Receptes d'estar per casa: d’octubre 2014\nAquest és un arròs que té història a casa meva, perquè me'l feia la meva sogra quan jo estava embarassada i no em deixaven menjar sal. Jo havia de fer repòs i no em deixaven aixecar del llit i a més no podia menjar gens de sal. Doncs ella venia a casa i em feia plats com ara aquest arròs que amb el gust de la ceba fregideta i les gambes ja n'hi havia prou perquè jo el trobés boníssim.\nAra ja ha quedat com un plat familiar que jo preparo, ara sense restriccions, amb la seva miqueta de sal. Senzillíssim i èxit assegurat!\n200 gr. d'arròs (jo utilitzo arròs ecològic del Delta de l'Ebre)\n200 gr. de gambes o llagostins (poden ser congelats, com més grossos millor)\nTallem la ceba en juliana, la salem i la fregim a foc suau en una paella amb una mica d'oli.\nQuan estigui feta pugem el foc i afegim les gambes o els llagostins. Donem unes quantes voltes per barrejar tot bé i quan les gambes estiguin fetes apaguem el foc i reservem.\nEn una olla prou gran fem bullir aigua amb sal i hi bullim l'arròs. N'hi haurà prou amb 15-17 minuts. Després l'escorrem i l'esbandim una mica sota l'aixeta.\nTornem a posar la paella amb la ceba i les gambes al foc i afegim l'arròs. Donem unes voltes per tal que l'arròs s'impregni amb l'oli i la ceba i es fregeixi una mica. Apaguem i servim.\nEtiquetes de comentaris: arròs, ceba, gambes, llagostins, primers\n200 gr. de fusili\n1 culleradeta rassa de maizena\nBullim per separat el bròcoli tallat a trocets petits i la pasta vigilant que ens quedin tots dos al dente. El bròcoli amb cinc minuts en tindrà prou. Escorrem i refresquem amb una mica d'aigua freda. Reservem\nTreiem la corna del bacon i el tallem a trocets petits. El fregim en una paella sense oli, a foc baixet fins que quedi torradet.\nEn un bol barregem el bròcoli, la pasta, el mascarpone i el bacon. Ho posem en una plata que pugui anar al forn i ratllem el formatge per sobre.\nEtiquetes de comentaris: bacon, bròcoli, mascarpone, pasta, primers\nCrema de carbassa amb ceba confitada llagostins i ou poché\nAquesta recepta ve a ser com posar-li un vestit d'etiqueta a la crema de carbassa. Ens la va fer l'Imma el dia que ens va convidar a sopar a casa seva i naturalment va ser un èxit.\nCrema de carbassa. La recepta aquí\nPrepararem la crema de carbassa com ho fem habitualment. Tenim la recepta aquí.\nPelem la ceba i la tallem en juliana. La salem i l'anem fregint en una paella amb una mica d'oli. Quan estigui casi feta hi podem afegir una mica de sucre per ajudar a la caramelització. Reservem.\nAmb els llagostins prepararem primer un oli que afegirà un punt de sabor a la crema. Separarem els caps, els salarem lleugerament i els fregirem en una paella amb una mica d'oli. Mentre es van fregint els anirem xafant amb una cullera de fusta per tal de treure tota la substància de l'interior. Quan estiguin fregits passem l'oli per un colador acabant de xafar els caps amb la cullera i reservem.\nPer fer els ous poché posarem una olla amb aigua a bullir. Tallem quatre quadrats de film de plàstic i amb un pinzell els ointem amb oli. Això ho hem de fer perquè aquí hi anirà l'ou que posarem a bullir; si no posem oli en el film de plàstic aquest quedarà enganxat a l'ou i ens costarà de treure'l.\nPosem el quadrat de film dins d'una tassa de cafè i hi trenquem un ou a dintre. Tanquem el film fent-ne un paquet, enroscant-ne les puntes i el tanquem amb un petit nus.\nQuan l'aigua de l'olla bulli hi tirem els quatre ous embolicats en el film i els hi tenim 6 minuts. El temos aquí depèn de com ens agradi que quedi l'ou de cuit. Jo els he deixat aquest temps i ha quedat la clara cuita i el rovell desfet, que és com m'agrada.\nPelem les cues dels llagostins, els netegem del budell fent un tallet al llarg del llom, els salem lleugerament i els fregim en una paella amb una mica d'oli. Reservem.\nJa podem passar a emplatar.\nEn quatre plats fondos disposem una mica de ceba, un ou, quatre llagostins i una mica d'oli de llagostins.\nAboquem la crema per sobre i servim calent.\nEtiquetes de comentaris: carbassa, ceba, cremes i purés, llagostins, ous, primers\nA casa no ens cansem de les amanides. Fàcils, fresques i variades. El cas és no fer-les sempre iguals. Segurament hi ha tantes combinacions com dies té l'any.\nAquesta és una proposta bastant original: raves i formatge, però que combina molt bé. Els raves, picants i cruixents contrasten amb el formatge, més suau, i l'amanit de sal, oli i orenga acaba d'arrodonir el plat.\nJo he posat un formatge manxego semisec tallat a làmines molt fines, però també podriem posar un formatge de cabra tendre tallat més gruixut.\nJo l'he amanit amb sal, oli i orenga, però també podriem fer una vinagreta més potent amb una xalota tallada petita, sal, oli i unes gotes de vinagre. En fi, tot depèn de la inspiració de cadascú.\n8 o10 raves\nUn troç de formatge manxego semisec\nRentem bé els raves perquè sovint són molt bruts de sorra. Amb un ganivet molt esmolat els tallem a rodanxes molt primes. Reservem.\nTallem el formatge a làmines primetes. Reservem\nEmplatem posant en el fons d'una plata el formatge i a sobre els raves. Amanim amb l'orenga, la sal i l'oli.\nEtiquetes de comentaris: amanides, formatge, raves


L'URJC demana quatre anys de presó per a Cifuentes\nBarcelona. Dimarts, 18 de desembre de 2018. 06:49\nActualitzat: Dimarts, 18 de desembre de 2018. 07:23\nLa Universitat Rei Joan Carles (URJC) demana quatre anys de presó per a l'expresidenta de la Comunitat de Madrid Cristina Cifuentes per presumptament falsificar l'acta del treball de final de màster (TFM) del títol de Dret Autonòmic i Local que en va cursar entre 2011 i 2012 en aquest centre.\nEn l'escrit d'acusació, a què ha tingut accés Efe, la representació de l'URJC sol·licita la mateixa pena per al que va ser director de l'Institut de Dret Públic de l'URJC, Enrique Álvarez Conde; la professora que suposadament va falsificar l'acta Cecilia Rosado; i per a l'exassessora del Govern regional María Teresa Feito, acusada de pressionar per realitzar l'esmentat document.\nL'URJC, que exerceix juntament amb el sindicat de presons Acaip l'acusació popular, els acusa a tot ells d'un delicte de falsificació en document públic i demana, al marge de les penes de presó, una multa de 24 mesos amb una quota diària de sis euros per a cada un, és a dir 4.320 euros.\nA més, sol·licita inhabilitació especial per al dret de sufragi passiu pel mateix temps i inhabilitació especial per sis anys per exercir qualsevol ocupació o càrrec públic.\nEn el seu escrit, l'URJC assenyala que el 21 de març de 2018 eldiario.es va publicar l'article 'Cristina Cifuentes va obtenir el seu títol de màster en una universitat pública amb notes falsificades', en el qual parla de l'absència del TFM de l'expresidenta, per la qual cosa aquesta "va donar instruccions expresses" a Teresa Feito, "perquè ocultés l'esmentada absència de mèrit acadèmic".\nI, afegeix, "a fi d'evitar-li perjudicis a la primera, Teresa Feito va instar Enrique Álvarez Conde que creés -o donés instruccions per crear- la documentació necessària que va justificar que Cristina Cifuentes havia cursat el màster amb normalitat i superat tots els tràmits necessaris per obtenir del títol, inclosa la defensa del treball final de màster".\n"Amb intenció d'ocultar les irregularitats", diu la Universitat, Álvarez Conde es va posar en contacte telefònic amb la professora Cecilia Rosado, que havia estat una de les seves deixebles i treballava com a personal laboral en la universitat, perquè "procedís a elaborar aquell mateix dia una acta falsa" del TFM.\nAixí, Rosado "va realitzar mitjançant la invenció de la data, títol del treball i composició del tribunal" i la va remetre per correu electrònic al rector de l'URJC, Javier Ramos, en nom de Conde per "crear aparença de versemblança a l'esmentat document".\nAmb aquesta acta, prossegueix l'escrit de la Rei Juan Carlos, l'expresidenta "pretenia simular l'existència de la defensa del treball davant d'un tribunal públic el 2 de juliol de 2012".\nPer a això, Rosado "va simular les firmes" de les professores Alicia López de los Mozos, funcionària de l'URJC, i Clara Souto Galván, que era personal laboral, amb les quals "havia parlat per telèfon aquell dia als efectes d'arribar a un acord respecte als tràmits a realitzar en la falsificació".\nSempre aquell mateix dia (21 de març), continua, "Feito va trucar a Cecilia insistentment amb aquesta finalitat d'elaboració d'acta falsa i també perquè redactés el treball per si mateix, a la qual cosa la senyora Cecilia es va negar, per la qual cosa l'exassessora regional el va instar que li facilités la bibliografia necessària per fer-ho per altres mitjans.\nL'URJC assegura que "Teresa va anunciar represàlies en cas que no es col·laborés en l'ocultació de les irregularitats".\nI una vegada comesa la falsificació, "Cifuentes va efectuar exhibició pública de l'acta falsificada sabent que en la mateixa, constava la composició d'un tribunal i la realització de la defensa del màster el 2 de juliol de 2012, i que l'esmentat tribunal no va ser format i la defensa per tant, no va ser realitzada".


Diari Infantil-Primària: Hort de 1rA\nHort de 1rA\nLa classe de les papallones de 1r A aquest trimestre hem fet el taller de l'hort. Hem preparat la terra, hem plantat, regat i tingut cura del nostre hort.\nFinalment avui hem pogut collir els raves. Ens ha fet molta il·lusió i ben segur que avui ens els menjarem a l'amanida.\nQuant tornem de vacances ja podrem collir els enciams, les escaroles, els espinacs, les cols i els calçots.\nPublicat per EJP a 9:29


The Bothy Skelton Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nThe BothySkelton, Skelton, Regne Unit - Veure al mapaThe BothyVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotosVeure al mapaParticularitats que li encantaranaparcament de cotxesinstal.lacions de barbacoamagatzem d'equipatge\nSobre l'allotjamentDescripcióConvenientment situat a Skelton, The Bothy és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Les instal.lacions i els serveis que proveeix The Bothy asseguren una estada plaentera als seus clients. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix magatzem d'equipatge, instal.lacions de barbacoa. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, aparell de televisió, reproductor de DVD/CD, nevera, renta vaixelles per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Skelton, el The Bothy és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Desplaçamentaparcament de cotxes Àpats, begudes i refrigeriinstal.lacions de barbacoa Serveis i comoditatsmagatzem d'equipatgezona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaparell de televisióestris de cuinarenta vaixellescalefaccióneverareproductor de DVD/CDempolles d'aigua de cortesiarentadora Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar més


Igualada, ciutat amiga de les bicicletes – MDP Igualada\nL’Escola MDP, com a escola verda i compromesa amb la cura del medi ambient i la promoció dels hàbits saludables entre els nostres infants, volem animar a tots els nostres alumnes i a la resta de la comunitat educativa a participar en la “Pedalada per una ciutat més sostenible”.\nLa pedalada, iniciativa de l’entitat “Ciclistes Urbans d’Igualada” tindrà lloc el dissabte 17 d’abril a les 11:30 del matí. La sortida serà des del “Canaletas”.\nAmb aquesta activitat volem reivindicar una ciutat que tingui en compte el medi ambient, que afavoreixi i promocioni l’ús de la bicicleta i que es converteixi en una ciutat amable i confortable per tots aquells que decideixin utilitzar aquest mitjà de transport, que esperem que cada dia compti amb més usuaris.\nTambé volem animar-vos a participar en el proper projecte en què l’escola participarà, es tracta del “bici bus” un projecte que ha tingut molt èxit en ciutats com Vic i que consisteix en traçar una línia similar a la que faria un autobús, que uneixi diferents escoles per facilitar que els infants facin servir la bicicleta de manera segura per anar a escola.\nDes de l’Escola MDP us demanem que valoreu aquestes iniciatives i que us hi afegiu de manera activa. Creiem que és essencial treballar per la ciutat que volem construir entre tots.\nThe post Igualada, ciutat amiga de les bicicletes first appeared on MDP Igualada.


Les propostes didàctiques que us trobareu són exemples de com podeu apropar l’art del segle XX als alumnes d’Infantil i Primària, convertir-lo en matèria d'estudi, i treballar alguns dels continguts de l’àrea de visual i plàstica.\nTotes elles segueixen un mateix procés :\nVeure no és el mateix que saber observar. Han d'aprendre a valorar i conèixer allò que els envolta.\nEl material visual i plàstic permet l'adquisició de coneixements a partir de la comprensió sensoriomotriu, la informació que ens arriba a través dels sentits.\n2.- Reflexió sobre el que s’està observant\nQuè veuen? Quins elements formals hi han? Quin creus que és el tema? Quin és el suport? Amb quin material està fet? Quin any es va realitzar? Quin és l'autor? i altres continguts de l'anàlisi d'una obra d'art. Es pot començar amb una pluja d'idees que amb als coneixements teòrics i didàctics del mestre aniran concretant-se en unes conclusions conjuntes de comprensió de l'obra.\nHan d'aprendre a dominar conceptes, principis i cossos formals de saber que investigadors, especialistes i altres persones reflexives han descobert, inventat i codificat durant molt de temps: la història de l’art, anàlisis artístics,\nEl nivell de comprensió d’un individu en les arts apareix lentament com resultat de les seves interaccions en el domini artístic i les seves comprensions més generals de la vida física i social.\nHem d'involucrar-lo en el domini simbòlic, animar-lo a què interactui amb individus que sàpiguen una mica més i proporcionar-els-hi àmplies oportunitats per a reflexionar sobre les seves pròpies idees i creacions.\nAprendre a “llegir” en els diferents llenguatges de les arts.\n3.- Producció personal\nPotenciar les seves habilitats, intuïtives i imaginatives necessàries per al desenvolupament del procés creatiu (Root-Bernstein, 2002), per poder expressar, en un sistema simbòlic apropiat, les seves necessitats, desitjos i ansietats. Que coneguin i experimentin procediments plàstics, tècniques bidimensionals i tridimensionals, materials, eines, suports,... Les arts proporcionen un marc especial d’expressió personal.\nL’expressió artística pot convertir-se en un mitjà de comunicació per a l’individu.\nAprendre a “escriure” en els diferents llenguatges de les arts. Les obres dels nens petits són tan artístiques, tan imaginatives o tan característiques com les realitzades per individus adults; i estan potser més emparentades amb les obres dels artistes del que estan les obres dels nois més grans, que són menys atrevits i amb l'edat perden l'espontaneïtat, però que amb una bona formació de l'àrea milloren en altres coneixements.\nQuan el noi entra en l’adolescència uneix, aleshores, la seva facilitat tècnica amb una visió més personal, a mesura que les obres d’art es converteixen en ocasions per a expressar – en un sistema simbòlic apropiat per al jove – les seves necessitats, els seus desitjos i les seves ansietats importants. Si aquesta unió productiva pot produir-se, es provable que el jove se senti compromès i continuï amb les seves produccions artístiques.\nTant els nois petits com els grans desitgen explorar lliurement, ignorar les fronteres i les classificacions existents, treballar durant unes hores sense necessitat de recompensa o estimulació exterior, en un projecte que s’apodera d’ells: l’expressió personal. Ni els nens ni els artistes se senten còmodes a l’expressar mitjançant símbols discursius els seus sentiments i conceptes més importants.\n"Estas enseñanzas que poseen un alto componente expresivo aportan la comprensión de la técnica en el sentido de conocer cómo se elaboran los objetos artísticos y permiten aproximarse a los diferentes lenguajes expresivos desde su realización práctica". Calaf, Navarro, Samaniego (2000) .\nEl procés creatiu consisteix en què l'alumne, a partir d’idees individuals, reflexions, emocions,... i en aquest cas, prenent com a referent l'art del s. XX, aprendre a expressar-les a través d’elements del llenguatge visual i plàstic.\nActivar el procés creatiu és una de les bases fonamentals per a la formació de l’individu.\n4.- Reflexió sobre el procés de treball i els resultats finals\nProporcionar oportunitats per poder reflexionar sobre la pròpia producció i la dels altres.\nAquest treball permetrà als alumnes:\n. Comprendre l'art del segle XX\n. Assolir procediments bàsics de la pràctica artística\n. Potenciar la creativitat individual\nTota la informació d'aquesta web: moviments artístics, artistes, glossari,... permet fer un anàlisi exhaustiu de les obres que volgueu analitzar, podeu treballar les característiques del moviment a què pentanyen; estudiar el context històric: els canvis polítics, socials, econòmics, tècnics; comparar les obres amb les d'altres artistes o amb altres obres del mateix; indagar en el procés creatiu, en la seva biografia, etc.\nAquestes propostes didàctiques són una sèrie d’idees, que a l’hora de posar-les a la pràctica amb els vostres alumnes, haureu d’acabar de programar, tenint present les característiques del grup-classe (edat, nivell,...) i de l’escola; situar-les dins la vostra programació anual i concretar els continguts a treballar i els objectius didàctics (3r nivell de concreció).\nLes obres que utilitzarem com a referent, es poden imprimir quan estiguin ampliades a la web o veure-les projectades amb l'ordinador (connectat a internet) i el projector. Si voleu també podeu fer: copiar i enganxar i muntar un Power Point.\nAlgunes activitats són exercicis de dibuix del natural, recomano la lectura del article de la Roser Juanola i Argemí (1993): “El pèl de l’emperador i la ploma del pollastre, o com practicar l’art del dibuix realista”, i adaptar el conte que narra l'autora per a explicar als alumnes, és una bona manera de què s'adonin de què per aprendre a dibuixar s'ha de saber observar.\nEls alumnes poden fer una fitxa de cada creació: autors, títol, mides, tècnica i materials.\nL'HABITACIÓ DE L'ART\nCADIRES i MÉS CADIRES\nPEUS, EMPREMTES i SABATES\nEL TALLER D'INVENTS


Aquells ciutadans i ciutadanes que vulguen fer-ho encara poden prendre part en el procés participatiu que està en marxa a Pla del Remei i Russafa encara estan a temps. La contribució del major nombre d'interessats ajudarà a obtenir un diagnòstic el més precís possible que donarà forma a accions enfocades a millorar la convivència als espais públics de tots dos barris.\nFins al dijous 20 d'abril a la vesprada romandrà l'exposició amb els 180 dibuixos, realitzats per xiquets i xiquetes de les escoles CEIP Sant Joan de Ribera, Sant Vicent Ferrer-PP Dominics i altres artistes coneixedors de la zona, a l'espai central del mercat de Colón. El concurs i l'exposició ha comptat amb el patrocini de diversos comerços de la zona.\nA més de disfrutar amb les propostes dels més xicotets en el mateix mercat es pot participar durant els propers dos dies en l'activitat "Vaig estar en l'exposició imaginant Pla del Remei i Russafa i..." on es pot dibuixar i escriure allà mateix.\nLa regidoria de Mobilitat Sostenible i l'equip tècnic EFGarquitectura com a conductor del procés tracten d'arribar a totes les persones que viuen, treballen o senzillament estan interessats en estos barris, per arreplegar la seua visió i compromís respecte al futur d'esta part de la ciutat.\nPer això s'ha activat un nou formulari amb 10 preguntes albergat al web: http: //www.valencia.es/pladelremei/contacto/ enfocat a contrastar amb el major nombre de persones les qüestions que s'han plantejat en els diferents fòrums en estos dos mesos i mig.\nA més d'esbrinar quins són estos temes, els que ho emplenen tindran la possibilitat de posicionar-se, valorar línies d'acció, espais d'oportunitat identificats... i per descomptat incorporar el que consideren convenient.\nÉs una oportunitat més per a ser part activa en els canvis que s'implementaran en els propers mesos, i les estratègies que orienten el futur del barri a mig i llarg termini. L'Ajuntament anima a informar-se i participar al màxim ara en el Pla del Remei i Russafa.


salsa-ficció: de febrer 2014\nEm pregunto si és la por el que fa dir als espanyols i catalans unionistes tantes barbaritats contra els catalans que volem la independència. L’amistat i la benvolença, segur que no.\nEl col·lectiu Herois Indepes, http://www.pinterest.com/heroisindepes/herois-indepes/ és autor de la publicació de més de dos-cents cromos personalitzats, dedicats a tots aquells que, amb les seves paraules i amb intenció contrària, afegeixen més adeptes a la nostra causa. La col·lecció aplega les floretes més oloroses que ens han llençat públicament escriptors, periodistes, polítics, tertulians, i també algun actor i algun artista. La imatge de l’autor de la frase dedicada als catalans fa força basarda, però hem de recordar que qui la diu està molt enfadat. I espantat. Em crida l’atenció que el grup menys nombrós d’insults és el que ens tracta de tontos: embobados, paletos, débiles, catetos, hobbits, subnormales... El segon grup d’insults, per damunt de l’anterior, és el que ens posaria directament a la presó per tots els nostres crims: terroristas, etarras, talibanes, ladrones, región sin ley...\nNo els esmento pas tots, només els més suggestius. Però Déu meu! Els catalans independentistes som per aquesta gent, majoritàriament, nazis!!! Més de la meitat de les frases de la vergonya, per vergonya seva, ens equiparen a un grup responsable de la mort de més de cinquanta milions de persones durant la segona guerra mundial, entre ells sis milions de jueus. Hitler i Goebbels són els noms més invocats per comparar-nos-hi.\nCom que bona part dels insults provenen de persones amb estudis, se suposa que amb cultura i també suposo, potser és molt suposar, amb domini del llenguatge i control de les emocions, he començat a dubtar de si jo mateixa sabia bé qui eren els nazis, tot i que sempre havia pensat que sí.\nEl nazisme és un tema que fa temps que m’interessa, però des de la meva visita a Auswitch no deixo passar cap oportunitat d’intentar desxifrar com un home sol va poder convèncer una nació sencera que tot aquell que no tingués sang alemanya a les venes era en el millor dels casos enemic, en el pitjor, escòria, i que en tots, mereixia morir.\nLa pregunta és, doncs, qui eren els nazis?\nEl nom Nazi ve de NSDAP, Partit Nacional Sozialista Obrer Alemany, fundat el 1920. Té el seu origen en el desig de superar la humiliació per la pèrdua de la primera guerra mundial i trobar un Führer (home que vindrà), del qual ja parlava Hitler en els seus primers discursos, sense referir-se mai a ell mateix. Un home que els trauria del pou on els havia sumit la guerra. Pocs anys més tard, la gran depressió mundial va afegir-se a aquesta motivació.\nEn la seva fundació, el NSDAP tenia un programa de vint-i-cinc punts que van mantenir intactes fins acabada la guerra el 1945, quan el nazisme va ser prohibit. No obstant, de l’any 1923 al 1925, el partit va quedar suspès després del Putch de la Cerveseria, el seu intent fallit de cop d’estat. És interessant saber que a conseqüència d’això, Hitler va anar a la presó i en aquests dos anys va escriure Mein Kampf (La meva lluita). El 1933, els nazis van pujar al poder de la mà de Hitler.\nPrimer Gran Error dels nostres detractors: Els nazis eren un partit que va perviure vint-i-cinc anys i nosaltres som una nació, mil·lenària per cert, i ho serem sempre, ens reconeguin o no com estat.\nNo vull estabornir cap lector explicant els vint-i-cinc punts, entre altres coses perquè ja vaig parlar metafòricament de nazis en la meva entrada “Nazis i coloms” del 5 de maig de 2013. Ni ells ni els que ens insulten es mereixen que els hi dediqui més temps, però no he trobat res en el programa que pugui explicar el perquè ens comparen amb ells. Només esmentaré allò que m’ha cridat més l’atenció.\nEl punt 20 diu que l’estat alemany reconstruirà el sistema nacional d’educació, inculcant i fent comprensible la idea d’estat a tot el territori. A algú li sona la paraula españolización?\nEl punt 21 parla del recolzament a l’esport i als catalans ens han acusat de culte a l’esport. Val a dir que el “culte” deu tenir tanta importància aquí com a España. Una altra cosa és qui guanya més medalles.\nEl punt 25 posa el colofó a tots els altres, exigint la creació d’una poderosa autoritat central de l’estat. Estem parlant de centralització?\nA qui s’hauria de comparar amb qui? Ja ho diuen que la millor defensa és un bon atac. No deixo d’insistir sovint per les xarxes que no hem de reaccionar a aquestes provocacions, posant-nos al mateix nivell de qui ens agreuja, però amb aquest insult en concret, llegeixo que ens diuen nazis i em ve la paraula “ignorància” al pensament. Però amb tranquil·litat, eh? És només una resposta automàtica. Hi ha un exercici que funciona prou bé i no només en aquest cas. Quan reps un insult, abans d’indignar-te pensa en qui t’ho diu. Segur que no mereix que et mortifiquis.\nPublicat per Teresa Duch a 21:08\nEtiquetes de comentaris: indepes, insults, nazis\nFa temps que observo que les furgonetes de transports exprés sempre m’avancen, a vegades arriscant i d’altres no, però en tots els casos a gran velocitat. Em pregunto perquè corren tant. Segurament, pobres nois, pobres noies, els deuen posar itineraris impossibles, a la millor itineraris que haurien de fer dues persones amb dues furgonetes, que ja sabem com està el món del treball actualment.\nPerò també se m’ha ocorregut el disbarat que potser és la qualitat principal de l’empresa allò que els fa anar com llampecs. Exprés, urgent, ràpid, veloç, diligent, sense ser sinònims són paraules que pertanyen al mateix camp semàntic, el de la velocitat. Tal vegada es necessiten uns requisits molt especials per fer aquesta feina: haver nascut prematur, ser hiperactiu, fer cara de velocitat i potser tenir vocació frustrada de pilot de Fòrmula 1. Perquè corren, eh? No vaig tan a poc a poc jo. El meu cotxe petit porta, encara que no voli i perquè ens entenguem, una velocitat de creuer de 110 km/hora. Molt més regular que la seva mestressa que a vegades va per la vida a 60 i a vegades a 150. I ells em rebassen per l’autovia i per la nacional, per la rambla i per les cruïlles. Allà on veuen dos carrils, siguin seus o no, allà es llancen vertiginosament amb la seva voluminosa carcassa que, a simple vista, no sembla la més ideal per aquests abrandaments.\nAltres germans seus de la família dels Exprés van fer furor en el seu moment, també per la rapidesa. L’olla exprés nascuda al segle XVII, qui s’ho podia pensar si aquí va arribar a meitat del segle XX!, aquesta sí que anava de pressa: un caldo, el rei de la cocció llarga per excel·lència, en mitja hora estava fet. Encara que també era perillosa, segons deien podia explotar, no per la rapiditat, sinó per la pressió. Ja se sap que quan un està massa pressionat, explota. Les olles també.\nLa cafetera va ser una altra gran revolució. Fins al segle XIX, el cafè es coïa en un caçó fent bullir l’aigua, i ara guaita com canvien les coses! les dones es barallen per en George. L’exprés, en aquest cas, no ho era tant per ràpid, sinó perquè la pressió a què està sotmesa l’aigua al passar pel cafè, quan arribava a la sang del qui se’l bevia, també explotava i li provocava tal estimulació que, inevitablement, el feia anar rabent durant unes hores. De fet, no sé perquè parlo en passat si el cafè segueix essent l’únic estímul orgànic, relativament inofensiu, de la majoria dels mortals. Sobretot els dilluns al matí.\nEl tren exprés rebia aquest nom amb la pretensió que arribava a destí més veloç que els altres, gràcies a que no feia tantes parades. Aquí teníem el Catalunya Exprés, que anava de Barcelona a Portbou, a Lleida, a Tortosa, a Saragossa i... a Riba-roja d’Ebre! M’ha sorprès aquest poble que, encara que preciós i amb el seu caràcter propi, com tots els pobles del meu país, només té mil tres-cents habitants. Em pregunto quin capitost de la RENFE o del govern devia tenir relació amb Riba-roja, per posar-lo com a destí al costat d’aquelles ciutats. Igual que el Catalunya Exprés hi havia trens d’aquest tipus a diferents llocs d’Espanya amb el seu nom propi. Fa temps que aquests noms es van substituir pel de Regional exprés. Ja aleshores el govern de Espanya mostrava el seu desig de centralització que, per cert, no dissimula des del principi dels temps, i d’esborrar el nom de Catalunya d’arreu on pogués. De retruc, també els de les altres autonomies. Tots sabem què és el “café para todos”, oi? Ara, els destins del Regional Exprés d’aquí s’han ampliat. El de Riba-roja es manté.\nL’últim mohicà, samurai, emperador dels temps antics del món exprés, que encara es manté, és el correu exprés que pretén demostrar que és el més segur i el més ràpid – com el revòlver del meu admirat Clint Eastwood en els seus spaghetti western – obviant és clar el més de desembre i gener, que si tens pressa perquè un enviament arribi prest al seu destí, millor ves al transport exprés. De segur que arriba en el temps establert. Sempre i quan en les seves curses per la carretera no s’estimbin i la teva tramesa es perdi en el fons d’un barranc. No és rancúnia perquè m’avancin cada dia, és que crec que no haurien de córrer tant. Jo els recomano el meu àngel de la guarda que no em deixa anar, com ja he dit, a més de 110, velocitat de creuer.\nPublicat per Teresa Duch a 17:15\nEtiquetes de comentaris: cotxe, exprés, velocitat


Guia 'infal·lible' per gaudir de la música clàssica - Revista Musical Catalana\nDavid Puertas Esteve: 100 coses que has de saber de la música clàssica.\nUna guia infal·lible per saber quan s’ha d’aplaudir\nCossetània Edicions, Barcelona, 2020\nUna de les tendències i modes editorials en la divulgació de coneixements sobre una matèria rau en el comentari d’un nombre elevat de qüestions essencials i peculiaritats en capítols específics. Alguns d’aquest tipus de llibres tenen una redacció simple, pobra i massa directa, amb exposicions insulses, parcials o redundants en banalitats, ja siguin en el fons o en la forma. El que David Puertas Esteve dedica a la música clàssica dins l’exitosa i profusa sèrie “100 coses sobre…” de la vallenca Cossetània Edicions no peca d’aquests defectes i, a més, resulta escaient en l’enfocament del contingut. Sap trobar el punt d’amenitat, imprevisibilitat i varietat sense banalitzar-se, ni caure en digressions innecessàries, bo i servint-se d’una redacció planera, didàctica i puntualment divertida, que integra una gran quantitat de referències encapçalades –sovint– per uns títols enginyosos.\nDividit en deu blocs i cent capítols breus que no superen les dues planes, David Puertas aborda conceptes, personalitats essencials i comenta obres concretes establint un panorama molt complet amb pinzellades sobre qüestions sociològiques, històriques, estètiques, formals i terminològiques que són amanides per anècdotes, curiositats i dades d’actualitat. No debades la seva trajectòria musical té traces polièdriques, ja que ha exercit en gairebé totes les facetes de la música: com a intèrpret, com a professor, com a divulgador, com a programador, com a arranjador i com autor de guions per a espectacles musicals.\nEn els aspectes concrets s’agraeixen els incisos i les dades sobre la música a Catalunya. En aquest sentit cal destacar el capítol 69, dedicat a la tradició coral, el 82 sobre el Llibre vermell de Montserrat, el 89 dedicat a Enric Casals i la recomanació de compositors catalans en la selecció de cent obres per escoltar, que inclou Robert Gerhard i les Soirées de Barcelona, Joaquim Serra i el poema simfònic Puigsoliu, Pau Casals i la sardana Sant Martí del Canigó i també Manel Oltra amb Amor mariner. Entre el més suggeridor i adreçat a un melòman curiós cal destacar el capítol dedicat als compositors més prolífics (capítol 39), a la construcció d’instruments d’època (capítol 52); als festivals, teatres i auditoris (capítols 72 a 79).\nL’últim bloc, el desè, aporta un bany de realisme i concreció sobre la música com a negoci i la seva imatge, amb capítols com el 92 versat en els sous dels músics, el 93 sobre els preus de les entrades i el 97 sobre els concursos. Aquests darrers acostumen a ser punts descartats en llibres de divulgació com aquest, però aquí aporten una dosi de realitat per al melòman curiós. Tampoc hi falten temes indestriables de comeses semblants, com la denominació “música clàssica”, el comportament del públic, les dones compositores, el fenomen dels fans, sobre el manteniment dels instruments i els bisos. En relació amb els punts perfectibles, cal assenyalar-hi l’absència d’un esment a Boccherini i la justificació pertinent com a pare del quartet de corda (capítol 34); d’un capítol per a la percussió en el bloc 4 dedicat als instruments; i que són deu i no nou els “mons” compostos per Mahler. Bé, onze si es compta amb Das Lied von der Erde com a “Novena simfonia innominada”, en la línia d’especialistes com el recordat Pérez de Arteaga (capítol 87).\nUn minso glossari terminològic com a “diccionari d’urgència” i la referida selecció de 100 audicions musicals representatives d’un ampli ventall de gèneres tanquen un volum que facilita l’accés a la cultureta bàsica sobre la música clàssica. Més enllà dels coneixements, el ganxo principal rau en un plantejament creatiu i un sa esperit sintètic. Discutir sobre si són cent les qüestions fonamentals, i en concret aquestes, és estèril. Sempre poden ser moltes més i també unes altres. En conjunt, es tracta d’un compilatori on no hi ha aportacions menyspreables, que compleix amb l’objectiu que es proposa, davant el qual les referides absències són desitjos de perfeccionisme que no en manlleven l’interès. En aquest sentit, segueix un dels models que han modernitzat el perfil d’aquest tipus de publicacions de consum farcides de curiositats durant la darrera dècada, que han reconvertit el model comercial i divulgatiu “per a dummies” durant els darrers anys.


Beques i ajuts - ESDi Escola Superior de Disseny ESDi\nSOL·LICITA MÉS INFORMACIÓ AL NOSTRE EQUIP D'ADMISSIONS\nPremi als millors professionals actius o a potencials professionals amb un impacte positiu en el sector.\nCriteris de valoració: experiència professional, impacte positiu en el sector, motivació i voluntat d’estudiar el Màster.\nBeca Reconeixement Professional\nPremi als millors professionals actius del sector o a potencials professionals amb una experiència professional que tingui un impacte positiu.\nCriteris de valoració: experiència professional, motivació i voluntat d’estudiar un dels Màsters o Postgraus ofertats.\nBeca Suport Comissariat d'Art Digital\nAjuda per a aquells alumnes que vulguin contribuir a la difusió i promoció del programa.\nCriteris de Valoració: expedient acadèmic i adequació del perfil de l’alumne a les característiques de la Beca. Així com creativitat, motivació i voluntat d’estudiar el Màster.\nReconeix una trajectòria acadèmica excel·lent i un potencial desenvolupament professional d’èxit com a dissenyador.\nDirigida a: alumnes de nou accés del Grau Oficial en Disseny o la Doble Titulació de Grau Oficial en Disseny + Bachelor en Smart Design.\nCriteris de valoració: presentació d’un projecte en el Concurs Mèrit*, expedient acadèmic, motivació i voluntat d’estudiar disseny.\n*BASES DEL CONCURS MÈRIT DISPONIBLES PRÒXIMAMENT\nBeca Suport a les Famílies\nOfereix la possibilitat de cursar els estudis universitaris a aquelles famílies amb menor poder adquisitiu i implica una contribució en hores amb activitats diverses dels tallers, àrees o departaments de l’escola.\nDirigida a: alumnes de nou accés del Grau Oficial en Disseny i Doble Titulació Grau Oficial en Disseny + Smart Design, Bachelor en Humanitats Digitals i alumnes de qualsevol curs de Cicles Formatius de Grau Superior.\nDescompte: 12% sobre el preu total del curs.\nCriteris de valoració: presentació de un portafolis, motivació i voluntat de cursar els estudis desitjats.\nPremia el desenvolupament acadèmic d’alt nivell i estimular la creativitat i talent dels futurs dissenyadors.\nDirigida a: alumnes de 2on, 3er o 4rt curs del Grau Oficial en Disseny, Doble Titulació de Grau en Disseny + Bachelor en Smart Design i Bachelor en Humanitats Digitals.\nFUNDIT també ofereix als estudiants de l’Escola Superior de Disseny ESDi i les seves escoles EFPA i EATM una sèrie d’ajudes i avantatges als membres de famílies nombroses o monoparentals, als treballadors d’empreses o organitzacions amb convenis de col·laboració ESDi, als membres de la Comunitat ESDi o a aquells candidats amb un membre de la família nuclear amb una titulació superior en disseny.\nSer estudiant de titulacions superiors oficiaes ofereix a més la possibilitat d’optar a les beques del Ministerio de Educación i de la Generalitat de Catalunya.\nConsulta la documentació requerida i les dates de presentació de sol·licituds als documents de Beques i Ajuts 2022-23 que pots sol·licitar a través del mail admissions@esdi.edu.es o el telèfon (+34) 606 23 74 28.


Fundador i president de la Colla La Tradicional de Gràcia des de 1999. Anteriorment també havia estat romeu a la Colla l’Amistat de Gràcia. També és membre de la junta del Centre Moral i Instructiu de Gràcia i L’Associació l’Independent de Gràcia i participa en altres associacions, com els Castellers de la Vila de Gràcia.\nRomeva de a Colla l’Amistat de Gràcia des de l’any 1987 i membre de la junta des de l’any 2012, actualment com a presidenta. També col·labora amb la Festa Major de Gràcia i és presidenta dels Trabucaires de Gràcia i de la Coordinadora de Trabucaires de Barcelona.\nJordi Piqueras Folch\nMembre de la Junta de la Colla Jovenívola de Sant Medir de Sarrià i romeu de la mateixa des de l’any 2000.\nDes de l’any 1997 és romeu de la Colla Els Tivats i des de l’any 2000 integrant de la seva junta com a vocal. També forma part de l’equip de coordinació de voluntaris del Festival Pride de Barcelona.


Appartement 2 Pièces Meublé Bord De Mer Canes França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nAppartement 2 Pièces Meublé Bord De MerApartamentRésidence Cannes Beach 11, Rue Pierre Semard, Cannes La Bocca, Canes, França, 06150 - Veure al mapaNotable7,7Basada en24comentarisAppartement 2 Pièces Meublé Bord De MerVeure més fotosVestíbulVeure més fotosVeure totes les 38 fotos\nIdeal tant per a la diversió com per al relax, Appartement 2 Pièces Meublé Bord De Mer es troba a la zona de Cannes de la ciutat de Canes. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Canes. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com aparcament de cotxes, habitació familiar, ascensor. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb piscina privada, aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma a cada habitació. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com piscina exterior. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Appartement 2 Pièces Meublé Bord De Mer no troba competidors en cap categoria.\nCal que informeu el Appartement 2 Pièces Meublé Bord De Mer de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 250 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


ERC demana a l'equip de govern d'Olot que no sigui presoner del temps a l'hora de planificar les principals obres de la ciutat - Olot TelevisióOlot Televisió\nEsquerra Republicana de Catalunya demana a l’equip de Govern de l’Ajuntament d’Olot que no sigui presoner del temps amb les obres que han prioritzat aquest mandat. Ho ha dit al programa Pentàgon d’Olot Televisió, on ha demanat que no es corri amb la reforma del Firal com consideren que sí s’ha fet amb les instal·lacions de futbol base del Morrot.\nEsquerra Republicana de Catalunya considera desencertada la decisió de construir les noves instal·lacions de futbol base al Morrot en comptes dels terrenys de les Planotes, quan no s’han pogut complir els terminis d’execució. Esquerra considera que les obres es poden planificar millor i demana al govern que no posi els terminis per davant a la reforma del Firal.\nEl portaveu del grup municipal, Pere Gómez, assegura que el seu grup municipal donarà suport a l’equip de Govern pel que fa a les obres de millora als equipaments de la ciutat, també per a les reparacions necessàries a l’Escola d’Art, tot i que li critiqui que no hagi calculat el cost de l’actuació fins ara.\nRespecte la variant d’Olot, demana a l’equip del Govern que els informi dels passos que va portant a terme, com és el cas de les propostes sobre l’Hostal del Sol i l’enllaç amb la Canya que l’alcalde ha traslladat a Foment. Pel que fa a la proposta de revisar el trànsit a l’entorn del carrer Pou del Glaç, Esquerra esperarà a veure les opinions dels veïns. Pere Gómez considera a títol personal que la reestructuració pot acumular el trànsit a l’avinguda Reis Catòlics, i que les obres a les voreres ha trencat la màxima que no hi ha ètica sense estètica. Esquerra no s’oposa a la proposta de l’hospital de llogar quiròfans en desús a l’activitat privada per millorar el finançament del centre, sempre que no interfereixi amb el servei públic.\nEl portaveu d’Esquerra a Olot també va tenir unes paraules per a Marçal Casanovas, històric militant del partit a la Garrotxa, mort recentment, qui va ser regidor a l’Ajuntament i diputat al Parlament de Catalunya. Gómez va destacar la seva importància pel que feia a la vida política i social de la ciutat.


Albert Mallol xifra en 40.000 els espectadors del Porta Ferrada – Ràdio Sant Feliu 107.0 FM\nBy Paul Marca|2012-09-13T00:39:37+02:0013 de setembre de 2012|Sense categoria|0 Comentaris\nLa cinquantena edició del Festival de la Porta Ferrada de Sant Feliu de Guíxols es va tancar dimarts havent assolit una ocupació més alta que l’any passat, segons el director del Festival, Albert Mallol, que hauria superant els 40.000 espectadors i ha crescut des de tots els punts de vista.\nSempre segons la mateixa font en declaracions al web del 3/24, dels més de 14.000 espectadors de fa un any als espectacles de pagament s’ha passat als 20.000 d’enguany, la qual cosa hauria de suposar un increment d’un 30% de la recaptació que encara no ha transcendit. Mallol assegura que l’ocupació també ha crescut quatre punts i s’ha situat en el 76%. A aquestes xifres, el director també hi afegeix més de 20.000 espectadors que haurien participat en les activitats de carrer obertes a tothom, com la cercavila de Comediants.\nAlbert Mallol també atribueix aquests increments a l’augment del nombre d’espectacles: atès que s’ha passat de 28 a 35, sense incloure-hi els tres concerts que s’han anul·lat, i la durada del festival, que s’ha allargat de juny a setembre.\nRecordem que el cost del Festival, que és públic i promogut per l’Ajuntament de Sant Feliu, ha estat d1,1 MEUR, aportats en un 25% per patrocinadors i empreses, 35% procedents de la venda d’entrades i un 40% de fons públic (Ajuntament de Sant Feliu de Guíxols, Diputació de Girona, Ministeri de Cultura i Generalitat).\nI també cal recalcar que fa uns dies el vicealcalde i regidor de Cultura, Pere Albó declarava a Ràdio Sant Feliu que, en el futur, apostava per un canvi de model de gestió del Festival, contemplant un consorci com la figura més adient per assegurar-ne la continuïtat i per millorar la dinàmica quant a la seva gestió.\nEl festival va acomiadar-se celebrant 50 anys juntament amb la coral Cantiga i amb el pianista i compositor Albert Guinovart. ‘El mar’, una suite de cinc cançons amb text de Joan Maragall i música del mateix Guinovart va centrar la primera part. Lletres del poeta contemporani, Enric Casasses, i música de Feliu Gasull que varen posar punt final al recital i, dimarts, punt i final amb la Cobla Ciutat de Girona dirigida per Jesús Venutura.


Heyuan Hotel Guangzhou Xina - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nÒpera de Guangzhou - A 4,07 km de l'allotjament\nNo. 192 Linhe Xi Heng Road, Districte de Tianhe - Teemall /Estació de l'Est, Guangzhou, Xina, 510075 - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Heyuan Hotel?\nBarri Districte de Tianhe - Teemall /Estació de l'Est Districte de Tianhe - Teemall /Estació de l'Est Districte de Tianhe - Teemall /Estació de l'Est Àrea del Centre d'Exposicions de Pazhou Districte Haizhu Districte de Tianhe - Teemall /Estació de l'Est\nMés informació sobre Heyuan Hotel\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Guangzhou, Heyuan Hotel és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Per opcions de turisme i atraccions locals, no es necessita anar enfora ja que l'hotel gaudeix proximitat a Centre Mèdic Global Doctor Changjiang, Consolat General de Mèxic, Consolat General de Corea.\nA Heyuan Hotel, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. L'hotel ofereix recepció 24 hores, servei d'habitacions 24 hores, Zones públiques amb Wi-Fi, instal·lacions per a reunions i banquets , centre de negocis per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com centre esportiu que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Heyuan Hotel.


#TotsSomComerçJust, la campanya nadalenca per recordar les conseqüències de les nostres compres i premiar els consumidors responsables - CENT PER CENT\nLes nostres compres nadalenques, i les de tot l’any, repercuteixen directament sobre la vida de milions de persones. Molts dels productes que consumim habitualment han estat produïts lluny d’aquí, a països d’Àsia, Àfrica i Amèrica llatina, on els treballadors reben sous molt baixos i no tenen drets laborals. Els països del Nord marquen les regles del joc (màxim benefici, a qualsevol preu) a costa d’empobrir cada vegada més els productors del Sud i de malmetre el medi ambient.\nLa xarxa de Comerç Just és un instrument per canviar aquesta situació d’injustícia i desigualtat Nord-Sud. Estableix canals de comercialització de productes d’alimentació, tèxtils i d’artesania, elaborats per grups cooperatius de les comunitats dels països del Sud, i els garanteix un preu just pels seus productes, relacions comercials a llarg termini i accés al mercat internacional. Les organitzacions de productors compleixen una sèrie de criteris, com el de garantir sous i condicions de feina dignes, que no hi hagi explotació infantil, igualtat entre homes i dones, funcionament democràtic, respecte al medi ambient i inversió de part dels beneficis en desenvolupament comunitari.\nAmb el comerç just, cada petit gest es multiplica\nDe dia 1 a dia 17 de desembre, cada 10 euros de compra a les botigues de comerç just es poden convertir en 100 €. A qualsevol de les botigues de les entitats que formen part del Grup de Comerç Just, Casal de la Pau-S’Altra Senalla (Manacor), Deixalles (Palma), Oxfam Intermon (Palma), Fundación Vicente Ferrer (Palma i Ciutadella), Finestra al Sud (Inca), , S’Altra Senalla (Palma), Cáritas (Palma, Ses Salines i Santanyí), Shikamoo (Llucmajor) o S’Altra Senalla Menorca (Maó i Alaior), per cada 10 euros de compra, es rebrà una butlleta per participar en el sorteig d’una de les 45 cistelles de productes de comerç just, valorades en 100 euros cada una. Els comerç just té aquest poder: cada petit gest, es multiplica. Una compra de productes de comerç just repercuteix positivament damunt els productors i cultivadors dels països del Sud, a més de fer gaudir al comprador i als seus amb la seva qualitat i bon gust.\nAquest sorteig vol incidir sobre la importància i repercussions de les nostres compres en aquesta època de consum que s’acosta, a més de premiar els actes de consum responsables, com són les compres de comerç just.\nActivitats lúdiques per donar a conèixer el comerç just\nDins la campanya nadalenca #TotsSomComerçJust, les entitats han organitzat diversos actes festius al voltant de les botigues de comerç just per fer una crida a nous consumidors conscients. Aquestes activitats volen recordar què és el comerç just i l’alternativa que representa al sistema de comerç tradicional, que beneficia els productors (garanteix els seus drets i una qualitat de vida digna) els consumidors (ens ofereix productes de qualitat) i el medi ambient, que és de tots.\nDissabte 10 de desembre, de 10,30 a 13 h, contacontes “Afrika Yetu” amb Víctor Uwagba, degustació de xocolata calenta i presentació de lots i regals nadalencs. Al C. Bosch, 12 (botiga del Casal de la Pau-S’Altra Senalla).\nDissabte 17 de desembre, a les 11 h, microteatre a càrrec de Neo Rural. A la botiga de Deixalles (C. Francesc Gomila, 4).\nprevious post: El batle presenta uns pressuposts de 35 milions per al 2017


Sentimentalisme - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEl sentimentalisme és un corrent de pensament que prioritza els sentiments per damunt de la intel·lectualització i que va desenvolupar-se al segle xviii com a reacció al racionalisme de la il·lustració. A la literatura va ser el moviment precursor del romanticisme, influint fortament en François-René de Chateaubriand, per exemple. Al teatre va correspondre amb el melodrama.\nFrontispici de Fanny und Julia (1801), de Sophie de La Roche\nAquest corrent filosòfic s'oposà a l'intel·lectualisme i el voluntarisme. Va conviure amb el pietisme, que també va tenir especial importància a Alemanya. Al seu origen hi havia sobretot textos de tema religiós, destacant per exemple els textos que acompanyaven els oratoris de Johann Sebastian Bach. A poc a poc va anar introduint altres temes, sovint moralitzants, per acabar descartant els eclesiàstics i religiosos, motiu pel qual aquest moviment ha estat qualificat de pietisme secularitzat. Un teòric del sentimentalisme va ser Jean-Baptiste Dubos.\nCorrespon a un moviment literari que intensifica i afecta l'expressió dels sentiments i que va estar força influenciat per Jean-Jacques Rousseau. Va tenir especial importància a la poesia alemanya i la novel·la britànica. Entre els poetes alemanys destaquen Friedrich Gottlieb Klopstock (1724-1803), Christian Fürchtegott Gellert (1715-1769), Johann Timotheus Hermes (1738-1821) i Sophie de La Roche (1730-1807). En novel·la destaquen Pamela (1740) de Samuel Richardson i Sentit i sensibilitat de Jane Austen.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Sentimentalisme&oldid=27854607»\nDarrera modificació: 24 jul 2021 a les 12:27\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 24 jul 2021 a les 12:27.


SFxI: Com es fabrica una república? Les tasques fonamentals: el control del territori (capítol 3)\nCom es fabrica una república? Les tasques fonamentals: el control del territori (capítol 3)\nVilaWeb rep el 2017 amb una sèrie especial que explica com es procedirà a la proclamació de la república catalana. En aquest capítol us expliquem de què dependrà que la independència sigui una realitat indiscutida per la comunitat internacional.\nLa tasca fonamental que ha d’assumir la república catalana des del primer minut és el control del territori. Quan es proclama la independència, hi ha dos fets que acaben determinant si és real o no: el govern independent ha de ser capaç de controlar el territori i els altres estats han de reconèixer la legitimitat de la proclamació. Perquè passi això és imprescindible de demostrar que el control del territori és efectiu. Per tant, aquesta és la tasca principal.\nQuè significa controlar el territori?\nUn estat es defineix per la capacitat de decidir sense límits ni imposicions de cap altre estat el marc legal que fa funcionar el territori que reivindica com a propi. Això és la sobirania. Un estat pot cedir voluntàriament sobirania i no deixar de ser independent, però sempre que tingui un mecanisme per a recuperar-la (com ha passat amb el Regne Unit i el Brexit).\nIndependència no acordada o acordada? La immensa majoria de les independències han estat no acordades. Però sempre, després d’un període de temps de govern efectiu i control del territori per part del nou estat, el vell estat ha accedit a negociar els termes de la separació. Això ha obligat de vegades a actuar doblant recursos, per exemple fronteres. A Lituània, quan arribaves a l’aeroport, durant mesos, hi havia la frontera russa, perquè l’URSS controlava la pista, i una frontera lituana posterior, quan sorties al carrer.\nEl control del territori significa sobretot que el nou estat assumeix totes les competències que té un estat i especialment que des del minut primer assumeix totes aquelles competències de govern que abans exercia l’estat del qual se separa. En el cas de la república de Catalunya les competències noves que haurà d’assumir són sobretot les següents:\nhisenda i administració econòmica i tributària,\ninfrastructures, telecomunicacions, energia i aigua\nEn la major part d’aquests camps, la Generalitat actual ja té moltes competències, però en totes les haurà d’ampliar per substituir d’una manera efectiva l’estat espanyol.\nEl període de divuit mesos des de les eleccions del 27-S va ser pensat sobretot perquè la Generalitat pogués definir i desenvolupar els plans per a fer efectiu el control del territori. Alhora, calia una ampliació de competències que permetés de tenir prou entitat i prou capacitat per a assegurar l’exercici del control del territori. Sense aquesta capacitat, el naixement del nou estat no seria efectiu. La desconnexió de l’estat no ha de ser una voluntat, sinó un exercici real.\nCom s’exerceix d’estat si la independència és unilateral?\nSi la independència és acordada entre el nou estat i el vell, l’exercici del control efectiu és senzill: només cal fixar la data del canvi i fer el catàleg d’edificis, institucions i béns materials i immaterials que es traspassen.\nPerò si la independència és unilateral, s’ha de preveure, per exemple, que l’estat no cedirà sense més ni més el control de les tres centrals nuclears en territori català, de l’edifici de l’aeroport internacional o de la frontera amb Andorra, per dir-ne tres exemples. Com s’ha d’actuar en aquest cas, doncs?\nEl nou estat ha de fer tant com pugui per aconseguir el control d’aquestes infrastructures o, si més no, per a impossibilitar-ne el funcionament al marge de la nova legitimitat. Tenint en compte que a l’estat espanyol li serà molt difícil de mantenir les seves infrastructures aïllades, és fonamental de doblar-les i deixar clar que els ciutadans no poden continuar fent servir les infrastructures espanyoles i prou. En seria un exemple la creació d’una ‘doble frontera’ amb Andorra, a l’estil de les que van establir els estats bàltics o els balcànics després de proclamar la independència. Com que hi ha una sola carretera, simplement la creació d’una frontera catalana uns metres més avall de l’actual frontera espanyola faria impossible que ningú entrés ni sortís de la república catalana sense passar per un control de frontera propi.\nControlar els imposts\nUna peça indispensable per a poder demostrar que el govern efectiu del país rau en les mans de la república catalana serà el control dels imposts. A diferència d’allò que molta gent es pensa, ningú no haurà de decidir a quina administració paga els imposts.\nTothom paga els imposts pel banc –o, si no, per mitjà d’un gestor que després els ingressa al banc. El banc accepta els formularis oficials i refusa els que no ho són. Una vegada acceptat el formulari, fa la liquidació al compte que el govern assigna com a destinatari dels imposts. Per tant, cap ciutadà ni cap empresa no haurà de fer res d’extraordinari amb els seus imposts.\nEl procés serà el mateix. El ciutadà rebrà a casa un formulari de la república per liquidar els seus imposts per via física o telemàtica. Un cop emplenat aquest document, el portarà al banc, que farà el pagament. El banc no podrà acceptar cap formulari que no sigui legal –per exemple, un formulari espanyol–, sense arriscar-se que el seu permís per a operar a Catalunya sigui revocat pel govern català i es trobi obligat a tancar les oficines.


Ajuntament de Badia del Vallès - Badia se suma a la campanya de promoció del comerç de proximitat Ara et toca a tu: Gràcies!\nBadia del Vallès se suma a la campanya de promoció del comerç de proximitat Ara et toca a tu: Gràcies!, impulsada per la Diputació de Barcelona, a través de la Gerència de Serveis de Comerç de l'Àrea de Desenvolupament Econòmic, Turisme i Comerç.\nEls comerços de proximitat donen vida a la ciutat, i ara, més que mai, cal omplir-los de color, d'esperança i llançar un missatge d'agraïment als nostres comerciants.\nÉs per aquest motiu que l'Ajuntament se suma a la Campanya Ara et toca a tu: Gràcies!, per revindicar el comerç alimentari de proximitat i el mercat municipal que, durant aquest temps de crisi sanitària, estan demostrant la seva importància en el teixit comercial de la nostra població.\nEls comerços de proximitat de Badia sempre són al teu costat. Ara et toca a tu: Gràcies!


El Centru | Abril 2008\nBones noticies per la gent del centru\nAmics, socis, pre-socis i simpatizan us faig saber que finalment he trobat un document que sembla que és el que legitima l'activitat del centru l'any 1941. Passo a transcriure el document (a falta d'escaner) .\nFesta de Sant Antoni 1960\n17 de Gener del 1960.\nData del 12 de octubre de 1893\nFoto dels pastorets del 1967\nSon d'esquerra a dreta : Josep Forasté, Joan Mariné, Fco. Escobar, Josepa Cardona,\nEsperança Graset, Rovira Pla.\nVaig anar al concert que va fer en Raimon al Auditori de Vila-seca el dissabte pasat. A la mitja part hi va haver un comentari.\nDiu que en Raimon va venir a actuar l'any 1970 al centru, en aquella epoca estaba prohibit.\nEs veu que el van tenir de treure d'amagat perque es va presentar la policia secreta de l'epoca......\nSegur que hi ha algun lector que ens ho pot explicar.


Paràbola del pixador – Capvespre\nParàbola del pixador\nPosted By: Jaume 8 febrer, 2021\nPasso sovint pel carrer de la fotografia que encapçala aquesta glosa, i quan hi soc no puc evitar recordar una norma que ens va donar el professor Ciprià Montserrat, que ens impartia l’assignatura de Moral al seminari. Era un home docte que no obstant el molt saber, tocava de peus a terra. Ens deia que quan anant per un lloc on veiéssim un rètol que prohibeix pixar-hi, sota pena d’una multa, i que la gent continuava pixant-hi, penséssim que la prohibició era equivocada, que l’ús que en feia la gent volia dir que allà hi havia d’haver un urinari.\nImagino que el tècnic municipal, assegut al despatx, en dissenyar el parterre va guiar-se pel plànol que tenia damunt de la taula, i va fer que el parterre ocupés tot l’espai buit que quedava entre els dos carrers que acaben confluint. Però la gent que va d’un costat a l’altra, no fa el tomb al qual els obligava el parterre, sinó que creuava pel dret, trepitjant l’herbei. Finalment ho han reconegut i hi han fet una passera, definida amb una vora de ciment (encara que el tancat original del parterre resta ben vistent).\nUn principi pràctic que els ajuntaments, els tècnics i els polítcs solen oblidar! Les persones que s’encarreguen de cuidar i planificar les ciutats, per saberudes que siguin i per molt poder que tinguin –i això també val pels educadors i pels pares–, mai haurien de decidir cap projecte sense escoltar primer les persones a les qual el projecte es destina.\nÉs la lliçó que en trec de la paràbola del lloc on el governant prohibia pixar!\n2 Comments on "Paràbola del pixador"\nJoan-Esteve de ANGUERA i Bachs | 8 febrer, 2021 at 10:01 | Respon\nPel mateix raonament, manca el pas zebra…………….\nJaume | 9 febrer, 2021 at 09:26 | Respon\nJoan-Esteve, sí, tens tota la raó; jo també hi vaig pensar ahir, quan em vaig mirar la foto. I no vaig saber donar la resposta: ¿no van pintar el pas zebra per no reconèixer l’error? O, més aviat –i és el que penso– donada l’ordre de definir la passera oberta per la gent, del tema no se’n van preocupar més? I així ha quedat. I la pregunta que també em vaig fer: en cas d’un accident a qui culparien, al vianant o al conductor del cotxe? Perquè no estant senyalitzat com a pas zebra legalment no ho deeu ser i, per tant, el conductor no tenia l’obligació de cedir el pas. Però l’Ajuntament, en consolidar la passera, en seria el responsable, no?


Les Nouillers - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n45° 55′ 53″ N, 0° 39′ 49″ O / 45.9314°N,0.6636°O / 45.9314; -0.6636Coord.: 45° 55′ 53″ N, 0° 39′ 49″ O / 45.9314°N,0.6636°O / 45.9314; -0.6636\nLes Nouillers és un municipi francès situat al departament del Charente Marítim i a la regió de la Nova Aquitània. L'any 2007 tenia 625 habitants.\nEl 2007 la població de fet de Les Nouillers era de 625 persones. Hi havia 249 famílies de les quals 52 eren unipersonals (28 homes vivint sols i 24 dones vivint soles), 88 parelles sense fills, 89 parelles amb fills i 20 famílies monoparentals amb fills.\nEl 2007 hi havia 315 habitatges, 253 eren l'habitatge principal de la família, 38 eren segones residències i 24 estaven desocupats. Tots els 314 habitatges eren cases. Dels 253 habitatges principals, 192 estaven ocupats pels seus propietaris, 50 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 12 estaven cedits a títol gratuït; 9 tenien dues cambres, 27 en tenien tres, 64 en tenien quatre i 154 en tenien cinc o més. 214 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 114 habitatges hi havia un automòbil i a 119 n'hi havia dos o més.\nPiràmide de població de Les Nouillers el 2009.\nEl 2007 la població en edat de treballar era de 383 persones, 265 eren actives i 118 eren inactives. De les 265 persones actives 239 estaven ocupades (140 homes i 99 dones) i 26 estaven aturades (6 homes i 20 dones). De les 118 persones inactives 45 estaven jubilades, 29 estaven estudiant i 44 estaven classificades com a «altres inactius».\nEl 2009 a Les Nouillers hi havia 252 unitats fiscals que integraven 616 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 14.296 €.\nDels 22 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa alimentària, 10 d'empreses de construcció, 6 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa d'informació i comunicació, 2 d'empreses immobiliàries i 2 d'empreses de serveis.\nDels 13 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 3 eren tallers de reparació d'automòbils i de material agrícola, 4 paletes, 1 guixaire pintor, 3 fusteries, 1 electricista i 1 agència immobiliària.\nL'any 2000 a Les Nouillers hi havia 23 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 1.734 hectàrees.\nArchingeay (3,2 km)\nTorxé (3,9 km)\nTaillant (4,9 km)\nPougne-Hérisson (5,0 km)\nVoissay (5,1 km)\nBignay (5,1 km)\nTonnay-Boutonne (5,1 km)\nChantemerle-sur-la-Soie (5,6 km)\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Les Nouillers\nRésumé statistique[Enllaç no actiu] Fitxa resum de dades estadístiques de Les Nouillers a l'INSEE.\nÉvolution et structure de la population[Enllaç no actiu] Fitxa amb el detall de dades de Les Nouillers a l'INSEE\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Les_Nouillers&oldid=29632083»


Notícies - Sant Cugat fa una crida a mantenir les ajudes estatals per a serveis socials\nEl Contracte Programa es redueix en temps de crisi / Font: ACN\nLa nostra ciutat reclamarà al govern espanyol el manteniment de les ajudes estatals per a serveis socials i així alçar la veu contra les retallades efectuades pel ministeri espanyol de Sanitat, Serveis Socials i Igualtat. Amb una moció signada i aprovada per tots els grups excepte el PP, i impulsada pel PSC, es posa de manifest la importància del Contracte Programa, en un moment en què el 25% de la població catalana viu sota el llindar de la pobresa. El pressupost d'aquest pla concertat ha patit una retallada del 65% el 2011, i un 40% l'any passat. El PP no s'hi ha sumat perquè 'ha de defensar les polítiques de l'Estat espanyol'.\nA Sant Cugat hi ha 900 usuaris del servei de teleassistència que es podrien quedar sense aquesta prestació si el govern espanyol tira endavant la proposta d'eliminar dels Pressupostos Generals de l'Estat 2013 (PGE) aquesta ajuda. És per això, que el consistori demana una restitució d'aquesta partida pressupostària, atès que és 'fonamental' per poder desenvolupar una xarxa de Serveis Socials d'atenció primària.\nEl regidor de Serveis Socials, Raül Grangé, ha precisat que amb aquesta proposta de l'Estat espanyol, Sant Cugat deixarà d'ingressar 30.000 euros en polítiques socials que hauran d'assumir entre el consistori i la Diputació de Barcelona. A més, el regidor del grup municipal del PSC Pere Soler ha qualificat de preocupants aquestes mesures i ha instat el govern espanyol a restituir aquesta partida pressupostària.\nVolem que el govern de l'estat reconsideri aquesta no aportació en el desenvolupament de les polítiques socials i que torni a dotar de pressupost aquestes partides.\nEn un moment en què s'han incrementat en un 200% les peticions d'ajuda per emergència social, el consistori demana un compromís ferm del govern català perquè garanteixi la sostenibilitat econòmica del sistema i arregli una situació que qualifiquen de 'dramàtica'.\nDe la seva banda, el regidor del PP Álvaro Benejam ha expressat que no han donat suport a aquesta moció perquè han de defensar les polítiques de l'Estat espanyol. A més, Benejam ha apuntat que quan se surti de la crisi es reestabliran aquests serveis, però que si es continués fent despesa, l'Estat espanyol no sortiria mai de l'actual situació.\nSi continuéssim gastant de la mateixa manera no sortiríem mai de la crisi. La intenció és sortir de la crisi i tornar a donar els serveis d'assistència i aquells que es donaven anteriorment.\nLa nostra ciutat també demana al govern català que mantingui el contracte programa amb la dotació pressupostària 'adequada' per fer front als serveis socials bàsics, en un moment en què les administracions locals no poden continuar assumint un increment en la prestació de serveis sense el finançament adequat.


Cal Seixanta: Fare servir xanques per arribar al Paradis\nFare servir xanques per arribar al Paradis\nLes fotos mostren que a Saragossa, avui, hi feia força més fred que a Tarragona. Tot i el vent, hem menjat coses com «ostra rizada del Delta del Ebro com espuma de cítricos» i no ens hem queixat, tot i que ens hem quedat molls per culpa de la pluja. Mentre dansavem al voltant dels paraigües de xiringuito per refugiar les cabelleres de la cortina d'aigua (santificada per la verge del Pilar, suposo) no he pogut evitar pensar en totes les parelles que es barallen per agafar el mànec del paraigua, en totes les alçades que s'han de recòrrer per arribar als colls més desitjats i que, en definitva, enamorar-se no és res més que còrrer una cursa de fons amb sabates de taló d'agulla.\nI, en contra del que es podia suposar, no he relliscat.\nPublicat per Agnès a 21:09\nAutèntic aquest merK-mueble, de fons!\nxanques per arribar al paradís? talons d'agulla i no rellisques? papallones a l'estómac?\n27 de març de 2008 a les 4:22:00 GMT\nMés que papallones, mussols. Però la majoria els imagino...\n27 de març de 2008 a les 10:50:00 GMT\nVés amb compte amb els mussols que com “ses àguiles marines són més putes que ses gallines, sa gallina diu que no, que és més puta es gorrió”.\n27 de març de 2008 a les 12:48:00 GMT


La normativa urbanística incideix de manera directa sobre tot tipus de propietat i activitats, imposant límits i càrregues al ciutadà. La seva gran complexitat tècnica i l’especial relació amb les diferents administracions públiques que intervenen en tot procés urbanístic, fan necessari un assessorament especialitzat. El nostre despatx compta amb la formació tècnica específica, així com més de 20 anys d’experiència en casos complexos d’urbanisme, dirigint tant negociacions com procediments judicials en defensa de particulars, societats patrimonials, entitats urbanístiques, associacions, plataformes etc.\nRedacció d’instruments de planejament urbanístic. Emissió d’informes jurídics sobre Planejament. Reparcel·lacions i Urbanitzacions.\nConstitució i direcció jurídica de Juntes de Compensació, Associacions Administratives de Cooperació, Juntes de Conservació, Associacions, Comunitat de Propietaris.\nProcediment administratiu urbanístic: intervenció en tota classe de procediments administratius d’elaboració de planejament, així com de gestió urbanística en totes les seves modalitats, redacció al·legacions, informes i recursos administratius i participació en negociacions. Representació d’interessats en Juntes i Associacions de col·laboració.\nAssessorament, negociació i defensa davant l’Administració i els tribunals en casos d’expropiacions.\nConvenis urbanístics: negociació, redacció i tramitació de convenis urbanístics de planejament i gestió.\nDisciplina urbanística: intervenció en procediments administratius vinculats a reclamacions i / o denúncies administratives en matèria de protecció de la legalitat urbanística. Procediments de legalització. Defensa en procediments sancionadors\nContenciós-administratiu urbanístic: direcció lletrada davant totes les instàncies jurisdiccionals de recursos contenciosos administratius en tot tipus de plans, procediments i actes de gestió urbanística, llicències, urbanístiques i ambientals, ordres d’execució, etc., expedients sancionadors, declaracions de ruïna i ordres d’enderrocament.\nConcessions i autoritzacions administratives sobre béns de domini públic.


Gènova segueix pressionant per a una sola candidatura en el PP de valència\n10:15 pm - Wednesday, 3 June 2020\nL’entorn de Mª Carmen Contelles, la portaveu del PP en la Diputació que opta al lideratge del partit i que compta amb el vistiplau de l’adreça regional, va rebutjar ahir de forma taxativa l’oferta que la cúpula provincial pretén traslladar-li perquè el congrés provincial se celebre amb una única candidatura a la direcció del partit. «Els afiliats volen votar», es va respondre des de l’entorn de la diputada.\nDe fet, tot apunta al fet que serà la direcció nacional la que es veurà obligada a moure fitxa per a desbloquejar la situació generada en aquest conclave. Després d’enviar un primer avís d’«intervenció» en el PP valencià, el número tres de Gènova, Fernando Martínez-Maillo, ha limitat a simples converses telefòniques la marxa dels contactes entre l’adreça regional i les tres candidatures -Betoret, Contelles i Mª José Penadés-. El fracàs d’aqueixa negociació sembla abocar a la direcció nacional a intervenir d’una vegada per sempre per a resoldre el conflicte.\nPer la seua banda, l’adreça provincial que encapçala Betoret esgota les seues possibilitats d’evitar un conclave de confrontació. A la negativa inicial a pactar un comité organitzador del congrés (COC), que permetria desbloquejar la convocatòria de la junta directiva provincial i impulsaria la celebració del conclave, es va sumar després el rebuig a la fórmula de Sevilla, l’acord impulsat pel carrer Gènova pel qual la primera votació dels afiliats serviria per a definir qui seria el nou president provincial -i aquest es comprometria a integrar en el seu equip a la resta d’aspirants-.\nL’adreça provincial anunci una oferta a la candidatura de Contelles amb l’objectiu de propiciar una candidatura d’integració i evitar el xoc entre els dos aspirants. Una llista, açò sí, que encapçalaria el mateix Betoret. L’adreça provincial va afegir a més que, en el cas de rebutjar la proposta, quedaria meridianament clar «qui està per un congrés de divisió (en al·lusió a Contelles) i qui aposta per la unitat».\n«Betoret és un president que no ha sigut triat pels afiliats (el va ser Rus). Cap dels tres aspirants ho hem sigut. I les bases el que volen és poder votar», es va sentenciar.\nL’equip de la dirigent popular va recordar que Betoret, com a líder del partit en la província de València, igual que Javier Moliner a Castelló i José Císcar a Alacant, que fa 18 mesos que defensa la regeneració, l’obertura del partit i la participació dels afiliats. «El que no serveix és defensar aqueixos principis quan no hi ha un període congressual convocat, i en el moment hi ha més d’un candidat, oblidar-se d’ells», es va assenyalar.\nEl contradictori que resultaria que, en els congressos comarcals i locals que el PP celebrarà després dels provincials, es demanara també en tots els casos que només hi haguera un candidat i que ningú poguera presentar-se contra el president actual. «Açò no ho compartirà ningú i no té sentit», es va subratllar. «El problema no pot ser en cap cas que s’hi vaja a votar. Una altra cosa és que algú tinga por a perdre».\nGènova i els provincials\nEl comité nacional de drets i garanties recorda que les impugnacions presentades en aquests processos electorals interns no han de dirigir-se a l’òrgan nacional que s’encarrega de vetlar pels drets dels afiliats, sinó al regional, és a dir, al comité autonòmic de drets i garanties.\nLa decisió de Gènova deixa en evidència l’escrit remés des de l’adreça provincial a Madrid en el qual se sol·licitava que intervinguera en la cerca d’una solució. El que es percep és que la direcció nacional redirigeix aquest tipus de queixes cap al comité regional de drets i garanties.\nPrevious articleLa Comunitat Valenciana líder en banderes blaves\nNext articleBME crea la serie IBEX MAB\nL'aposta de Lima és enfortir els espais de municipalisme i formació de manera que existisca una coordinació i comunicació interna constant amb els càrrecs orgànics, però també espais d'enriquiment polític entre els militants i els seus representants.\nEl president, José Martí, dóna les gràcies a PSPV-PSOE, Partit Popular, Compromís i Ciutadans i considera «històrica» la jornada de hui «en la qual hem fet el que la gent espera de nosaltres».


Enric Curto Fotografia: de gener 2016\nPublicat per Enric Curto a 20:19\nAhir vaig sortir cap el Solsonès amb la intenció de buscar una zona amb boira però el dia va resultar assolellat en aquest indret. Quan havia decidit girar cua i retornar, ja que les condicions de llum no eren les que més m'agradaven, vaig veure unes edificacions, al cantó del riu Cardener, que em van semblar interessants i vaig descobrir la Colònia Antius. Aquestes edificacions són el que queda de la fàbrica dedicada a la filatura del cotó fundada el 1875 i que va tancar el 1993. Allà hi vaig conèixer en Fernando que em va demanar que li fes un retrat i em va explicar que és el darrer habitant de la Colònia.\nPublicat per Enric Curto a 6:37\nEtiquetes de comentaris: CATALUNYA, FOTO, INDÙSTRIA\nPer a tots el barcelonins és coneguda la gran transformació que va haver a la ciutat amb motiu de les Olimpíades i després amb el Fòrum de les Cultures. El que potser no tenim tant present és la gran remodelació urbanística que va sofrir tota la zona industrial de Barcelona, Sant Adrià del Besós i Badalona. Aquí teniu un exemple d'alguns dels paisatges que vaig captar del 1994 al 96 i que ja tan sols queden en el record.\nPublicat per Enric Curto a 20:35\nEtiquetes de comentaris: BARCELONA, CLÀSSICA BW, FOTO\nAhir vaig tindre la possibilitat d'assistir a l'Olympus Experience al MEAM Barcelona. Una oportunitat per a conèixer més d'a prop el sistema del que ja us he parlat en dues entrades al blog publicades anteriorment.\nOlympus tot i que no és una marca que, actualment, tingui una quota de mercat puntera en fotografia (si en altres sectors de la imatge), sempre ha estat una de les més innovadores. Avui dia els avenços tecnològics fan que els nostres equips fotogràfics cada cop ens ofereixin noves i millors possibilitats creatives però, a la vegada, siguin més complexos d'utilitzar. És d'agrair que els usuaris tinguem opció a provar càmera i òptiques en un ambient distès i agradable. He volgut entrar en el sistema Olympus com a complement al "full frame" Nikon, però cada cop estic més impressionat per les seves prestacions que el poden convertir com la millor opció a elegir per a molts treballs fotogràfics.Vaig estar provant els M. Zuiko Digitals, personalment em van agradar molt el 7-14 mm 1:2,8PRO, el 75 mm i el 45 mm 1:1,8 (ideals per a retrat). El 8mm PRO (ull de peix) molt divertit. Jo utilitzo sobretot angulars, però el 40-150mm 1:2,8PRO em va deixar sorprès, és realment sensacional, espero poder-lo incorporar aviat al meu equipament.\nAquí teniu les meves 10 imatges del dia amb una E-M5 Mark II...\nf 2,8 1/6 ISO 200\nf 4,5 1/6 ISO 200\nf 2,8 1/20 ISO 200\nf 2,8 1/6 ISO 400\nf 4 1/180 ISO 200\nf 9,5 0,3 seg ISO 3200\nf 2,8 1/180 ISO 800\nf 2,5 1/60 ISO 200\nf 8 1/10 ISO 3200\nf 9,5 1/60 ISO 3200\nPublicat per Enric Curto a 23:01\nEtiquetes de comentaris: BARCELONA, EXPOSICIONS, FOTO, MATERIAL I TÈCNICA, OLYMPUS\nPublicat per Enric Curto a 12:28


» Distorsions La nova frontera\n26 novembre 2011 per Enric Figueras\nNo es pot acceptar de cap manera que desprès de tants anys i de tanta democràcia i Estat de dret, això ho repeteixen una i altra vegada, encara Catalunya tingui pendent el seu sistema de financiació, tal com li correspon a una veritable autonomia. És una vergonya espanyola més i que demostra el grau de vagància, desídia i mala fe dels respectius governs espanyols. Ara, els jerarques del PP, amb el seu poder absolut, diuen que no en volen ni parlar. “Más de lo mismo”. Malament comencem, senyor Rajoy!\n“Hemos de ir hacia lo que nos une y no crear distorsiones“, va dir la senyora De Cospedal una vegada aconseguit -el PP- el poder absolut per a governar Espanya, nació de nacions constretes. Ho diu això, quan Catalunya -nació catalana-, l’hi és molt difícil acceptar que “ir hacia lo que nos une”, vol dir ser víctima de l’espoli fiscal més gran del món. Si qui ens el causa és Espanya, com vol, De Cospedal, que anem units? Què ferien ells -la dreta radical- en la nostra situació? Com que la nació castellana, -jo no entenc per quins setze ous-, sempre han fet el que han volgut en contra dels altres pobles i nacions, apliquin la definició de “expolio o espolio: Apropiación de algo que pertenece a otra persona de forma violenta e injusta”. Ara, en llengua catalana: “Desposseir (algú) d’allò que li pertany”. Pel que fa a la violència, deixem com a testimoni irrefutable els fets de la clarividència històrica.\nI és que resulta incomprensible, avui dia, a l’Europa moderna i progressista que l’espoli fiscal que pateixen els ciutadans de Catalunya per part de l’Estat espanyol: 60 milions d’euros diaris, 22 mil milions d’euros anuals, un 10% del PIB català. Espoli únic al món. Demanar un pacte perquè aquesta sagnia pari, és “crear distorsiones”? Poso la mà al foc, de que si el PP no hagués aconseguit majoria absoluta, poder absolut, “otro gallo cantaría”. Desprès sí que estarien disposats a parlar del pacte fiscal. Ara, els jerarques del PP, els mateixos que vàren presentar recurs contra la primera Llei de Catalunya, l’Estatut d’Autonomia, davant el Tribunal Constitucional espanyol, caducat i amb part dels seus components recusats pel mateix ‘Partido Popular’. L’Estatut ‘referendat’ pel poble català, ara, no en volen saber res sobre el pacte fiscal. Consideren que no toca. De moment, un 45% dels ciutadans de Catalunya afirmen que el que si toca, és la independència.\nAlicia Sánchez Camacho ja ha anat com una cometa per recordar que el gran triomfador dels comicis espanyols no ha estat la federació nacionalista de CiU sinó el PP -nacionalisme espanyol-, i va aprofitar per advertir que els d’Artur Mas no tindran la clau de la governabilitat a Madrid, i va afegir: “Nosaltres si que la tenim a Catalunya”. De moment, el Molt Honorable President de la Generalitat de Catalunya, està demostrant el que és governar i ser responsable. La gran majoria dels ciutadans de la nació catalana estan al seu costat, patint una cascada de doloroses retallades en tots els serveis públics. Les més dures en sanitat i educació, també en els salaris dels funcionaris. I ja s’han anunciat retallades importants en els pressupostos de la ràdio i televisió públiques de Catalunya. De fet, ja fa uns anys que això s’aplica. També, Mas, ha anunciat pujades d’impostos, un copagament en farmàcia, pujada del rebut de l’aigua i de les tarifes de transport públic…\nMentre, a l’Espanya del PP amb poder absolut, segueix la “gran fiesta nacional”. La responsabilitat de governants i governats, no toca. Però, és que ha tocat mai? I així va Espanya, nació de nacions constretes i amargades.\n“Más de lo mismo”. La comèdia es repeteix. Cal iniciar una ILP per aconseguir que els representants del poble cobrin segons objectius. Encara estem amb el pacte fiscal? No se’n donen vergonya? Què esperen, les rebaixes?\nSi tenen a bé, poden puntejar l’adreça de vídeo següent: JnGF02IGz5I\nGeorge Meany, president de AFL-CIO; President dels EUA, John F. Kennedy; Vice-president Lyndon B. Johnson, durant la signatura del document referent a l’ordre executiva de la Casa Blanca per demanar a les unions d’empresaris i productors del país, la contractació de treballadors negres per part de les seves empreses, evitant la continuació de la pràctica de la descriminació racial. El president Kennedy no disposava de la força legal per fer complir l’ordre executiva, però, la seva voluntat de negociació va aconseguir el suport de molts empresaris de la nació. Va ser un gran pas. Per donar exemple, l’Administració va contractar el major nombre d’empleats negres que mai s’ havia donat.\nTot i ser partidari dels obrers -en la seva gran majoria el van votar-, i amic personal de dirigents de Sindicats Laborals com George Meany, president de la AFL-CIO (Federació Americana del Treball i Congrés d’Organitzacions Industrials), els sindicats es vàren revoltar quan el president va intentar posar fre a alguns dels seus abusos. Per exemple, el conflicte amb el sindicat de ferroviaris. L’Administració volia suprimir els bombers de les locomotores Diesel i reduir el nombre de persones de les dotacions dels trens, al.legant com a motiu l’automatització dels mateixos. Les normes que hi regien eren del temps de l’invent de la locomotora a vapor, i al utilitzar-se locomotores Diesel ja no hi havia raó de ser. El tren de Chicago a Denver, que en setze hores i mitja feia un recorregut de 1.034 milles, canviava vuit vegades de dotació, és a dir, cada 130 milles, i cada dotació rebia la paga d’un dia i quart, per cada tres hores de servei.\nSi tenen a bé, poden veure aquest vídeo:GnCps4GHGmY\nEl naixement d’una nació. Què és Catalunya.\nLA RESPOSTA a la pregunta de la setmana anterior.- Adjacent a la dominació, persistí una dinàmica de rebel.lió indígena que obligava el nou poder establert a viure sobre les armes i a consumar una completa ocupació militar de l’illa de Sardenya. Aquesta situació insurreccional -de <<rebel.lió permanent>>, tal com la qualifica Joaquim Nadal. (Ulisses).\nLA PREGUNTA de la setmana.- Aquesta <<rebel.lió permanent>>, empenyé, en 1372, el rei Pere ‘el Cerimoniós’ a prendre una decisió draconiana, quina va ser?\nEL LEMA de la setmana.- “Els nostres miralls, amb el pas del temps, es van tornant cada dia més impertinents”. Chumy Chúmez.\nAfegit a sempre contra Catalunya | Etiquetes abusos, catalans, copagament, Denver, Diesel, dominació, dreta, ESPANYA, EUROPA, ferrocarril, George, impostos, independència, l'espoli, LLEI, nació, nacionalisme, negres, pacte fiscal, PIB, pobles, poder, President Kennedy, ràdio, recurs, referendat..., responsabilitat, responsable, retallades, sanitat, Sardenya, sindicats, testimoni | No hi ha comentaris


Curs Excursionisme Nivell I\nSenderisme, Vinyes i Estrelles\nUn dia ben complet per la comarca de la Noguera amb diversitat de propostes.\nReunió Inicial 2018-2019\nEns veiem les cares i programem el curs el proper dimarts dia 9? Vinga va! Ens veiem les cares el Dimarts dia 9\nCadaqués - Cap de Creus\nEl dia 13 es pujarà a l'Montgrí ("Cims per la Llibertat")\nCims per la llibertat: El Montgrí\nCom molts ja deveu saber, el dissabte 13 d’octubre s’ha organitzat a nivell de tot Catalunya CIMS PER LA LLIBERTAT, una acció esportiva,\nCurs Escalada en Roca Nivell 1\nParc Natural d’Olèrdola\nSEAM: Escalada en Bloc a Albarracín\nVocal Arnau Secall. Si es vol assistir a la sortida s'ha d'establir contacte directament amb el vocal ja que no hi\nSerra Major pel Grau de l'Enderrocada\nTravessa Serra d'Ensija\n629 791 749\nTravessa quasi circular de la Serra d’Ensija\nHora de sortida: 6:30 h a l’Agrupa – 6:45 h a Fabra i Puig.\nTransport: autocar. Si no s’arriba a un mínim de persones anirem en cotxes particulars.\nInscripcions: fins dijous 16 a les 20 h. Places limitades a la capacitat del bus.\nPreus: socis/sòcies 20€, socis/sòcies online 30€, altres 38€. Cal ingressar l’import corresponent al compte de l’Agrupa: la Caixa ES27 2100 0823 3502 0068 9123.\nDesnivell: +1.100 m\nRecorregut: 16 km\nHorari aproximat: 7 hores\nItinerari: Pla de la Creu de Fumanya (1.660m) – Peguera - Font de la Bruixa – Canal Gran – L’Estret – Roca Blanca (2.289m) – Gallina Pelada (2.317m) – Refugi d’Ensija (2.156m) – Creu de Ferro (2.294m) – Pla d’Ensija (2.195m) - Serrat Voltor (2.279m) – Pla d’Ensija (2.195m) - Font del Coms – El Clot – Petjades de dinosaures (Coll de Fumanya) (1.550 m).\nMaterial: motxilla, barret, roba d’abric protectora del vent i pluja, crema solar, calçat de muntanya, aigua i menjar per a tot el dia.\nVocals: Miguel Peinado i Carme Capdevila.\nNormativa: és obligat llegir les Normes generals de les sortides de l’AEC; el fet d’apuntar-se a aquesta sortida, comporta l’acceptació automàtica de les mateixes. Recordem que els inscrits han de tenir el carnet federatiu de la FEEC en vigor, si no, es obligatori contractar una assegurança per a la sortida. Cadascú es responsable de si mateix, del que pugui fer o del que li pugui passar.\nApunts de la sortida: Travessa quasi circular, amb fort desnivell, que passa pel poble de Peguera, segueix el GR107 sota la impressionant Roca Gran de Ferrús i s’enfila fins l’Estret (1.980m). Aquí deixarem el GR i pujarem directament al pic de Roca Blanca (2.289). Seguirem tota la carena de la serra pujant als seus pics mes significatius, passant pel Refugi d’Ensija, fins arribar a l’esvelt i aparentment inaccessible Serrat Voltor. Tornarem al Pla d’Ensija i agafarem un camí en baixada força pronunciada, amb una zona planera al bell mig, que ens portarà al costat de las Petjades de Dinosaures del Coll de Fumanya.


Eduardo Bernabéu ens avança la programació de la Banda de Música de Manacor pel 2018 - ManacorComarcal\nInicio/Noticias/Actualidad/Eduardo Bernabéu ens avança la programació de la Banda de Música de Manacor pel 2018\nEns reunim amb el director de la Banda de Música de Manacor, Eduardo Bernabéu, perquè, qui millor que ell per avançar-nos la programació de la banda manacorina en aquest any 2018? Això ens contà.\n– El primer de tot, mestre Eduardo, la més cordial felicitació per l’interès del públic davant el primer concert de la temporada de la Banda de Música de Manacor: “Recordant a Nino Bravo amb Serafín Zubiri”. Esgotades les entrades al cinquè dia d’estar a la venda, cosa que ha obligat a un segon concert, i que alhora de fer aquesta xerrada estan a punt d’esgotar-se novament… Satisfet amb l’expectació generada davant el primer concert de la temporada?\n– La veritat, jo sabia que agradaria molt al públic que ve als concerts de la banda a l’Auditori, el que no esperava és la resposta tan gran i ràpida, ja què pràcticament en 5 dies ja es va omplir l’Auditori. Li vàrem comentar a Serafín Zubiri la notícia i tot d’una, per respecte a la gent de Manacor que no tenia entrada, ens vàrem veure obligats a obrir un altra funció. La junta directiva va xerrar amb Tomeu Amengual, que va dir “endavant”, i efectivament no ens hem equivocat, en menys d’una setmana ja s’havien venut més de 600 entrades pel concert del divendres dia 9 de març. Serà tot un èxit amb l’Auditori ple. És un plaer i una motivació extra per als músics, ja que sense gent no hi ha res a fer.\n– Com es presenta el 2018? Quins nous concerts té prevists la banda per aquest any?\n– La temporada 2018 ja està tancada. Després de Serafín Zubiri farem el 16 de juny un concert de Bandes sonores amb sorpreses, i entre d’altres tocarem Harry Potter, La Máscara del Zorro, Star Wars, Robin Hood, etc. El tercer concert serà el plat fort de la temporada, concert Monogràfic d’Oscar Navarro, que és el compositor jove amb més projecció del panorama musical del país, i serà un concert especial. El mateix compositor dirigirà la seva música, jo faré tota la preparació del concert i tocaré de solista el concert nº1 per a clarinet i orquestra, i a la resta del concert seré un músic més de la banda de Manacor. Per acabar la temporada farem un concert de Nadal molt especial i espectacular, amb música americana dels anys 40/50 i amb dos cantants de luxe, Philip Dawson i Desirée Duran, combinat amb música dels Nadals americans. Tota la temporada està pensada per a un públic entregat com és el públic de Manacor.\n– Quin és el concert més difícil tècnicament dels programats enguany a l’Auditori de Manacor?\n– Tècnicament el concert més difícil és el tercer concert de temporada, el Monogràfic d’Oscar Navarro.\n– Quants components té actualment la banda?\n– La banda actualment està composta per una plantilla de més de 60 músics.\n– Teniu mancances instrumentals?\n– Gràcies a Déu, tenim la plantilla compensada.\n– Em vareu dir que vos agraden les bandes de música nombroses. Quin és el nombre ideal de músics?\n– Sí m’agraden, però el nombre no té res a veure. Amb 50 músics es pot fer música i de la bona. No per ser més nombrosa de músics la banda és millor.\n– Per quan teniu previst un concert de sarsuela, que tant agrada als aficionats de Manacor i comarca?\n– Ho tenim present. Ja tenim el tenor i la soprano que vindran a cantar amb la banda, i el repertori serà totalment diferent al de fa dos anys, que va tenir tant d’èxit. Serà al 2019. També tenim previst una bona temporada per l’any que ve, i serà igual o millor que la d’aquest any 2018.\n– Participarà enguany la banda a certàmens o a trobades fora de l’illa?\n– Certàmens enguany…


Contacte amb els grups d’animació - Diari de Santa Coloma\nContacte amb els grups d’animació\n06/06/2015 – Marfil Santa Coloma es reuneix amb les diferents penyes i grups d’animació de l’entitat per establir un marc de relacions formal.\nLa gerència de Marfil i els grups d’animació ‘Loa marfileños’, ‘The Santakos’, ‘Peña Rubén’ i ‘Peña Sepe’ es van reunir a finals de setmana a la sala d’actes del Museu Torre Balldovina.\nL’objectiu de la trobada no va ser altre que establir un marc de relacions formals entre les penyes i el club, formalitzant la creació d’una Junta de Penyes que comptarà amb representants de cada col·lectiu d’animació.\nLa Junta de Penyes es reunirà trimestralment amb la gerència de Marfil Santa Coloma per tal d’analitzar els projectes socials coordinats per l’entitat, així com les vies de col·laboració possibles entre club i grups d’animació.\nEls responsables de cada penya hauran de notificar durant els mesos de juny i juliol el llistat complet dels integrants de cada grup, amb totes les dades personals dels socis.\nAquest registre oficial farà possible que les penyes es puguin beneficiar de les promocions i els descomptes proposats per Marfil (rebaixa de l’abonament, preferència en la compra de marxandatge i en els desplaçaments, invitacions pels partits de fora de casa, etc).\nCada grup d’animació format per més de 20 persones es podrà inscriure com a penya oficial de Marfil, formant part de la Junta de Penyes. El termini d’inscripció finalitza el 26 de juny.\nArticle anteriorPirri: “Sóc maniàtic amb el treball, l’ordre i la concentració”\nArticle següentSanta Coloma repeteix com a seu de la Copa Catalunya


El nostre Complex Industrial està vinculat a Tarragona i la resta de municipis confrontants.\nÉs la nostra responsabilitat oferir als nostres veïns tota l'ajuda que puguem a canvi de l'acceptació que sempre ens han demostrat.\nDuem a terme una gran quantitat de projectes i col·laboracions amb Tarragona per incentivar els estudis del jovent i per preservar el nostre patrimoni cultural.\nLa vinculació de Repsol amb Tarragona abasta a la seva cultura tradicional i popular, incloses les seves festes, i ha estat una constant des del principi de la nostra activitat.\nConeix més sobre Santa Tecla o els Castells\nEn el nostre compromís amb la comunitat, la cura de l'entorn i de la qualitat de l'aire dels nostres veïns hi ocupa un paper destacat\nEl Panel Públic Assessor de Repsol va néixer amb la voluntat d’oferir a la societat la màxima transparència informativa sobre les activitats del Complex Industrial a Tarragona.\nDiversitat i integraciò\nFundació Repsol manté el seu compromís amb les persones amb discapacitat i/o en risc d'exclusió social.


1r COMITÈ AMBIENTAL DEL CURS – Escola Vedruna Tona\n1r COMITÈ AMBIENTAL DEL CURS\n20 novembre, 2019 Posted by Oliver MasEscola\nDilluns passat el Comitè Ambiental va celebrar la primera reunió en què va determinar quines actuacions es portaran a terme aquest curs escolar. Enguany, la seva activitat estarà vinculada a aconseguir el repte: “ a l’escola plàstic zero”.\nA partir d’analitzar tres situacions que es donen a l’escola: l’esmorzar, el menjador i les sortides, on generem residus de plàstic i deixant un apartat d’altres, obert a totes les idees, vam decidir començar per aquestes actuacions:\nESMORZAR: embolicar entrepans amb paper o draps de roba.\nMENJADOR: buscar alternatives al film de plàstic i fer servir gerres i gots de vidre per tothom. Passarem les propostes treballades a l’equip de menjador. Una altre de les propostes dels alumnes era que ens portessin el pa en bosses paper. La Núria Sisó, representant de l’Ajuntament, ens demanarà com subministren el pa en els equipaments municipals.\nSORTIDES: fer servir bosses de polièster pel pícnic i així poder-les reutilitzar com també boc’n rolls de l’escola per embolicar els entrepans. Passarem les propostes treballades a l’equip directiu.\nALTRES: fer anuncis a la ràdio per promocionar la campanya. La Núria Sisó ens recorda que a la plaça major hi ha una pantalla i que podríem projectar-hi l’eslògan de la campanya, ens demanarà les característiques tècniques per poder-li passar. També parlarem amb l’AMPA i la comissió de llibres perquè ajustin més la quantitat de folre, normalment en sobre, i perquè tinguin en compte la campanya en totes les activitats i tallers que organitzin.\nFinalment, s’explica al Comitè la proposta que ens ha fet la Mancomunitat la Plana “Què esmorzem / Què deixem”. Durant una setmana haurem de fer una diagnosi per esbrinar quants residus generem a l’hora d’esmorzar i de quin tipus són. Es tracta d’una activitat que es durà a terme en el marc de la Setmana europea de la prevenció de residus. Nosaltres acordem portar-la a terme la setmana del 25 al 29 de novembre perquè els delegats i dinamitzadors tinguem temps d’organitzar-nos i passar per totes les classes a explicar-ho.\nAixí mateix, es donarà continuïtat a una sèrie de mesures i accions que ja s’han anat treballant al llarg dels últims anys, com ara:\nLes podeu seguir des del blog d’escola verda.\nAnimem a tothom a ser un bon exemple i a sumar-se a l’objectiu d’Escola Verda.\n“La major amenaça per al nostre planeta és pensar que algú altre el salvarà”\nEquip d’escola verda i Comitè Ambiental\nQUÈ VEURAN PER LA FINESTRA ELS ALUMNES DE 4T DE PRIMÀRIA?\nPREMI ESCOLES VERDES 2019 AL TREBALL EN XARXA DE VEDRUNA CATALUNYA EDUCACIÓ


Denúncies rècord a Lleida per conductors sota l'efecte de l'alcohol o drogues - Teleponent\nInici Societat Denúncies rècord a Lleida per conductors sota l’efecte de l’alcohol o drogues\nDenúncies rècord a Lleida per conductors sota l’efecte de l’alcohol o drogues\nDurant un control preventiu dut a terme la matinada de dissabte en diferents punts de la ciutat\nLa Guàrdia Urbana de Lleida va denunciar una vintena de conductors durant un control preventiu d’alcoholèmia i també de documentació que el cos va dur a terme la matinada de dissabte en diversos carrers de la ciutat.\nEn concret, els agents van denunciar administrativament 18 conductors per conduir sota els efectes de begudes alcohòliques, i penalment, a altres tres. Es tracta de dos conductors, de 24 i 36 anys, sorpresos a l’avinguda Catalunya, que van donar un resultat positiu de 0,68 mg/l i de 0,82 mg/l, respectivament. Un altre conductor, de 38 anys, que circulava pel camí de Grenyana va donar un resultat de 0,97 mg/l. Altrament, el cos també va posar tres denúncies per circular sota els efectes de substàncies estupefaents.\nArticle anteriorSi t’agrada el disseny, pots participar en la darrera pel·lícula de James Bond\nArticle següentLa Diputació externalitza els serveis jurídics del ‘cas Boreas’


Nit de triplet per celebrar els 20 anys de La Capsa amb tres grans bandes que ens han fet viure nits mítiques a La Capsa. Sidonie té la seva història íntimament lligada a la de La Capsa i hem vist com s'han fet grans musicalment. Ara, amb una trajectòria imparable en el circuit independent tornen al Prat per la porta gran, per defensar el seu últim disc 'Sierra y Canadá'. Francisco Nixon és un dels noms mítics també de La Capsa i vindrà a presentar-nos el seu darrer àlbum 'Lo Malo que nos pasa' amb arranjaments que recorden a la música de ball que es feia a Espanya a principis dels setanta. Los Fresones Rebeldes trepitjaran una vegada més aquest escenari per fer-nos somniar amb les seves adorables veus i increïbles melodies pop.