El Centre de Salut de Can Pastilla entrarà en funcionament a començament de 2009 i atendrà a a prop de 17.000 persones\nActualizado 18/9/2008 16:56:58 CET\nEl nou Centre de Salut de Can Pastilla, en el qual el Govern hi ha invertit 2,2 milions d'euros, entrarà en funcionament a començaments de 2009 i atendrà prop de 17.000 persones. Aquesta infraestructura permetrà una reorganització bàsica de l'atenció sanitària a tota la zona bàsica de salut de la Platja de Palma.\nDesprés de fer una visita al centre, el president del Govern, Francesc Antich, va explicar que aquest facilitarà "alleugerir el pes d'altres centres de salut" ja que donarà assistència a la zona de S'Arenal de Palma, Es Pil·larí, S'Aranjassa i Can Pastilla.\nDel total d'usuaris que atendrà, gairebé 12.000 provindran del centre de S'Arenal i uns 5.000 de la unitat bàsica de salut de Can Pastilla, que actualment depèn del Centre de Salut del Coll d'en Rebassa.\nLa cartera de serveis que ofereix aquesta infraestructura serà, com va explicar el conseller de salut i Consum, Vicenç Thomàs, una unitat d'atenció a l'usuari, un programa d'atenció domiciliària, així com consultes de medicina de família, pediatria i atenció al nen i infermeria. Alhora, desenvoluparà programes d'atenció a malalties cròniques, activitats preventives i de promoció de la salut i una consulta de treball social.\nEl centre té una superfície construïda de més de 1.000 metres quadrats, repartits entre planta baixa i tres pisos. Així, posseeix una zona de consultes, una àrea de cirurgia menor i els espais pertinents d'Administració i serveis.\nCONSTRUCCIÓ QUE AJUDA A "PAL·LIAR LA DIFICULTAT"\nEl conseller va remarcar que aquesta infraestructura permetrà als ciutadans "rebre bona atenció" i, als professionals, "treballar en millors condicions".\nPer la seva banda, Antich va recordar que durant aquesta legislatura s'han obert set centres de salut i que, a més, n'hi ha vuit més en construcció. En aquest sentit, va posar èmfasi en què aquests no només "permetran els ciutadans tenir més serveis" sinó que, a més, serveix per "treballar en obra pública per pal·liar la dificultat d'alguns sectors", va expressar referint-se als treballadors de la construcció utilitzades en aquesta infraestructura.


Schinas, vicepresident de la CE, assegura que li agradaria «moltíssim» parlar en català\nEl polític grec ha fet aquestes declaracions a través del seu perfil de Twitter\nper Redacció divendres, 17 d’abril 2020 - 07:22h\nEl vicepresident de la Comissió Europea, Margaritis Schinas, assegura que li agradaria parlar en català | Cedida\nEl vicepresident de la Comissió Europea, Margaritis Schinas, ha assegurat que li agradaria «moltíssim» parlar en català encara que fos amb un accent grec de Tessalònica. A través d'una publicació a Twitter, el també exportaveu de la Comissió Europea ha apuntat que «qualsevol dia» es dedicarà a aprendre la llengua catalana.\n«És millor que el de la majoria de catalans»\nEl polític grec ha fet aquestes declaracions responent una piulada on l'excoordinadora nacional d'Iniciativa per Catalunya Verds, Dolors Camats, el felicitava per «l'accent i el vocabulari en castellà» del comissari. «És millor que el de la majoria de catalans. I m'hi incloc», ha apuntat Camats. La Representació de la CE a Catalunya també ha respost a Schinas i li ha dit que «quan vulgui, a Barcelona n'hi ensenyem».\nDoncs a mi m’agradaria moltíssim parlar també el català, fins i tot amb accent de Tesaloniki! Qualsevol dia m’hi poso. https://t.co/pM6wen8uF1\n— Margaritis Schinas (@MargSchinas) April 16, 2020\nTambé a través del compte de Twitter, la Comissió Europea a Barcelona ha afirmat que el vicepresident de la CE ja té «un bon mestre», en relació amb el domini del català expressat en el tuit.\nQuan vulgui, vicepresident, a Barcelona n’hi ensenyem! Però pel que veiem en el tweet ja té un bon mestre! https://t.co/CXC9MbUb5c\n— Comissió Europea 🇪🇺 (@ComissioEuropea) April 16, 2020


Avantguarda.cat | Rumors i polèmica sobre el futur bisbe de Barcelona\n13423 Visites 2 Comentaris\nL’ultracatolicisme espanyolista de Germinans i La Cigüeña de la Torre veu amb bons ulls el nom de Juan José Omella\n1. Rumors i polèmica sobre el futur bisbe de Barcelona. L’ultra catolicisme espanyolista de les webs Germinans Germinabit i La Cigüeña de la Torre veu amb bons ulls el nom de Juan José Omella (Terol, 21 abril 1946) encara que aquest hipotètic nomenament trenqui la unitat de l'Església a Catalunya. Omella és un desconegut a la societat civil i eclesial de Catalunya, regió considerada pels unionistes com díscola i mal encaixada a Espanya que seria la única nació veritable. Polítics, universitaris, treballadors, militars, ciutadans, teòlegs haurien d’acceptar amb disciplina que l’arxidiòcesi de Barcelona i la diòcesi de la qual Omella es ara titular, Calahorra y la Calzada-Logroño, són completament iguals en tots els aspectes: econòmic, agrícola, industrial, polític, històric, eclesial, cultural, lingüístic. Tant és Calahorra com la capital catalana. Davant aquestes consideracions absurdes segueix una primera tanda d’interrogants.\n2. “Jo sóc el bon pastor: conec les mes ovelles, i elles em coneixen a mi” (Joan 10, 11), diu Jesús. Però ara i aquí, les ovelles no coneixen a l’hipotètic pastor Omella. ¿Coneix Omella aquestes ovelles? ¿Tindria temps de conèixer-les en els cinc anys que només li falten per jubilar-se com a bisbe?\n3. ¿Ha preguntat Omella al papa Francesc si no hi ha cap persona a Catalunya que sigui bona, santa i amb capacitat de ser un bon pastor? ¿Tant malament està l’Església a Catalunya i tant desastrosa és la seva clerecia?\n4. Un home ponderat com Bernabé Dalmau, monjo de Montserrat i bon coneixedor de la doctrina pontifícia i de la historia de l’Església universal i catalana, escriu: “Des de fa cent anys el Vaticà i el Govern central intenten ofegar la catalanitat i el singular dinamisme pastoral de les esglésies de la Tarraconense, amb complicitat d’eclesiàstics locals que s’avenen al joc”. ¿Comparteix Omella aquest diagnosi eclesial del pare Dalmau?.\n5. Comentant la mort de Joan Pau II, Omella va escriure el 10 d’abril del 2005: “Aquest Papa ha visitat repetides vegades la nostra nació espanyola. Ha visitat quasi totes les nacions del món”. ¿Considera Omella que parlar de “la nostra nació espanyola” és nacionalisme exacerbat? ¿Accepta que Catalunya és una nació tan respectable com ho és Espanya tal com ho pensen amplis sectors socials i eclesials de Catalunya com es demostra al carrer i a les urnes?\n6. Qui subscriu aquest post va comentar fa pocs dies: “Les especulacions, versemblants sobre el relleu en l’arquebisbat de Barcelona seran analitzades en la web insaeculasaeculorum.cat. Sigui qui sigui el nou arquebisbe es trist que la comunitat eclesial no hi pinta res”. Un internauta, Antonio Arias, va contestar: “Oriol Domingo diu i diu però s’oblida que l’Església no és una democràcia, gràcies a Déu. Per tant, efectivament, els seglars no hi tenim res a fer. ¡Gràcies a Déu!. En cas contrari, els nomenaments de bisbes serien pitjor que la batalla de Lepant”. ¿Què en pensa el bisbe Omella de la contesta d’aquest internauta?.\n10. Jan, 2015 19:07\nCosta de creure que un eclesiàstic de fora de Catalunya, i sobretot no provinent de la diòcesi de Barcelona, com és Juan José Omella, aparegui com a probable candidat a ser designai arqBisbe de Barcelona per jubilació de l'arquebisbe\n10. Jan, 2015 19:28\nComentari a Ricard Lobo.\nComparteixo la seva opinió crítica sobre el "cas Omella".\nA més del present post,\nIn saecula saeculorum n'ha publicat altres dos:\n"Barcelona discriminada respecte el Buenos Aires de Bergoglio"\ni "Bisbes alienígenes. Volem bisbes com Joan Carrera i Bergoglio".\nUn quart post defensará la tesi\nde que Madrid vol impossar un bisbe espanyol a Barcelona\nla qual cosa es eclesialment inaceptable.\nMentre, des de La Vanguardia, Juan Rubio defensa la candidatura de l'espanyol Omella.\nEs veu que a l'Església a Catalunya no hi ha ningú amb capacitat i santedat per ser bisbe a Barcelona,\nla qual cosa també és eclesialment inaceptable


Eleccions Municipals | Reflexions d'un arqueòleg glamurós\nPosts Tagged ‘Eleccions Municipals’\nDiari de Campanya (9): Anàlisi dels Resultats a L’Hospitalet\nFinalment aquesta campanya electoral, que tants nervis i angoixa m’ha fet passar en els darrers mesos, ha arribat a la seva fi. Les urnes han parlat i el resultat queda així:\nPSC: La candidatura de l’alcaldessa Núria Marín es deixa 2.000 vots i 2 regidors pel camí, però aconsegueix ser la més votada per enèsima vegada des de la restauració de la democràcia. En una ciutat envellida, on la participació es molt baixa entre els joves, la generació d’octogenaris nostàlgics de Felipe Gonzalez, fidels com una roca al PSOE, segueix sent el principal grup demogràfic a la ciutat. També cal tenir en compte que l’alcaldessa és omnipresent als mitjans de propaganda local i que encara conserva una nodrida xarxa clientelar al seu voltant. Tot i així, en cada bugada perd un llençol.\nCiutadans: La nova dreta, moderna i coool, liderada per un ex-PSC, entra amb força al consistori (4 regidors i 12.343 vots) però lluny del tsunami que alguns havien temut fa temps. El seu èxit no és més que la inevitable reacció a l’agitació per part del populisme identitari independentista. La fortíssima amistat entre l’ex-batlle Celestino Corbacho i el lider ciutadà Miguel Garcia, fa pensar en una possible coalició o, en tot cas, una oposició de guant blanc. El tarannà xulesc, estrident i tavernari del seu cap de llista promet moments memorables al ple.\nICV-EUIA-Pirates (CanviemLH): Tot i la confusió amb el nom, les crisis internes, l’assetjament constant per part de forces rivals, després de dos intents de confluència dinamitats en dos mesos…. hem aconseguit el millor resultat des de 2003! Som l’únic partit que ja tenia representació i l’augmenta en 1 regidor i 2.000 vots que podrien haver estat més de no competir contra la marca fantasma Ganemos. Ara cal posar-se mans a la obra per obrir encara més la confluència a la ciutat i portar a la pràctica una nova forma de fer política, basada en la democràcia directe, sense tornar a ser mai més una comparsa del PSC, però sense caure en el barroer populisme antitot, adanista i sense criteri que possiblement faran altres grups. Molta sort als nostres tres regidors Anna, Júlia i Ivan.\nPP: La patètica i ridícula campanya xenòfoba de Sònia Esplugas, basada en aturar el kebab, així com el context de crisi, corrupció i desgast, ha ensorrat aquest partit que perd la meitat dels seus regidors i 6.000 vots. Passen de ser segona força a quarta. Espero que mai més caiguin en la temptació de deixar-se dur pel populisme de grupuscles marginals.\nERC: La formació republicana retorna al consistori per segona vegada des de 1979 i amb el seu millor resultat: 2 regidors. La campanya publicitaria constant per part del seus tentacles ANC i Súmate, els ha servit per dinamitar a CIU i substituir-los com a principal força nacionalista municipal. El seu líder, Antoni Garcia, aconsegueix finalment la seva desitjada cadira després d’intentar-ho fallidament per altres formacions polítiques com Els Verds o ICV. Haurem de veure si venen a parlar de política social i ambiental, amb la qual cosa ens podrem entendre, o tan sols a fer apologia patriòtica, com em temo.\nGanemos: La candidatura fantasma d’Hartos.org, muntada amb una marca robada a Ada Colau per fer-li xantatge, aconsegueix entrar al ple sense ni moure un dit, gràcies a que molta gent despistada creia que eren Podem o una confluència d’esquerres. Els seus representants, uns desconeguts sense la menor base social, ni la remota idea de com es fa una moció – tan sols amb algunes vagues idees populistes- poden ser la riota de la ciutat. Al menys ens faran més divertits els plens. Es molt trist veure com el baix nivell de coneixement polític de la ciutadania ha permès que tants milers de ciutadans s’equivoquessin i es deixessin estafar d’aquesta forma tan barroera. Si tinguessin un mínim d’honestedat es canviarien el nom o s’integrarien al nostre grup.\nCIU: Aquest partit es un zombie, un cadàver vivent que agonitza moribund a la ciutat. El seu únic regidor Jordi Monrós, es un bon paio que ha pagat caríssim que el Procés hagi regalat la seva base a ERC, doncs el votant sempre prefereix l’original a la còpia. L’hecatombe es espectacular; perden 3 de 4 regidors i 5.000 vots. Fer una campanya sense posar un sol peu fora del barri del centre, amb un pàrvul disseny on sortia pintant un cartell i un programa amb propostes tan surrealistes com “fer dissabte” per netejar els barris tan sols un dia a la setmana, o un software per detectar els autors dels grafitties, ha fet la resta.\nCUP: Finalment aquesta amalgama de troskos supervivents del 15M, ultranacionalsites cuperos, el poc que queda del Procés Constituent i dos membres de la PAH que no havien vist una estelada fins aquesta campanya, han aconseguit entrar a l’Ajuntament pels pèls. Em temo que es proposen fer l’únic que se’ls dona be: oposició incendiaria, de postureig estètic, sense contingut ni alternativa realista. Estic disposat a rectificar si, per un miracle, s’obrissin a una alternativa amb la resta de l’esquerra, abandonant el seu habitual sectarisme adanista. No tinc gaires esperances, però com tot canvia tan ràpid… qui sap!\nPxC: La gran alegria de la nit per tots els demòcrates de l’Hospitalet es que aquesta banda de delinqüents feixistes ha desaparegut per sempre més de les institucions. Gràcies a la feina de formigueta de Unitat contra el Feixisme a la ciutat hem aconseguit extirpar aquest càncer d’odi i violència. Finalment la classe obrera dels barris més castigats per la crisis ha entès que l’alternativa no era atacar als seus veïns més dèbils, sinó als poderosos. L’exemple de la lluita antifeixista unitària, pacífica i pedagògica es el model que serveix de forma més efectiva per esclafar-los. Farien bé a la resta d’Europa per prendre exemple\nLectura dels resultats en clau nacionalista\nDesprés d’aquests anys de màxima agitació nacionalista, amb un pseudoreferèndum, vies catalanes, V i paradetes de l’ANC constants, aquest eix es manté pràcticament igual. Augmenta lleugerament el vot independentista en 5.000 persones i el federalista en 6.000, però a anys llum del unionista que no perdi ni un vot, al contrari, en guanya 20. On son els 30.000 votants del SI-SI del 9N? Un misteri. El 37% semble haver-se volatilitzat, o bé han preferit votar pensant en una altre cosa. Algú creu que amb aquests resultats a la segona ciutat de Catalunya es remotament possible fer una DUI? De debò?\nLectura de les dades en clau social\nAquí es on trobem les dades més sucoses: la ultradreta s’enfonsa, la dreta liberal es manté, la socialdemocràcia puja un xic i l’esquerra quasi triplica resultats. Espectacular! Es evident que la lluita de classes i l’empoderament de les persones afectades per les retallades torna a estar en auge, cosa que celebro enormement.\nUna legislatura que pot ser molt divertida!\nArxivat a Política | Etiquetat #canviemLH, 15m, 24M, ciu, ciutadans, CUP, Eleccions Municipals, erc, ICV-EUIA-Pirates, l'hospitalet, Nuria Marin, pp, PxC | 6 Comments »\nDiari de Campanya (4): El clientelisme polític del PSC a L’Hospitalet\nQuan un mateix partit polític governa amb una majoria insultant durant 4 dècades seguides una mateixa institució es genera una dinàmica en la qual resulta molt complicat diferenciar al partit de l’administració, l’Alcaldessa de la candidata socialista i els interessos de l’estructura política amb els de la ciutadania i el bé públic.\nAlguns petits exemples il·lustratius, de la meva estricta experiència personal:\nAnècdota 1: Amb 14 anys vaig a un club de rol que tenia la seva seu dins un edifici municipal de la regidoria de joventut. Un dia fan una sortida en cap de setmana, pregunto per apuntar-me. Em donen una fulla d’afiliació a les Joventuts Socialistes i em diuen que si signo em regalaran un croissant. Passo olímpicament i els dono motius ideològics. A tothom li sembla incomprensible: regalen un croissant!\nAnècdota 2: Amb 22 anys soc el secretari d’una colla de diables de barri. El regidor de districte ens suggereix que anem al seu míting si volem tindre un local l’any vinent. Jo passo, altres membres hi van. Ens donen el local poc després. Membres del meu esplai fan una altre colla de diables; no van a cap míting, trigaran dècades en veure un local.\nAnècdota 3: A les eleccions municipals de 2011 es presenta per primer cop a les eleccions Núria Marín. Obre la campanya amb un sopar multitudinari a la Farga on hi acudeixen 3.500 persones. Com s’ho fa? Doncs cada president d’entitat que rep subvencions omple una taula i llestos.\nAnècdota 4: En aquelles mateixes eleccions sorgeix un grup d’independents, anomenat “Compromís per L’Hospitalet“, que donen suport al PSC. Tots els seus membres son destacats dirigents d’esplais, fundacions, cases culturals, associacions veïnals, estudiantils, esportives o colles de diables que reben fortes subvencions de l’Ajuntament i alguns també sous força elevats. Després de les eleccions es dissolen i no es torna a saber d’ells mai més.\nQuan el PSC ha compartit la seva tasca de govern amb ICV-EUIA el pacte s’ha limitat a un repartiment de regne de taifes: nosaltres podíem fer el que volguéssim a Educació, Medi Ambient o als districtes que governàvem, sempre i quan no fiquéssim el nas a les seves regidories estrella: cultura, esports i joventut, les grans mamelles de subvencions que permeten mantenir la potent xarxa de clientelisme i vassallatge neo-feudal amb una gran capacitat capil·lar per arribar a tots els racons de la ciutat. I si, hem aconseguit grans coses com l’Agenda 21, un augment exponencial de les beques menjador i uns plans educatius d’entorn que son l’enveja d’Europa. Però aquesta relació de subordinació, afortunadament, ha mort per sempre més.\nAquesta legislatura el PSC, davant l’eclosió de la indignació i tota la cultura de la nova política derivada del 15M, s’ha vist empés a fer un procés participatiu ciutadà. O, millor dit, un simulacre de procés. Es tracta de “LH On”, unes xerrades, on suposats especialistes de les smarts cities i les ciutats del futur han fet un seguit de conferències, on la gent podia fer aportacions, sempre que no fossin gaire crítiques, per tal de millorar un projecte absolutament patrimonialitzat per l’alcaldessa. Tot plegat molt genèric, imprecís, nebulós, inconsistent però que ha permès, de nou, al PSC-Ajuntament controlar i vehicular al teixit associatiu al voltant seu. Un cop més.\nEl problema d’aquesta addicció fatal del capital públic es que tenim una societat civil adormida i envellida, sense cap capacitat de regenerar-se, ni de realitzar cap crítica al poder, amb centenars de personatges mediocres aferrats a un carreguet pompós. Els mateixos líders veïnals de fa dècades que convoquen una junta per lustre. Ex-regidors socialistes de presidents de la Creu Roja, dirigents del PSC que desfalquen 20.000 euros en una associació de pares, una malversació de 400.000 euros en una associació esportiva de Bellvitge…\nNo dic que sigui il·legal, dic que no es ètic, ni sa. Hi ha una alternativa a aquesta parasitaria relació de favors a canvi de diners? Doncs si. Seria tan fàcil i senzill com que les subvencions no les decidís un regidor a dit, sinó que s’haguessin d’aprovar de forma consensuada amb uns pressupostos participatius en els Consells de Districte, de Ciutat, de l’Esport, de l’Esplai o de la Joventut. Que ja existeixen, però de moment no tenen una capacitat deliberativa real i molt menys pressupostaria.\nAl PSC de l’Hospitalet no se li poden retreure retallades al benestar, ni populisme en el discurs, que ja es molt. La principal critica que jo li faig es que el seu únic objectiu es el poder com a fi en si mateix, la perpetuació en el càrrec sense cap altre horitzó, el manteniment d’un establishment reatroalimentant aquesta viciada relació clientelar entre administració-partit-societat civil. Cap debat ideològic, cap discurs en profunditat, cap projecte de transformació. Res. El buit ideològic més absolut.\nArxivat a Política | Etiquetat #canviemLH, 24M, Ajuntametn de l'Hospitalet, Clientelisme, Eleccions Municipals, Nuria Marin, psc | 9 Comments »


LES ALGUES BIO: del mar a taula! – EF Style\n7 de març de 2019 0 Comments\nDes de fa segles, les algues formen part de les tradicions culinàries de poblacions costaneres, particularment a l’Àsia: Japó és el principal productor i consumidor d’algues marines. Aquí a Occident, es van introduint a poc a poc als nostres àpats, per a oferir-nos els seus beneficis. Només existeix una dotzena d’algues marines enregistrades per al consum alimentari.\nA l’hora de comprar algues, cal ser conscient de les diferències existents entre les certificades com a ecològiques, i les que no ho són. El segell garanteix que la recol·lecta s’ha dut a terme tenint en compte mesures que minimitzen l’impacte en l’estat de l’entorn aquàtic, respectant els seus cicles de reproducció i les quantitats màximes permeses. A més, són algues 100% naturals, que no han estat tractades, així com tampoc s’han ionitzat les aigües en les quals es cultiven. Conservant, així, totes les seves propietats!\nConsiderades les “joies nutricionals del mar”, les algues presenten nombrosos beneficis per al nostre organisme:\nContenen elevats nivells de minerals (calci, ferro i magnesi) i oligoelements (iode, manganès, zinc i coure). Amb 1gr d’algues seques o una fulla d’alga nori, es cobreix al 100% les necessitats diàries de iode! (Cal informar-se en casos de trastorns relacionats amb les tiroides.)\nAporten vitamines indispensables per al nostre organisme: carotenoides, vitamina E, vitamines del grup B, de les quals, la B12 és poc freqüent en el regne vegetal. Per això són molt interessants en dietes pobres en proteïnes animals.\nSón molt poc calòriques i pobres en greixos, però amb un gran contingut en fibra que facilita el trànsit intestinal.\nSubmergeix-te a l’univers de les algues marines!\nHi ha moltes varietats per a descobrir i aprofitar el seu potencial culinari:\nMolt apreciada per la seva textura suau, es pot consumir crua, en sopes, o per a afegir un toc de color a les amanides o altres plats de peix.\nAlga fetitxe dels amants del sushi, també és deliciosa en amanida o acompanyament de tempures o plats tant de peix com de carn.\nS’inclou en plats freds o es pot consumir cuita en plats de verdures o sopes, ja que té un sabor similar al dels espinacs.\nDe sabor lleugerament dolç i gran contingut en iode. Es pot fer bullir en la preparació de caldos i sopes, o incloure a l’aigua de cocció de llegums, per tal d’afavorir la digestió de les seves fibres. Les xips de kombu també són delicioses com aperitiu!\nÉs perfecta per a cuinar a la paella, amb una mica d’all i julivert, i afegir a plats de peix, pasta o arròs. Fregides també són una opció molt original.\nLes podem trobar fresques o en salmorra, deshidratades senceres o en escates per a amanir els nostres plats o rehidratar per a preparar certes receptes com el tàrtar d’algues. També es troben en conserva o formant part d’altres ingredients, com la pasta a l’espirulina, o combinades per a afegir com a substitut de la sal. Experimenta combinant-la per a fer amanides molt originals, per sobre d’una sopa, incloent-les en plats de peix, o inclús en pizzes o quiche Lorraine. Hi ha moltes opcions!


Jornades a l'Hospital Sant Joan de Déu\nEls alumnes de 2n de Batxillerat han participat avui a la 2a jornada organitzada per l’Hospital de Sant Joan de Déu per apropar la ciència a les escoles, concretament introduir els adolescents en el món del desenvolupament de fàrmacs. Aquest projecte inclou que els científics, investigadors i personal sanitari de l’Hospital formin un equip de nens (Kids project, d’entre 12 i 18 anys) i posteriorment facin divulgació científica dels assajos clínics en joves. Aquest any hem tingut el plaer d’assistir a la jornada i acompanyar a la nostre companya Anna Calpe, alumnes de 1r de Batxillerat que forma part d’aquest equip de joves assessors científics!\nPublicat per Judit Artigas Pursals a 30.11.17\nDins les activitats del Dia de la Diversitat en què els alumnes de 1r i 2n de Batxillerat han estat participant, el dia 27 de novembre els alumnes van fer la darrera sessió.\nDinamitzats per un monitor, L’Eloy, els alumnes van recordar els diferents drets humans treballat en el Dia de la Diversitat (7 de novembre) i, mitjançant una elecció col·lectiva van decidir quin dret volien treballar i com. Van decidir treballar el Dret a la Diversitat Sexual amb la creació d’un mural que reculli frases, imatges i símbols relacionats amb el dret. Aquesta activitat es durà a terme durant el proper trimestre. Anirem informant-vos de com es va desenvolupant i, al final, podreu veure el resultat.\nPodeu veure les imatges de l'activitat entrant al web de l'escola.\nPublicat per Xavier Queralt Monistrol a 28.11.17\nEtiquetes de comentaris: 1r BAT, 2n BAT, Activitats a l'escola, Curs 2017-2018, Tutoria i Orientació\nJocs de blocs (27.11-01.12.2017)\nCostum de monjo (5 lletres): Hàbit\nClara Rodríguez (3r B)\nAri Burjalés (2n Batx)\nDe pilota, de castells, o de queda (3 lletres):\nPublicat per Company a 27.11.17\nInformacions del curs 2017-2018: sortides i activitats culturals (ACTUALITZADES)\nEn aquests arxius podeu trobar actualitzades les sortides i activitats culturals per a 1r i 2n de Batxillerat. Hi ha hagut algun canvi de data i alguna sortida ha estat confirmada.\nMés endavant tindreu la informació sobre les activitats que encara estan pendents de confirmació per part dels organitzadors.\nPublicat per Xavier Queralt Monistrol a 21.11.17\nEtiquetes de comentaris: 1r BAT, 2n BAT, Sortides culturals, Tutoria i Orientació\nJocs de blocs (20-24.11.2017)\nEspai ocular multicolor (4 lletres): Iris\nAriadna Álvarez (2n Batx)\nCostum de monjo (5 lletres):\nPublicat per Company a 20.11.17\nJocs de blocs (13-17.11.2017)\nFuet que més soroll fa (7 lletres): Espetec\nEspai ocular multicolor (4 lletres):\nPublicat per Company a 13.11.17\nPAU 2018: noves taules de ponderació\nNoves taules de ponderació\nA continuació us deixo un accés per veure les noves taules de ponderació de les matèries per a les PAU de 2018. Hi trobareu les ponderacions específiques per a la matèria d'Història de la Filosofia.\nPublicat per Xavier Queralt Monistrol a 11.11.17\nAtenció alumnes de matemàtiques CCSS!!!\nMireu-vos el que us deixo en el bloc. Podeu considerar-ho com a repte matemàtic per aquest trimestre.\nPenseu que pot incrementar fins a 0,5 punts més la nota final de trimestre. Ànims!\nPublicat per Judit Artigas Pursals a 10.11.17\nAquí teniu un repte gravitacional! Si us animeu té recompensa.\nPublicat per Judit Artigas Pursals a 9.11.17\nEtiquetes de comentaris: 2n BAT, Curs 2017-2018, física\nAquest any els alumnes de Batxillerat participen en un projecte de eTwining. Sota el títol del Physics, Chemistry and Film volem que els nostres alumnes interactuïn amb alumnes estrangers fent servir l’anglès com a idioma de comunicació.\nEl projecte l’hem dividit en tres fases i ara ens trobem en la primera fase. De moment, en algunes hores de tutoria anirem xerrant i debatent sobre conceptes físics i químics i emprarem escenes de pel·lícules o sèries per aclarir dubtes o emfatitzar algun concepte. També ens hem donat d’alta en el TwinSapce i estem fent un vídeo presentació per els nostres companys de projecte.\nLa segona fase serà la de treballar en grups alguns tòpics i la última fase serà la presentació dels treballs i l’acte de cloenda.\nDe moment, us deixo el Power Point així com els vídeos de la lliçó 1.\nRECOMANACIÓ: escoltar els vídeos amb auriculars (tot i que alguns comencen sense veu).\nEl Dia de la Diversitat és un programa educatiu de foment, sensibilització i\neducació en matèria de drets humans adreçat a joves estudiants d’entre 12 i 18 anys dels centres educatius de Barcelona. A través de jocs, dinàmiques, tallers i diferents activitats, es donen a conèixer aquests drets i es connecta l’alumnat amb les entitats de referència de la ciutat que hi treballen.\nEstà organitzat pel Departament de Promoció de la Infància de l’Ajuntament de Barcelona, amb la col·laboració de l’Institut Municipal d’Educació, el suport de\nl’Agència Europea dels Drets Fonamentals (FRA) i la participació d’entitats\nde referència en la defensa dels drets humans de la ciutat.\nConsta de tres activitats centrals:\nActivitat 1: «Quins són els drets fonamentals»?\nA través de diferents accions grupals, l’alumnat descobreix quins són els\ndrets fonamentals recollits a la Declaració Universal dels Drets Humans.\nActivitat 2: «Jornades del Dia de la Diversitat»\nEl dia 7 de novembre, de 9 a 14 h, els alumnes de Batxillerat han assistit\na la jornada del Dia de la Diversitat a Can Batlló. Son un conjunt\nd’accions i tallers liderats per diverses entitats i associacions de la ciutat\nque treballen en l’àmbit dels drets humans.\nActivitat 3: «I jo, què hi puc fer?»\nSessió posterior a les jornades del Dia de la Diversitat que es realitza novament al\ncentre educatiu amb el suport de la mateixa persona que va dinamitzar la primera\nEs treballa amb l’alumnat per tal que aquest assumeixi un compromís personal i\ngrupal relacionat amb els drets humans i la millora de l’entorn social. Aquesta acció\nté com a objectiu plantejar les bases per a l’activitat d’ampliació\nescollida pel grup que s’executarà durant els mesos següents amb la\ncol·laboració del professorat i que, conjuntament amb la resta d’aportacions dels diferents centres educatius, configurarà la Guia jove d’accions pels drets humans.\nClicant el següent vincle podreu anar al web de l'escola i veure les imatges dels alumnes de 4t d’ESO i 1r i 2n de Batxillerat participant a la jornada del dia 7 de novembre a Can Batlló.\nDia de la Diversitat 2017\nPublicat per Xavier Queralt Monistrol a 7.11.17\nEtiquetes de comentaris: 1r BAT, 2n BAT, Curs 2017-2018, Tutoria i Orientació\nInformacions del curs 2017-2018: sortides i activi...


Sabies que... Hugo Boss es va fer ric fabricant uniformes per als nazis?\nEl fundador de la coneguda marca de roba va salvar el seu negoci de la ruïna gràcies als encàrrecs que li feia el Partit Nacionalsocialista Alemany\nJordi Finestres (text), Ferran Gallego (assessorament)\tDissabte, 8 de juliol de 2017\nUn dels episodis foscos que fins fa uns anys encara amagava l’Alemanya nazi té com a protagonista Hugo Boss. El fundador d’aquesta prestigiosa firma de moda es va enriquir, precisament, fabricant uniformes per als nazis. SÀPIENS explica aquesta història.\nUn sastre amb una gran visió de negoci... i pocs escrúpols\nQuan l’any 1933 Hitler aconsegueix el poder, Alemanya té prop de cinc milions de persones sense feina. Els seus assessors econòmics li recomanen que estatalitzi les grans empreses. Però Hitler no els fa cas, ja que pensa que les grans organitzacions industrials li seran una ajuda cabdal per guanyar una guerra que creu imminent i necessària. En un dels seus discursos, Hitler parla de la ‘Gleichschaltung’, és a dir, “la coordinació de la voluntat política”, que es basa a integrar cada element de la vida nacional alemanya dins la maquinària social nazi. Només així, pensa el dictador, podrà consolidar la dictadura militar. Dit i fet, les empreses, grans, petites i mitjanes es posen al servei del Führer, ja que el veuen com la persona adient per treure el país de la depressió econòmica que pateix. En qüestió de mesos, els anuncis comercials que es publiquen a la premsa germànica esdevenen una oda a un color polític, el color del nazisme.\nA Metzingen, una població situada al sud de Stuttgart, un petit taller de sastreria no deixa perdre l’oportunitat i s’afegeix a la causa nazi. El 1933, al diari del poble, ‘Alb-Neckar-Zeitung’, s’hi pot trobar l’anunci següent: “Uniformes de les SS, les SA i les JH [Joventuts Hitlerianes]. Roba de feina, d’esport i de pluja. Ens la fem nosaltres mateixos, amb bona i reconeguda qualitat i amb bons preus. Boss. Roba mecànica i de feina, a Metzingen. Firma homologada per les SA i les SS. Uniformes amb la llicència del Reich”. L’autoria d’aquest anunci s’ha d’atribuir a Hugo Boss (1885-1948), el fundador i amo d’aquesta petita fàbrica de Metzingen. És el mateix Hugo Boss que posava els fonaments d’una firma de prestigi que avui en dia va associada amb l’alta societat i l’èxit empresarial.\nAnunci de 1933 en què l'empresa d'Hugo Boss ofereix roba de feina, d'esport i de pluja amb l'esquer que fabrica els uniformes per a les SA, les SS i les Joventuts HitlerianesWikimedia Commons\nSalvat de la ruïna pel nazisme\nPerò cal anar deu anys enrere per entendre aquesta inserció publicitària. Hugo Boss crea el seu taller de confecció l’any 1923. El negoci, però, no és gens rendible i el 1931 és a punt d’anar-se’n en orri. Boss no pot pagar els 22 treballadors i la fabricació d’impermeables i roba de feina no té gaire sortida. Però els temps canvien a Alemanya en començar la dècada dels trenta. L’NSDAP, Partit Nacionalsocialista Alemany, assoleix importants quotes de poder i Hugo Boss no dubta a afiliar-s’hi. Ho fa l’1 d’abril de 1931, amb el número 508.889.\nAmb el carnet nazi a la mà, el sastre de Metzingen canvia l’estratègia comercial, enfocant-la cap a les forces armades i les nounates SA, SS i JH. Les forces d’assalt (‘Sturmabteilung’, o SA) havien nascut a la primeria de la dècada dels anys vint per protegir els oradors nazis en les concentracions públiques. Eren coneguts com els ‘camises brunes’. Hugo Boss va començar a fabricar camises d’aquest color. El març del 1923 apareixen les forces de defensa (‘Schutzstaffel’, o SS). Eren els ‘camises negres’. Boss en pren bona nota. I el 1926 treien el cap les Joventuts Hitlerianes (‘Hitlerjugend’, o HJ). Calia roba per vestir tot aquest moviment que el 1934 tenia tres milions i mig de membres. El negoci era rodó i Hugo Boss no el va deixar escapar. Arracona la fabricació de roba civil per tenyir de marró i de negre la seva producció. I, si fem cas de les xifres, les coses li van rutllar d’allò més bé: l’any 1934 adquireix una empresa que es dedicava a fabricar mocadors, el 1939 compra una fàbrica de teles i l’empresa ja compta amb 99 treballadors, i, el 1945, disposa de 128 empleats.\nPerò això no és tot. Durant la guerra, Boss també treballarà en els uniformes de l’exèrcit de terra alemany, el ‘Heer’, i rebrà comandes de la Secció de Vestuari (‘Bekleidung’) de l’Estat Major (‘Stab’). A Hugo Boss, per tant, no li va faltar feina. La logística nazi era excepcional i la diversitat del vestuari del Tercer Reich era una mina per a un sastre que estigués ben connectat amb l’aparell. Per obra i gràcia del nazisme, el taller de Metzingen deixa enrere la delicada situació econòmica i esdevé la segona companyia tèxtil més important d’Alemanya durant la Segona Guerra Mundial.\nUniforme de les SSWikimedia Commons\nFent servir esclaus com a mà d’obra\nL’escassetat de mà d’obra durant el conflicte bèl·lic no va ser un obstacle per a l’espectacular reflotament de l’empresa. Hugo Boss no va dubtar a fer servir mà d’obra de treballadors forçats de l’estranger, sobretot dones poloneses, país annexionat pel Tercer Reich. Les SS van facilitar a Boss la incorporació de 20 polonesos procedents de camps de concentració. De fet, aquesta situació era generalitzada en la indústria alemanya entre el 1939 i 1945. Es calcula que el 1944, a Alemanya i a Àustria, uns vuit milions de civils (majoritàriament de Polònia i Rússia) van treballar contra la seva voluntat per a la indústria del Reich. A més, la llei nazi prohibia que els treballadors autòctons alemanys ajudessin els nous ‘companys’. Ignorem quina actitud va mostrar Hugo Boss cap als seus subordinats estrangers, tot i que una vaga de fam per part d’un grup de polonesos del taller de Metzingen fa pensar que la situació no devia ser gens agradable, sinó més aviat el contrari. També s’ha comprovat que entre el 1940 i el 1941 a l’empresa d’Hugo Boss hi treballaven 30 presos francesos.\nHilter declarant la guerra als EUA l'11 de desembre de 1941Wikimedia Commons\nEl perdó que mai no va arribar\nL’any 1945, Hugo Boss va ser declarat “beneficiari” del règim nazi i la seva empresa va ser qualificada com a “important” dins l’entramat econòmic de la dictadura d’Adolf Hitler, dues condicions que van comportar a Hugo Boss perdre el dret de vot i una multa de 80.000 marcs (equivalent a uns 270.000 euros actuals). Aquest import el va pagar amb diners obtinguts gràcies a la venda de grans quantitats de seda per a paracaigudes, que Boss havia comprat al mercat negre durant la Segona Guerra Mundial. De res li va servir la ‘neteja’ que va fer a l’empresa, reciclada en la fabricació d’uniformes per als treballadors ferroviaris i de correus, ni el recurs que va presentar als tribunals de justícia. Hugo Boss mai no va obtenir el perdó del govern de la nova República Federal Alemanya i va morir el 1948 amb el nom tacat per la ignomínia.\nSilenciant un passat ignominiós\nL’autèntica història d’Hugo Boss ha restat amagada durant més de cinquanta anys en una llista de comptes bancaris suïssos no reclamants de l’època del Tercer Reich. Va ser l’estiu de 1997 quan es va fer públic que el nom de l’empresari alemany figurava en un dels documents. La investigació, a més, confirmava que molts bancs de la Confederació Helvètica van ajudar els industrials del Reich, bé perquè no van tenir manies a l’hora de mantenir comptes nazis, bé perquè després de la guerra no volien donar a conèixer els béns dipositats de les víctimes de l’Holocaust.\nNo cal dir que Hugo Boss, SA ha silenciat la notícia, argumentant que no tenen documentació de l’època i, per tant, no poden fer cap judici de valor. Amb tot, un dels quatre fills del fundador de la prestigiosa marca, Siegfried Boss, va admetre en declaracions a un setmanari austríac que el seu pare havia estat membre del partit nazi, malgrat que va esgrimir que aquesta era una situació generalitzada durant la Segona Guerra Mundial, ja que tota la indústria alemanya treballava per al Führer i per als nazis. De tota manera, el ressò internacional del descobriment no ha estat gaire rellevant, si fem un repàs de les hemeroteques dels últims anys. En aquest sentit, Hugo Boss, SA ha posat punt final a aquesta història argumentant que no són una empresa que es dediqui a estudiar la història, sinó a vendre camises i altres peces de roba de qualitat.\nAquest és un tast del reportatge 'Hugo Boss, el sastre de les SS' que es va publicar al número 10 del SÀPIENS (agost del 2003). Per llegir la peça completa, podeu adquirir el número aquí.


Decomissen 19 quilos de marihuana en dues actuacions a la Jonquera - Diari de Girona\nDecomissen 19 quilos de marihuana en dues actuacions a la Jonquera\nLa Guàrdia Civil va descobrir la droga dins la maleta d'un autocar i amagada en un forat a l'interior d'un cotxe\nefe/ddg 05.04.2018 | 06:30\nLa primera actuació es va produir cap a tres quarts d'una de la matinada de dijous passat, quan els agents van inspeccionar un autocar de línia regular. A la bodega del vehicle, la Guàrdia Civil va trobar una maleta que desprenia una forta olor de marihuana i, una vegada identificat el propietari, es va procedir a la seva obertura i es van descobrir al seu interior vuit paquets amb aquesta droga i un pes total de 5,9 quilos.\nLa segona de les actuacions va tenir lloc el 2 d'abril cap a les vuit del vespre hores, quan la Guàrdia Civil va cridar l'alto a un vehicle amb matrícula espanyola ocupat per un home i una dona que circulava en direcció nord.\nEls agents van descobrir que hi havia 12,8 quilos de marihuana dissimulats a l'interior d'un forat i distribuïts a diverses bosses de plàstic tancades al buit. Els dos ocupants del vehicle, dos espanyols, van ser detinguts, com a presumptes autors d'un delicte contra la salut pública per tràfic de drogues. Se'ls va posar a disposició del Jutjat d'Instrucció de guàrdia de Figueres.


Entrenadors personals Sant Cugat - SANTCUGAT.INFO\nEntrenadors personals Sant Cugat\nEls millors personal trainers de Sant Cugat del Vallès\nSant Cugat » Entrenadors personals\nLa funció d’un entrenador personal, a més de fer-te perdre pes, recuperar-te de lesions o posar-te en forma, també és la de motivar-te i facilitar-te aconseguir l’objectiu que necessites, sigui el que sigui. A dia d’avui, a Sant Cugat, podem trobar un munt d’entrenadors personals, amb serveis presencials o serveis online. Per aquest motiu hem escollit alguns dels millors en base al preu i opinions dels clients.\nLlistat dels millors entrenadors personals a Sant Cugat\nDiracano Eco Premium Sport Center\nEntrenador Personal Barcelona Titulado\nDirecció: Carrer de Valentí Castanys, 6\nTelèfon de contacte: 659 39 76 30\nPàgina web: www.diracano.com\nEl centre d’Entrenament Personal Diracano és especial, podràs aconseguir els teus objectius esportius i nutricionals en un ambient totalment saludable, lliure de contaminants i amb un aire pur filtrat de pol·len, bacteris i virus.\nFitness, Pilates, Body Sculp, Ioga, Stretching i molt més.\nDisposaràs de dues tovalloles, sabó i xampú tot orgànic, bany privat i després de l’entrenament inclouen un massatge de 15 minuts. Per acabar gaudeix d’un te i una fruita orgànica. Mentre entrenes no hi ha ningú més al centre, és una experiència esportiva Premium.\nUn dels millors entrenadors de la ciutat comtal\nDirecció: Ronda del General Mitre, 243, local 1\nTelèfon de contacte: 699 47 51 68\nPàgina web: www.personalwintraining.com\nTot i no estar a Sant Cugat, hem decidit incloure a Alejandro Marcet en aquest llistat, perquè a dia d’avui és un dels millors personal trainers que coneixem. A més, el servei d’entrenament personal en línia ens permetrà posar-nos en forma estiguem on estiguem.\nLa pregunta no és: POTS?, la pregunta és: VOLS?\nDirecció: Plaça del Doctor Galtés, 7\nTelèfon de contacte: 670 35 35 55\nPàgina web: www.coachtotop.com\nDescobreix els millors entrenaments personalitzats al centre de Sant Cugat del Vallès. El training s’adapta als objectius i característiques de cada persona, i es combina l’entrenament físic amb una nutrició adequada per optimitzar i accelerar els resultats.\nModernitat, exclusivitat i serietat a Sant Cugat\nDirecció: Carrer de Manel Farrés, 97\nTelèfon de contacte: 935 90 78 33\nPàgina web: www.personaltraininglounge.com\nEntrenament personalitzat, fisioteràpia i nutrició. La metodologia passa per un entrenament funcional, electroestimulació i treball a l’exterior.\nLlicenciat en ciències de l’educació física\nPàgina web: www.entrenadorpersonalbcn.cat\nEts un entrenador personal a Sant Cugat?\nInforma´t com sortir a la nostra guia\nESPORT: Entrenadors personals · Gimnasos · Hípiques


A MIG CAMÍ | Carolina Ibac i Verdaguer - Bubok\nA MIG CAMÍ és un llibre que és fruit de lamor inspirat en una personaque admiro, estimo i valoro duna manera especial. És el meu musoen somnis i en realitats, que té la capacitat de fer-me sentir amb totsels sentits, tant en el conscient com en el subconscient.El títol ve a ser un conjunt de metfores, una de les quals fa referènciaa les nostres formes de ser diferents que busquen un equilibri,recorrent cada un dels dos una part del camí per trobar-nos a un puntintermig. Una altra metfora, és la distncia que ens separa i que ser amig camí on algun dia trobarem un indret on posar els nostres cimentsper la convivència. Una altra metfora, és que estem a mig camí dunallarga vida junts, en un punt en què tots dos carreguem una motxillaplena dexperiències i ens trobem en una maduresa plena. Sabem elque volem i sabem el que no volem.\nAquest llibre és una passejada per la nostra història damor, durant elseu primer any. La dificultat que representa el fet de viure a ladistncia, les pors, les inquietuds, la desconeixença lun de laltre,queda palesa en un record fet de paraules, en prosa i poesia. És un totque em fa sentir plena, tot i que la seva absència de vegades em foradaper dins.\nSentiments contradictoris, sensacions extremes, inquietudsbellugadisses, pors inexplicables, tot emergeix de linterior i es mostrade forma exhibicionista, transparent i intimista.\nCarolina Ibac Verdaguer30 de novembre del 2013


‘L’Audiència Provincial continua sent el santuari de Carlos Fabra’ - Diari La Veu\nEscriba el número 726503\n‘L’Audiència Provincial continua sent el santuari de Carlos Fabra’\nCompromís: ‘Hem vist sempre decisions sorprenents, que sempre han acabat beneficiant l’expresident de la Diputació’\nL'expresident de la Diputació de Castelló, Carlos Fabra, durant la seva declaració judicial.\nEl coportaveu de Compromís en les comarques de del Nord, Carles Mulet, ha valorat hui, que després que l’Audiència Provincial de Castelló haja rebutjat els recursos presentats per l’Advocacia de l’Estat i de la Fiscalia, contra la decisió d’aquesta de suspendre l’execució de la condemna de Fabra a quatre anys de presó, mentre es resolguera la petició d’indult formulada per l’exmandatari del PP, deixa en molt mal paper la Institució i qui la composa.\nSegons Mulet “de sempre, l’Audiència Provincial ha estat un santuari per a Carlos Fabra, primer amb Carlos Domínguez, i ara amb l’escola que aquest ha creat, i hem vist sempre decisions sorprenents, que sempre han acabat beneficiant l’expresident de la Diputació. Ara, a pesar de saber el greu impacte que anava a crear, va prendre una decisió més que polèmica al paralitzar l’ingrés en presó. I després, a pesar de l’oposició de l’advocacia de l’Estat i la Fiscalia, es manté en els tretze. I tot això, perquè en el nostre ordenament jurídic es permeten pegots inacceptables en un estat de dret modern com que el poder polític puga estar per sobre del poder judicial i llevar-li la condemna a un polític corrupte; el simple fet que aquest puga acollir-se a eixe dret, demanar-ho i que això supose un suspens de la condemna, demana ja una revisió de la figura de l’indult”.\nEscriba el número 719244


Un repàs als últims esdeveniments del sector de l'hostaleria - Disnova\nNoticies, Uncategorized @ca\nEn els últims mesos, DISNOVA hem assistit a una sèrie d’esdeveniments relacionats amb el sector de la distribució a la restauració.\nDel 7 al 9 de març viatgem a Madrid per a assistir a Horeca Professional Expo, la gran cimera de la innovació en l’hostaleria, on vam poder conèixer les últimes tendències enfocades a la innovació tecnològica i la sostenibilitat.\nEn el marc de la HIP, el 8 de març assistim a la Convenció anual de FedisHoreca, la federació espanyola que agrupa les principals empreses del sector.\nEl 4 d’abril assistim a Barcelona Wine Week, esdeveniment en el qual, a més de visitar als nostres proveïdors de vins i caves Maria Rigol Ordi, Casa Mariol, Celler el Molí i Ermitas Veracruz, vam tenir l’oportunitat de conèixer i catar noves referències de varietats i denominacions molt interessants.\nI un dia després, assistim a l’esdeveniment Alimentària a Barcelona, on ens acostem a l’estand del Grup Damm per a conèixer les futures incorporacions de la cerveseria al nostre portfolio, entre elles les lager Victoria Málaga (la qual ja tenim en estoc) i Oro Bilbao.\nDISNOVA participa en aquests esdeveniments amb un objectiu clar: continuar creixent en el sector i explorar oportunitats que ens permetin millorar les ofertes, la qualitat i el servei que oferim als nostres clients.


Jordi Romeu: Reflexions a l'entorn del Carnestoltes a Molins de Rei | Viu Molins de Rei\nEn tots aquest anys n’he vist de tots colors: èxits i fracassos, corredisses de gent disfressada davant del Camell, sopars i balls multitudinaris, glorioses rondes de “carajillos” i centenars de persones implicades en l’èxit de la Festa. També pluges inoportunes, C0-CA’s per a tots els gustos, més espectadors que protagonistes, canvis generacionals incomplets i balls per sortir corrents. Crec que vaig deixar un Carnaval que semblava que recuperava l’empenta amb el seu nou model –no sense dificultats – i encara amb necessitats d’ajustaments (d’horaris, d’espais i de pressupost) quan li han passat massa coses de cop.\nTinc la sensació que enguany s’han tornat a obrir escletxes en la celebració del Carnestoltes i, per tant, amb l’esperit absolutament constructiu de qui es creu aquesta Festa (per la transgressió, per la capacitat de crítica i de riure’ns de nosaltres mateixos) i pensa que és un dels punts més destacats del nostre calendari festiu, permeteu-me aquests comentaris per intentar ajudar a encarar bé les properes edicions del nostre Carnestoltes.\nCARNAVAL DUAL. El primer que hem de tenir en compte és que el nostre Carnaval té l’element distintiu i significatiu del Camell. Va costar trobar l’encaix del Camell i les disfresses els primers anys, però ara tot és ben clar: el dissabte és de les disfresses, dels nens, les comparses, la rua i el ball. El diumenge el protagonista és el Camell. Els dos Carnavals es troben en el Samaniat i en la crema del Rei Carnestoltes. Aquest és el disseny que tothom coneix i espera. Els dubtes, és clar, sempre són el dissabte.\nEL CALENDARI. La data de celebració del Carnaval a Molins de Rei és un tema de debat que cada any es reobre. A efectes pràctics sembla consolidat el model de fer-lo una setmana després. Queden lluny, i per molta gent són desconegudes, les raons que van portar a fer-ho així (orquestres més barates, possibilitat que les comparses i els molinencs i molinenques participin en dos carnavals, que ens vinguin persones de pobles veïns, etc). El cert és que hi ha un calendari escolar que no “quadra” amb la celebració del Carnaval. Fins i tot algunes escoles trien un dels seus dies festius el dilluns següent al diumenge de Carnaval “general” i no el del “local”. Els nens –i els mestres– tenen festa un dilluns estrany, i en canvi l’endemà de la sortida del Camell i del cap de setmana de Carnaval, tothom a escola. Realment no “quadra”. Val la pena recordar aquí que fa 5 anys es va voler tornar al cap de setmana “general” i va ser un fracàs en tots els sentits. Convé no oblidar-ho. Però a vegades tinc la sensació que aquest no és un tema tancat del tot.\nLA CO-CA I EL COST DEL CARNAVAL. La CO-CA (la Comissió de Carnestoltes) ha estat l’encarregada fins fa 5 anys d’organitzar el Carnaval. Han estat moltes les persones que al llarg de 25 anys han posat el seu temps i el seu esforç pel bé del Carnaval. Però la cosa va anar com va anar i aquests darrers anys tots els intents de recuperar la CO-CA han fracassat. Per això vam decidir mantenir l’organització directament des de la Regidoria de Cultura, malgrat les importants restriccions econòmiques que ens vam i ens van imposar. Del cicle festiu i dels grans esdeveniments que se celebren (sempre al marge de la Fira i la Festa Major) dos disposen de Comissió específica, que es finança parcialment a través de l’Ajuntament: Cavalcada de Reis i Tres Tombs. El Carnaval ara es gestiona directament per l’Ajuntament amb la col·laboració de R(Teatre)D. El cost global de la Festa (dissabte i diumenge, rua, ball i Camell) ha passat de 49.000€ el 2007 als 31.000€ el 2011. I una part significativa d’aquests diners surten de la venda de les entrades del Ball. Ep, si hi va gent!\nLA RUA I EL BALL. La rua és l’element més important del dissabte de Carnaval i marca el termòmetre de l’èxit de participació de la gent. Carnaval és disfressa, gresca i participació. Si la rua no és viva i lluïda, el Carnaval trontolla als ulls de la gent. Per no anar gaire lluny en el temps he de dir que l’any 2000 van participar a la rua 60 comparses i 1.970 comparsers. L’any 2010, l’any de la recuperació i consolidació del nou model, desfilen 33 comparses amb 18 carrosses i 1.400 comparsers, la xifra més alta des de 2001 (55 comparses i 1.900 comparsers). El Ball de Carnaval és l’altre element clau de la Festa. Amb una història llarga i complexa (quan es deixa el Foment és perquè es fa petit i això comporta problemes de seguretat, logística, etc), el ball del Pavelló va derivant en una trobada majoritàriament adolescent amb tot el que això comporta de pèrdua de públic adult i de menor presència de comparses. El 2007 ja se situa per sota de les 600 persones. El 2009 es decideix recuperar el Foment. El 2010 hi assisteixen 700 persones, amb limitacions d’accés als menors i major control sobre la venda de begudes alcohòliques. Es detecta un públic en part diferent al disfressat per la rua que confirma un cert “divorci” entre la rua i el ball.\nELS PREUS i FORMAT DEL BALL. En la mesura que qui va al ball és més jove i els efectes de la crisi es fan més evidents, el preu es troba car. L’edició de 2010 és la primera que el servei de bar es gestiona des del Foment. S’obre el debat sobre els preus (entrada, consumicions) i l’oferta (dj enlloc d’orquestra). El ball funciona, però queda deslligat de la rua. Els horaris legals no ajuden (la gent arriba tard i el ball s’ha d’acabar d’hora) i la competència dels locals privats creix. Per això el 2011 es planteja traslladar les infraestructures generals a la Pl. del Molí enlloc de la Pl. de la Vila. La cosa és clara: com es lliga la rua amb el ball i com ho podem fer perquè la gent “empalmi” les dues activitats: fent servei de barra?, començant el ball abans? reduint preus? posant orquestra? Amb el naixement de La Mola hi ha contactes amb la seva gent per fer coses plegats, i hi ha bones idees que no acaben de concretar-se. Però aquest és el camí. El 2011 la pluja obliga a suspendre la rua. El ball punxa (422 persones) i la reflexió és que la pluja no ens ha permès saber com hagués funcionat el nou disseny de la Festa a la Pl. del Molí. El 2012, es torna a la Pl. de la Vila, es manté el forat horari entre el final de la rua i el ball i apareix el ball de La Mola. El fracàs del ball al Foment (aquest cop sí, amb orquestra) és notori i és possible que definitiu.\nL’article és llarg i m’he deixat moltes, moltes coses. Caldrà curar, quant abans, les ferides obertes amb la polèmica del Rei. Caldrà una implicació efectiva de la Regidoria en la Festa (el Carnaval no es mira des del Balcó, precisament perquè és Carnaval i al programa s’hi participa amb gràcia, que és Carnaval). Caldrà pensar en canvis (horaris, el paper de les comparses, el ball, analitzar l’oferta privada i en les condicions en les que es fa, i reflexionar sobre el pressupost que s’hi destina). Però insisteixo, el Carnaval ha de tenir un gran dissabte. Més de 1.000 persones a la rua, el seu treball de moltes setmanes i el bon ambient que s’hi va veure i viure mereixen un bon debat i propostes en positiu. I la gent que s’ha esforçat en l’organització també mereixen que se’ls escolti. Tenim un gran potencial i no el podem perdre. Caldrà conciliar horaris, preus, interessos, edats i fer que la festa sigui àmplia, col·lectiva i popular i que permeti que tothom disposi del seu espai a la nit sense que això limiti o perjudiqui l’espai dels altres. Perquè el Carnaval de Molins de Rei no es pot quedar, només, amb el Camell el diumenge. I algú en pot tenir la temptació.\nEtiquetes:Amics del Camell ball de Carnestoltes Camell Carnestoltes CO-CA Cultura Esquerres per Molins de Rei Foment Cultural i Artístic Jordi Romeu R(teatre)D regidoria de Cultura Samaniat


Lo Càntich -Revista de Literatura, Art i Cultura-: Una mar de paraules: «Sebastià Alzamora i 'Crim de sang'» Josep Maria Corretger i Olivart "La literatura és una mentida perquè el lector pugui veure una mica de la realitat". Montserrat Roig\nSebastià Alzamora i 'Crim de sang'\nL'escriptor, poeta i periodista (1972, Llucmajor, Mallorca) -que tracta l'actualitat en mitjans de comunicació com l'Ara o El Temps-, va deliberar sobre la seva darrera obra premiada 'Crim de sang', que gaudeix d'un toc d'originalitat, on també demostra grans dots de ser coneixedor d'aspectes eclesiàstics.\nAlzamora ha guanyat diversos premis en els darrers anys, convertint-se en un dels autors capdavanters en llengua catalana, entre els quals destaquen el Bartomeu Rosselló-Pòrcel de poesia (1997), per Apoteosi del cercle, el Ciutat de Palma Llorenç Villalonga de narrativa (2002), per Sara i Jeremies, premi Josep Pla de narrativa (2005), per La pell i la princesa, el Carles Riba de poesia (2008), per La part invisible o el Sant Jordi de novel·la (2011) amb Crim de sang.\nLa novel·la que tractem, Crim de sang, mescla la Guerra Civil amb el vampirisme. Segons Alzamora, "la literatura torna al mal un i altre cop", mitjançant una guerra. El vampirisme i els monstres representen el mal. Crim de sang pretén confrontar fets malèfics reals amb la literatura fantàstica. Ve a ser, com glossa l'autor, un joc de miralls.\nL'obra reporta el mal produït pels humans, en aquest cas recau sobre el comissari o la germana Concepció. El mal l'han de resoldre les persones i no la fantasia. Per un altre costat, sembla que l'obra faci una apologia del món eclesiàstic, però realment no és així, no es posiciona. La novel·la no vol ésser ni una crítica ni denunciar res, sinó que com comenta Alzamora només mostra les atrocitats que genera la guerra a tots dos bàndols. La novel·la mostra el moviment feixista i la seva insurrecció contra els republicans.\nHan estat diverses les obres que han fornit a Alzamora per crear les fonts per a Crim de sang, com per exemple, El silenci de les campanes, on es mostraven les persecucions dels religiosos durant la Guerra Civil; El preu de la traïció. La FAI, Tarradellas i l'assassinat de 172 maristes (2010), de Miquel Mir i Santiago Santamaria, llibre on els maristes acordaren amb la FAI matar; també Memòries I. De l'esperança a la desfeta (1920-1939) (2008), de Josep Benet, que li donà una visió ampla de la república; finalment, Actes contra el procés d'Emili Darder, que fou un alcalde de Palma durant la Guerra Civil i militant d'esquerra republicana, que fou jutjat de manera deplorable i posteriorment executat. Personatge real que l'inspiraren per donar vida al germà Pau Darder, fictici.\nEl comissari Gregori Muñoz és un dels protagonistes de la novel·la que no es posiciona, és a dir, que està al mig de tots dos bàndols, que no es casa amb ningú i a més, ell mateix s'ho qüestiona.\nSebastià Alzamora sempre s'ha interessat per les coses impossibles, així ho confirmà, tema que tracta de ben a prop a la novel·la Crim de sang, on glossa que els mites de Prometeu, Frankenstein, Ícar -el nen que volia volar-, són uns mites humans que suplanten a Déu, i pretenen crear vida fora de la divinitat o realitzar accions infactibles, una mena de desafiament a les forces de la natura.\nL'obra també està ornamentada per components paròdics, com ara personatges dedicats al coneixement i fins i tot aprofundeixen en saber la realitat dels fets i accions que succeeixen. Alzamora comentà que això de crear una vida artificial, una cosa antinatural ja venia de molt lluny, de l'època antiga, sempre hi havia hagut algú que havia intentat crear robots o autòmats que imitessin als éssers humans. Què representaven aquests personatges sobrenaturals dins la novel·la? Tothom es mata en la guerra, però aquests aposten per crear una vida monstruosa, una mena de vampir. És exemplificat amb la figura del metge i del jutge, que creen un cavall amb les restes de cadàvers humans i que cobren vida gràcies a l'electricitat.\nAlzamora reflexiona sobre tot el que ha creat la monstruositat humana: guerres, maldat, odi, obsessions, fanatisme... hi ha qui diu que en l'obra, els anarquistes, els que rebutjaven les imposicions de l'Estat, són representats com a monstres, com els malvats, quan l'autor comenta que precisament aquesta no era la seva intenció i ho deixa ben clar. Afirma que els republicans van fracassar pel paper que va jugar la FAI (Federació Anarquista Ibèrica) a Barcelona. La FAI es dedicà a robar bancs, a lluitar contra la dictadura, la monarquia i jugà un paper sobresortint dins el moviment obrer, juntament amb la CNT.\nEl que no s'amaga de criticar a la novel·la és la denuncia del fanatisme: per la religió catòlica al bàndol nacional feixista. Els dirigents de la FAI van perdre el nord i van decidir matar capellans i burgesos de manera injusta, però la Generalitat de Catalunya intentà aturar-ho a tota costa.\nEl periodista-escriptor afirmà que tota ideologia és fanàtica, i que comporten idees terrorífiques. Ens recorda que Manuel Escorza (1912-1968) apareix a la novel·la amb una mort fabulada, si més no, literaturitzada, però que fou un personatge important perquè fou un criminal de guerra a la Barcelona dels anys 30; sobrevisqué a la guerra i s'exilià a Xile. Comenta l'anècdota que recentment ha contactat amb la filla de Manuel, Núria Escorza, perquè és poeta i s'interessà per la seva obra. La poetessa intenta descobrir la veritat del seu pare, no es creu el que li han dit que era un assassí, de totes maneres el disculpà, atès que era el seu progenitor, però sap que sembrà el terror.\nLa novel·la ens parla de la capacitat de fer el mal i molts d'aquests mals vénen de la mà dels ideals polítics, un paradigma, vist que els hem escollit democràticament, uns mals que són plenament actuals, com podem veure en els mitjans de comunicació escrits o audiovisuals. Tot govern té els seus fanàtics que pretenen escampar la maldat, com s'ha demostrat, es mostra i seguirà donant-se. I jo em pregunto, per què ens hem de fer mal els uns als altres? Per què hem de destruir o perjudicar a algú per crear una cosa nova?\nPer tal de realitzar aquest llibre primer es documentà, s'imaginà les escenes i els personatges i finalment muntà la novel·la, tot plegat el demorà gairebé dos anys, una cosa normal segons l'autor. Llavors, com que tenia molta fe en l'obra decidí presentar-la al Sant Jordi de novel·la i inesperadament el guanyà.\nCerca un exemple de Gustave Flaubert, per explicar si s'identifica amb algun personatge de l'obra. Quan a Flaubert li preguntaven sobre la protagonista d'una de les seves novel·les que va impactar, pel suïcidi d'una dona, "Qui és madame Bovary?", deia, "sóc jo". Per això els personatges que més interessen a Alzamora són explotats i estira aquest fil, de totes maneres, alguns dels seus protagonistes mostren característiques seves. Potser se sent concretament més proper al comissari Gregori Muñoz i a Pau Darder, pel simple fet de què dubten, senten perplexitats davant els fets que passen a la novel·la i llavors, han de prendre una decisió que marcarà els seus destins. Val a dir, com a anècdota que fins i tot el bo es fa dolent, tal i com passa moltes vegades a la vida real.\nPer tant, Alzamora empra uns fets reals i els contraposa amb un fets imaginaris. Agafa per exemplificació un fragment d'una cançó d'en Jaume Sisa: "No tingueu por dels morts, també dels vius".\nLa vetllada literària fou interessant i que aportà diversos moments per a la reflexió sobre molts dels problemes de la humanitat, nosaltres hem creat els monstres, els nens que en un futur poden portar la maldat, el fanatisme que es transforma en obsessió i posteriorment en odi fins a arribar a imposicions, càrregues i en darrera instància, en guerres. L'autor de Crim de sang agraí el testimoni d'un senyor que havia viscut la guerra en la seva pròpia pell i que la novel·la li havia fet recordar aquell cataclisme. Alzamora reconegué amb notes d'agraïment que precisament això era el que s'havia proposat i es felicitava per haver-ho sabut plasmar. Aquest tema em va recordar a la meva padrina materna que patí una experiència similar quan llegia L'alcalde Ferrovell de Josep Vallverdú, i a mig llibre va haver de deixar la lectura, m'explanà que li rememorà els estralls de la guerra, la pobresa, la fam que va passar i la solidaritat que tingué amb molts veïns, fins a generar-li malsons. La ferida de la guerra, ja tan llunyana, encara segueix ben oberta.\nPer acabar, encara li quedà temps, per deixar anar que el govern de les Illes Balears, capitanejat pel PP, no fa més que aplicar la normativa imposada des de Madrid, i que ni tan sols actua com a govern en si.\nAlzamora es digna a comentar l'actualitat sense pèls a la llengua, sense censures, d'un autor de poesies, novel·les i contes que s'està obrint un camí ple de solidesa dins les lletres catalanes.\n«Sebastià Alzamora i 'Crim de sang'».\nEtiquetas: Articles, Josep Maria Corretger i Olivart, Lo Càntich, Número 18, Sebastià Alzamora, Una mar de paraules


Com fer el cabell: lestil voluminós de Dianna Agron: pentinats i pentinats de celebritats | CAT.rickylefilm.com\nCom fer el cabell: lestil voluminós de Dianna Agron: pentinats i pentinats de celebritats\nEl pèl de com fer-ho: Dianna Agron\nLa tendència andrògina pèl és un dels nostres favorits: mirades d'hivern i Dianna Agron ho clava amb aquest estil de pentinat cap enrere de gran alçada.\nEl nostre expert en cabell de celebritats Marc Woolley, fundador d'Energia de perruqueria Londres, està aquí per ajudar a obtenir el look a casa. Marc ens diu: "El pèl de Diana és un brillant exemple d'una mirada sense complicacions, d'alt octanatge que fa una suficient impressió dramàtica encara no és en absolut difícil o intimidatori per recrear Funciona bé amb els cabells curts que l'altura fa la impressió. Volum natural i la longitud ".\nSeguiu els passos de Mark per a l'èxit:\nPAS una tovallola humida seca el pèl de manera que encara se sent bastant humit, però no està gotejant amb aigua. Emboliqui la tovallola al voltant de petites seccions de cabell i prémer suaument des de l'arrel fins a la punta per eliminar l'excés d'aigua. Faci el que faci, no tenir la temptació de fregar el cabell ja que això només pot danyar la cutícula i crear frizz innecessària.\nPAS DOS mentre estigui humida, separar la secció de cabell en la part superior del cap i mantingui les longituds tens i recte perquè pugui veure les arrels. Ara ruixar una mica de L'Oréal Professionnel Fix Horitzó (9 €) en el cabell, apuntant directament a les arrels. Aquesta laca per al cabell realment amplifica el volum així que assegureu-vos de cobrir les arrels de manera uniforme.\nPAS TRES brushing els cabells usant un gran Denman Cap de Hugger del raspall (16 €) per obtenir encara més volum a les arrels, mentre que suavitzar la resta del pèl. Les seves arrels ara han d'estar totalment aixecades, sinó que també volen construir més forma i l'altura de tot el camí a través del pèl, pel que la seva pinta llest.\nPAS QUATRE Portar la totalitat de la secció superior del cabell cap endavant per permetre realitzar còpies de pinta la part inferior, secció per secció i just en les arrels, amb volteig de abans suaument els cabells cap enrere. El pèl en la vora de la línia del cabell ara ha de seure perfectament a la part superior del cabell pentinat cap enrere - només ha d'afegir més esprai per al cabell per assegurar-se que roman en el seu lloc. La bellesa d'aquest aspecte es troba en la seva no utilització de mordasses o clips, només la seva capacitat de retenció absoluta per a l'efecte dramàtic.\nPAS CINC Deixeu que el cabell als costats caigui naturalment abans de fregar una mica de sèrum elèctric (17 €) entre les seves mans, slicking el cabell darrere de les orelles i allisar qualsevol pèls solts als costats. Això ajuda a que el cabell es mantindrà en el seu lloc mentre s'afegeix un toc de brillantor.\nPer obtenir més informació sobre Mark Woolley i cura del cabell elèctric visitar electric-hair.com.\nMÉS pèl de la celebritat guies de com fer-ho\nModa de costura setmana 2018 - millor pèl, maquillatge i bellesa\nDia internacional de la dona Dona inspiradora\nLa depressió en els homes, com fer front a la depressió en una relació\nPremis Grammy 2018: pentinats i el millor maquillatge\nTendència capil·lar al V festival - el Braid - Mark Hill Spa\nPèl suau Podeu creure el vídeo de la campanya\nEntrevista a Jack Savoretti Escrita en el festival Scars i V\nJustin Timberlake els millors pentinats - els cabells dels anys 90\nLa noia de lescola respon a les crítiques uniformes sexistes Faith Sobotker\nHot Felon Model: Jeremy Meeks, sexy mugshot va ser viral\nTractar amb els cabells arrissats: història personal\nPelo afro: 5 consells i idees de color per als pentinats afro


Noms mironians a P5 | Escola Montagut\nEls nens i nenes de P5 tanquen avui el tema que han estat treballant els darrers dies a l’Àrea de Llenguatge Plàstic: Joan Miró. Han analitzat algunes de les seves obres, el seu estil, el traç, les formes i els colors. Avui han escrit el seu propi nom a l’estil d’aquest gran pintor i escultor. Les aules han quedat ben decorades amb les obres dels petits artistes de P5.\nRecomanacions per aquests dies de tardorP5 descobreix Joan Miró


Cineculpable acomiada les dues primeres dècades de compromís amb el cinema 'en curt' i mira ja a l'edició de 2018 - Ajuntament de Vila-real\nInici -> La teua ciutat -> Joventut -> Festival de curts Cineculpable\nCineculpable acomiada les dues primeres dècades de compromís amb el cinema 'en curt' i mira ja a l'edició de 2018\nEl Festival Internacional de Curtmetratges Cineculpable de Vila-real va acomiadar anit les dues primeres dècades de compromís amb el cinema. Dues dècades en les quals el nom de Vila-real i del certamen s'ha projectat de manera planetària com a referent del curtmetratge.\nAquest XX Cineculpable deixa xifres tan redones com la que il·lustra l'edició de 2017. És l'any que més curts ha rebut l'organització. 526 obres de més d'una trentena de països dels cinc continents, un 10% més que el 2016. Més de mig miler de xicotetes grans històries que han requerit una inversió de 5.800 minuts -o 98 hores- per al seu visionat. Del treball minuciós dels 12 integrants del comité es van seleccionar els 36 curts -26 en la Secció Oficial i 10 en la Provincial- que s'han erigit en l'argument del públic per a acostar-se cada nit a les projeccions de l'Auditori.\n"Hem intentat que cada sessió fóra un xicotet festival en si mateix; amb la varietat de gèneres i al·licients necessaris per a arribar a tot el públic. Un públic que en el cas de Cineculpable es caracteritza per la seua fidelitat, encara que també és cert que la família culpable va sumant nous membres any rere any. I gràcies a ells, a aquest públic, el festival acaba de complir 20 i va ja a per un més", explica Sonia de la Vega, coordinadora del certamen.\nLa vintena edició s'ha envoltat de grans figures del cinema. Començant pels múltiples rostres coneguts que han omplit el repartiment de les obres a concurs -que mostren l'auge del gènere 'en curt'- i seguint pel Culpable 2017: el veterà actor alcoià Juli Mira. Ell va ser anit un dels eixos de la gala que va lliurar 7.800 euros en premis en les seues set categories i que va tenir dos noms propis: Vampiro, del valencià Álex Montoya, com a Millor Curtmetratge 2017 i Millor Interpretació Masculina per a Jorge Cabrera; i Madre, que va sumar a la seua preselecció als Goya els premis a Millor Direcció (Rodrigo Sorogoyen) i Millor Interpretació Femenina (Marta Nieto). El Premi Manuel Villarreal al Millor Curt Provincial va ser per a Intemperie, de Sergio Serrano, mentre la comèdia zombie Z-Fest, de David Cordero, es va alçar amb les manilles del públic i Cavalls morts (Marc Riba i Anna Solanas) va tancar el palmarés com a Millor Curt en Valencià en una gala inspirada en l'escenografia cinèfila dels anys 20.\nD'aquests feliços anys 20. Una dècada daurada, com la que viu Cineculpable, i que des de ja mateix supera amb la maquinària per la seua 21a edició en marxa.\nMés imatges de Cineculpable 2017, en el Flickr de l'Ajuntament


Cal Boscater Negre – Xerinolis\nUn tràgic succés ocorregut en les acaballes del segle XVIII\nEscrita per Marian Colomé\nBrugués – Octubre i Novembre de 1971 – Pàgina 15\nLa xicalla sempre dalerosa de veure i saber coses, veurà que si té la fortuna de tenir avis, s’hi atansa en les hores del dia que es cansa de jugar perquè els hi expliquin rondalles i fets de coses de la vellura, i això fa que quedin gravades en la ment dels infants casos esdevinguts que es van comunicant d’una generació a l’altra.\nJo que vaig tenir la sort de que un dels meus avis arribés a l’edat de vuitanta-cinc anys, conservo en la memòria moltes de les coses i fets passats que em contava, i entre ells el cas que vaig a referir i que segons ell m’havia dit li fou contat pel seu pare o sigui el meu besavi.\nJa sabeu que quan es va començar a fundar el poble de Gavà en el lloc que actualment ocupa, es construïen cases fetes de tàpia escampades les unes de les altres, i que anant passant els anys es formaven petits ravals.\nEls habitants d’aquest lloc, en aquell temps, es dedicaven treballar rutinàriament les terres de muntanya per a treure’n un escàs profit que els hi feia passar una vida incòmoda i de moltes privacions, i per això quan alguna vegada tenien una bona anyada de vi, blat, garrofes o olives, que eren els fruits que aleshores es collien, els reservaven durant uns mesos en espera de que els preus augmentessin, i així obtenir d’altres més guany i poder atendre les seves despeses.\nA la casa del Boscater Negre aquell any que va haver-hi la tragèdia, fou molt bo per a les vinyes, i van omplir de vi les tres o quatre bótes que tenien al celler, i les guardaven com de costum per a vendre el vi en espera de l’oportunitat d’un augment de preu, que els hi havia de venir molt bé per a poder complir en satisfer els seus deutes.\nVivia el Boscater Negre en una gran casa de tàpia del raval del peu del Calamot, que molts anys després d’haver ocorregut el succés van donar-li el nom del raval del Todo, i no fa molts anys que encara existien les ruïnes de dita casa que fou l’última d’esfondar-se d’aquell raval. En el lloc mateix on s’aixecava aquella casa, s’hi va construir la que actualment hi viu l’horticultor en Josep Lladó i Lleonart, famós en la comarca pels seus plants de solanàcies com són les tomaqueres, pebroteres i alberginieres.\nDe l’horrible desgràcia que va tenir lloc en aquella casa, va durar molt temps que se’n va parlar en el poble, com també pels llocs veïns de la comarca, i d’aquesta faisó em fou a mi contada.\nEra el Boscater Negre un home ferotge, que pels seus mals procediments el rebutjaven tots el veïns. Robust, alt d’estatura, molt viu i de poques paraules i no tenia quasi mai tractes amb ningú. Quan algun propietari tenia necessitat de fer una tallada de pins, el contractava pel seu coratge i bon llenyataire, i per això el motejaren amb el nom de Boscater Negre. Orfe de pare quan només vuit o nou anys, i no fent cas de les bones paraules de la seva mare, va pujar sense una subjecció que li restringís les seves passions, i tot sovint era objecte de queixes dels veïns per les seves entremaliadures, furtador de fruita i martiritzar els animals casolans.\nHavent mort la seva mare quan ja tenia trenta anys, va quedar sol en aquella gran casa trobant-se amb dificultats per atendre a tots els quefers de treballar les terres, tenir cura de fer-se els menjars, netejar la roba i escombrar quan bé li venia les habitacions de la casa.\nFou aleshores quan va pensar en casar-se per establir una família com havia vist fer i feia generalment tothom al arribar a la joventut. Va trobar una dona laboriosa i endreçada que durant els primers mesos de casats, semblava haver-li fet canviar en aquell home el caràcter adust i el mal comportament amb què sempre tothom l’havia vist obrar, però no s’equivoca aquell adagi que diu: «Cabra acostumada a saltar, salta sempre i saltarà». Així efectivament li va passar en aquella dona infeliç poc temps després d’haver vingut al món la primera criatura.\nEn veure el tràfec i les despeses que duia aquell infant, va començar a moure raons i a donar malestar a la seva dona, i més furiós i insuportable quan passat poc més d’un any d’aquell esdeveniment li venia un nou infant a augmentar la família.\nAmb penes i neguits passava molt trista vida aquella dona, fins que quan tenien quatre o cinc anys respectivament aquelles criatures, i amb una altra de bolquers en el bressol; va ocórrer l’irreparable succés que va fer entendrir tots els habitants del poble i els del seu contorn.\nÉs innat en tots els infants jugar i barallar-se sense pensar que el que fan els hi pugui dur greus conseqüències, i així va passar en un d’aquells innocents noiets, que tot jugant a l’entrada de la casa, en moments que la seva mare rentava la roba en el safareig d’aquell raval; penetraren al celler, i en veure l’aixeta posada en una de les grans botes de vi, un d’ells va girar el mascle, i rajant fortament va buidar-se del tot.\nQuan la mare dels nens feu cap a la casa, a l’entrar sentia la fortor que fa el vi quan s’esbarria per terra i trobant la porta del celler oberta, tot seguint va témer alguna entremaliadura dels seus fills, i veient el bassal de vi s’esgarrifà la pobre dona pensant amb el mal geni del seu home.\nQuan al capvespre després d’haver deixat el treball el Boscater Negre entrava a casa seva i s’assabentava de l’ocorregut; corria cap al celler, treia l’aixeta de la bota, la posava en una altra plena de vi, agafava l’infant causant d’aquell perjudici; obria l’aixeta fent-li posar la boca, i no el treia fins que el tenia ofegat.\nAmb els crits de dolor i de desesperació d’aquella mare, van acudir els veïns que es quedaren horroritzats al veure aquell espectacle, i advertits que foren les autoritats, fou fet presoner aquell facinerós, que després del corresponent judici, se’l condemnava a pagar el seu crim a la pena d’ésser penjat a la forca.\nPerò qui va ser realment el Boscater Negre?\nEntre finals del segle XVIII i principis del XIX, període que coincideix amb la Guerra del Francès, vivia a Gavà un boscater anomenat Antoni Mulet. Se sap d’ell que defensava idees antisenyorials, igual que altres famílies de la població. L’Antoni Mulet va arribar a ser regidor i, un cop exhaurit el temps del seu mandat, va evitar fer el traspàs de poders. El boscater-regidor s’enfrontava així al baró; i és que ja en aquella època hi havia gent que dubtava sobre la legitimitat del poder senyorial. El cas va arribar a judici, i malgrat que durant un temps semblava que les seves idees agafaven força a Gavà, finalment es va imposar el sector senyorial. Sabem prou bé que la història sempre l’escriuen els vencedors; així doncs, no és estrany que la figura d’Antoni Mulet i d’altres amb idees similars fossin estigmatitzats. Probablement, la història del Boscater Negre sigui una deformació històrica d’un personatge real, però incòmode per als poders fàctics d’una època concreta.\nCal saber també que a finals dels anys 80 i principis dels 90 va existir a Gavà una publicació sota el nom ‘El Boscater Negre’ que informava sobre la situació gavanenca d’una manera alternativa a les fonts oficials. El seu grup de redactors estava vinculat a la secció local d’Esquerra Republicana de Catalunya.\nAquesta teoria és defensada per l’estudiós local Josep Campmany i Guillot. Podeu accedir a un assaig sobre Gavà a la Guerra del Francès, a l’últim apartat del qual es parla sobre aquest possible origen de la llegenda. Si voleu consultar altres recerques sobre Cultura Popular, podeu accedir-hi a través de l’apartat Documentació i recerca.


La importància de motivar als nens a rentar-se les dents - FÒRUM.ad\nEl 29/04/20 7:30\nÉs important rentar-se les dents amb ells\nEn moltes ocasions els pares es desesperen perquè no aconsegueixen que els fills agafin l’hàbit de rentar-se les dents. Els ensenyen a raspallar les dents, insisteixen diàriament, però així i tot, els costa, ja que tenen altres interessos molt diferents. No existeix cap recepta universal, cada nen és d’una manera i cada família té circumstàncies diferents; però sí que existeixen unes pautes que poden ajudar.\n• El primer i fonamental, sempre que podem per horaris, és rentar-nos les dents amb ells després de cada menjar. Si ens veuen fer-ho diàriament, aprenen la tècnica correcta de raspallat i ho veuen com normal i necessari.\n• Cal començar a ensenyar-los des de molt petits. Fins i tot quan són bebès, ja convé anar rentant-los amb una gasa humitejada les genives, i quan ja els han sortit les dents, i tenen edat per a agafar un raspall, és convenient que vagin jugant a rentar-se les dents amb vosaltres.\n• Ensenyar-los a rentar-se les dents no és senzill; com la resta de l’educació dels vostres fills, requereix paciència, insistència i molta tranquil·litat. És necessari fer-ho diàriament, recordeu-li-ho milers de vegades, comentar-los els beneficis de rentar-se les dents i els perjudicis de no fer-ho. Pot cansar però els seus resultats sempre seran bons.\n• Perquè ho recordin podeu utilitzar tot el que se us ocorri. Es pot per exemple, penjar un cartell en la paret o en la taula per a recordar que en acabar han d’anar al lavabo a rentar-se les dents. Cal ser imaginatius.\n• Per a motivar-los a rentar-se les dents també podeu buscar vídeos, contes, imatges, històries, on s’expliquin els perjudicis de no rentar-se les dents (com la càries), etc.\n• També podeu utilitzar recompenses o un sistema de fitxes o punts. Les recompenses poden ser deixar-los veure els dibuixos, jugar una estona amb ells… o poden ser reforços verbals com els elogis. Triar unes recompenses o unes altres estarà en funció del que més li agradi al vostre fill. Poc a poc, caldrà anar retirant les recompenses, a fi que es renti les dents per hàbit i pels seus beneficis i no per les coses que obtingui.\nNotícia Anterior: Creixement personal: Fins als nassos\nSegüent Notícia: Manteniment i cures a realitzar el mes d’abril en les plantes


Inici / les entitats informen / Es busquen 6 llars per l’acollida de jovent migrant no acompanyat\n05.09.2019 | nota de premsa de Punt de Referència\nEl projecte Acull de l’Associació Punt de Referència iniciarà la seva quinzena edició\nEl dimarts 10 de setembre a les 18h tindrà lloc la sessió informativa ‘BENVINGUDES A CASA’\nEl proper dimarts 10 de setembre a les 18h l’Associació Punt de Referència obre les portes a totes les persones interessades per a conèixer la quinzena edició del projecte d’acollida de persones joves migrades soles, l’Acull.\nLes claus del projecte Acull\nAcull té l’objectiu d’oferir una llar i una xarxa de suport a una persona jove (de 18 a 21 anys) sense referents familiars propers al territori. Una oportunitat de convivència que, amb els seus 9 mesos de durada, aporta l’acompanyament idoni per a joves que, davant de les dificultats d’emancipació al territori d’arribada, requereixen un acompanyament emocional i educatiu integral.\nPer aconseguir-ho el projecte compta amb el compromís de la persona o les persones acollidores i del/la jove i també amb l’acompanyament d’una professional, que té cura i supervisa la relació entre la persona jove i la/es voluntàries en totes les seves dimensions.\nDesprés d’un curs 2018-19 que ha finalitzat amb èxit les 5 relacions d’acolliment, l’Associació Punt de\nReferència prepara la propera edició que preveu l’inici del projecte el mes de setembre.\nEs busquen persones acollidores\nPer tal de donar a conèixer en profunditat l’Acull, l’Associació Punt de Referència ha organitzat\n‘BENVINGUDES A CASA’ una conferència informativa que també inclourà el relat de persones acollidores en anterior edicions. Les inscripcions ja estan obertes.\nDia i hora: dimarts 10 de setembre a les 18h\nLloc: C/Sant Antoni Abat 10, 2n pis (08001 Barcelona)\nAssociació sense ànim de lucre creada l’any 1997 per oferir acompanyament i suport al col·lectiu de jovent extutelat que han d’emprendre la seva vida adulta un cop surten dels centres on han viscut sota la tutela de la Generalitat de Catalunya. Els programes d’acompanyament afavoreixen la plena integració social, la igualtat d’oportunitats i la millora de la qualitat de vida dels joves en risc d’exclusió social. El projecte Acull es va iniciar l’any 2002 i ha comptat amb 53 famílies acollidores.\nEtiquetes: acollida, joves migrants no acompanyats, Joves migrants sense referents familiars, joves migrats, Projecte Acull, Punt de Referència\nConvocatòria 2019-2020 del programa gratuït ‘Consultors solidaris’ per a entitats socials


Angula del ríu Ter - RESTAURANT HOTEL PICASSO\nUn dels menjars més exquisits del món\nL’angula del Riu Ter és considerada com un dels plats més deliciosos de la nostra gastronomia. Molts restaurants amb estrelles Michelin de Catalunya ho confirmen, incorporant-ho en la seva oferta culinària.\nEl nostre xef Joan Mitjà és un dels cinc pescadors d’angula en la Gola del Ter amb llicència i disposa de dos vivers, un d’aigua dolça i un altre d’aigua salada. Per això, el Restaurant Picasso és un dels pocs del país en el qual podràs trobar angula viva acabada de pescar.\nLa pesca de l’angula en la desembocadura del Riu Ter és una tradició que es remunta a l’arribada d’uns valencians a l’Empordà durant el segle passat. Des de llavors, cada any, a partir d’octubre i fins a març, es realitza la pesca d’angula de manera artesanal.\nL’angula prové de la Mar dels Sargassos, en el Golf de Mèxic. Després d’un llarg trajecte, l’angula arriba amb un pes d’entre 1 o 2 grams i mesura entre 5 i 8 centímetres.\nEn temporada alta, disposem d’angula viva i fresca per a vendre o per a degustar en els diferents plats que ofereix la carta del restaurant. Servida a un preu immillorable, és el producte insígnia de la nostra casa. Si véns entre els mesos d’octubre a març, podràs delectar-te amb el seu sabor.


Endavant amb la promesa d'un resort! En Vegeta va en un viatge de família!? | Bola de Drac Wiki | FANDOM powered by Wikia\nEndavant amb la promesa d'un resort! En Vegeta va en un viatge de família!?\nEndavant amb la promesa d'un resort!\nEn Vegeta va en un viatge de família!?\nNom JAP 約束のリゾートへ！ベジータが家族旅行！？\nNom ROM Yakusoku no Rizōto e! Bejīta ga Kazoku Ryokō!?\nEstrena JAP 12 de juliol de 2015\nEndavant amb la promesa d'un resort! En Vegeta va en un viatge de família!? (約束のリゾートへ！ベジータが家族旅行！？, Yakusoku no Rizōto e! Bejīta ga Kazoku Ryokō!?) és l'episodi 2 de Bola de Drac Súper\nEn Goku ha anat al planeta d'en Kaito per tal d'entrenar-s'hi, tot i que la idea no acaba de convèncer al déu.\nMentre, a la Terra, en Vegeta, la Bulma i en Trunks van a un resort, a causa de la promesa que va fer el Saiyan al seu fill quan s'entrenaven pel Torneig d'Arts Marcials. Mentre en Trunks s'emprova roba, la Bulma diu al seu marit que ha canviat molt des del combat contra en Buu, però en Vegeta no li fa gaire cas, només està complint una promesa.\nEn Vegeta enfurismat per la multitud\nQuan van a menjar, pare i fill disfruten molt dels plats que els hi porten, fins que els hi porten un pop gegant i en Vegeta acaba cobert de tinta. Comença a enrabiar-se, però la Bulma el conté. Llavors van a una festa i en Vegeta acaba separat dels seus familiars, rebent empentes de l'altra gent. L'animador de la festa l'anima a pujar a l'escenari, però en Vegeta s'enrabia i marxa volant.\nLluny d'allà, en Bills és al seu temple recordant coses sobre el guerrer dels seus somnis. Mentre, en Whis va a un planeta, on un dinosaure ataca la població nativa. No obstant, un dels guerrers acaba amb el dinosaure i se l'emporten cap al poble. L'assistent del Déu diu al més fort d'ells que la carn d'aquell dinosaure té molta anomenada a l'univers 7. Llavors, apareix en Bills, l'ésser es transforma i lluita contra el Déu de la Destrucció, però aquest el derrota fàcilment i llavors fa esclatar el planeta. Veient l'explosió, el Déu recorda el nom del guerrer dels seus somnis, el Superguerrer Déu.\nAl Planeta Kaioshin, el Vell Déu nota el despertar d'en Bills i ho comunica a en Kibitoshin. Mentrestant, a la Corporació Càpsula, en Vegeta comença a entrenar-se per tal de superar en Goku, mentre aquest està entrenant-se al planeta d'en Kaito, arrossegant unes enormes peses pel planeta.\n"Per qui serà el premi de la pau de 100 milions de zennis?" ·\n"Endavant amb la promesa d'un resort! En Vegeta va en un viatge de família!?"\n· "On continuarà aquest somni? En busca del Superguerrer Déu!" · "Objectiu: Les Boles de Drac. El súper pla de la Colla d'en Pilaf!" · "Batalla decisiva al planeta d'en Kaito! Goku vs el Déu de la Destrucció Bills!" · "No feu enrabiar al Déu de la Destrucció! La festa d'aniversari amb sobresalts" · "Com t'atreveixes a tocar la meva Bulma! La furiosa mutació d'en Vegeta?!" · "En Goku s'alça! La última oportunitat d'en Bills?!" · "Sento haver-te fet esperar, Bills. Finalment, neix el Superguerrer Déu!" · "Ensenya-li Goku! El poder del Superguerrer Déu!!" · "Seguim senyor Bills! La Batalla dels Déus continua!" · "L'univers tremola? Xoc! El Déu de la Destrucció vs. el Superguerrer Déu!" · "Goku, vés a superar al Superguerrer Déu!" · "Aquest és tot el meu poder! Conclou la Batalla dels Déus!!"\nObtingut de «http://ca.dragonball.wikia.com/wiki/Episodi_2_(BDS)?oldid=33229»


El ‘No Surrender Festival’ reuneix més de mil músics que toquen per Bruce Springsteen – Mollerussa Televisió\nEl ‘No Surrender Festival’ reuneix més de mil músics que toquen per Bruce Springsteen\nEl No Surrender Festival supera el repte marcat reunint 1.004 músics que han tocat units la famosa cançó “No Surrender” de Bruce Springsteen. Des de primera hora de la tarda, els participants s’han reunit a Vilanova de Bellpuig per començar a fer els assajos i després enregistrar la peça i el videoclip, en el qual hi ha guitarres, baixos, bateries, teclats i veus.\nTots els instruments han sigut capaços de coordinar cada una de les notes que anaven sonant al festival. Els participants que han vingut des de tot l’Estat i fins i tot d’Itàlia són els que han fet possible que aquest esdeveniment hagi transmès tanta passió i energia com la que s’ha pogut viure durant tot el dia. El repte ha estat tot un èxit i la festa ha comptat, a més a més, amb diferents activitats i concerts.


Tot a punt per remodelar l’avinguda del Príncep d’Astúries i donar més prioritat al vianant : Servei de Premsa\nEls treballs tenen un pressupost de 4,9M i duraran un any, i es crearan noves zones d’estada, més passos de vianants i una avinguda més pacificada d’acord amb les peticions inquietuds manifestades pels veïns i veïnes\nMentre duri la intervenció, es mantindran els dos carrils en sentit descendent, i en sentit Lesseps es tallarà la circulació de vehicles\nLes línies de bus D40 i 27 es desvien per la rambla del Prat, que només admetrà trànsit de transport públic i d’accés als guals i als serveis\nTot a punt per a l’inici de la transformació de l’avinguda Príncep d’Astúries. Dimarts vinent, dia 27 de març, l’Ajuntament començarà les obres de reurbanització de la via, que uneix la plaça de Lesseps i la Via Augusta, als districtes de Gràcia i Sarrià-Sant Gervasi.\nL’objectiu principal és augmentar l’espai per al vianant, revitalitzar l’avinguda i millorar la connexió entre barris. Per aconseguir-ho, s’eixamplaran les voreres i es reduiran els carrils de circulació, que passaran dels quatre actuals a tres.\nEl pressupost és de 4.944.723,21 euros, i està previst que la nova avinguda s’estreni al març de l’any vinent. La proposta de renovació recull les peticions i inquietuds manifestades pels veïns i veïnes durant la redacció de l’avantprojecte, que reflectien la voluntat de disposar d’una una via pacificada que connecti els barris adjacents. Per això, s’ha incorporat al projecte elements com més zones d’estada per al descans dels vianants, més passos de vianants i més arbrat.\nLa disminució d’espai reservat per a vehicles permet guanyar-ne per als vianants. Així, al llarg de tota la traça de l’avinguda les voreres noves seran d’uns 4,5 metres, més amples que ara, que són d’entre 2,20 i 3,10 metres.\nLa calçada serà d’11 metres d’amplada que donaran cabuda als tres carrils de circulació, i un carril addicional de 1,80 metres que va variant la seva funció al llarg del traçat, quedant per a càrrega i descàrrega, contenidors o aparcament de motocicletes.\nQuant al bus, des d’aquest mateix dissabte les parades de les línies D40 i 27 de l’avinguda Príncep d’Astúries, en sentit Lesseps, queden anul•lades i es desvien per la rambla del Prat i Gran de Gràcia per enllaçar posteriorment amb el seu recorregut habitual.


Eloi Amagat és a prop de renovar - Diari de Girona\nEloi Amagat és a prop de renovar\nQuique Cárcel confirma que les negociacions amb el migcampista estan molt avançades i, tot i admetre que encara no hi ha res tancat, es mostra convençut que «arribarem a bon port» per retenir el que considera «una peça important»\ngirona | c.r. / j.r. 01.07.2016 | 07:16\nEloi Amagat aplaudeix damunt la gespa de Montilivi després d´eliminar el Còrdova al «play-off» d´ascens · Aniol Resclosa\nSi no passa res estrany, Eloi?Amagat continuarà vestint la samarreta del Girona, almenys, dues temporades més. El que s'ha convertit més d'un estiu en un culebrot, aquest any va camí de despatxar-se per la via ràpida. Retenir-lo haurà costat més que no pas el que va trigar el club a convèncer Aday i Granell ara fa uns mesos, però un cop s'hagin acabat de resoldre els últims serrells, des de Montilivi s'anunciarà la renovació d'un futbolista que sempre ha declarat que la seva «prioritat» és la de no moure's d'un club al qual considera casa seva.\nLes converses es van engegar fa unes setmanes i, després de topar d'inici, les postures s'han anat acostant. La durada del contracte (Eloi Amagat vol renovar per dues temporades i el Girona li n'ofereix una amb una altra d'opcional) ha estat el principal cavall de batalla, però tot i això l'acord és a punt de tancar-se. No se n'amaga, el director esportiu Quique Cárcel: admet que encara no hi ha acord i que, per tant, no es pot cantar victòria, tot i mostrar-se més que optimista alhora que es desfà en elogis cap al futbolista. «L'Eloi és a prop de renovar. És un futbolista insígnia i ha donat moltes coses al Girona. Per la seva qualitat futbolística i sobretot pel seu sentiment. És un jugador que mereix tot el meu respecte», diu un Cárcel que es reafirma en la seva idea que «cal mantenir la identitat gironina» al club tot i admetre que «no és fàcil sempre pujar gent de baix al primer equip i més si es vol fer un pas endavant». Malgrat això, «l'estructura gironina continua» i en ella hi té cabuda «una peça important» com és Eloi Amagat.\nEl director esportiu confirma que l'«estira i arronsa» entre totes dues parts ha aparegut a l'hora de definir la durada del nou contracte, tot i subratllar que «crec que es mereix renovar per dos anys». «No ho donaré per fet fins que estigui signat, però sí que fa temps que s'està parlant i crec que arribarem a bon port», afegeix.\nDes que va fitxar procedent del Llagostera l'estiu del 2012, Eloi ha tingut protagonisme al llarg d'aquestes quatre últimes temporades a Segona A amb 118 partits a les seves esquenes, en què ha marcat 8 gols (un d'ells des del punt de penal) i ha donat 4 assistències.\nFelipe no està descartat\nUna mica més lluny està la continuïtat de Felipe Sanchón a Montilivi, encara que tampoc està descartada. El davanter, amb només 19 partits aquesta última temporada, cap gol i una segona volta per oblidar marcada per les lesions, ha acabat contracte i de moment encara no ha rebut una oferta en ferm de renovació. Malgrat tot, Cárcel el té en consideració i «depenent de quina sigui la situació» es podria estudiar la renovació d'un futbolista que aquest passat mes d'abril complia 34 anys.\n«No el tinc descartat. Crec que pot estar dins d'aquesta estructura», confirma el director esportiu, qui també elogia tot allò que Felipe ha donat al Girona al llarg de la seva carrera esportiva. «És un futbolista al qual tinc un gran respecte. Ha donat molt al club. Ha viscut un any difícil, que no ha estat com a ell li hauria agradat sobretot per culpa de les lesions. És un futbolista diferent, especial, que sent molt els colors. La gent se l'estima i encara pot donar-nos moltes coses. La seva renovació no està descartada», va subratllar.\nEl Valladolid anuncia el fitxatge de Mata per dues temporades. Girona FC


Calella promociona la seva oferta de turisme familiar i esportiu a la fira Sneak Preview dels Països Baixos\nInici > Notícies > Calella promociona la seva oferta de turisme familiar i esportiu a la fira Sneak Preview dels Països Baixos\nL’Àrea de Turisme de Calella s’ha desplaçat el passat cap de setmana fins a Eindhoven per promocionar els seus productes turístics dins el mercat holandès, en constant creixement\nEntre el 23 i el 26 de novembre, Calella ha participat un any més a la fira Sneak Preview que l’operador neerlandès Solmar Tour realitza a les seva seu central a Maarheeze, prop d’Eindhoven (Països Baixos).\nL’Sneak Preview és una fira exclusivament de públic final i l'any passat va rebre més de 6.000 visitants, entre els quals es va promocionar Calella com a destinació de Turisme Familiar i Esportiu. A més de Calella, en aquesta fira també han participat les oficines de turisme de Malgrat de Mar, Lloret de Mar, Cambrils i Salou, així com diversos grups i empreses del sector hoteler.\nDades del mercat holandès\nSegons el darrer informe executiu de Turespaña referent als Països Baixos, el 2017 les destinacions preferides dels holandesos van ser Alemanya (18.1% del total), França (14.2%) i l’Estat espanyol, que va ocupar la tercera posició amb una quota de mercat del 12.4%. Aquesta xifra va augmentant ininterrompudament des de 2013. Catalunya va ser la destinació que va rebre més turistes dels Països Baixos (21%), seguida de les Canàries (18%) i Andalusia (17%). La seva despesa és una de les més elevades entre els mercats emissors europeus, amb una mitjana de 1.095 € (136 €/dia), i la seva estada mitjana és de 8,1 nits.\nPel que fa a la destinació local, segons dades de l’Oficina de Turisme de Calella, entre maig i octubre de 2018 el número de pernoctacions dels turistes holandesos ha arribat a les 106.723, xifra que representa un increment de 8.049 pernoctacions (+8.16%) respecte a l’any passat. Cal tenir en compte que tant el 2016 com el 2017 aquest mercat ja havia registrat creixements prou importants (+17% i +15.64% respectivament). Els Països Baixos actualment són el 7è mercat en importància, amb una quota de mercat del 5.61%.\nEn relació amb els productes turístics preferits dels holandesos, segons informa l’Agència Catalana de Turisme, hi destaquen la destinació de sol i platja i les visites a grans ciutats, tot i que s’observa un interès creixent per les vacances actives, que permetin combinar la pràctica del senderisme i el cicloturisme amb la descoberta de la cultura local.\nEn referència a les visites al web turístic calellabarcelona.com provinents dels Països Baixos, les dades mostren un creixement de +70% de sessions a la web, la majoria d'elles provenen d'Amsterdam on les visites han crescut en un 120%. El turista holandès es connecta a la nostra web principalment a través de Google, i el 40% de les visites arriben a través de smartphone. Els usuaris holandesos mostren interès en com arribar a Calella, què fer, l'Screamin Festival, Ironman, Parc Dalmau o les activitats aquàtiques de les platges de Calella.