biografies | Sants-Montjuïc per la Independència (ANC)\nArticles amb l'etiqueta biografies\nJordi Joan Alsina\nEl nostre més sentit condol per la família i els amics.\nRecordem les paraules que ens deia fa uns quatre anys:\nComiat al doctor Moisès Broggi\nLa gent de Sants Montjuïc per la Independència (abans Sants-Montjuïc Decideix) vam tenir el privilegi de conèixer el doctor Broggi l’octubre del 2011. Va ser en l’acte de lliurament dels Premis Nacionals President Lluís Companys a la Bordeta. Ens va sorprendre la seva lucidesa i la seva energia, extraordinàries en una persona d’edat tan avançada.\nAvui estem tristos perquè ens ha deixat una gran persona, lluitador incansable pel nostre país. Trobarem a faltar la seva força. La seva mort ens esperona a continuar treballant per la independència i la dignitat de Catalunya seguint tots els que ens han precedit i no ho podran veure.\n(A la fotografia, el doctor Broggi la sala d’actes de Sant Medir.)\nPublicat l'1 de Gener de 2013


Marc Ambit 5.10.13 Drama Cap comentari\nVoluntariosa però fallida pel·lícula sobre una dona de 58 anys que, trobant-se sola, busca una parella en clubs nocturns. Estableix una relació amb el Rodolfo posant-hi tota la seva esperança, tot i que ell no li ho posa massa fàcil.\nI diem voluntariosa perquè no se li pot negar al Lelio que ho fa amb un to calmat i que busca l'atenció en els detalls. Però a mesura que avança el relat, els detalls desapareixen i la calma esdevé tedi.\nTot i així, amb una mica de ganes la pel·lícula es deixa veure, i tot i que no sigui la pel·lícula més interessant de la temporada se li ha de reconèixer l'intent d'apropar una vessant de les relacions -les de la tercera edat- que no acostuma a tenir cuota de pantalla. Filmant les escenes íntimes sense pudor, de manera força explícita, en Lelio prova de convertir en natural allò que la mitificació dels cossos joves i de la imatge hipersexualitzada ha convertit en estrany.


Tutorials express: Gravar vídeos i publicació a Youtube – Patapum Pampam\nPublicado en 19 marzo, 2020 29 marzo, 2020 by Teruseta\nHola Patapums! Si heu pensat mantenir una comunicació telemàtica amb els vostres alumnes durant aquest temps de quarantena Youtube és una ferramenta genial per poder fer-ho. Per això he cregut que vos serviria d’ajuda crear aquestos dos tutorials per donar-vos uns consells i mostrar-vos com es publiquen els vídeos en aquesta plataforma.\nEn el primer vos done uns consells per començar a fer vídeos de forma molt senzilla.\nI en el segon vos explique com publicar el vídeo a Youtube.\nEspere que vos siguen d’utilitat.\n2 Replies to “Tutorials express: Gravar vídeos i publicació a Youtube”\nHola Teresa! Em dic Cristina i sóc mestra de música a infantil i primària. M’ encanten els teus vídeos. Jo aquesta primera setmana de confinament he fet dos vídeos amb iMovie i la veritat és que per no tenir gens d’experiència han quedat força bé. Hem podries dir quins programes utilitzes per editar?\n23 marzo, 2020 a las 9:08\nHola Cristina! Què bé que t’hagen quedat bé els vídeos! Me’n alegre molt! Fa dos dies vaig publicar una entrada parlant de programes d’edició de vídeo. Espere que et siga d’ajuda http://patapumpampam.com/?p=925\nActivitat dia de la dona – Dones en la música


Fotorelat: Les cares de la tragèdia | Actualidad | EL PAÍS\nLes cares de la tragèdia\nAquestes són les històries d'alguns dels 51 passatgers espanyols que van perdre la vida en la tragèdia aèria més greu dels últims cinc anys a Europa\n26 MAR 2015 - 09:01\tCET\n1Les cares de la tragèdia 144 passatgers van embarcar aquest dimarts amb destí a la ciutat alemanya de Düsseldorf. L'avió en el qual viatjaven es va estavellar a mig camí, als Alps francesos. Són 144 històries, amb noms i cognoms, que van deixar línies a mig escriure. Pares, fills, professors, amics. Tots ells han deixat un amarga tristesa en els seus éssers estimats. Aquestes són les històries d'alguns dels 51 passatgers espanyols que van perdre la vida en la tragèdia aèria més greu dels últims cinc anys a Europa.\n2La dona del cap de gabinet d'Oriol Junqueras Ariadna Falguera tenia 33 anys. Nascuda a Olot, vivia entre Barcelona i Girona. El seu marit, Lluis Juncà, és el cap de gabinet del president d'ERC, Oriol Junqueras. Treballava des del 2012 com a product manager (representant de marca) a l'empresa de moda femenina Smash!. El motiu del seu viatge era precisament fer un seguiment rutinari de la marca a les botigues on es comercialitza. Activista, compromesa amb el seu municipi, animalista i seguidora del Barça, la jove havia estat mare d'una nena l'abril passat. Falguera era coneguda per involucrar-se i col·laborar amb diferents entitats i cooperatives socials, culturals i no governamentals.\n3Empresari i aficionat al rem. Carles Milla Masanas era un dels passatgers del vol sinistrat, segons ha confirmat l'empresa de Cornellà del Terri (Pla de l'Estany) que dirigia, Mimasa, del sector de la indústria alimentària. Nascut a Banyoles el 1977 i aficionat a practicar rem al llac de la seva vila natal, era llicenciat en Inef i tenia un MBA. Es va fer càrrec del negoci familiar fa més de deu anys, quan va morir el seu pare, segons han explicat alguns veïns del municipi. El negoci li anava bé, vivia en una urbanització acomodada amb la seva dona i tenia un fill d'uns dos anys. Milla es dirigia a la fira alimentària de Colònia, a on anava acompanyat per un empleat de la seva companyia que s'havia desplaçat aquest dilluns a Alemanya amb cotxe. El director de Mimasa acabava de ser escollit president del Rotary Club de Banyoles, del qual era membre des de fa uns set anys. Segons fonts de la mateixa organització, havia de prendre possessió del càrrec a l'estiu.\n4La professora que anava a veure els seus fills. Pilar Vicente Sebastián, de 54 anys, va agafar dimarts a Barcelona el fatídic vol de l'avió per anar a visitar els seus fills, de 20 i 22 anys, que estudien enginyeria a Alemanya. Des del 2012 vivia a la capital catalana, coincidint amb el trasllat laboral del seu marit, Luis Menéndez, advocat de l'empresa química Bayer. Volaven amb certa assiduïtat a Düsseldorf, de vegades junts i de vegades només la mare, com va passar quan va pujar a l’Airbus A-320. El marit la va acompanyar dimarts a l'aeroport i va salvar la vida en quedar-se a terra, però li va tocar, entre plors, comunicar a la família l'accident. Va néixer a Valbona (Terol), on anava cada estiu coincidint amb la festa major. Abans d'anar a viure a Barcelona, Pilar Vicente va treballar durant 25 anys a l’escola Mare de Déu de Bonrepòs i Mirambell (València). En aquest temps va ser professora d'educació primària i del 2005 al 2012 va ocupar, a més, el càrrec de directora del centre.\n5Un sindicalista implicat Manuel Rives tenia 52 anys, estava casat i tenia tres fills. Era el delegat sindical de la UGT a Delphi. Els seus companys coincideixen que si algú del comitè d'empresa havia d'acudir a la reunió del secretariat europeu de Delphi, aquest era ell, sobretot per la seva capacitat d'obtenir informació. Tot i que feia onze anys que formava part de la UGT, només en feia dos que Rives era del comitè d'empresa de Sant Cugat, en el qual semblava “superimplicat”.\n6Cap de recursos humans, a punt de jubilar-se Rogelio Oficialdegui tenia 62 anys i feia temps que deia a la plantilla de la planta de Sant Cugat del Vallès de Delphi que tenia ganes de jubilar-se. Deia que el conveni col·lectiu que el va mantenir reunit durant tres hores dilluns a la tarda seria l'últim que negociaria. Aquest navarrès era un històric de Delphi i des de fa onze anys era el responsable de recursos humans a la fàbrica barcelonina. Malgrat aquest càrrec, sindicalistes consultats, amb qui havia hagut de bregar els últims anys el consideraven un directiu gràcies al qual s'havien tancat molts acords i una persona molt propera al personal. “Era una persona bastant senzilla i entregada a la fàbrica”, explicava aquest dimarts una coneguda aliena a Delphi.\n7Un directiu de Reus amb un peu a Alemanya Enric Guiot, veí de Reus (Tarragona), també viatjava a l'avió. L'home, de 60 anys, casat i amb fills, exercia un càrrec directiu a l'empresa paperera Gomà Camps, que té plantes a la zona de Tarragona i està associada amb la companyia alemanya Wepa Papierfabrik. Les seves obligacions professionals el convertien en un passatger assidu de la connexió aèria amb Alemanya.\n8Eduardo, director d'una empresa alemanya Eduardo Ruiz Calatayud també viatjava a l'avió sinistrat aquest dimarts als Alps, segons ha confirmat l'alcalde d'Épila (Saragossa), Martín Llanas, informa Efe. Ruiz era director d'una planta que l'empresa alemanya Gerresheimer té en aquest municipi des de novembre del 2011. L'entitat es dedica a la fabricació de recipients de plàstic per a la indústria farmacèutica.\n9Dos murcians que anaven a recollir un camió Fernando Martínez Rubio, a la foto, era veí de la localitat d'Águilas (Múrcia) i viatjava a l'A-320 sinistrat al costat de Javier Moreno Navarro, resident a Lorca (Múrcia). Eren família política i havien comprat bitllets per al vol Barcelona-Düsseldorf de dimarts. Volien recollir un camió que havien comprat a Alemanya i traslladar el vehicle a Espanya, segons informa el diari 'La Verdad'.\n10Mireia i María, treballadores de l'empresa Inoxpa El grup empresarial Inoxpa ha perdut al vol dues de les seves treballadores. Una d'elles, Mireia Serrat, a la foto, era la responsable comercial d'exportació d'aquesta entitat que es dedica a la fabricació i comercialització de material d'acer inoxidable. Amb ella viatjava María Lluïsa Romans, dona del propietari d'aquesta entitat amb seu a Banyoles (Girona). L'empresa ha expressat la seva "consternació" per la mort de les seves dues treballadores en un comunicat.\n11El pare que esperava el quart fill Un pare de família nombrosa resident a Carral, una localitat la Corunya, viatjava a l'avió sinistrat per anar a la seu central a Alemanya de la multinacional del tèxtil Esprit, en què amb prou feines feia vuit mesos que era directiu. Natural de Sabadell, Josep Sabaté Casellas, d'uns 38 anys, deixa orfes tres nens d'entre 3 i 7 anys, així com vídua la seva dona, la Marta, també catalana i embarassada del quart fill.\n12Dos treballadors d'una empresa maderera Els germans Vicente i Eusebio Segundo Martín (a la imatge) viatjaven a Alemanya per comprar maquinària per a l'empresa familiar de complements per a la indústria de fusta on treballaven. Eren veïns de la localitat de María de Huerva (Terol), que està consternada per la notícia. L'Ajuntament va convocar dimecres un minut de silenci en memòria de les víctimes, informa Efe.\n13Profesora d'espanyol i "viatgera" María de Pablo era una soriana de 38 anys, professora de castellà i no parava de viatjar, tal com afirma el 'Diario de Soria', que fa uns anys va publicar una entrevista amb aquesta “viatgera incansable”, com la defineixen. Es va llicenciar en Traducció i Interpretació en les especialitats d'anglès i alemany i als 26 anys va trobar feina de professora a Alemanya. De Pablo s'havia casat amb un ciutadà alemany i des de feia cinc anys treballava en una escola internacional de secundària a Düsseldorf. El dimarts 24 de març era a Barcelona, on, aprofitant les vacances escolars, havia passat uns dies en companyia de la seva germana. Aquell matí va agafar el vol 9525 a Düsseldorf.\n14Cares conegudes de les fires comercials Víctor Pascual tenia una mica més de 50 anys i era el director del saló alimentari BTA de Fira de Barcelona. El director anava a visitar una fira comercial a Colònia i l'acompanyava la seva mà dreta, Anna Cantos, de prop de 40 anys. En Víctor i l'Anna eren molt coneguts al món firal. En Víctor feia més d'una dècada que estava al capdavant d'Alimentaria Lisboa, informa 'La Vanguardia'. L'Anna feia prop de 10 anys que treballava en el sector, i en l'actualitat era adjunta a dues branques internacionals de l'empresa.\n15Una mare i el seu fill de nou mesos Volia arribar aviat a casa seva, a Manchester (Gran Bretanya), per reunir-se amb el seu marit, però el destí va truncar el seu viatge quan sobrevolava els Alps francesos. Marina Bandrés López-Belio, de 38 anys i originària de Jaca, i el seu fill de nou mesos són dues de les víctimes de l'Airbus. “Va agafar aquest vol perquè no n'hi havia cap més”, assenyala el seu pare, Manuel Bandrés, que espera a casa seva, a Jaca (Osca), la confirmació oficial de la defunció de la seva filla. De moment, ningú s'ha posat en contacte amb la família, però ell sap amb certesa que la Marina i el seu nét van agafar aquest avió. Després de conèixer el tràgic accident, no va poder contactar amb la seva filla. La Marina, segons els familiars, volia arribar al més aviat possible a casa seva, a Manchester, per reunir-se amb el seu marit, però no hi havia cap vol directe a la ciutat. “El més ràpid era fer-ho a través d'una escala a Düsseldorf”, afirma Manuel Bandrés. La Marina residia a Manchester des de feia vuit anys amb el seu marit, un ciutadà britànic amb qui es va casar fa dos anys a la catedral de Jaca i que aquesta vegada no va viatjar amb ella. “La parella venia sovint per aquí, encara que amb menys freqüència des que va tenir el nen”, explica Andrés, un amic d'infància de la Marina, que regenta un taller mecànic al costat del domicili familiar de la víctima.\n16Dos treballadors de la companyia de roba Desigual Laura Altimira Barri era una jove, de 31 anys, arquitecta de formació, que treballava a Desigual com a supervisora de projectes. Viatjava en el vol de Barcelona a Düsseldorf amb un altre treballador de la companyia de moda catalana, d'uns 40 anys, encarregat d'obrir noves botigues de la marca a Alemanya, segons recull 'El Correo'. La Laura estava casada i, el seu company de Desigual tenia dona i dos fills. Desigual també ha indicat que tres persones més que havien de viatjar al final no ho van fer per diferents motius. Dos d'ells van cancel·lar el viatge i el tercer va canviar d'opinió a última hora i va retardar el vol.\n17La jove de mans pintades que volia viure a Alemanya Asmae Ouahhoud el Allaoui, de 23 anys, marroquina d'origen (va néixer a Nador) però catalana de tota la vida (va arribar a la Llagosta amb quatre anys) portava les mans pintades quan es va casar, dissabte, amb Mohammed Tahrioui, de 24 anys. Una cosina d'ell els va presentar fa poc més d'un any. Es van enamorar i van acordar passar la vida junts. “Estava contentíssima, tot havia anat molt bé. Havia fet realitat el seu somni de casar-se i anar-se'n a viure a Alemanya”, diu Khadija, que encara no s'explica un contrast tan brutal d'emocions en tot just 48 hores. El camí en comú de l'Asmae i en Mohammed anava a començar el mateix dimarts i tenia com a destí Duisburg, a 15 minuts amb cotxe de Düsseldorf. Ella, administrativa, i ell, que vivia des de feia sis anys a Alemanya i havia prosperat en una empresa d'automoció, van pujar dimarts al matí a l'avió de Germanwings que es va estavellar a França. “Diumenge vam fer una celebració familiar i dilluns, com que estaven cansats, es van quedar a dormir a casa. En anar a l'aeroport, em van veure adormida i no em van despertar”, explica la Khadija, interrompuda per l'afecte dels veïns. Informació de Jesús García.\n18Dues treballadores que viatjaven a una fira tecnològica Dora Salas, química d'origen mexicà, i Marta López, consultora d'exportacions, es dirigien a una fira de tecnologia alimentària que se celebra a Alemanya. Les dues treballaven per Itram Higiene, una societat de Vic dedicada a la venda de productes per a aquest sector. "L’empresa és petita, érem cinc i dos externs. Tots molt ben avinguts...", van relatar ahir fonts d’Itram. Salas, van explicar les mateixes fonts, tenia al voltant de 45 anys i era responsable tècnica d'R+D+I. Havia estudiat Química a la Universitat Autònoma de Nuevo León, a Monterrey. Després es va traslladar a Barcelona, on vivia des de feia 12 anys. López, segons les mateixes fonts, tenia uns 50 anys, dues filles i era veïna de Mollet.\n19Tres generacions amb destinació a Manchester Emma Pardo va consultar per última vegada el WhatsApp dimarts a les 9.49. Ja era a l'aeroport del Prat i probablement dins de l'avió. Podria haver esgotat l'ús del mòbil gràcies al retard de 20 minuts que acumulava el vol a Düsseldorf, encara que aquesta ciutat no era la seva destinació final. Un veí explica que anava a Manchester, a buscar el mitjà dels seus fills, que divendres hi acabava un curs de tres mesos. I havia convençut la seva mare i la seva filla perquè l'acompanyessin. Aprofitarien el viatge per fer una mica de turisme. Aquesta madrilenya de 47 anys vivia a Sant Cugat del Vallès amb el seu marit i els seus tres fills des de feia una dècada. Dimarts feia un mes que havien estrenat un pis a 500 metres on havien viscut fins llavors. Allà havia establert forts vincles amb els veïns, amb altres pares de l’escola on van estudiar els seus fills –Santa Isabel– i amb els seus companys de pàdel, l'esport que practicava, segons expliquen al barri. També compartia amb les seves amigues sortides a esquiar o jornades de cuina. Amb un cercle molt proper d'amigues tenia pendent una sortida de cap de setmana que intentava organitzar.\n20Una valenciana de 40 anys que residia en Suiza Estela Miguel, de 40 anys, era del municipi valencià de Torrente, però residia en Suiza. Havia passat uns dies amb la seva família en España i després d'aquest període de descans es dirigia a Dusseldorf. Treballava en una empresa farmacèutica i era filla de Sandalio Miguel, un arquitecte mort fa 30 anys en un accident de trànsit. En Torrent han guardat un minut de silenci en honor a aquesta víctima de la tragèdia aèria.


Casal de dansa. Casal Artístic. Estiu 2020 | Obrador de Moviments\nHome Notícies de dansa Casal 2020: El cos i la màscara\nEL COS I LA MÀSCARA\nNens i nenes de 8 a 12 anys\nDes de la seva creació, el casal de dansa d’Obrador de Moviments ha tingut com a finalitat crear un espectacle escènic i visual on els participants experimenten amb diferents disciplines artístiques. On la composició i la manipulació d’elements escènics esdevenen com estímul per desenvolupar el potencial corporal i creatiu a través del joc i la improvisació.\nDavant la situació actual i la normativa de prevenció, hem transformat certes idees del seu procés i desenvolupament. Aprofitarem les restriccions i les distàncies de seguretat per inspirar-nos i donar nova forma a aquest casal d’estiu 2020.\nA causa de la dificultat per oferir l’espectacle en viu de cada any, hem decidit crear un vídeo-dansa que reculli les imatges del procés creatiu i també el resultat final de cada composició perquè tots els participants el puguin compartir amb famílies i amics.\nLa comunicació a distància, el gest i l’expressió\nSi aprenem a mirar, a observar, podem assolir noves formes de comunicar, de crear intercanvis i compartir a través del llenguatge no verbal.\nLa creativitat donarà lloc al fet que els nens i nenes puguin expressar com estan vivint aquesta falta de contacte amb el món exterior. Els acompanyarem a què aprenguin a bregar amb la distància utilitzant la imaginació.\nLa creació d’una màscara pròpia serà part de l’essència d’aquest casal. La màscara pot donar vida a infinitat de personatges, és un procés màgic.\nComençarem per dibuixar els trets essencials del caràcter del personatge destacant els seus sentiments i les seves emocions. Es diu que una bona màscara ha de donar espai perquè l’actor/a, ballarí/na la pugui completar.\nComunicació i distància seran sense dubte un fantàstic repte on el moviment, la dansa i l’expressió modelaran el llenguatge per interactuar amb l’entorn.\nAdmirem el treball que el gran pedagog teatral Jacques Lecoq va desenvolupar sobre la màscara i el cos. Esperem que alguns dels matisos del seu llegat ens acompanyin en aquest viatge.\nComposició Teatral i Creació d’un personatge.\nL’equip docent està format per tres professionals de les disciplines esmentades.\nOferim tres setmanas\n1ª setmana del 6 al 10 de juliol\n2ª setmana del 13 al 17 de juliol\n3ª setmana del 20 al 24 de juliol\nDe dilluns a divendres de 9h a 13h30\nObrador de Moviments disposa d’una superfície de gairebé 300m2 amb una sala de 170m2. Amb aquestes dimensions es poden complir perfectament les distàncies de seguretat requerides.\nEl nostre centre s’ha organitzat per respectar al màxim les mesures d’higiene i seguretat dictades pel Ministeri de Sanitat en el Bolletí Oficial de l’Estat.\nPots reservar la teva plaça seguint les següents tres accions:\n2) Abonar un 50% de l’import total = 60€\nConcepte: Casal de dansa 2020 · Nom de l’alumne i setmana\n3) Enviar la fitxa d’inscripció i el comprovant de la reserva a: info@obradordemoviments.com\nConsulta tots els nostres casals d’estiu.


Crònica de l’assemblea de professorat de les universitats catalanes | Estudiants En lluita\n← El #28F: aturem les facultats i els instituts!\nTaller-Debat: “Qui farà la revolució?” →\nL’assemblea ha tingut lloc al convent dels Caputxins de Sarrià. El lloc no ha sigut triat a l’atzar, doncs va ser aquí, fa quasi 50 anys, on es va celebrar l’assemblea constitutiva del Sindicat Democràtic d’Estudiants de la Universitat de Barcelona. El convent va ser objectiu d’un setge i un posterior assalt per part de la policia franquista.\nL’assemblea ha començat plantejant un debat sobre la funció social de la universitat. Les diferents intervencions han coincidit en què aquesta funció s’estava perdent, i en que cada vegada més la universitat està seguint un camí de jerarquització i precarització en el que respecta al PDI, i també d’elitització, deixant fora als i les estudiants de les classes populars. S’han recordat, entre d’altres, el procés de privatització de la universitat a Anglaterra (en tres anys va desaparèixer la universitat pública) i el pla Bolonya. Les propostes més rellevants d’aquest punt han sigut impulsar un nou discurs entre el professorat, cap a les aules i els medis de comunicació, que faci front al discurs neoliberal de privatització, excel·lència i mercat…\nTambé han estat una constant al llarg del punt, les demandes de transparència als alts òrgans i càrrecs de la universitat en quant a sous i gestió, i les crítiques a la jerarquització dels docents que es troba que respon a allò de “divideix i venceràs”.\nDurant el segon punt han dominat les denúncies de les situacions laborals, com la prohibició de la llibertat de càtedra a algunes universitats (per exemple, a les Illes Balears), que els i les treballadores precàries són les que estan carregades amb un major volum de feina, les diferències en quant a condicions laborals que es donen entre universitat pública i privada, etc.\nEs troba que en paral·lel al debat i a la construcció d’un discurs, calen també accions. Dur la lluita i la organització als departaments, negant-se a les reduccions de personal, als extres per fer màsters privats, al tancament de màsters públics i difondre molt les protestes.\nUna proposta interessant ha estat la d’elaborar un cens de gent acomiadada amb informació sobre l’activitat acadèmica que realitzaven i on són ara, per posar així en evidencia tota la gent que està sent exclosa de la investigació i del món universitari.\nFinalment, les conclusions que s’han tret de l’assemblea han anat en la línea de la mobilització i la organització. Així, d’una banda s’ha acordat de continuar i millorar l’auto-organització del PDI, amb tota la seva pluralitat, al temps que es veu la necessitat d’aprofundir em el discurs. En aquest sentit, s’ha acordat avançar cap a l’organització d’un IV Congrès de les Universitats Públiques Catalanes.\nD’altra banda, pel que fa a les mobilitzacions, s’han proposat fer classes al carrer, senyalar als culpables del discurs hegemònic de la universitat, juntament accions rotundes i contundents amb l’objectiu d’aturar els acomiadaments. Per últim cal remarcar que el professorat universitari ha decidit secundar la vaga estudiantil del 28 de febrer per tal d’avançar en la unitat de lluites amb la resta de la comunitat universitària.\nJavier Hernando és activista estudiantil de la Universitat Autònoma de Barcelona.\nAquesta entrada s'ha publicat en Notícies i etiquetada amb 28F, Assemblea, Caputxinada, Educació, Noticies, PDI. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


EL BLOC EXPLOSIU: Tinc por a\nTinc por a\nAra us vaig a contar coses sobre la meua por i perquè li tinc por.\nLa meua por són totes les classes de serps perquè són molt llargues i te poden matar.\nSempre que veig al camp vaig amb molta cura per si em trobe una i si la veig em torne cap enrere i busque un altre camí fins que arribe al destí.\nTinc por d´elles per si em mosseguen o s´enrotllen en mi i m´asfixien i a més a més, hi han serps que medeixen com jo i són d´uns 15 cm. de grosses i aquelles fan més por que qualsevol altra cosa.\nTambé tinc por a la nit.\nLi tinc por perquè al estar fosc el pots perdre o si vas a soles un home et pot segrestar i també vas insegur pel carrer perquè no saps el que et pot passar i això no és bo.\nNormalment per a no tindre tanta por cride a algun amic i ens anem a on tinga que anar i damunt t´ho vas passant millor perquè pots parlar o jugar pel camí.\nPublicat per JORDI a 12/18/2016


Emoció, música i foc en l'exaltació de les Falleres Majors de Torrent 2020 | Valencia Extra\nEmoció, música i foc en l'exaltació de les Falleres Majors de Torrent 2020\nLa ciutat de Torrent s’ha vestit de gala aquest cap de setmana per a exaltar a les falleres majors de 2020, Alicia Pallardó Benavent i Sara Peris Embuena. Les màximes representants del món faller han viscut moments de gran il·lusió i alegria al costat de les seues corts d’honor. El dissabte a la vesprada, la capital de l’Horta Sud va donar el tret d’eixida al programa amb l’exaltació de la fallera major. Alicia, amb un somriure radiant com a mostra de la seua alegria, va arribar a la recepció a la porta de l’Auditori amb cotxe oficial i precedida de la seua cort d’honor. Allí l’esperaven fallers, falleres, amics, familiars, representants de la societat torrentina, l’alcalde Jesús Ros, el regidor de Falles, Pascual Martínez, i els representants de la corporació municipal.\nVa ser un moment molt esperat pel públic, ja que es va descobrir el secret millor guardat: el color del seu vestit. Un vestit que, durant els últims anys s’ha estat exhibint en alguna sala d’exposicions de Torrent, però que enguany les falleres majors han decidit sorprendre a tothom en la mateixa exaltació. La indumentària que Alicia va triar com a oficial és de color verd pícea amb fils blaus, blancs i rojos. Està confeccionat per la marca Serrano Navalón, el teixit pertany a la signatura Vives i Marí i les manteletes són d’Artesanies València. Per part seua, la cort d’honor va lluir, com és habitual, els seus vestits per parelles, dissenyats també per Serrano Navalón i amb teles de Vives i Marí, però amb una gamma de colors verd bosc, Blau ‘Lambro’, Villafranca i Blanc òptic. Per a l’ocasió, l’Ajuntament de Torrent ha obsequiat a les xiques amb uns adreços i pintes de l’empresa artesana torrentina Totet i a Creacions Serres Adreços.\nDesprés de la recepció, el públic assistent va gaudir d’un acte ple de música que va incloure una batukada i un espectacle de llums, color i foc; presentat per Carmen Sirvent, fallera major de Torrent de 2017 i el mantenidor va ser Alfred Domínguez, docent i antic regidor de l’Ajuntament de Torrent en les delegacions de Festes, Falles, Cultura i Participació Ciutadana. Però el moment més esperat va arribar quan la fallera major de Torrent, Alicia Pallardó Benavent, va pujar a l’escenari davant l’atenta mirada del públic que no volia perdre’s cap detall. De la mà de l’alcalde Jesús Ros, l’estrela de la nit va rebre la joia i la banda que l’acrediten com a màxima representant de les festes josefines de 2020.\nD’altra banda, el diumenge al matí, Sandra Peris va brillar en la seua exaltació. La representant del món faller infantil, que va arribar també amb un cotxe oficial a l’Auditori, va triar per a aquest moment tan especial un vestit en color rosa persa amb fils de color blau, blancs i rojos, de la signatura de Vives i Marí i confeccionats per la casa A l’Antiga. La fallera major infantil i la seua cort d’honor van utilitzar les pintes i els adreços de l’empresa artesana torrentina Totet i de Creacions Serres Adreços. Els vestits de la cort van ser en color blau cel, toffe, lorca i gris acer.\nL’exaltació va començar amb un ball modern i un altre folklòric, i va estar presentada per Lucía Alapont i Adrián Martínez. Les paraules del mantenidor, que va ser Ramón Estellés, van emocionar al públic. L’actual assessor de la presidència de JCFV, ha sigut des de 2017 fins a 2019 secretari general de JCFV i, entre molts altres càrrecs més, és delegat de cultura de la Federació de Falles de Benicalap-Campanar.\nSeguidament, les components de la cort d’honor infantil van pujar a l’escenari per a rebre les seues bandes i esperar que entrara la fallera major infantil de Torrent, que, davant un públic en peus que no parava d’aplaudir, va arribar a l’escenari on l’esperava l’alcalde. Un moment màgic i que romandrà en el record de la xiqueta, perquè va rebre la banda i la joia que l’acompanyaran durant tot el seu regnat.\nL’alcalde Jesús Ros va dedicar unes paraules d’afecte a Alicia i Sandra en aquests moments que perduraran en la seua memòria per sempre i els va recordar “la importància del vostre càrrec, de representar a tots els fallers i falleres de la nostra ciutat i portar a Torrent i a la nostra festa fallera a tots els racons”.\nEn acabar les dues exaltacions, les falleres majors, visiblement emocionades, van rebre la visita dels representants de les 29 comissions torrentines, així com altres Juntes Locals i la reina de les festes de Segorbe. A més, la acabada de nomenar fallera major de València, Consuelo Llobell, va acompanyar a Alicia en la seua nit especial.


Signat el Conveni de supermercats de la província de València\nLes patronals de supermercats, FesMC-UGTPV i Serveis CCOO PV, han arribat a un acord per a la signatura del Conveni de supermercats de la província de València. El text acordat preveu increments salarials des de 2019 i estableix grups professionals.\nSignat Conveni supermercats província de València.\nEl Conveni tindrà una vigència des de l'1 de gener de 2019 al 31 de desembre de 2021. L'any 2021 desapareixen les categories professionals i passen totes aquestes a grups professionals, tal com havia ordenat l'autoritat laboral, de manera que s’hi estableixen cinc grups.\nL’increment salarial per a 2019 és del 0,8 %, del 0,5 % per a 2020 i l’any 2021 hi ha dos increments d’acord amb els grups. És a dir, el G1 i el G2 tenen un increment del 2 % i els altres grups del 0,5 %. S'ha aconseguit que les antigues categories que cobraven menys siguen les que tinguen un major increment.\nTots aquests increments seran amb caràcter retroactiu des de l'any 2019, amb la qual cosa es generen uns endarreriments salarials que s'hauran d'abonar una vegada publicat el Conveni.


Llengua catalana: Michelle XXL\nCreieu que és versemblant (creïble) el que li passa a la Michelle? Després de llegir-vos la novel·la, penseu que el físic no importa per aconseguir triomfar socialment?\nPublicat per Pep Amargant a 5:57\nEtiquetes de comentaris: Michelle XXL\nAquesta història no és de les més habituals, però pot succeir perfectament. A nosaltres ens eduquen explicant-nos que la bellesa és a l’interior i que el més important a la vida és ser feliç. Però, en el dia a dia, aquesta no és la veritat. En els anuncis, a les revistes i a la televisió observem unes models amb cossos primíssims (per sota del normal), molt guapes i uns models amb uns músculs impressionants. Això influeix en tota la societat. Les persones ens obsessionem pel físic, en especial els adolescents. Tant que últimament han augmentat els casos d’anorèxia i de bulímia (com s’explica en el “Bitllet d’anada i tornada”). Si ets una persona grassa és evident que et costarà molt més caure bé i lligar.T’hauràs d’esforçar, fer bromes, ser comprensiu, amable,... Perquè, sí, la bellesa és a l’interior però qui és el noi que prefereix una noia com la Michelle tenint al seu abast noies amb un cos sensacional?\nAina Capdevila, grup 3\n8 de maig de 2009 a les 10:42\nUn 10 Aina. Molt bon comentari\n18 de maig de 2009 a les 3:10\nTíndari Sgró ha dit...\nJo penso que no és gaire creïble perquè la MAJORIA de nois no busquen un gran interior sinó un bellíssim físic, tot i que sempre hi ha algun excepció!\nD'altre banda, està comprovat que si no tens un bon físic és molt més difícil lligar i que la gent es fixi en tu. Com bé diu l'Aina, a més a més, a la televisió, a les pel·lícules, a les revistes... et fan obesessionar (encara que tinguis un bon físic) ja que, cada vegada més, et mostren unes noies guapíssimes i amb uns cossos perfectes.\nTot i això, no cal desanimar-se si no tens un bon físic perquè segurament hi haurà un noi que es fixarà en el teu interior i de tant que li agradarà, s'enamorarà de tu\nAlbert Lopera ha dit...\nTothom sap que el físic no és el més important i que la bellesa de les persones està al seu interior, i hi estic completament d'acord, però també es cert que quan coneixes algú el físic és el primer que veus de la persona, es la primera impressió que et causa.\nLa televisió, revistes o anuncis influeixen molt en la nostra societat, i provoquen certs comportaments que poden ferir algunes persones.\nAl llarg de la novel·la la Michelle ens demostra la gran fortalesa que te per superar totes aquestes barreres, ens fa veure que molts cops no es fàcil conviure amb el teu cos quant els demes et miren o riuen de tu, jutjante per una primera impressió.\n27 de maig de 2009 a les 9:22\nAnna Vivern ha dit...\nA mi m'ha agradat molt el llibre perquè parla sobre com pot ser la adolescència, com ens pot fer arribar a tenyir-nos el cabell de color verd només per amor! es increíble... i com la gent no s'ha de deprimir tant i també parla d'ajudar a la gent que ho necessita, en fi jo de nota al llibre li ficaría un 10!, m'ha agradat molt i ha fet que m'agradés des del principi perquè jo també em sento identificada amb aquesta noia, igualment que no sigui com ella però creec que ens assemblem molt, que patim molt per cosses en les quals no s'ha de patir tant i en fi que a tota la gent li hauria de quedar clar al cap sigui que perquè una persona lletja ja no s'ha d'anar amb ella, no, no ni molt menys, lo hermos esta en l'interior, en el nostre cor, i no en lo exterior, bueno també però jo creec que el més important és ser bona persona com ho és la Michelle i ja està!\nEl llibre també m'ha agradat molt perquè trobo que és de tenir molta sort que una persona com la Michelle tingui tant bones amigues com les té, i que sigui tant oberta!\n27 de maig de 2009 a les 9:42\nAlícia Puig ha dit...\nEvidenment el físic no ho es tot, i que la bellesa està en l'interior, però si ets molt grassa no es agradable, ja que la gent quan et mira no veu el caràcter sinó el físic. La força que té la Michelle es admirable, ja que totes les noies extrramadament grasses no ho saven portar amb aquest humor i optimisme, sinó que hi ha moltes que es limiten a admirar les models guapissimes i amb uns cossos perfectes. I en l'adolescència, els nois no es fixen gaire en l'interior, sinó en l'exterior, llavors qui es fixa en la noia grassa, que potser és la més agradable i encantadora.\nEl llibre està bé, hi han punts que fan riure, però no m'ha agradat el personatge de la Valeska, l'he trobat una mica massa enrabassat.\nClàudia Orellana ha dit...\nLa veritat és que sempre ens han dit que la bellesa està a l'interior, però en la societat que vivim ara on hi ha la televisió i la publicitat ens diu de manera indirecta que el físic és molt important i la gent hi fem cas i ens hem convertit en una societat pendent del nostre físic. És cert que sempre t'agrada més veure a la gent ben vestida i que fagi bona fila però de vegades no és el més important sinó que també s'ha d'esperar a conèixer la persona i saber si la bellesa la té a l'interior, tots sabem que és difícil però hem de fer un esforç. Sempre tendim a jutjar la gent pel físic i riuren's d'ells a la cara, però jo al menys al final em sento culpable i inteno no fer-ho. També si ets gras, o lleig o el que sigui, és més difícil fer amics, t´hi has d'esforçar una mica més, al contrari de la gent prima, maca i alta...que no els costa tant i ja té un punt més assegurat per caure bé.\nEn el cas de la Michelle, és una història difícil de que sigui certa, però al final es pot aconseguir tal com ho ha fet ella. També depen de la persona que s'hi trobi, perquè si és una noia grassa que està sempre trista pel seu físic i no hi posa res de la seva part serà molt més complicat aconseguir el noi que li agrada, però si ets com la Michelle que és molt segura d'ella mateixa ben segur que ho aconsegueix.\nM'agrada com és la Michelle i la seva manera de pensar, ho pot aconseguir tot i encara que estigui grassa, he pogut veure en aquest llibre com les persones es senten interiorment, i he vist que no fa falta ser maca i bonica per aconseguir un noi o fer amistats, el que per fi he pogut entendre amb aquest llibre, és que la bellesa està a l'interior.\nGrup: 2 / 2ESO.\nCORRECCIÓ LOPERA 6'5\nTothom sap que el físic no és el més important i que la bellesa de les persones està EN el seu interior, i hi estic completament d'acord, però també es cert que quan coneixes algú el físic és el primer que veus de la persona, ÉS la primera impressió que et causa.\nAl llarg de la novel·la la Michelle ens demostra la gran fortalesa que TÉ per superar totes aquestes barreres, ens fa veure que molts cops no es fàcil conviure amb el teu cos QUAN els ALTRES et miren o ES riuen de tu, jutjant-TE per una primera impressió\nCORRECCIÓ SGRÓ 9\nque sempre hi ha algunA excepció!\n5 de juny de 2009 a les 13:03\nCorrecció Anna 4\nsobre com pot ser l'adolescència,\nparla d'ajudar la gent que ho necessita,\nPOSARIA un 10!,\nCREC que ens assemblem molt, que patim molt per COSES en les quals\nLA BELLESA ES TROBA A L?INTERIOR DE CADASCÚ, en el nostre cor, i no A l'EXTERIOR, BÉ\nEl llibre també m'ha agradat molt perquè trobo que HAS de tenir molta sort que una persona com la Michelle tingui TAN bones amigues com té, i que sigui TAN oberta!\nCORRECCIÓ ORELLANA 8\nFACI bona fila\nINTENTO no fer-ho. També si ets gras, o lleig o el que sigui, és\n, és una història difícil que sigui certa,\nTambé DEPÈN de la persona que s'hi trobi,\nEvidenTment el físic no ho ÉS tot, i que la bellesa està en l'interior, però si ets molt grassa no ÉS agradable, ja que la gent quan et mira no veu el caràcter sinó el físic. La força que té la Michelle ÉS admirable, ja que totes les noies EXTREMADAMENT grasses no ho SABEN portar amb aquest humor i optimisme, sinó que hi ha moltes que es limiten a admirar les models GUAPÍSSIMES i amb uns cossos perfectes. I en l'adolescència, els nois no es fixen gaire en l'interior, sinó en l'exterior, llavors qui es fixa en la noia grassa, que potser és la més agradable i encantadora.\nEl llibre està bé, hi HA punts que fan riure, però no m'ha agradat el personatge de la Valeska, l'he trobat una mica massa enrabassat.\n5 de juny de 2009 a les 13:21


Reconeixement a les dones de les Terres de l'Ebre nascudes la primera meitat del segle XX - Imagina Ràdio\nReconeixement a les dones de les Terres de l’Ebre nascudes la primera meitat del segle XX\nAdministracions locals i entitats inicien la recerca de dones amb contribucions personals i socials invisibilitzades\nOn es poden veure dues dones observant l'exposició 'Dones rurals. Dones de Lleida', a Tàrrega, el 18 d'octubre de 2021. ACN\nL’Institut Català de les Dones impulsa una recerca per conèixer les aportacions de dones ebrenques nascudes la primera meitat del segle XXI, abans del 1947, i fer-los un reconeixement per les aportacions i contribucions personals i socials, sovint invisibilitzades per les dinàmiques sexistes i patriarcals. Els ens locals, museus i entitats de dones poden presentar candidates al projecte fins el dia 11 de febrer. ‘Dones rurals, dones de l’Ebre’ pren el relleu a la primera fase que es va fer a Lleida, on s’han recollit i reconegut les biografies de 68 dones nascudes abans de 1940. Un dels objectius és que el jovent coneguin les dones referents del territori i moltes de les actuacions de divulgació s’adreçaran als centres educatius.\nAjuntaments, consells comarcals, museus i entitats de dones han començat a treballar aquest mes de gener per documentar la vida de dones ebrenques amb aportacions en totes les branques laborals i del coneixement. Un cop presentades les candidatures, una comissió territorial seleccionarà les dones que s’incorporen al projecte valorant la influència de les aportacions al desenvolupament del territori.\nDesprés començarà el treball de creació de les actuacions divulgatives, com l’edició d’un llibre amb les imatges i biografies de les seleccionades, que es presentarà en un acte en el marc del Dia internacional de les dones del món rural, que es commemora el 15 d’octubre.\nArticle anteriorEl futbol base i amateur català, a un pas de ser mixt la temporada que ve\nArticle següentDeltebre aprova l’agenda d’acció climàtica


Ajuntament de Gandia - Gandia acull la 2a edició de RRRR! Festival, art i reciclatge del 24 al 31 - NOTÍCIES DE...\nEnguany tindrà lloc del 24 al 31 d'octubre en diferents punts de la ciutat. El festival està organitzat per LaCasaCalba i l'àrea de Gestió Responsable del Territori de l'Ajuntament de Gandia, i compta amb la col·laboració d'Ecoembes; Fomento de Construcciones y Contratas (FCC); Conselleria d'Agricultura, Medi Ambient, Canvi Climàtic i Desenvolupament Rural de la Generalitat Valenciana; Consorci per a la Gestió de Residus (COR); Universitat Politècnica de València, Campus de Gandia; Diputació de València i Teatre del Raval (Gandia). És un dels projectes singulars de LaCasaCalba que combina conscienciació ambiental, en relació a la problemàtica de la desmesurada producció de residus en les societats occidentals, i creativitat, experimentació i joc, entenent que l'art és una eina efectiva per al canvi social. Tota la informació del festival en: www.rrrrfestival.org\nGandia acull la 2a edició del RRRR! Festival d'art i reciclatge, que enguany tindrà lloc del 24 al 31 d’octubre en distints punts de la ciutat. Canvia de data per ser l’època més idònia, que coincideix amb la reentré cultural. El festival està organitzat per LaCasaCalba i l’Ajuntament de Gandia i compta amb la col•laboració d’Ecoembes; Fomento de Construcciones y Contratas (FCC); Conselleria d’Agricultura, Medi Ambient, Canvi Climàtic i Desenvolupament Rural de la Generalitat Valenciana; Consorci per a la Gestió de Residus (COR); Universitat Politècnica de València, Campus de Gandia; Diputació de València i Teatre del Raval (Gandia). Aquest matí ha estat presentat en roda de premsa pel regidor de Gestió Responsable del Territori, Xavier Ródenas, i el gerent de LaCasaCalba, Francesc Burgos.\nRRRR! Festival d'art i reciclatge és un dels projectes singulars de LaCasaCalba que combina conscienciació ambiental, en relació a la problemàtica de la desmesurada producció de residus en les societats occidentals, i creativitat, experimentació i joc, entenent que l'art és una eina efectiva per al canvi social. “Vull donar l’enhorabona a LaCasaCalba. Per a nosaltres és un orgull apadrinar la iniciativa, molt complicada de tirar endavant, d’un producte europeu singular, modern i innovador al conjunt de l’estat. Aquestes iniciatives ens fan créixer com a poble. El govern local aposta per millorar la ciutat també amb la cultura com a eina transformadora”, ha assegurat Ródenas.\nEn cada edició es convida a un artista a desenvolupar una intervenció, una composició o una peça escènica, la qual és estrenada i exhibida des de diferents perspectives, no solament l'escènica, també es realitzen xarrades, classes magistrals i ponències en les quals l'artista exposa les seues eines i conceptes desenvolupats en l'obra. Paral•lelament, es desenvolupen activitats tals com accions de carrer, tallers participatius, actuacions musicals i teatrals de reciclatge, cinema i conferències ambientals. Enguany comptarem amb la participació especial d’Andrés Blasco, Truna, lutier electroacústic i artista sonor.\nEl festival arrancarà el dimarts 24 d’octubre amb l’acte inaugural a càrrec del naturalista, divulgador i autor de nombrosos llibres sobre medi ambient, Joaquín Araújo (Madrid), qui oferirà una xarrada gratuïta a partir de les 19h30 al Teatre del Raval. El periodista compta amb més de quaranta distincions per la seua tasca difusora dels valors de la biodiversitat i la divulgació en el camp de l’ecologia. A continuació, l’artista convidat del festival, Truna, presentarà la instal•lació sonora Zoonírico, una barreja sonora i visual on l’espectador podrà interactuar i crear curioses peces musicals. Truna (València), és un dels màxims exponents de la música experimental i contemporània a escala estatal. Al festival estrenarà també el seu espectacle musical Erre que erre, producció pròpia del festival d’enguany en la que l’artista es multiplica per tres en una proposta de reciclatge artístic multimèdia d’estètica retrofuturista. Truna també impartirà una classe magistral en el Campus de Gandia de la Universitat Politècnica de Gandia. La jornada d’inici inclourà també la inauguració de l’exposició de l’ONG SETEM "Canvia les teues sabates", una mostra que ens convida a reflexionar sobre els processos de tractament del cuir i les condicions laborals de les persones que els porten endavant i sobre el cost social de les sabates “barates” que comprem a l’Occident.\nEl festival clourà el diumenge 29 d’octubre amb l’espectacle musical de Pau Riba i Els Gripaus (Barcelona), on els músics revisitaran el mític disc Jo, la donya i el gripau anys després de la seua gestació a Formentera. El concert començarà a les 19h00 i tindrà lloc dins la programació especial de la celebració dels 30 anys del Teatre del Raval de Gandia. Les entrades costen 10 € (5 € per a menors de 12 anys) i es poden adquirir en onetwotix.com.\nEntremig, el festival inclou un munt d’activitats com la presentació del projecte "Precious Plastic – Gandia", a càrrec de l’Associació Xeración (València) i el Consell dels Joves de Gandia, que recull una proposta nascuda a Holanda i que planteja solucions pràctiques en relació al reciclatge del plàstic procedent dels residus urbans; taula redona "Fem art electrònic"; instal•lacions sonores interactives Les espaces Cyclophones de François Cys (Bèlgica); espectacle teatral Polzet i els seus germans, de cia. La Ferroviaria (València); espectacle musical Todo vibra, todo suena, de Vibra-tó (Sevilla); espectacle escènic participatiu Collage i acció, de Macarena Recuerda Sheperd (Barcelona); projeccions cinematogràfiques Landfill Harmonic i Rebobine, por favor, així com tallers participatius de construcció d’instruments sonors, mural reciclat i transformació de bicicletes en ciclòfons. El festival es completa en espectacles adreçats al públic escolar entre el 24 i el 31 d’octubre.\nFinalment, Burgos ha mostrat la seua satisfacció “d’encapçalar a Gandia una nova mentalitat que té en compte les coses xicotetes que ens fan sentir més grans i que això siga un projecte de ciutat. Per això continuem endavant amb el Teatre del Raval, tot i les dificultats que travessa la indústria cultural”. LaCasaCalba ha fet una crida a totes les persones que vulguen participar de forma voluntària en l’organització del festival.


Apartment Marie Antoinette.1 Cabourg França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nApartment Marie Antoinette.1Apartament17 avenue Aristide Briand, Platja de Cabourg, Cabourg, França, 14390 - Veure al mapaNotable7,0Basada en13comentarisApartment Marie Antoinette.1Veure més fotosVeure més fotosVeure totes les 22 fotos\nConvenientment situat a Cabourg, Apartment Residence Marie Antoinette Deauville és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. A Apartment Residence Marie Antoinette Deauville, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. L'hotel ofereix habitació familiar per garantir el més gran comfort possible als seus clients. L'ambient de Apartment Residence Marie Antoinette Deauville es reflexa en cada habitació. calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, nevera, forn microones són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Apartment Residence Marie Antoinette Deauville la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Cabourg.\nCal que informeu el Apartment Marie Antoinette.1 de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Interhome t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. En arribar, cal abonar un dipòsit de 300 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


L’empadronament es dispara en municipis de costa i de la Cerdanya durant el confinament | ACN | barcelona | Societat | El Punt Avui\nL’empadronament es dispara en municipis de costa i de la Cerdanya durant els mesos de confinament L’empadronament es dispara en municipis de costa i de la Cerdanya durant els mesos de confinament L’empadronament es dispara en municipis de costa i de la Cerdanya durant els mesos de confinament L’empadronament es dispara en municipis de costa i de la Cerdanya durant els mesos de confinament + L’empadronament es dispara en municipis de costa i de la Cerdanya durant els mesos de confinament E-mail\nbarcelona - 6 juny 2020 8.27 h\nL’empadronament es dispara en municipis de costa i de la Cerdanya durant els mesos de confinament\nLa Platja de Port Bo a Calella de Palafrugell una de les zones amb segones residències del Baix Empordà AJUNTAMENT DE PALAFRUGELL.\nLa Riera de Monells, un dels pobles de les comarques gironines que ha vist com incrementava el padró ACN.\nL’empadronament es dispara en municipis de costa i de la Cerdanya durant els mesos de confinament L’empadronament es dispara en municipis de costa i de la Cerdanya durant els mesos de confinament L’empadronament es dispara en municipis de costa i de la Cerdanya durant els mesos de confinament L’empadronament es dispara en municipis de costa i de la Cerdanya durant els mesos de confinament L’empadronament es dispara en municipis de costa i de la Cerdanya durant els mesos de confinament E-mail\nL’empadronament en alguns municipis de costa i de muntanya s’ha disparat durant els mesos de confinament. És el cas de Castell-Platja d’Aro, Torredembarra, el Vendrell, Bolvir o l’Ametlla de Mar, segons dades facilitades per aquests municipis a l’ACN. Es tracta de veïns que ja hi tenien segones residències o que ja vivien a aquests municipis sense estar-hi empadronats. El fenomen, però, no es produeix per igual a tots els municipis d’aquestes característiques. Salou o Vila-seca, per exemple, han registrat menys entrades al padró que en el mateix període de l’any anterior, i l’augment detectat a alguns municipis de la Cerdanya no es detecta en comarques com els Pallars o l’Alt Urgell.\nRepunt important a la Costa Brava\nA les comarques de Girona destaca el repunt d’empadronaments en algunes localitats de la Costa Brava. Un bon exemple és Castell-Platja d’Aro (Baix Empordà), on en els últims dos mesos se n’han registrat més de 250. La gran majoria són veïns que tenen la segona residència a la localitat i que treballen a Barcelona o a la seva àrea metropolitana.\nL’alcalde del municipi, Maurici Jiménez, diu que estan “sorpresos”, i ho vincula a la polèmica que hi va haver l’endemà de la declaració de l’estat d’alarma, on centenars de propietaris de segones residències van anar a passar el confinament al municipi costaner. Jiménez es felicita que això també hagi servit per incentivar el teletreball.\nAltres localitats del litoral gironí on també s’ha percebut un increment dels empadronaments són Calella de Palafrugell (Baix Empordà), Cadaqués o el Port de la Selva (Alt Empordà). En aquest darrer cas, dels més de 40 que s’han registrat les darreres setmanes, bona part són de ciutadans estrangers, principalment francesos, que viuen des de fa temps al poble.\nA Palafrugell, en canvi, la situació ha estat diferent. L’Oficina d’Atenció al Ciutadà ha rebut més de 200 trucades en dos mesos de persones que es volien empadronar telemàticament, però l’Ajuntament no permet aquest tràmit si no es fa de manera presencial. Fonts municipals expliquen que l’allau de trucades ha estat “sobtat” i donen per fet que moltes persones “no s’han atrevit” a venir pels controls que hi havia.\nLes segones residències a Palafrugell es concentren a tres pobles que pertanyen a aquesta localitat i que estan arran de mar, Llafranc, Calella de Palafrugell i Tamariu. A més, en pobles petits d’interior com Monells i que també tenen segones residències han vist com s’han incrementat de manera important els empadronaments. En aquesta localitat baix-empordanesa i que comparteix ajuntament amb Cruïlles i Sant Sadurní de l’Heura han passat dels 1.300 empadronats per primera vegada. El seu alcalde, Dani Encinas, explica que han rebut de cop una trentena de peticions, quan habitualment en tenen una o dos al mes.\nEls empadronaments es disparen a Torredembarra\nA Torredembarra (Tarragonès) l’increment d’empadronaments es xifra en un 30%, amb 97 altes durant el mes de maig –des de l’obertura de les oficines municipals arran de l’entrada en la fase 1. Les altes corresponen a persones que ja vivien al municipi però que no hi estaven empadronades “Hi ha una regularització de molta gent que no se n’havia preocupat fins ara i que ara ha vist la necessitat de fer-ho per qüestions relacionades amb la mobilitat i pels ajuts a què puguin acollir-se a posteriori per la covid-19”, explica a l’ACN l’alcalde, Eduard Rovira.\nLes restriccions de la mobilitat i els intensos controls que s’han fet al municipi per evitar l’arribada de veïns de segona residència, amb patrullatges per urbanitzacions i supermercats, no han estat un factor important, segons Rovira, perquè si algú s’havia hagut de confinar al municipi només calia que ho demostrés amb algun rebut, per exemple. “La gent ha vist la importància d’estar empadronat allà on es fa vida”, opina l’alcalde.\nEn la resta de municipis costaners de la Costa Daurada, com a Salou (Tarragonès) no s’han detectat més empadronaments. En altres casos, hi ha hagut fortes davallades. És el cas de Cambrils (Baix Camp), on expliquen que al febrer van tenir 249 altes al padró, però que del 13 de març fins a principi de juny només n’han gestionat 52. Entre d’altres, els empadronaments s’han degut a naixements, poder disposar d’assistència sanitària o per motius d’escolarització.\nLes dades han seguit una tendència similar a Vila-seca (Tarragonès), que acull el nucli turístic de la Pineda. De l’1 de març al 31 de maig hi ha hagut 174 altes al padró, però durant el mateix període de l’any anterior n’hi va haver 542. Un dels motius és que des de l’inici de l’estat d’alarma i fins la setmana passada només es tramitaven les altes urgents, per naixements i persones procedents d’altres municipis o de l’estranger que complien aquest criteri –per tema d’ajudes, obtenció de la targeta sanitària o necessitat de justificar la residència al municipi.\nAl municipi de Mont-roig del Camp (Baix Camp), amb 24 urbanitzacions i un gran nucli turístic com Miami Platja, també hi ha hagut una forta davallada. Al març van ser 57 davant les 382 del mateix mes de l’any anterior; a l’abril 20 respecte 382, i al maig 67 davant 432. Per la seva banda, a Vandellòs i l’Hospitalet de l’Infant (Baix Camp), hi ha hagut altes de persones provinents d’altres municipis -Tarragona, Mont-roig o Móra d’Ebre- però aquestes procedències, segons l’Ajuntament, no indiquen segones residències i responen, simplement, a un canvi.\nRepunt al Vendrell, sense canvis a Calafell i Cunit\nA la costa penedesenca, durant l’últim mes el Vendrell ha constatat un increment del 10% en els empadronaments als nuclis de la platja –Sant Salvador, Coma-ruga i el Francàs-. Segons les dades a les que ha tingut accés l’ACN, el maig de l’any passat els nous empadronaments a la zona de platges van representar un 30% del total de registres, mentre ara hi ha hagut 52 altes, que suposen el 40%.\nEl regidor del Padró d’habitants del Vendrell, Baltasar Santos, assenyala que, en general, es tracta de famílies que ja residien al municipi des de fa pocs anys però estaven empadronades a Barcelona. “Hi ha molta gent que viu aquí i treballa a Barcelona, i han hagut de regularitzat la situació per poder moure’s lliurement per motius de feina”, explica. Nega que hi hagi casos de picaresca en els quals es demani l’empadronament a la segona residència per poder-ne gaudir en cas que hi hagi un nou confinament els propers mesos.\nEl regidor també apunta que durant els últims anys hi ha hagut diversos casos de matrimonis que han convertit les segones residències en el domicili habitual. “Es jubilen i venen a viure al Vendrell però continuen empadronats a Barcelona per mantenir l’hospital de referència allà”, diu Santos, que assegura que aquest perfil de veïns ara també han aprofitat el confinament per regularitzar la seva situació, per evitar denúncies de la policia en els seus desplaçaments bàsics.\n“Totes aquestes situacions s’han anat donant durant els últims anys, però ara el confinament ha fet que hi hagi més casos”, diu el regidor, que celebra l’increment d’altes al padró del Vendrell per tenir més massa poblacional a l’hora de reclamar recursos a les administracions superiors.\nAls municipis veïns de Calafell i Cunit, fonts municipals neguen que s’hagi produït cap increment inusual del padró d’habitants. En canvi, a Cubelles (Garraf) sí que perceben una situació similar a la del Vendrell, amb un lleuger augment d’altes perquè hi hauria hagut famílies ja residents a la vila que haurien regularitzat la seva situació.\nLa Cerdanya guanya veïns, els Pallars no\nBolvir (Cerdanya) és un dels municipis de l’Alt Pirineu on s’ha produït un increment en el nombre de persones censades. El seu alcalde, Isidre Chia, apunta que aquestes superen la vintena i que aquest fet guanya importància si és te en compte que, amb elles, la població s’aproxima als 400 habitants. En aquest sentit, ha explicat que la majoria de nous empadronats corresponen a famílies que ja hi tenien una segona residència i que, en alguns casos, els fills dels propietaris d’aquestes cases han apostat per traslladar-se a viure a la zona.\nLa qualitat de vida que hi troben, més valorada arran del context de crisi sanitària de la covid-19, és una de les seves principals motivacions per fer el canvi. Aquesta va lligada, a més, amb el fet que veuen possible poder teletreballar o gestionar les seves empreses des d’aquest punt, limitant-ne els desplaçaments cap a Barcelona i la seva àrea metropolitana a un o dos cops per setmana. Mentre, a Guils de Cerdanya, amb poc més de mig miler d’habitants, el cens ha crescut en gairebé una desena de persones, tot i que en aquest cas no s’ha pogut constatar el motiu pel qual s’han empadronat, segons ha comentat el seu alcalde, Josep Mendo.\nD’altra banda, en municipis del Pallars Sobirà com Esterri d’Àneu no s’han detectat noves peticions d’empadronament i el seu alcalde, Pere Ticó, explica que “ja li agradaria” que es produís un augment en els pròxims quatre o cinc mesos perquè, afegeix, “això voldria dir que es repobla el Pirineu”. En el mateix sentit s’expressa el seu homòleg a Llavorsí, Josep Vidal, que apunta que veu “difícil” que s’aposti per aquesta opció mentre no es millorin qüestions cabdals com ara les comunicacions i l’accés a Internet.\nAugments a l’Ametlla de Mar i Sant Carles de la Ràpita\nEn un mes, des de la represa de la tramitació presencial el 4 de maig, l’Ametlla de Mar (Baix Ebre) ha inscrit 72 nous veïns al padró municipal, vint més que el mateix període de l’any passat. Són, principalment, de l’àrea metropolitana de Barcelona –tot i que també hi ha algun estranger- i, en molts casos, vivien des de fa temps bona part de l’any en la seva segona residència al municipi. La crisi del coronavirus ha influït de forma decisiva en aquest increment, segons admet l’alcalde, Jordi Gaseni.\nDe fet, l’Ajuntament va iniciar fa uns mesos una campanya per regularitzar una situació anòmala: tot i que el nombre de persones empadronades se situa al voltant de les 6.800, al mes de gener, en ple hivern, el municipi acollia realment uns 9.000 habitants, segons l’anàlisi de les tones d’escombraries recollides. Ben comunicat amb Barcelona i amb importants urbanitzacions pròximes a la costa, el municipi s’ha convertit en un atractiu lloc de residència tot l’any de persones oficialment empadronades al seu lloc d’origen, on només hi tornen esporàdicament.\nAmb aquesta regularització, argumenta Gaseni, el consistori podrà conèixer millor la necessitat de serveis i rebre dotacions econòmiques proporcionals a la seva població real per a prestar-los. Les restriccions de mobilitat derivades de la crisi del coronavirus i els controls policials que s’han desplegat al municipi han posat en evidència molts d’aquests casos i han empès les inscripcions per evitar problemes. “La gent ho ha trobat bé. Aquí no s’ha hagut de desplaçar ningú de fora de la regió sanitària. Llavors, s’han empadronat els que estan aquí. És el que busquem”, apunta.\n“És un lloc atractiu i tenim una cosa que ens ha fet veure tota aquesta situació del coronavirus: estem fent l’impossible per sortir de la millor manera d’aquesta crisi sanitària però pot tornar i, si ho fa, de vegades més val que t’agafi en un lloc com l’Ametlla de Mar que no en una gran ciutat perdut en algun bloc de pisos”, tanca Gaseni.\nUna situació molt similar s’ha produït a Sant Carles de la Ràpita, on l’obertura de l’atenció presencial de les oficines municipals ha permès més que duplicar de les xifres habituals d’empadronaments. Així, des del passat 18 de maig un total 78 persones s’han inscrit oficialment com a habitants -35 el mateix període de 2019-: la majoria són de l’àrea metropolitana de Barcelona però també veïns del territori amb segones residències en aquesta població turística de la costa del delta de l’Ebre.\nTot i que la pandèmia del coronavirus hauria influït, des del consistori recorden que la impossibilitat d’efectuar aquest tràmit durant el període de confinament s’ha de tenir en compte, així com l’arribada de treballadors per a la temporada d’estiu.\nAl veí municipi d’Alcanar, en canvi, durant la setmana passada es van inscriure cinc nou habitants al padró. Una xifra que, segons l’alcalde, Joan Roig, no és habitual en tant poc temps però que tampoc trenca les estadístiques habituals. Tampoc a l’Ampolla, on l’increment s’ha registrat també un increment però poc significatiu.\nQuerol duplica veïnat a les urbanitzacions i Santa Coloma guanya població jove\nAl municipi de Querol (Alt Camp), les quatre urbanitzacions a l’entorn del poble han doblat el veïnatge des de l’estat d’alarma. Dels 150 veïns habituals ara en són prop de 300. Aquesta vinguda de gent, però, no s’ha reflectit en el padró, ja sigui perquè ja són habitants empadronats al municipi, o bé perquè conserven l’empadronament on tenen la primera residència, segons explica a l’ACN l’alcalde de Querol, Jordi Pijoan. Amb 520 habitants en total, el padró, durant tot aquest període, només ha crescut en quatre persones, un lleuger augment que es manté dins la dinàmica normal. L’alcalde, però, ja s’espera una vinguda més massiva de forans durant els mesos d’estiu donat que molts renunciaran als viatges de llarga distància. “Voldran venir a passar tot l’estiu al poble, com es feia als anys vuitanta”, preveu Pijoan.\nMolts pobles de l’Alt Camp es van blindar per evitar les entrades a segones residències. A Cabra del Camp, des del 14 de març, s’hi han empadronat una vintena de persones. La majoria són gent que han decidit anar-hi a viure. A Aiguamúrcia s’ha rebut alguna sol·licitud d’empadronament, que s’atendrà un cop obrin les oficines presencialment. A la comarca veïna de la Conca de Barberà, a Santa Coloma de Queralt, també s’ha detectat la vinguda de parelles joves, la majoria provinents de Barcelona, amb voluntat d’empadronar-se i establir-se al poble. “Són gent amb vincles al poble o fills de gent d’aquí que tenien en ment fer-ho ja abans de la covid-19 ”, constata l’alcalde Ramon Mullerat. L’Ajuntament no sap quantificar els nous empadronaments que té en tramitació, però confirma que el ritme és creixent.


Hospitals Públics en Wietzow - Directori - Llistat - Guia - hospital - Públics - Altres ciutats a mecklenburg-vorpommern - Mecklemburgo-pomerania occidental - Alemanya - Hospitalsworldguide\nPàgina d'inici › Per categoria › Públics › Alemanya › Mecklemburgo-pomerania occidental › Altres ciutats a mecklenburg-vorpommern › Wietzow\nHospitals públics en wietzow Altres ciutats a mecklenburg-vorpommern > Mecklemburgo-pomerania occidental > Alemanya\nT'ha passat un accident domèstic? Vols saber quin hospital és el més proper a la teva llar? Si viu a Wietzow, ja no us haureu de preocupar, perquè aquí us mostrem una guia completa de tots Hospitals Públics en Wietzow.\nSi estudia medicina, infermeria, fisioteràpia, nutrició, farmàcia o qualsevol altra carrera en ciències de la salut i planeja realitzar pràctiques en Wietzow, aquí podeu trobar una llista de tots Hospitals Públics en Wietzow perquè pugueu contactar-los.\nTreballa en un hospital que s'inclou en aquest directori? Consulteu les dades del vostre centre. Si observeu alguna imprecisió, poseu-vos en contacte amb nosaltres i l'organitzarem immediatament. La vostra ajuda farà que aquest lloc web sigui tan útil per a les persones que continuen ajudant a qui busca Hospitals Públics en Wietzow.\nA Hospitalsworldguide ens agrada tenir una estreta relació amb els nostres usuaris, tenim la possibilitat que es puguin registrar Hospitals Públics en Wietzow i també tenim un formulari perquè els usuaris puguin contactar amb qualsevol tipus de dubte, consulta o error que tinguin. Han trobat en qualsevol fitxer d'un hospital.\nLlistat de Hospitals Públics pròxims a Wietzow


Pla de Llevant a Viladecans - Enginyeria Reventós, SL\nPla de Llevant a Viladecans\nEts aquí: Inici1 / Proyectos2 / Pla de Llevant a Viladecans\nNous carrers. Ponts i túnels artificials. 12.3 ha de paisatgisme en espais lliures: parcs, boscos i torrents. Obres de drenatge: col·lectors i dipòsit de laminació de 14.000 m3. Dotat amb totes les línies de serveis urbans.\nUrbanització: 42 ha\nEstructures: 5 ponts, 3 túnels artificials, dipòsit soterrat de laminació de 18.000 m³.\nFinalització projecte: 2009\nPressupost: 52 M€


L'arquebisbe de Barcelona disculpa Jordi Pujol del que hagin fet els seus fills - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nL'arquebisbe de Barcelona disculpa Jordi Pujol del que hagin fet els seus fills\nLluís Martínez Sistach, a punt d'esgotar el mandat, va dir que l'Evangeli no diu res de situacions com el "procés"\nEl cardenal Lluís Martínez Sistach arxiu/acn\nEl cardenal arquebisbe de Barcelona, Lluís Martínez Sistach, esgota el seus últims dies al capdavant de la diòcesi -serà substituït el dia de Sant Esteve per Juan José Omella- i ahir va voler donar l'opinió sobre aspectes d'actualitat com el procés, el cas Pujol o el futur de l'Església. Sobre el cas Pujol, el cardenal arquebisbe va reconèixer que l'expresident "ha estat un referent", però va evitar censurar-lo: "no vull jutjar les persones. Ja hi ha la justícia", va reblat Sistach.\n"Ara bé, una cosa és el pare i una altra cosa són els fills. Això s'ha de tenir en compte", va puntualitzar el cardenal, que va recordar que els progenitors només són responsables dels actes del seus fills quan són menors d'edat. "Distingit tot això, l'expresident ha fet coses molt bones i potser n'ha fet de no tan bones. Però això ho ha de decidir finalment el jutge, no jo", va insistir-hi.\nSobre el procés català, Sistach va ser clar: "això de la configuració d'un país depèn dels ciutadans, l'Evangeli no diu si ha de ser d'una manera o d'una altra. Pot posar uns límits, lògicament, de respecte a la vida o respecte als drets fonamentals", va assenyalar Sistach al programa El Suplement de Catalunya Ràdio. També va opinar sobre l'homosexualitat: "els homosexuals com a persones mereixen tota la dignitat per l'Església", tot i que, no obstant això, va criticar la sortida de l'armari del prelat polonès Kristof Charamsa, oficial de la Congregació per la Doctrina de la Fe. "El seu és un cas de falta de coherència", va sentenciar Sistach. "Cal acceptar una sèrie de compromisos quan ets capellà. I cal una coherència mínima, que ell no ha respectat", va criticar-lo l'encara arquebisbe, el moment més dolç del qual va ser la visita de Benet XVI a Barcelona, va explicar.


Parròquia de Sant Martí d'Escart - LA GUINGUETA D'ÀNEU (EL PALLARS SOBIRÀ) (CATALUNYA)\nCampana petita (1)\nUna segona campana més antiga té un diàmetre de boca de 58 cm i un pes aproximat de 110 kg. És feta l'any 1613 segons es dedueix de la inscripció AVE MARIA GRATIA PLENA ANNO MDCXIII. Al terç superior porta medallons amb escenes del naixement i calvaris. Està en disposició funcional manual i generalment toca a missa. Està en bon estat i dona una fonamental de Mib amb un son molt bo amb un Hum o octava baixa molt llarg. Sembla que porta el jou de fusta original que està bé però força gastat.\nCampana grossa (2)\nLa més grossa és a ponent, amb un diàmetre de 72 cm de boca i un pes aproximat de 215 kg. La campana no té nom, però duu una imatge de Santa Bàrbara. Data de 1883 amb la inscripció BALLESTEROS ME HIZO.\nLa disposició funcional és manual, però es trobava travada per les obres que es feien al campanar. Dóna una nota fonamental de La, però de so força dolent. El jou és fet de fusta i pissarra, amb tirants de ferro i està en bon estat.


L'aguait de l'Empordà: Les antigues escoles de Sant Feliu de Boada\nLes antigues escoles de Sant Feliu de Boada\nSilvia Omedes ens ha enviat aquest escrit i aquestes fotografies sobre les noves cases que s'estan fent a Sant Feliu de Boada com a "compensació" per arreglar les antigues escoles.\n"La constructora Floret S.L., a canvi d´arreglar les antigues Escoles del poble de Sant Feliu de Boada i d´urbanitzar tot un plà a l´entrada del mateix venint desde Sant Julià de Boada, ha rebut el permís per construir de nova planta vuit cases. Aquesta intervenció afectarà molt al perfil urbà i estructura d´aquest petit poble en molts sentits.\nDe fet, si un es passeja pel poble avui, ja veu tristament com un dels camins de terra que bordejaven les escoles i per on els vianants passejavem sovint s´ha convertit en una carretera d´asfalt prou ample com la comarcal d´on neixia. Asfalt i més asfalt per arribar a veure i sentir més cotxes, més restaurants (ja ni hi ha dos), més contaminació visual, més contaminació luminínica i més contaminació ambiental.\nPersonalment em fa por que aquest petit poble es converteixi en una altre Peratallada, no sé si m´explico. Sant Feliu de Boada ha sapigut des de fa anys guardar bastant bé les proporcions i la mesura del seu creixement, tot i ser un poble molt conegut i molt visitat per turistes i estiuejants. Serà precisament per això mateix, per haver-ho fet bé, que rep tantes visites de gent que l´admira? Quan Sant Feliu s´hagi convertit en una urbanització, serà igual d´agradable passejar hi?\nNo puc entendre com el Sr. Figueras, que està darrera de tot aquest plà d´urbanització i que ja és responsable d´haver-se carregat mig poble de Torrent amb les cases adossades que ha construit a tort i dret, i que a més és el responsable també dels fanalets ridículs típics de població anglosaxona que il.luminen tot el llarg de la carretera que bordeja Torrent, tingui les llicencies que calen per passar a fer el mateix al poble veí. No sé, de veritat, que és el que mou a la gent que ja te prou diners a seguir explotant el territori i el paissatge, i a seguir especulant amb el bé comú.\nÉs que, Sr. Figueras, no s´estima aquest paissatge? És que no en té prou de pífies, ja? Amb l´excusa del bon gust i de portar turisme de qualitat, quantes masies adossades pot arribar a construir vostè en els proxims anys? Perquè d´empreses en té diverses i ben contactades amb el Sr. Nadal. Em fa molta por, Sr. Figueras. Què és per vostè el bon gust i el bon fer? I els senyors alcaldes d´aquestes poblacions (Sant Feliu, Torrent, Sant Julià, Palau Sator), també\nvostè, Sr Nadal, quan valen? Perquè el territori que vostès no respecten val molt més del que han cobrat. Amb quin dret el manipulen sense respecte i només amb fins de lucre?\nAmb aquesta petita carta us exposo la meva indignació i la meva perplexitat davant d´aquests fets i aquesta gent. Silvia Omedes."\nPublicado por Homo Finit en 15:38\nEtiquetas: Sant Feliu de Boada\nroger pasarell viñas dijo...\nlluiteu, de veritat, lluiteu perquè l'encant de l'empordà no perdi la seva màgia. Sóc veí de la garriga enamorat de l'empordà des de la infantesa. Vaig viure de petit a l'escala i espero tornar-hi algun dia. Moveu-vos per evitar que l'especulació envaeixi aquesta terra!\nPel que em consta l`abocador de la bisbal es tenia de fer a torrent on la familia coneguda popularment figueres-gil-roca "marbella" s`hi va oposar radicalment amb l`excusa de preservar l`entorn,ara a l`entorn s`hi esta construint un barri de cases al mig del bosc,l`unica esperança que ens queda es que l`antic alcalda de torrent ha perdut les eleccions i ara la familia-gil-roca potser no podra gaudir en exclusiva dels seus serveis,siusplau no hos deixeu comprar\ndoncs posem noms i cognoms a les queixes, sense por!\nL'estrena electoralista del Polivalent de Parlavà


Article d’Opinió de Paco Blay: “Compromís amb l’ensenyament” – Compromís per l'Alcoià-el Comtat-les Foies\nPublicat el 6 març 2015\nFrancesc-X. Blay, regidor de Compromís\nL’ensenyament està considerat per la Constitució espanyola (art. 27) un dret fonamental, que ningú no pot qüestionar. Correspon, per tant, als poders públics garantir aquest dret de tothom a l’educació. Com que també estableix la Constitució la llibertat d’ensenyament, és l’administració la que ha de gestionar de la millor manera que l’educació arribe a tots. Tot el sistema educatiu, doncs, és responsabilitat dels poders públics. Tot: el públic i el concertat.\nL’educació és responsabilitat dels gestors públics, que han de garantir que s’atenga correctament els alumnes, professionals i pares en tot el sistema. Per això la posició de Compromís és molt clara: no està en contra de l’ensenyament concertat, ni pretén suprimir-lo quan entre a governar a la Generalitat Valenciana, malgrat les acusacions del PP, insidioses i alarmistes.\nEl PP va presentar en el darrer Ple una moció en defensa exclusivament de l’ensenyament concertat. Els regidors de Compromís la van considerar electoralista i excloent, oblidant que els dret a l’educació és de tots. L’actuació del PP fins ara ha estat sempre en detriment de la pública. Un exemple: la mateixa Unió Europea (UE) està investigant la Generalitat perquè no ha construït o reformat els centres –públics- als quals es va comprometre i que la UE ja havia finançat al 50%. Per no esmentar els centenars de barracots –han arribat a ser més de 1.000- que els xiquets de la pública han hagut de suportar durant massa anys. O fins i tot els milers d’alumnes que es queden sense línia en valencià, per decisió de l’administració, malgrat sol·licitar-ho els pares. La “llibertat d’ensenyament” no l’aplica la Generalitat del PP de la mateixa manera a tots.\nPer a Compromís la xarxa de centres concertats està desenvolupant una tasca necessària, i més en la situació actual. Cal reconèixer-ho. Però, insistim. Com que aquest centres estan gestionats amb recursos públics, és l’administració la que ha d’optimitzar-los i vetlar perquè tothom tinga les mateixes oportunitats. Un altre exemple: el govern de la Generalitat ha suprimit en els darrers anys desenes d’unitats en centres públics, moltes de les quals de línies en valencià, per l’augment de les ràtios, incomprensible des del punt de vista pedagògic, especialment en Infantil i Primària.\nLa moció del PP pretenia crear un conflicte entre pública i concertada. Per això Compromís va presentar unes propostes d’acord alternatives, molt més integradores i assenyades, que buscaven precisament evitar cap enfrontament. Curiosament van votar en contra de les propostes de Compromís, tant els regidors del PP com els d’Esquerra Unida. Ells sabran el que fan. Aquestes són les nostres propostes alternatives. Jutgen vostés.\nL’Ajuntament d’Alcoi reconeix l’important paper dels concerts educatius a l’hora de completar, de manera subsidiària l’escola pública, la xarxa pública de l’educació valenciana.\nL’Ajuntament d’Alcoi insta el Consell al pagament immediat del deute que té amb l’escola privada concertada des del mes d’octubre de 2014 i al pagament successiu mensual i puntual.\nL’Ajuntament d’Alcoi manifesta la necessitat d’elaborar un mapa escolar en consonància amb les necessitats educatives actuals que tinga en compte les necessitats de concerts amb escoles privades per manca d’infraestructures públiques, dintre d’un model de subsidiarietat d’aquestes respecte de les escoles, línies i unitats públiques.\nL’Ajuntament d’Alcoi insta el Consell a no tancar unitats de centres públics en l’arranjament escolar quan hi haja al mateix districte centres privats concertats.\nL’Ajuntament d’Alcoi insta el Consell al tractament igualitari de tots els centres de la xarxa pública, tant públics com privats concertats, a l’hora d’establir una educació inclusiva, exigint els mateixos requisits i esforços a tot tipus de centre.\n← Comunicat oficial de Compromís per Xixona sobre Piedra Negra\nCompromís celebra en Les Corts una jornada formativa amb candidats perquè coneguen el funcionament del parlament valencià →


Serhí Rebrov en una imatge d'arxiu. Alexey Kudenko / Sputnik / ContactoPhoto\nBarcelonaCamí dels 50 anys, Serhí Rebrov ha deixat lluny el fred d’Ucraïna per entrenar l’Al-Ain dels Emirats Àrabs Units. Un dels màxims golejadors de futbol ucraïnès, va formar amb Xevtxenko una parella letal en atac. Xevtxenko va continuar triomfant al Milan després de deixar el Dinamo, però ell no va tenir tanta sort a Anglaterra. I va acabar tornant al club de la seva vida, el Dinamo, on sempre torna, i des d'on recorda una de les nits més negres de la història del Camp Nou, quan el 1997 van golejar per 0-4 el Barça de Van Gaal. Xevtxenko en va fer tres, i ell, l'últim.\nAquell triomf al Camp Nou és un dels moments més especials de la seva carrera?\n— N'és un. Aquella època ho vam fer molt bé a Europa. Només el Bayern ens va deixar, perquè va tenir una mica de sort, fora de la final de la Champions. Aquells anys també vam derrotar el Madrid, però és cert que contra el Barça va ser especial. 3-0 a Kíev i 0-4 al Camp Nou. I haurien pogut ser més, tal com va anar el partit.\nL’entrenador era el llegendari Valeri Lobanovski. Un home de gel, ni celebrava els gols. Com era treballar amb ell?\n— Va ser un mestre. Era un home d’una altra època, cert. Sempre estava seriós, però sabia bé què volia. I el que volia era guanyar. Va ser un orgull treballar amb ell. Al futbol t’ho pots passar bé, però al primer nivell es tracta de guanyar. I ell ens va posar això al cap. Que calia cuidar-nos fora del terreny de joc, que calia ser professionals. Ens permetia aprendre molt sobre preparació física, però també sobre com entendre el joc. Volia tenir jugadors intel·ligents que poguessin entendre el joc. Només vivia per això, per guanyar.\nVostè en temps soviètics va créixer a la zona del Donbass, on ara s’ha viscut una guerra. Li va tocar viure el final de l’URSS com a nen. Com ho recorda?\n— La veritat? Era un nen. Quan vaig créixer la vida era diferent i jo sempre pensava en el futbol, en els esports. Practicava el bàsquet, el voleibol… No érem rics però no faltava res. Era una ciutat plena de fàbriques, on tot era gris. Els esports eren una oportunitat de tenir una nova vida i ho vaig tenir clar ja de petit. La meva mare era ballarina i també volia que fes ballet. Alguna cosa va servir-me per fer esport després: ser elàstic, la coordinació. M’ha servit. Després ha arribat la guerra i, esclar, pateixo per la meva gent.\nEs va formar al Xakhtar Donetsk, l’etern rival del Dinamo. Com va viure el fet de deixar un club per l’altre?\n— Va ser fàcil. Miri, llavors no existia una rivalitat tan forta, perquè l’únic club gran era el Dinamo. El Xakhtar era més modest, els seus grans èxits han arribat després. Ara un brasiler deixa un club per marxar a l’altre i tenim un bon embolic. Llavors era normal que els millors jugadors ucraïnesos anessin a jugar al Dinamo.\nVa formar part d’aquella generació daurada que va quedar-se a un pas de la final de la Champions. Quines eren les claus de l’èxit del Dinamo?\n— Una preparació molt bona, tant física com tàctica. Per moments era com estar a l’exèrcit. I no teníem por de ningú. Ucraïna feia poc que era independent, i ens sentíem ambaixadors del país en una època complicada. En aquest sentit, el Dinamo també és més que un club, com diuen al Barça; jugàvem per la gent. La llàstima és que aquella generació no va poder arribar als Mundials. El 2002 ens en deixa fora Alemanya, no vam poder debutar fins al 2006, quan vaig tenir la sort de jugar en aquella cita on vam arribar als quarts de final. Va ser un moment especial.\nJugar al Dinamo per moments era com estar a l'exèrcit ”\nSerhí Rebrov Exjugador del Dinamo de Kíev\nNo va acabar de triomfar a Anglaterra. Què va passar?\n— Estic molt orgullós del que vaig viure allà. Potser no vaig jugar sempre? Cert. Però sortia cinc minuts amb el West Ham i era un orgull, els aficionats valoraven si ho donaves tot. Va ser bonic viure-ho. I en un altre club com el Tottenham, i la seva cultura.\nVostè sempre va destacar per ser un esportista diferent. Llegia clàssics com Dostoievski, era un radiooperador aficionat i escoltava grups com Radiohead.\n— Com tanta gent. Potser és cert que no tots els futbolistes llegien, però a casa sempre havíem tingut llibres. Amb la música vaig gaudir molt, a Anglaterra. Això de ser radiooperador és cosa del meu pare, que n'era un fanàtic. I ho he heretat. Permet parlar amb gent de tot el món. Ara amb internet sembla fàcil, però abans ser radiooperador era increïble. Podies connectar amb gent d’altres llocs. Encara ho practico, la gent que hi trobes és molt maca. A les xarxes socials no m’hi trobaràs. Gaudeixo parlant amb la gent d’una manera més directa.\nQuan jugava a Anglaterra, el 2004, va esclatar la Revolució Taronja a Ucraïna, on es reclamaven més llibertats. Vostè va jugar un partit amb un llaç taronja.\n— Sí, va ser la meva manera de donar suport al meu poble, que volia llibertat. El futbol és política. Molts diuen que no, però el futbol és tan popular que és un escenari polític. No va espantar-me donar suport a la gent que era al carrer lluitant pel futur d’Ucraïna. Ja puc ser lluny, que jo sempre penso en Ucraïna i en tot el que ens toca patir, amb la guerra i els problemes que tenim. Quan era al Dinamo entrenant els deia als jugadors que ho donessin tot, ja que un triomf seu donava alegries a gent que patia molt.\nCom a entrenador ha treballat en diversos clubs. Com veu aquest Barça-Dinamo?\n— El Barça sempre és el Barça. El respecto molt, perquè té una escola, una identitat. Com la tenim al Dinamo, on també es cuida molt el futbol formatiu. Mircea Lucescu està fent una bona feina, el respecto perquè vol guanyar. A mi, com a tècnic, m’importa en primer lloc guanyar. Quan vaig retirar-me, vaig voler aprendre dels millors tècnics i vaig anar a veure Guardiola i Klopp, per exemple. Per trobar el meu camí. El meu és aquest, guanyar sempre en primer lloc. I al Dinamo la idea és aquesta, apostant per jugadors amb talent. No pots anar contra els canvis.\nI aquests canvis quins són?\n— La velocitat. I ara pots analitzar-ho tot. I cal fer-ho. Lobanovski ja treballava amb estadístiques, però ara pots tenir-ho tot al segon. Ja no es tracta només del talent, cal analitzar els esforços fets en cada cursa. Quan comparo quan jugava el 1997 amb ara, en algunes coses sembla un esport diferent. Ara amb la pressió, la intensitat, costa molt tenir resultats a llarg termini. Pots guanyar un partit, però guanyar tornejos cada costa més, especialment quan pocs equips acumulen més talent per tenir més diners.\nDinamo de Kíev Lliga de Campions FC Barcelona


Conesa viu les pitjors inundacions des del 1874 - Nova Conca\nConesa viu les pitjors inundacions des del 1874\nDiumenge, 3 d'agost de 2014 a les 19:45h\nUn veí treient aigua de dins de casa seva, diumenge a la tarda | Francesc Fàbregas i Gaya\nEn dues hores va caure fins a 200 litres al metre quadrat, afectant bona part del poble. Una dotzena de cotxes afectats, i més d’una vintena de cases. Quatre persones van haver de ser rescatades pels Bombers.\nConesa, va viure aquest dissabte a la tarda, un dels pitjors episodis de la seva historia. Les fortes pluges d’aquest dissabte van provocar que la part baixa del poble es veiés inundat durant més de dues hores, arribant a una inundació de fins a l'1’80 metres (dins del poble).\nUna dotzena de cotxes es van veure afectats, i segons comentaven els mateixos veïns l'endemà, en el lloc dels fets. Una furgoneta va desaparèixer pels aiguats, veient-se arrossegada i encara no s'hauria trobat. Altres cotxes van sofrir danys importants. A més, la zona més afectada va ser la zona del costat del rierol, al costat del carrer de la Font, on precisament aquest dissabte es va celebrar el Mercat Vell de la localitat, trobant-se força habitada. Una de les paradistes, parlava pel Novaconca.cat. “Se’m va fer malbé tot. Tenia una paradeta de treballs manuals i se’m va veure afectat tot”.\nDurant l'endemà, els veïns de la localitat, tocant a Bombers, van estar qualificant els danys, així com començar a treure els mobles afectats de les diverses cases. I és que les inundacions, que van començar vora les cinc de la tarda, van entrar en moltes de les cases de la zona vella del poble, destrossant molt de mobiliari.\nTot el poble, durant el dia d’avui –diumenge- no parla de res més. I és que inclús la gent gran no recorda un fet així. L’any 1984, fa 30 anys, es va viure unes inundacions, però no van arribar a aquestes alçades. I és que el poble de Conesa, ha viscut les pitjors inundacions des del 1874, senyal que els veïns recorden amb una marca i un escrit a la font del Carrer de la Font. Les inundacions d’aquest dissabte, van arribar a l'1’80 metres,quedant-se a uns 20 cm de la del 1874. Sens dubte, Conesa, ha viscut una de les jornades més negres de la seva historia. Un jove veí, que es trobava ajudant a una de les cases afectades, explicava d’aquesta manera el que recorda. “Els mobles flotaven dins de casa amb l’aigua que hi havia”.\nEl poble a poc a poc intenta recuperant la normalitat, i sobretot, els veïns recalcaven que no s’ha de lamentar danys humans, només materials, recalcant que “és el més important”, tot i que hi ha cases i immobles que s’han vist greument afectats.