som gràcies al lideratge i la mobilització de la societat civil. Si estem davant les eleccions de la independència és d'una estupidesa total no fer-ho de manera que hi hagi una llista de país que mobilitzi tots aquests recursos, que impliqui al 100% tota aquesta societat civil.\nCom deia avui un dels màxims dirigents de l'ANC, en Jaume Marfany, ho exigim perquè ens ho hem guanyat. La societat civil exigeix llista de país perquè s'ho ha guanyat. I, com acabo de demostrar, no hi ha cap argument tècnic que ni de lluny pugui fer ombra al potencial mobilitzador d'una societat civil compromesa amb aquestes eleccions, i no bandejada o apartada, que és el que passaria amb unes eleccions de llistes de partits.\nPublicat per Dies de fúria a 12/10/2014\nBrillant i molt profunda analisi! CAsum ERC! Quina decepció tant gran!\nHauries de rectificar les greus falsedats que conté el text.\nEl CATN mai ha dit que les eleccions plebiscitàries haguessin de ser amb llista unitària, ni que aquesta fos millor, més convenient o que garantís el reconeixement.\nAquí teniu el document:\nEts un supercrack, un analista tan bó com es va pdoer constatar amb les teves prediccions d'RCAT XDDD\nEduard Cabús ha dit...\nD'acord amb el comentari anterior que diu que el CATN no parlava de llista unitària.\nEls ritmes i els temps plantejats pel Mas necessiten un ajustament i en Junqueras ho va superar.\nEs fan moltes estimacions sobres dades que no tenim, dels indecisos o dels contraris. Les dades que tenim de coalició de partits coincideixen a dir que junts (CDC+ERC) perden representació.\nPotser ERC s'equivoca, però també s'equivoca UDC (soci del govern), ICV, EUA, CUP. Vull dir amb això, que si Mas vol fer una llista de País, la pot fer quan vulgui. En aquests moments té molts partits en contra.\nLa proposta de Mas tampoc és la proposta de CDC, ja que la va presentar a títol personal, com a President. Ves que no hi hagi pèrdua de vots en aquest sentit de militants i simpatitzants de pedra picada que no se senten representats.\nMolt bé tot el tema de la millora social del nou estat. És cert, però la bandera contra la corrupció, en mans de CDC, grinyola una mica.\nPer últim la pitjor manera d'aconseguir un acord és menystenir una de les parts. Vull dir que Mas va presentar una proposta genial, creativa i ben fonamentada. I Junqueras va presentar una proposta genial, creativa i ben fonamentada. Tenim dos grans líders i sé que ens faran guanyar la independència perquè tots dos seran capaços de fer una proposta genial creativa, ben fonamentada i, sobretot, guanyadors.\nVotant del 9N emprenyat ha dit...\no sigui, tot el que passa és culpa d'ERC, no hi té cap responsabilitat Mas i la seva apropiació barroera del 9N i elprocés i el seu xantatge de convocar les necessàries eleccions només i una llista sota el seu control li permet seguir governant i negociant amb Madrid\nva home va amb aquest cuento a un altre\nUna visió simplista del nou massisme que sembka s'ha instal•lat a Catalunya. ERC culpable de tot. Si no es fa el qie diu el mesies ets un traïdor al País. Pobre molt pobre. La unitat es pot vestir de moltes maneres\nA veure... Així les eleccions per que coi són?\nPer escollir els candidats que negociaran amb l'estat Espanyol la independència?\nComptar les persones per saber qui vol la independència i qui no?\nI ambdós casos crec que és podem fer sense sigles de partit...\nDemano respecte a totes les opinions...\nHem de tenir clar que no podem fer res sense la suma de tots.\nL'article ho explicita molt bé.\nHem de SUMAR i no RESTAR!\nUna llista unitària (que de moment sembla una marca blanca de Convergencia, al estil Guanyem Iniciativa), és impossible que la voti molta gent que ens repugna la corrupció i les privatitzacions de la sanitat de CiU.\nA més de cara a guanyar les plebiscitàries no seria tan estrany que poc abans de les eleccions sortissin temes de corrupció de Convergencia, com ja va passar a les anteriors. Amb aixo, deixem el camí perfecte perquè Podem faci el seu discurs demagog independentisme = corrupció, catalanisme= burgesia, rollo Villarejo. I amb aixo, i el troll del Rivera, publicitat a tot drap pel Lara (la Sexta i El Periodico) i la Caixa, estaríem fotuts.\nEstic gairebé d'acord en tot amb tu. Però discrepo pel que fa a la proposta d'en Mas de limitar a 18 mesos l'activitat política de qui vagi a la llista de país.Em sembla una garantia: qui hi sigui a la llista ho farà per Catalunya i no per interessos partidistes. Dit això vull expressar la que és i serà la meva posició: no votaré cap partit actual, així que el meu vot independentista es perdrà. I em consta que seran molts milers de vots perduts. Podem aprendre del que ha passat els darrers anys? Algú es pensa que Esquerra hagués aconseguit convocar tota la gent de la Via Catalana o de les manis dels Onze? o CiU? Ni un ni l'altre, ni per separat ni junts. Aquestes mobilitzacions van ser fantàstiques perquè moltíssima gent que no es mobilitza per la convocatòria d'un partit concret es va/ens vam il·lusionar. Comparteixo la teva opinió que sense Esquerra i CiU (o el món d'Esquerra i el món de CiU) no aconseguirem la independència. Però també estic convençut que els dos junts no aconseguiran recollir els vots necessaris per ser reconeguts internacionalment. Si es presenten per partits (fins i tot si hi ha llista CiU+ERC) les plebiscitàries es perdran o no s'aconseguirà una majoria prou solvent. El fracàs serà total, game over i guanyarà Espanya. La proposta guanyadora seria una llista sense polítics, per declarar la independència al Parlament, parlar amb la comunitat internacional i després plegar. Res de quedar-se 4 anys a governar. Llavors es convoquen eleccions i es presenten els partits. Ara per ara no veig aquesta proposta, només partidisme. Em fa molta llàstima. I no els ho perdonaré. Xavi.\nSincerament, tu creus que dient tot el que dius d'ERC convenceràs algú d'ERC? Dient-los tot el que segons tu han fet malament, sense fer ni una sola autocrítica? No cola que vulguis la unitat: estàs fent més en contra que ha favor. Així des de fora descarregues una bilis impresionant; i això es veu també en els comentaris. Sincerament et cal (us cal?) un replantejament seriós, per que "la gent" mai us perdonarem (als que poseu tant llenya al foc!) que perjudiqueu el procés. Ho dic de tot cor.\nL'anàlisi que fas dels indecisos no hi estic tampoc d'acord, però és més opinable. Sobre que la gent de l'ANC són els que coneixen més el terreny, ja et puc dir que estàs molt equivocat: són (som) gent molt voluntariosa, a la que els agraeixo infinitament el que fan. Però són gent molt convençuda, i tot i les paradetes (molt importants!), només contacten amb la gent que els ve a buscar. Escolta a gent com els de SUMATE, que si que han picat mot pedra en xerrades amb molt tipus de gent.


L'anunci de l'Ajuntament de Barcelona sobre el tancament de platges durant la revetlla de Sant Joan ha tingut un efecte dominó al nord de l'àrea metropolitana. Alguns ajuntaments del Maresme han decidit tancar també les seves platges per evitar aglomeracions, com Montgat, Sant Vicenç de Montalt, Sant Andreu de Llavaneres, Malgrat de Mar o Pineda de Mar. A més, alguns que havien decidit mantenir-la oberta, com Sant Pol de Mar, asseguren que s'ho estan replantejant.\nA l'extrem sud de la comarca, El Masnou, Premià de Mar i Vilassar de Mar negocien una posició consensuada per evitar l'efecte crida. D'altra banda, pobles importants al nord del Maresme, com Calella o Arenys de Mar, asseguren que sí permetran l'accés a la platja per la revetlla.\nEn el cas de Mataró, la decisió no s'anunciarà fins que es reuneixi el comitè de seguiment de la desescalada per tractar aquesta qüestió.\nTambé a Canet de Mar la decisió definitiva es prendrà els pròxims dies, quan es reuneixin els tècnics, tot i que l'Ajuntament és partidari de mantenir la platja oberta perquè els veïns es pugui reunir en llocs amplis i on sigui fàcil respectar les distàncies.


Riberaonline.info - Priorat, Ribera d'Ebre i Terra Alta: Programa de Garantia Juvenil al Montsià\nPrograma de Garantia Juvenil al Montsià\nEs tracta d'un programa del Servei Públic d'Ocupació de Catalunya que des de la seva posada en funcionament el 2016 ha permès contractar en pràctiques 19 joves per tal de donar oportunitats de primera experiència laboral, en allò que s'han format.\nEn aquesta convocatòria han estat un total de cinc joves els que s'han incorporat a la plantilla i desenvoluparan les seves funcions a les àrees d'Atenció a les Persones, Ensenyament, Habitatge, Mitjans de Comunicació i Secretaria/Intervenció del Consell Comarcal del Montsià durant els sis mesos de duració del contracte a jornada completa. Aquesta contractació farà possible que les persones joves amb formació millorin la seva ocupabilitat amb l'adquisició de les aptituds i les competències derivades de la pràctica laboral.\nEls cinc joves tenen menys de 30 anys, titulats amb formació de Cicle formatiu de grau superior o Grau universitari, inscrits com a demandants d'ocupació a l'Oficina de Treball del Montsià i beneficiaris del Sistema Nacional de Garantia Juvenil.\nLa subvenció atorgada al Consell Comarcal del Montsià és elegible en el marc del Programa Operatiu d'Ocupació Juvenil 2014-2020, del Fons Social Europeu dins de l'Objectiu Temàtic 8, l'Eix Prioritari 5, la Prioritat d'Inversió 8.2, la mesura 8.2.4.2 i la categoria d'intervenció 103 amb un cofinançament del 91,89%.\nEl Programa d'Experiències Professionals per a l'Ocupació Juvenil a Catalunya (JENP 2019) és d'acord a la Resolució TSF/1844/2019, de 20 de juny, d'acord amb l'Ordre TSF/115/2018, de 12 de juliol, per la qual s'aproven les bases reguladores per a la concessió de subvencions destinades a incentivar la contractació en pràctiques de persones joves beneficiàries del Programa de la Garantia Juvenil a Catalunya.