Alboraia comença abril amb la setena edició de la Ruta de la Tapa, Alboraia Urban Platja. Durant els dos primers caps de setmana d'aquest mes, els restaurants participants en la Ruta oferiran als seus clients la seua millor gastronomia en forma de tapes creatives.\nEls i les assistents a la Ruta de la Tapa podran gaudir de l'àmplia varietat de tapes als restaurants participants, situats als tres nuclis urbans del municipi, que estaran identificats amb la banderola de la Ruta, i per 2,90 podran degustar les propostes dels establiments hostalers amb una beguda.\nEntre les delícies que es podran degustar, estaran la tapa guanyadora, 'Fusió Orient-Occident', del restaurant 'La Pepa Bluespace', i les tapes que van quedar en segon i tercer lloc, dels restaurants 'Ven y Cata' i 'Enclave de Mar'. Els plats guanyadors van ser triats per un jurat, en el qual destaca el cuiner Miquel Gilabert, de Cuina creativa en Suculent Gilabert, padrí de la Ruta de la Tapa 2019.\nAquesta edició, organitzada des de l'Ajuntament a través de la regidoria de Desenvolupament Econòmic, compta amb la col·laboració de la Consellería d'Educació, Investigació, Cultura i Esport i Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana 'Sempre teua, la teua llengua', així com el suport d'entitats privades de la localitat com ECOTUR i l'Hotel Olympia, associacions com ACEPA Alboraia i Metrovalencia. Col·laboren també Suculent Gilabert i Makro com a proveïdor oficial.


Finançament il·legal de Convergència: Victimisme indigne | Opinió | EL PAÍS Catalunya\nArtur Mas no pot continuar eludint els greus indicis de corrupció\n29 AGO 2015 - 19:59\tCEST\nUna nova investigació sobre presumpte finançament irregular de Convergència mitjançant el cobrament de comissions a canvi de l'adjudicació d'obres públiques ha irromput com un tornado en la campanya electoral catalana. Els nous indicis afecten de ple l'actual cúpula del partit i llastren greument la candidatura Junts pel Sí, impulsada per Artur Mas. El jutge va ordenar escorcollar la seu del partit i de la Fundació Catalanista i Demòcrata (CatDem), vinculada a aquest mateix partit, davant les dades que ha recaptat sobre el cobrament de comissions del 3% del valor de les obres adjudicades a l'empresa Teyco, propietat de la família Sumarroca, el patriarca de la qual, Carles Sumarroca, va ser fundador de Convergència i col·laborador de Jordi Pujol. També es van fer escorcolls en quatre ajuntaments –Sant Cugat del Vallès, Figueres, Sant Celoni i Lloret de Mar–, cosa que apunta a una preocupant extensió de la trama. La investigació es produeix 10 anys després que el llavors president Pasqual Maragall al·ludís a l'existència de comissions del 3% en un ple del Parlament, de les quals va haver de retractar-se perquè no en tenia proves.\nConvergència va reaccionar atribuint l'escorcoll a una maniobra política per incidir sobre els resultats del 27-S i perjudicar la candidatura independentista. Sense oblidar la presumpció d'innocència que l'empara, aquesta línia de defensa resulta pueril i indigna. No s'hi val a tirar de victimisme quan intervenen acusacions tan greus i la investigació s'ha desenvolupat de forma impecable. Els ciutadans es mereixen més respecte. A diferència d'altres episodis amb estranys informes policials l'autoria dels quals ningú va assumir oficialment, en aquesta ocasió es tracta d'una actuació derivada d'un sumari obert fa dos anys, precisament per una denúncia d'ERC. En concret, pel suposat pagament de comissions per part de Teyco a l'alcalde convergent de Torredembarra, un sumari que instrueix un jutge del Vendrell, el predeterminat per al cas. El fet que durant aquest temps hi hagi hagut diverses eleccions és una cosa aliena a la justícia.\nPerò Convergència ja ens té acostumats a l'estratègia d'intentar eludir les seves responsabilitats presentant-se com a víctima d'una conspiració anticatalana. Si alguna conspiració cal témer en aquest cas és la del silenci d'uns socis de candidatura que en altres circumstàncies haurien exigit la dimissió immediata dels càrrecs sota sospita, cosa que revela l'anòmala situació que viu la política catalana. Cal recordar que aquest cas no només té similituds sinó també connexions –a través de l'extresorer del partit Daniel Osàcar– amb el del cas Palau, també sobre finançament irregular de CDC, que hauria rebut 6,6 milions d'euros de l'empresa Ferrovial a canvi de l'adjudicació d'obres públiques. L'ordinador d'Osàcar a Convergència va ser escorcollat aquest divendres, aquesta vegada en relació amb comissions presumptament cobrades entre el 2009 i el 2011. Davant d'aquesta situació, és legítim que els catalans es preguntin si Artur Mas mereix de nou la seva confiança, per més que la seva candidatura vagi camuflada al quart lloc de la llista.\nInviolable Mas (03/12/2014)


La Bastide des Templiers Bras França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 4 allotjaments a Bras.\n980 Chemin du Rail sur le Chemin, Bras, Bras, França, 83149 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre La Bastide des Templiers\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Bras, La Bastide des Templiers és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl La Bastide des Templiers, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, servei de bugaderia.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, escriptori, balcó/terrassa, accés a la sala executiva , cuina americana per satisfer els clients més exigents. Bany, piscina exterior, spa, massatge, equitació de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. La Bastide des Templiers és una elecció inteligents per a viatgers a Bras, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nPlease note that the roads leading to the property are narrow and uneven, a car is obligatory.


Vadevi | De refugi antiaeri a celler | Actualitat\nper J.M.Oller 15/05/2015\nLa Guerra Civil ja és història. Tanmateix, resten vestigis arreu d'algunes de les instal·lacions que es van construir. I algunes s'han reutilitzat, amb nous usos a voltes inversemblants... O no. El camp d'aviació de Pacs del Penedès es va construir entre maig i juny de 1938. Tenia una pista rectangular. Es va aixecar en terres plenes de xarel·lo de la família Mitjans. L'aeròdrom va venir acompanyat d'un gran refugi antiaeri a la masia de Can Mayol, que encara avui es conserva. El cava de gran criança de Loxarel ocupa avui les seves cambres. Al costat, a deu metres sota terra, s'han fet noves dependències d'aquesta marca del Penedès, ens recorda Josep Mitjans, el propietari. El refugi roman dempeus gairebé de miracle, atès que a l'acabar la guerra es va emplenard'explosius per fer-lo volatitzar. Però el seu avi va aconseguir salvar-lo i avui és tot un patrimoni cultural i vitivinícola que ajuda a no perdre el record del passat.\nAl voltant de la masia de Can Mayol es van situar tots els elements del parc mòbil de l'aeròdrom, com els cotxes, els camions, l'ambulància i un espai d'alarma reutilitzant la campana de l'església parroquial de Sant Genís de Pacs. El refugi tenia una capacitat per a 120 persones i s'accedia al seu interior mitjançant dues boques. Es va fer amb ciment i maó amb volta de canó. En el seu interior hi havia 3 habitacions.\nL'activitat de l'aviació republicana en aquest aeròdrom va ser efectiva a partir d'agost de 1938 i fins al mes de gener de 1939. Durant aquest temps hi van fer estada la 7a esquadrilla del Grup 21 de Mosques, que va ser la que més temps va estar-hi ja que es va constituir en aquest camp. També s'hi van estacionar la 4a esquadrilla del Grup 21 de Super Mosques i durant alguns períodes de temps concrets la 2a i 3a esquadrilla del Grup 26 de Xatos.\nEl camp d'aviació va patir un bombardeig el dia 5 de novembre de 1938, un atac que també va afectar els aeròdroms dels Monjos, Sabanell i Santa Oliva. En aquest atac es va fer malbé un avió Polikarpov I-16 Mosca sense desperfectes greus. El 12 de gener, la Legió Còndor va metrallar el camp d'aviació amb els seus aparells Messerschmitt incendiant tres aparells i fent malbé en d'altres ales i motor.\nEl vesper de la Gloriosa. S'anomenaven així les 4 bases aèries de l'aviació republicana emplaçades al Penedès entre El Vendrell i Vilafranca. A finals de 1937, a mida que la República perdia l'Aragó i la guerra s'apropava a Catalunya es van aixecar una xarxa d'aeròdroms des de La Sènia fins a Banyoles. Entre els construïts al Penedès els més importants van ser els situats a Els Monjos i Santa Oliva mentre que els de Sabanell i Pacs van jugar un paper auxiliar destinat a dispersar els avions, blanc fàcil quan eren a terra pels bombarders enemics. Es van expropiar finques, arrencar arbres i vinyes per explanar els camps, les pistes eren de terra i les instal.lacions tans sols eren alguns petits edificis d'obra pel comandament del camp de vol i el cos de guàrdia. Pilots i mecànics s'hostatjaven a les cases de pagès.


MNACTEC » Farinera Sant Jaume\nInici Farineres i derivats Farinera Sant Jaume\nLa Farinera del Clot original amb el cos transparent afegit posteriorment.\nLa part posterior de la Farinera del Clot.\nElements interiors i incorporació d'elements arquitectònics de nova planta.\nLa Farinera de Sant Jaume, també coneguda com a Farinera del Clot, va ser construïda per l’arquitecte Joan Sellarés l’any 1902. L’any 1991, va cessar la seva activitat original i va passar a formar part del Centre Cultural La Farinera del Clot.\nLa rehabilitació permet veure un tipus de fàbrica típica de finals del segle XIX i principis del segle XX. Es tracta de dos edificis, el més destacat dels quals té planta baixa i quatre pisos; l’altre, té planta baixa i un pis. També hi roman un dipòsit de blat, unit a la resta del conjunt per un passadís.\nDe l’edifici més emblemàtic, el de quatre plantes, en destaca la façana, que és de maó vist i de dalt a baix mostra vuit bandes coronades que sobresurten de forma esglaonada i confereixen verticalitat a l’estructura. La construcció és sòbria i l’únic tipus d’ornamentació és la franja de mosaic verd de la part superior i els esglaonaments que fa el maó en les bandes verticals. A l’interior, en destaquen les columnes de ferro i part de la maquinària original, feta de fusta.\nProtecció: BCIL (4163 - I de data 26.05.2000)


Retalls de bicicleta, muntanya i altres coses ...: Amb bicis plegables per la via verda ( 2 )\nAmb bicis plegables per la via verda ( 2 )\nEl passat dia 01/10/07 vaig escriure un Retall amb el títol : Amb bicis plegables per la via verda ( 1 ), en el qual relatava la ruta feta amb bicis plegables per la via verda de la Terra Alta des de Horta de Sant Joan fins a Tortosa.\nEl dia 19 d'aquest mes d'Agost hem tornat a la via verda per fer l'altre tram que ens faltava, amb\nsortida a Alcanyís (Terol) i arribada a l'estació d'Arnes-Lledó, aquest tram anomenat Val de Zafán i que empalma amb el de la Terra Alta passat el Riu Algars que es la frontera natural amb Catalunya. Aquesta vegada hem utilitzat els serveis de l'empresa Esgambi, aquesta empresa d'Horta de Sant Joan et porta al punt de sortida que vulguis, va be poder-la fer servir algunes vegades per poder enllaçar alguns trams i no tenir que deixar el cotxe i després tornar-lo a recollir.\nLa sortida des de la vila d'Alcanyís es fa de la rotonda qui hi ha a la sortida del poble en direcció a Casp, aquí ens trobem a la boca d'un túnel que ens obre les portes de la via verda i que ens porta fins a passat Valdealgorfa durant uns 16 Km per un terra sense condicionar i compartit amb els vehicles dels pagesos, que fan servir la via per poder arribar als seus camps, durant aquests 16 km de recorregut ciclable totalment, amb alguns clots i ple de pols per falta de pluja. En aquests 16 primers km hem patit una mica amb les plegables, d'entrada els primers km són de cara amunt i amb un terra ple de pedres, ens a costat una mica la adaptació al terreny, es nota en algun moment la falta de suspensió i ens hem d'acostumar a la posició a dalt de la bici, però realment aquestes maquines ens han donat molt bon resultat, per postres el dia ha estat molt calorós, però hem passat amb nota.\nPassada l'estació de Valdergorfa ens trobem amb el túnel mes llarg del recorregut ( 2'300 Km) totalment recte i sense llum, anomenat el túnel de l'equinocci, ja que dos cops a l'any la llum del sol entra per una punta i surt per l'altre, ha estat molt agraïda la frescor que hi feia a dintre.\nAnem passant estacions abandonades, la de Valjunquera, Valdeltormo, passem un aqüeducte sobre del riu Matarranya i arribem a l'estació de Torre del Compte convertida en un hotel-restaurant, d'aquest punt la via torna a pujar fins a l'estació de Vallderoures, d'aquest lloc ja comença a baixar fins a l'arribada a Arnes-Lledó, abans hem travessat el riu Algars per un llarg aqüeducte. D'aquí per una carretera comarcal hem arribat a Arnes, lloc on teníem el cotxe. Total 52 km força divertits.\nAlcanyís-Arnes per la via verda\nPublicado por Carles Soler los 26.8.08


El Museu Municipal Castell incorpora al seu fons material arqueològic recuperat dels jaciments de Can Fatjó i Sant Genís - Ajuntament de Rubí\nEl Museu Municipal Castell incorpora al seu fons material arqueològic recuperat dels jaciments de Can Fatjó i Sant Genís\nEl Museu Municipal Castell incorpora al seu fons material arqueològic recuperat dels jaciments de Can Fatjó i Sant Genís Les restes han estat decomissades pels Mossos d’Esquadra en el descurs d’una investigació instruïda per un delicte contra el patrimoni històric https://www.rubi.cat/ca/actualitat/noticies/el-museu-municipal-castell-incorpora-al-seu-fons-material-arqueologic-recuperat-dels-jaciments-de-can-fatjo-i-sant-genis https://www.rubi.cat/ca/actualitat/noticies/el-museu-municipal-castell-incorpora-al-seu-fons-material-arqueologic-recuperat-dels-jaciments-de-can-fatjo-i-sant-genis/@@images/image/preview\nLes restes han estat decomissades pels Mossos d’Esquadra en el descurs d’una investigació instruïda per un delicte contra el patrimoni històric\nLes peces recuperades seran analitzades pel MMUC (foto: Ajuntament de Rubí - Localpres)\nLa Unitat Central de Patrimoni Històric dels Mossos d’Esquadra ha fet donació al Museu Municipal Castell (MMUC) d’un conjunt de material arqueològic decomissat en el marc d’una investigació instruïda per un seguit d’activitats arqueofurtives realitzades als jaciments del poblat ibero-romà de Can Fatjó i de Sant Genís, entre d’altres, que són constitutives d’un delicte contra el patrimoni històric. Les peces han passat a formar part del fons del MMUC, que s’encarregarà de catalogar-les i tractar-les segons les seves necessitats.\nEntre el material decomissat s’inclouen:\n76 fragments de diversos recipients de ceràmica comuna d’època ibèrica indeterminada (segles IV-I aC)\n6 fragments de vaixella de taula romana del tipus terra sigillata (segle I dC)\n1 pes de teler de forma circular, gruixut, obtingut a partir de teula plana romana, retallat i amb una perforació al centre.\n13 monedes de coure datades als segles XVI-XVIII\n16 monedes dels segles XIX-XX\nFragments de ceràmica moderna i contemporània\nBales de l’època de la Guerra Civil espanyola tipus Mauser\n1 cantimplora de l’època de la Guerra Civil espanyola\nDes de l’Ajuntament es destaca la bona col·laboració entre administracions que ha fet possible la recuperació d’aquestes peces i la seva correcta conservació en un entorn museístic. “Lamentem que activitats furtives com les que s’han produït a Rubí destrueixin els jaciments arqueològics del país i malmetin per sempre les possibilitats de datació i contextualització correcta del material arqueològic, empobrint així el llegat cultural i patrimonial del nostre entorn”, ha declarat el regidor de Promoció i Dinamització Cultural, Moisés Rodríguez Cantón.


Tretze narcos que van traficar amb 5.000 kg. d'haixix eviten entrar a presó\nImatge de la platja de la Pineda.\nLa banda introduïa a Espanya la droga procedent del Marroc i la desembarcaven a les costes de Tarragona\nActualitzada 28/03/2019 a les 16:37\nUna banda de 13 narcotraficants marroquins condemnada per introduir mitjançant llanxes a Espanya 5 tones d'haixix, valorades en 6,8 milions, ha evitat ingressar a la presó gràcies a un pacte de conformitat que els imposa una multa de cinc milions d'euros.\nFonts judicials han explicat a Efe que les parts han acordat una pena de presó d'un any i 11 mesos per a cada un dels acusats per delictes contra la salut pública però, com que només un d'ells té antecedents criminals, cap no ingressarà a la presó.\nLa banda introduïa a Espanya carregaments d'haixix procedents del Marroc i els desembarcaven a les costes de Tarragona per a la seva partida i posterior comercialització i va ser sorpresa en flagrant el 2008 mentre descarregaven 1,8 tones de droga a la platja de Faro, a la localitat de Vila-seca.\nEn el moment de la detenció, cinc d'ells eren a l'aigua recollint els fardells que havien llançat des del vaixell a la costa, dos vigilaven i la resta conduïa els vehicles en els quals carregarien la droga.\nPer poder transportar l'anomenada «verdura» (haixix), utilitzaven un servei de llanxes semirígides que desembarcaven al litoral català, i després traslladaven el carregament a cotxes o furgonetes, amb les quals el portaven fins a un fals negoci de roba usada.\nAquest establiment era la tapadora per poder preparar les partides, que posteriorment repartien i funcionava com a dipòsit de mercaderia abans de la distribució.\nLa banda funcionava com una organització jerarquitzada amb quatre capitostos i unes funcions molt concretes, que anaven des del contacte amb el proveïdor marroquí d'haixix a la contractació de vaixells, l'adquisició de combustible o la logística, així com vigilants, conductors i un encarregat de personal.\nD'acord amb la Fiscalia, els narcotraficants van disposar una trama amb un sistema establert de telecomunicacions i constants canvis de número per intentar driblar l'atenció de la policia, que va dur a terme quatre operacions després d'interceptar diverses trucades entre ells.\nEn la primera, els tres integrants d'una furgoneta sospitosa van fugir, abandonant més de tres tones d'haixix, valorades en 4,1 milions d'euros.\nSis mesos després, la policia va agafar els 13 narcos a Vila-seca en ple desembarcament de la droga, després de la qual cosa encara van requisar 11 quilos més d'haixix i desenes de garrafes de gasolina durant l'escorcoll del domicili d'un dels traficants i de la nau industrial d'un altre.\nEls membres de la banda van passar de dies a quatre mesos a la presó el 2008 però, des d'aleshores, responien en llibertat provisional fins a la celebració del procés, en el qual la Fiscalia demanava penes d'entre 5 i 6 anys per a cada un dels integrants, així com una multa total de 50 milions d'euros.\nFa algunes setmanes, 12 dels 13 acusats van tancar el pacte de conformitat, però un dels líders no es va presentar davant el tribunal fins aquest dijous, quan s'ha segellat l'acord.\nComenta el contingut : Tretze narcos que van traficar amb 5.000 kg. d'haixix eviten entrar a presó


Almassora tindrà una nova comissaria de la Policia Local | Castelló Extra\n25, setembre, 2021\nAlmassora tindrà una nova comissaria de la Policia Local\nEl Consell remet el conveni per a cofinançar la conversió de l’edifici abandonat en reguarda\nLa Generalitat Valenciana ha remés a l’Ajuntament d’Almassora l’autorització per a subscriure el conveni entre totes dues institucions per al cofinançament de les obres de la nova comissaria de la Policia Local. Tal com figura en l’acord del Consell, l’administració autonòmica subvencionarà amb 100.000 euros l’actuació durant 2021 i amb altres 200.000 euros, la part de l’obra prevista per a 2022.\nAquest tràmit suposa la ratificació de l’anunci que va realitzar el mes de març passat el director general d’Administració Local, Antoni Such, en la reunió mantinguda amb l’alcaldessa, Merche Galí, i la regidora de Territori, Carmina Martinavarro. L’acord suposa la reserva de fons al 50% entre totes dues institucions per a donar ús a l’antic Institut de Qualitat de l’Edificació, construït en 1977 i abandonat des de 2012, i atendre la petició de la Policia Local d’ampliar les seues instal·lacions.\nEl centre situat al carrer Indústria del polígon Millars es transformarà en una comissaria de 518 metres quadrats construïts sobre una superfície total de 3.632 metres quadrats. Estarà dotada de despatxos, sala de visites, sala polivalent, armer, sala d’atestats, aula d’informàtica, vestíbul, banys i menjador per a la plantilla, entre altres instal·lacions. El disseny del departament d’Urbanisme compta amb el vistiplau de la Policia Local per a atendre les seues necessitats.\nEl trasllat al polígon Millars permetrà també una major vigilància de l’extraradi de la localitat i l’entorn de l’estació de ferrocarril, al mateix temps que deixarà lliure les oficines situades actualment en la planta baixa de l’edifici consistorial. Altres departaments municipals amb dèficit d’espai per a fer els seus treballs es traslladaran a aquest punt una vegada realitzada la mudança de la Policia.\nEl seu trasllat a la nova comissaria també suposarà una millora en l’atenció ciutadana, en tant que la central oferirà espais discrets i personalitzats enfront de les consultes que en l’actualitat tenen lloc en la finestreta actual de Pere Cornell. “Almassora ha crescut i continua fent-ho i necessita millorar els seus serveis a la ciutadania amb solucions com aquesta, que permetrà donar ús a un edifici abandonat i incrementar la comoditat d’agents i veïns”, segons la primera edil.\nEn aquesta línia, ha destacat la col·laboració entre administracions per a desbloquejar l’ús del bloc, “com en el seu moment va ocórrer amb l’enderrocament de l’edifici 167 de l’avinguda José Ortiz o la posada en marxa de l’Institut de Tecnologia Ceràmica en el Centre Tecnològic de Fruita seca, que mai havia funcionat”.\nAlmassora planteja alternatives en les obres de la Vila davant la possible volta dels bous al carrer\nAlmassora ampliarà les festes del Roser per a recuperar els bous al carrer\nAlmassora citarà a la indústria local per a activar la compra pública innovadora\nLa piscina d’Almassora recupera el pàrquing després d’una dècada de barracons del Regina\nBenicàssim conjumina esport, igualtat, música i diversió en el final de festa en honor a Sant Tomàs de Villanueva\nAlmassora aconsegueix un préstec sense interessos per a pagar la sentència urbanística de 2013\nVila-real aconsegueix una subvenció de 13.000 euros per a continuar fomentant la participació ciutadana i el govern obert\nOnda proposa a Diputació un acord per a compartir serveis amb els pobles d'Espadán i Millars


Ciutat d'orfes, d'Avi - Biblioteca Caterina Figueras\nHome / noobeeixis / Ciutat d'orfes, d'Avi\nCiutat d'orfes va rebre al 2001 el premi Llista Kirkus, concedit per La Crítica Nord-americana. Va ser classificat com un dels millors llibres infantils del 2011.\nWortis és l'escriptor nord-americà Edward Irving Wortis. Va néixer a Nova York el 1937. Llicenciat en Teatre i Història. Va ser bibliotecari i va escriure drames abans d'arribar a ser un respectat autor de novel·les juvenils. Des del seu primer llibre, al 1970, ha escrit molts, per a públics de diferents edats i de diversos gèneres: novel·les històriques, de misteris, d'aventures, fantasies, relats d'humor.\nPàgina oficial de l'escriptor, Avi.\nBiografia de l'autor a Scholastic\nCiutat d'orfes, d'Avi Reviewed by Biblioteca Caterina Figueras on 16:25 Rating: 5


IB3 | L'OMS demana aturar de moment una possible tercera dosi de vacunes contra la covid\nIB3 Notícies > món > L’OMS demana aturar de moment una possible tercera dosi de vacunes contra la covid\nImatge d'arxiu. / EFE\nL’Organització Mundial de la Salut (OMS) ha demanat aquest dimecres una moratòria mundial a una tercera dosi de les vacunes contra la covid-19, després de la decisió d’Israel i Alemanya d’oferir una dosi de reforç a la seva població de persones majors, mentre que el Regne Unit planeja fer el mateix a partir de setembre i altres països rics han iniciat la mateixa reflexió.\n“Entenem la preocupació dels governs de protegir les seves poblacions de la variant delta, però no podem acceptar que els països que ja han utilitzat la majoria dels subministraments de vacunes, n’utilitzin encara més, mentre que les poblacions més vulnerables del món segueixen sense protecció“, ha dit el director general de l’OMS, Tedros Adhanom Ghebreyesus.\nDe 4.000 milions de vacunes administrades a nivell global, més del 80% ho han anat en països d’ingressos alts i mitjans, que representen en conjunt menys de la meitat de la població mundial, va precisar, per a il·lustrar la desigualtat en l’accés a una de les intervencions vitals per a detenir la pandèmia.\nTedros ha explicat que la moratòria que demana seria fins a final de setembre, termini fixat per a aconseguir que almenys el 10% de la població de cada país estigui completament vacunada (en el cas dels països més pobres a través del seu mecanisme COVAX per a un accés equitatiu a les vacunes), encara que avui s’ha reconegut que aconseguir aquesta fita serà difícil.\nEn lloc de disminuir amb els mesos, la desigualtat en la disponibilitat de les vacunes està augmentant, han advertit els experts de l’OMS. Mentre Europa té vacunada a més de la meitat de la seva població i els Estats Units a prop del 70%, només el 2% dels habitants d’Àfrica tenen la pauta de vacunació completa i el 5% han rebut una dosi.\nEn ràtios, els països rics han administrat gairebé 100 dosi per cada 100 habitants, enfront d’1,5 dosi per cada 100 persones als països pobres, ha esmentat Tedros.\nEl director general ha assenyalat que per a aconseguir l’objectiu del 10% de gent vacunada en tots els països del món en poc menys de dos mesos es necessita “la cooperació de tots, especialment de les companyies i del grapat de països que controlen el subministrament mundial de vacunes”.


Serveis – Compoxi – Leading Carbon Tech\nDesenvolupem productes a punt per ser utilitzats. Podem formar equip amb vosaltres per desenvolupar productes específics i a mida.\nCompoxi ofereix el desenvolupament de productes a punt per ser utilitzats. També podem formar equip amb vosaltres en fases concretes com el (re)disseny, el prototipat, la qualificació, les proves i la producció en sèrie utilitzant les tecnologies més avançades.\nA través de la combinació del disseny, la simulació, el prototipat, les proves, l’enginyeria de sistemes i la producció podem cobrir el desenvolupament complet des de la especificació fins a la producció en sèrie.\nEl nostre equip de Gestió de Projectes i Enginyeria té experiència en diversos mercats, com l’Aeroespacial, l’Automoció, la Enginyeria Mecànica i el Disseny Industrial.\nAls nostres clients els hi oferim una manera innovadora i eficient d’aconseguir el seu objectiu combinat amb una estreta relació client-proveidor.\nTreballem amb maquinària d’última generació per aconseguir resultats amb la millor qualitat.\nEls nostres enginyers utilitzen el CATIA pel modelatge de peces 3D, incloent el desplegament de plybooks per la fabricació de compostos.\nAbaqus és el nostre software d’Anàlisi d’Elements Finits preferit, tot i que podem adaptar els nostres càlculs i models a altres softwares sota demanda.\nTaller dedicat a la fabricació de compòsits:\nP = fins a 10 bars\nT = fins a 300 graus\nT = fins a 250 graus\nCongelador per a material d'emmagatzematge\nFresadora de tall de mostres i d'alta precisió\n(2000mm x 1200mm x 400mm)\nPremsa de 80 tones\n(1200mm x 600mm x 300mm)\nEquips de metrologia de qualitat (EN9100):\nSistema contactless de làser i escaneig\nBraç basat en sondes (tipus MMC)\nC-Scan en instal·lacions adjacents operades pel nostre inspector especialista en NDI\nLaboratori de metrologia complet\nLa planta de producció de Compoxi és ideal per la fabricació d’estructures avançades de termoestables i compòsits termoplàstics.\nLes instal·lacions de Compoxi es troben en un edifici propi dins del Parc Científic i Tecnològic de la Universitat de Girona. L’edifici té 800 m2 d’àrea de muntatge ISO-9 i 150 m2 d’àrea de muntatge ISO-8.\nFabricació de prepeg\nAutoclave de prepreg\nPrepeg fora de l’autoclave (forn de buit i premsa)\nModelat de transferència de resina semiqualificat (SQRTM)\nFabricació de fibra seca\nModelat de transferència de resina (RTM)\nInfusió de resina\nEl nostre sistema intern de Gestió de Qualitat, que es basa en la certificació EN9100, és la columna vertebral de la nostra empresa\nS’utilitzen procediments estrictes i exhaustius en cadascun dels nostres processos, que s’adaptin als requisits específics del client. El nostre nivell d’autoexigència en la execució dels projectes és absolut.\nCada projecte està subjecte, des de la consulta inicial fins la fabricació final, a un disseny i enginyeria precisos, que compten amb el recolzament d’un sistema de gestió de qualitat EN 9100.\nEns agrada ser estrictes amb els nostres estàndards per aconseguir la millor qualitat i mantenir totes les certificacions que ho garanteixen.\nUn equip multidisciplinar, capacitat i entusiasta que busca la millor solució per cada projecte, comprenent el cicle complet de disseny i fabricació de composites en diferents mercats desafiants com l'espacial, l'aeronàutic o el d'equipaments.\nAdreça: Pic de Peguera, 9, 17003 Girona\nTelèfon: 0034 972 18 32 83\n© Tots els drets reservats, Compoxi · Dissenyat per Knüt


Repartiment de punts al municipal de Vidreres després de l’empat a 1 d’aquest cap de setmana entre el 4t classificat i el líder. Un líder que va aconseguir salvar els mobles. Massagú va aconseguir neutralitzar el gol en contra dels de la Selva, que van marcar a l’inici de partit després d’un mal refús del porter palafollenc, Oriol Parera, que després es va lluir aturant un penal en contra.\nTot i l’empat, el PLF és més líder de la classificació després de la derrota de l’Anglès, segon classificat, que es desinfla i suma 2 empats i una derrota en els últims 5 partits.\nLa setmana que ve jugaran a casa del Tordera. Nou derbi comarcal entre el líder i el 12è classificat.\nLa resta de principals equips de PLF han perdut aquest cap de setmana.\nEl cadet va caure al municipal de PLF per 1 a 6 contra el Cal Aguidó. El gol dels locals el va marcar Veleda. Nova derrota de l’equip que és cuer i que la setmana que ve jugaran contra el Fornells, que és 9è.\nEl Blanes va atropellar també a l’infantil per 6 a 1. Els palafollencs no van poder aturar l’empenta dels veïns, i només Peter va aconseguir un solitari gol pels locals. La setmana que ve jugaran contra l’Hostalric. Els dos equips estan separats per 2 punts. Si guanya, el PLF s’escaparia dels seus perseguidors.\nPer últim l’Aleví va protagonitzar el partit més vibrant del cap de setmana, després de perdre per 4 a 5 contra el Tordera.\nMoreno va aconseguir igualar el partit en dues vegades; marcant l’1 a 1 i el 2 a 2. Després va arribar el festival del Tordera que va acabar la 1a part amb un 2 a 5 a favor.\nA la represa, el PLF va aconseguir retallar distància fins el 4 a 5, amb gols d’Alan i Marc. La propera setmana els alevins descansaran.\nArticle anterior2 entrades per a Rialles Blanes\nArticle següentLloret signa un acord amb la principal agencia turística xinesa


BIBLIOMANIES: el diari d´una noia ( NAWAL AFILAL 1rD )\nel diari d´una noia ( NAWAL AFILAL 1rD )\nFRANC, Anna. El diari d´una noia. Catala facil 1 : Barcelona, Eumo Editorial, Octubre de 2004.\nEl llibre es de gènre Aventures .Es una noia a qqui li regalen un diari. Explica què li passa durant la guerrra :s´amaguen la planta alta dón traballa el seu pare , i es va acomulant gent a la casa, s´enamorara d´en Piter i al final tots moren en un camp de concentració.\nM´ha agradat molt perquè és original , mai he llegit un diari que m´hagi agradat tant com aquest . La seva vida es molt trista però m´ha agradat .\nJo recomendria aquest llibre per persones de més de 11 anys .Explica coses que ets petits no entendrien i no els agradaria .\nEl que està passant és molt greu , jo jem mataria ,no podria viure en una "casa amagatall "i bombes . Ets molt valenta . Sobre en Piter esta bè que vagis a veurél perquè quan parles amb ell et tranquil.litzes .Els teus pares té estimen però la teva mare no pot ser que no l´entenguí, això pot ser unicanvenient però donali una\noportunitat perquè ella t´estima .\nPublicat per Alumne del Frederic Martí Carreras a 16:51


Una jugadora del PSG, detinguda per l'atac a l'exblaugrana Hamraoui a mans de sicaris - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nKheira Hamraoui ha tornat aquest estiu a França\nUna jugadora del PSG, detinguda per l'atac a l'exblaugrana Hamraoui a mans de sicaris\nEscàndol al PSG femení. L'Equipe ha publicat que la jugadora Aminata Diallo ha estat detinguda aquest dimecres al matí, investigada per l'assalt que va patir la seva companya d'equip\nRedacció Esport3 10/11/2021 - 14.28 Actualitzat 10/11/2021 - 21.12\nAminata Diallo va contractar els dos encaputxats que el 4 de novembre van atacar la seva companya d'equip Kheira Hamraoui? És el que intenta resoldre el Tribunal de Versalles amb la investigació que l'ha portat a ordenar la detenció aquest matí de la jugadora francesa.\nEls fets van passar de nit. L'exjugadora francesa del Barça, que aquest estiu va tornar a jugar al seu país, va patir un atac violent quan tornava d'un sopar d'equip, fet en un restaurant de París, en un cotxe conduït precisament per Diallo. "En sortir del cotxe, va veure dos desconeguts amb passamuntanyes. Un d'ells, armat amb una barra de ferro, la va acabar de treure del cotxe i la va colpejar a les cames en diverses ocasions abans que els dos atacants fugissin", informa L'Equipe.\nJuguen a la mateixa posició\nDiallo, de 26 anys, i Hamraoui, de 31, competeixen per la mateixa posició de mig centre tant al PSG com a la selecció francesa. En cas de confirmar-se la vinculació amb el cas de Diallo, que l'any passat va jugar cedida a l'Atlètic de Madrid, caldrà esclarir la motivació que hi havia darrere.\nSi el que pretenia organitzant l'atac era passar al davant de la campiona d'Europa amb el Barça a les alineacions del PSG, ho estava aconseguint. Des del dia de l'atac, Hamraoui s'havia perdut un partit de Lliga i un de Champions. Diallo va ocupar el seu lloc a l'onze de les parisenques i a la convocatòria de la selecció francesa, on Hamraoui havia tornat després de dos anys d'absència.\nMés problemes de seguretat en l'òrbita del PSG\nEl PSG confirma la detenció. El club parisenc ha emès un comunicat de "condemna enèrgica cap a la violència comesa" en què afirma "haver pres les mesures necessàries per garantir la salut, el benestar i la seguretat de les seves jugadores", i ha assegurat "estar treballant per posar llum als fets".\nEn qualsevol cas, fa un temps que el PSG s'ha convertit en habitual de la secció de successos. Aquest cas tèrbol s'afegeix a la llista d'incidents que han afectat les seves plantilles de professionals. Com els atracaments a les cases dels jugadors coincidint amb els partits, que han obligat el club a posar-hi vigilància 24 hores, o els robatoris en ple carrer, on l'última víctima ha estat Ander Herrera.\n Paris Saint-Germain (@PSG_inside) November 10, 2021\nEN DIRECTE | Roda de premsa de Xavi Hernández, a Esport3


Mostra d’indumentària del segle XVIII a Maó\nHome / Mostra d’indumentària del segle XVIII a Maó\n19 septiembre, 2013 · by Rondalla i Grup de Ball d'Alaior · in Aires des Barranc d'Algendar, Sense categoria\nEl passat dia 29 d’agost, dintre del marc de les activitats prèvies a les seves festes majors, Maó va poder gaudir d’una mostra de vestits d’època que portaven els nostres avantpassats menorquins a partir de la dominació anglesa.\nDesprés de la publicació del llibre «La indumentària menorquina en el segle XVIII» (Consell Insular de Menorca – Institut d’Estudis Baleàrics, 2008), el Consell Insular de Menorca i l’Ajuntament de Maó promogueren aquesta desfilada que FEMEFOLK ja havia realitzat, en menor format, en altres ocasions.\nAquí podeu veure un petit reportatge de La Mirada de IB3:\nLa mostra va tenir lloc a la Plaça de la Conquesta a Maó, i la varen representar els propis components de la FEMEFOLK, sota la organització de Damià Bosch. Aquesta passarel·la es va realitzar damunt una bastida, i comptava amb una pantalla per on els assistents podien veure imatges de l’inventari de robes antigues. Un parell de balls de demostració amb música en directe va posar punt i final a aquesta activitat.\nEl llibre de Damià Bosch, Rut Mont i Anna Serra, ha estat el resultat d’un meticulós estudi sobre els usos i costums de la roba d’aquell temps i compta amb nombroses descripcions i detallades il·lustracions de totes les peçes que vestien, tan els nobles, camperols i mercaders del segle XVIII. El llibre es pot adquirir al Consell Insular de Menorca o a l’Institut Menorquí d’Estudis. Aquí en podeu llegir un resum.\nDiapositives de la vestimenta del grup folklòric Aires des Barranc d’Algendar:\nTags: algendar, Damià, femefolk, Maó, menorca, vestimenta\n← Ballada popular festers de Sant Joan\nXXII Trobada Folklòrica Tardor 2013 →


Fes-t’ho tu, paga-m’ho a mi • Ràdio Capital de l'Empordà\nEs sol pensar que la moda del Do It Yourself (fes-t’ho tu mateix) va començar als anys 70, vinculat al moviment Punk, però de fet va ser durant els anys 40, en plena Segona Guerra mundial, que arribaren els primers passos del DIY.\nVa començar de mà de les revistes, per donar consells sobre el racionament. A través de consells als seus articles, explicaven com es podia fer un jersei a partir d’un altre jersei, com decorar els vestits sense les fornitures habituals, com conservar o rentar millor la llana i les sabates. En definitiva, com donar una segona vida a la roba que ja tens i que duri el màxim possible, ja que els recursos en plena guerra eren molt escassos. Per tant, en temps de necessitat s’aguditza l’enginy, customitzant la roba, fent alguna cosa nova amb allò que ja tens.\nActualment em vist un ressorgiment d’aquesta moda que diuen que és un moviment “anticapitalista”, que busca escapar dels estereotips i el consumisme irracional. Si ja podríem posar en dubte l’estalvi que suposa fer-se les coses un mateix un cop hem comprat el material i les eines necessàries si més hi sumem el temps dedicat a fer-ho, ara aquesta moda ha trencat barreres, i ja no només la trobem en el camp els hobbies i la moda sinó que ha passat al món dels serveis.\nTota mena d’empreses de serveis -telèfon, llum, aigua, i sobretot els bancs- t’encarreguen a tu la feina i ells continuen cobrant el servei i les comissions. Que has d’emplenar el dipòsit del cotxe, doncs fest’ho tu mateix. Que vols fer una gestió, doncs entra ala web i fes-la tu mateix.\nAquests dies ha corregut per xarxes un acudit d’una carnissera que li demana a un client que vingui a certs dies o certes hores per comprar determinat producte, o que si vol un pollastre tallat agafi les eines i ho faci ell mateix, això sí la primera vegada l’ajudarà.\nDiuen que més val riure, però que voleu que us digui aquesta presa de pèl fa temps que no fa gràcia.


El setembre registra 398 aturats més que l'agost\nDavid Oliver | 14 octubre 1998\nEl mes de setembre el nombre de persones a l'atur a les Balears s'ha incrementat en 398 persones en relació al mes d'agost. Aquesta xifra representa que hi ha 3.385 desocupats menys que en el mateix període del 1997 i per tant una disminució del 16'54 per cent en l'increment de la desocupació si s'estableix comparació.\nLa xifra d'atur global afecta 17.078 persones segons el registre de les oficines d'ocupació de l'Inem a l'Arxipèlag, i la taxa d'atur sobre la població activa és del 5'22 per cent.\nEn els tres anys anteriors, han detallat les fonts, la desocupació en el mes de setembre va variar de la manera següent: el 1995 va pujar en 399 persones (-1'33 per cent); el 1996 s'incrementà en 1.104 individus (4'93 per cent), i el 1997 ascendí en 597 desocupats (3'01 per cent).\nL'atur masculí avui se situa en 7.595 afectats, fet que suposa que n'hi ha 91 més amb feina en relació al mes anterior. Quant a les dones, en aquest moment n'hi ha 9.483 desocupades, 489 més que a l'agost. En comparació al 1997, l'atur masculí davalla en 2.008 persones i el femení baixa en 1.377.\nPer sectors, en agricultura ha pujat en 5 persones, en indústria ha davallat en 29, en construcció ha disminuït en 293, en serveis s'ha incrementat en 648, i en el col·lectiu sense feina anterior creix en 67 censats.\nPel que fa als joves menors de 25 anys, fins a 307 s'han quedat desocupats el setembre, la qual cosa representa un millora si es compara amb el mes de setembre del 1997, quan deixaren de ser actius fins 429.


Materials de referència - Biblioteca Pública de Dormont | Popcorn\nMaterials referencials en línia són col·leccions d’informació especialitzada, distribuïdes sobre la Internet. La informació està ordenada per facilitar la rapidesa i facilitat de recuperació – és possible que una recerca realitzada per una referència en línia sigui molt més ràpida que la mateixa recerca realitzada per Google o un altre cercador. El contingut que apareix en aquestes referències generalment és més autoritzat que el que apareix en molts llocs web.\nPer mitjà d’una associació amb el eiNetwork i la Mancomunitat de Pennsilvània, oferim amb orgull accés gratuït a un munt de referències en línia per als nostres clients en possessió d’una targeta de biblioteca.\nAccés als materials referencials\nAccés des de la biblioteca\nper accedir a les materials referencials a través dels ordinadors de la biblioteca, només cal fer clic a l’enllaç “Troba-!” a la part superior de qualsevol pàgina del nostre lloc web. D’aquí, esculli la base de dades o col·lecció que Un. voldria veure. El lloc de referències reconeixerà l’ordinador que Un. està utilitzant com un ordinador bibliotecari, així que no és necessari introduir més informació.\nPer accedir a les materials referencials a través de casa, cal connectar-se amb el nostre lloc web (http://www.dormontlibrary.org). Feu clic a l’enllaç “Troba-!” a la part superior de la nostra pàgina inicial i comenci la seva recerca. Caldrà introduir el número que correspon a la targeta de biblioteca abans que sigui possible veure els resultats de la seva recerca; no es pot entrar a la majoria de recursos en línia sense la seva targeta de biblioteca.\nUs recomanem que comenci totes les sessions des d’un lloc de referències per mitjà de la pàgina web de la Biblioteca Pública de Dormont; és possible que intentar marcar de favorit les bases de dades o llocs referencials individualment no funcioni bé. El contingut disponible per als usuaris dins de la biblioteca i el que està disponible per als usuaris a casa pot variar.\nAquest servei només està disponible per als veïns de l’comtat d’Allegheny. És possible que els veïns de comtats fora d’Allegheny encara puguin utilitzar els recursos que pertanyen a el programa bibliotecari Access PA Power Library; contacti seva biblioteca local per a més informació.


CARMEN BUADES Palma 21/10/2017 22:50\n651x366 Roger Buch: “Les propostes del PSOE sobre Catalunya arriben 20 anys tard” / JAUME ROSSELLÓ Roger Buch: “Les propostes del PSOE sobre Catalunya arriben 20 anys tard” / JAUME ROSSELLÓ\nRoger Buch és politòleg expert en nacionalisme català i fa classes a la Universitat Ramon Llull. Ahir va visitar Mallorca per participar en una jornada de formació organitzada per les fundacions Darder-Mascaró sobre els sobiranismes com a estratègies transformadores.\nAmb l’aplicació del 155, podrem xerrar d’escissions al PSOE?\nL’aparell del PSC es pot sentir més o menys incòmode, però el poder que té és municipal i molts batles van deixar locals per votar o van tenir una actitud comprensiva amb el referèndum. Això pot tenir conseqüències. Caldrà veure què fa el president Montilla, l’únic senador del PSC, si vota la destitució del govern de la Generalitat. El PSIB és la part del PSOE que més ha mostrat rebuig a la violència policial, cosa que no han fet ni el PSOE ni el PSC, i tenir un posicionament monolític pot generar conflictes interns.\nCom valorau l’estratègia de Podem i les forces del canvi?\nHan estat molt honests. Estan contra la independència, però des del primer moment han rebutjat la brutal repressió de les llibertats que hi ha a Catalunya. És evident que, ara, la fractura entre Podem i el PSOE és abismal. A Catalunya el que més mal ha fet és la negació dels fets.\nCom es manté la cohesió del bloc que va néixer l’1 d’octubre i que inclou posicionaments tan diversos?\nÉs la pregunta del milió. La manera més fàcil de visualitzar aquesta cohesió és amb la defensa de les escoles: es va fer als petits pobles, als barris benestants i a les barriades obreres. Un regidor de Barcelona en Comú va dir que això és com el 15-M multiplicat per moltíssim i per això els esforços per mantenir-se. Els contactes entre Junts pel Sí i la CUP i amb Catalunya sí que es pot i Som en Comú van en aquesta direcció, però quan hi ha un mandat que és proclamar la independència...\nBeneficia a Rajoy tenir un posicionament immobilista? És Catalunya el nou enemic?\nHi ha una estratègia de cercar l’enemic i de cohesionar Espanya, però això ha trobat una resistència que no es pensaven. Encara més, si analitzam els posicionaments europeus, veim que hi ha un trencament del discurs monolític espanyol: és una tàctica de donar copets a l’esquena però després es fa una condemna de la violència policial gairebé unànime. La capacitat de la societat catalana de resistència és la que s’ha de veure i a partir d’aquí ve una lluita que anirà per llarg.\nVivim coses ja vistes, això és una cosa nova fruit de tot un procés...?\nÉs una cosa completament nova perquè hi ha coalicions noves. Durant la Guerra Civil, a Catalunya, als municipis rurals no hi havia unanimitat, hi havia lluita de classes. Avui hi ha moltes comarques on tant l’esquerra com els sectors més burgesos estan tots alineats amb el nacionalisme. L’estructura que queda és absolutament nova.\nSi les classes populars i la burgesia estan alineats, cap a quina independència anam?\nEs parla del procés constituent per debatre quin tipus d’estat volem. La pregunta és a quin país t’agradaria assemblar-te. Quan es planteja el debat es pot veure com una lluita de classes o es pot cercar el mínim comú denominador. Si es fes això, trobaríem un estat socialment avançat, però sobretot amb democràcia radical: transparència, participació ciutadana, control social de la classe política, referèndums revocatius... Aquests podrien ser els valors constitutius de la república.\nEs parla de fer una mesa per a la plurinacionalitat, d’un possible nou encaix català a Espanya...\nAquesta pantalla ja està passada. S’ha demanat 19 vegades un referèndum legal i acordat, no hi ha una oferta ni federal ni confederal. Quan s’escolten els socialistes, que volen posar ‘federal’ allà on diu ‘autonomia’... Les seves propostes arriben 20 anys tard. Si les opcions fossin un referèndum, un estat federal... Hi ha politòlegs que diuen que per una petita oferta que hi hagués per part de l’Estat l’independentisme perdria la majoria, però no n’hi ha ni pareix que n’hi pugui haver. Per als catalans d’ordre, l’al·locució del rei Felip VI va ser demolidora i això va tenir conseqüències directes importants. Cada vegada és més difícil i no només perquè no hi ha resposta, sinó perquè la desconnexió mental dels catalans ja és majoritària.\nQuin sentit té convocar eleccions al gener?\nBé... Això depèn de si els catalans deixen que es convoquin, havent vist com reaccionen i el que es deixen i no es deixen fer. Una cosa és el que es vulgui fer des de Madrid i una altra el que el poble català permeti. Tenim un poble que s’ha guanyat una gran autoestima i s’ha cregut que si vol una cosa la pot fer.\nÉs una situació extrapolable, a la llarga, a altres territoris?\nTot influeix en tot. El que no sabem és en quin sentit. Les conseqüències poden ser recentralitzadores, d’empoderament ciutadà... Però això a escala europea és revolucionari perquè demostra que el ciutadà, si vol, és capaç de fer-ho tot, fins i tot allò que està prohibit. Hi ha molta gent a qui li interessa que això no vagi bé perquè, si es pot decidir sobre les fronteres, es pot decidir sobre l’energia, o que tothom canviï de banc i vagi a la banca ètica...\nÉs per això que no hi ha hagut una resposta contundent a favor del sobiranisme?\nEls estats, evidentment, es defensen, però la resposta social i ciutadana ha estat molt gran. Catalunya ha sortit a les portades dels grans mitjans internacionals. Tenim l’opinió pública a favor i es va veient que hi ha sectors que no són els països que hi estan a favor, però cap estat reconeixerà Catalunya abans que es declari independent.


Tapa't de tapes: Pizza de coliflor i formatge amb pernil dolç i verdures\nAquesta pizza que us presento avui és una pizza, com el títol diu, de coliflor. Però no és una pizza que porti coliflor com ingredient, no, sinó que la pizza mateixa, la base, és de coliflor. La recepta base me la va explicar un company de la feina, en Carlos. Ell havia tastat la pizza a casa d'un amic seu i li havia encantat. Per com en parlava, ja feia venir salivera, i vaig tenir clar que, tard o d'hora, intentaria fer-la a casa. El resultat ha estat molt satisfactori, és una pizza que queda boníssima i que, a més, permet un farciment molt variat. En aquest cas, ja ho veieu, he triat un farcit de pernil dolç i verudres. Però, vaja, que això del farcit és cosa de cadascú... i podreu trobar-hi, de ben segur, múltiples combinacions. Us animo a fer-la. Certament, al Manel i a mi ens va encantar i jo crec que no trigarem a repetir-la, ja que encara ens ha sobrat coliflor.\nIngredients per la base de la pizza:\nFormatge ratllat (mozzarela o emental)\nIngredients per aquest farcit:\nLa coliflor és un tipus de col obtingut per selecció artificial perquè els brots florals estiguin ben agrupats i tinguin un color blanc. La resta de la planta és molt similar a la col, i també al bròquil, encara que la coliflor és menys soferta, perquè soporta només glaçades lleugeres. No sé encara perquè, però hi ha molta gent que n'hi diu bròquil, de la coliflor... però el bròquil és verd. I també hi ha el romanesco, que és una altra varietat però amb estructura piramidal. Una manera molt clàssica de preparar la coliflor és gratinada al forn, tal i com teniu explicat a la recepta del blog, aquí.\nEl que fem primer per a preparar aquesta recepta és trinxar la coliflor a trossets molt petits. Si volem, també la podem ratllar. A continuació, hi barregem el formatge ratllat (un grapat). Remenem una mica, i a continuació, també hi afegim un ou sencer i tornem a remenar. També hi afegim un pessic de sal. Un cop tot ben barrejat, ho disposem en una safata per anar al forn. Com que me'n va sortir força, vaig fer dues safates. De moment, us mostro la primera.\nFarcit de la pizza\nMentrestant, hem tallat a rodanxes l'albergínia i l'hem torrat una mica. He fet el mateix amb la ceba, tallada en juliana i saltada a la paella. Així, tenim els ingredients que costarien més de coure, ja semi cuits. Anem a farcir la pizza. Posem, d'entrada, els talls de pernil dolç. A sobre, els xampinyons laminats. A sobre, l'albergínia, a sobre, la ceba.\nFinalment, hi empolsinem una mica d'orenga en espècie, que hi proporcionarà el gust característic que podem trobar a la majoria de pizzes.\nHo enfornem, posició dalt i baix, durant uns 20 minuts a 200 ºC. I ja la tindrem a punt!\nCom us he comentat abans, em va sortir molta massa de pizza de coliflor, així que vaig fer una segona pizza, que també va volar!\nEtiquetes de comentaris: Carns, espècies, Formatge, pizza, Primers, Verdures\nTeresa 6 de maig de 2014 a les 9:02\nQuè original! la coliflor no m'agrada gens, però crec que en aquest format me la menjaria! ho hauré de provar! petons\nTapa't de tapes 6 de maig de 2014 a les 9:08\nIntenta-ho, Teresa! Em sembla que t'agradarà! Queda molt bé, i és ideal per a tots aquells que no us agrada la coliflor perquè té un gust molt diferent!\nlacuinadesempre.cat 6 de maig de 2014 a les 9:05\nUna base molt interessant...no queda dura la coliflor?...ho provaré!\nTapa't de tapes 6 de maig de 2014 a les 9:07\nNo, no, queda molt bé! Jo també m'ho pensava, abans de fer-la. Però suposo que amb el formatge i l'escalfor del forn ja té temps de coure's. Pensa que és de mida molt petita. Ja em diràs el què!\nUnknown 6 de maig de 2014 a les 9:06\nQue original, m'ha agradat la idea, segur que la tasto alguna vegada, petons !!\nMaryLou 6 de maig de 2014 a les 9:51\nMolt original i segur que molt bo! Prenc nota!!!\nles receptes que m'agraden 6 de maig de 2014 a les 9:52\nQuina bona idea! Això ho haig de provar, segur que està boníssim. Una abraçada Marina,\nNo tot són postres 6 de maig de 2014 a les 9:59\nQue curiosa aquesta base de pizza... m'encanta l'idea!!\nUnknown 6 de maig de 2014 a les 11:42\nSegur que està boníssima Marina!! M'encaten les verduretes...\nMiquel 6 de maig de 2014 a les 12:27\nOriginal combinacion y un resultado muy apetecible Marina\nEva 6 de maig de 2014 a les 13:45\nAquesta base ja l'he vista algun cop i no sé que estic esperant per provar-la, ha d'estar deliciosa, i a més sana i nutritiva! quina salivera! Petons.\nJudith 6 de maig de 2014 a les 14:54\nostres Marina, no havia vist mai una pizza similar!!!! t'ha quedat genial i és una bona alternativa. petonets\nBruixes a la cuina 6 de maig de 2014 a les 17:04\nOi que és bona? Jo la faig sovint la pizza així! :) La vaig descobrir mentre participava a un repte esportiu on no estava permès menjar res provinent dels cereals i mentre em buscava la vida viag trobar-me amb la recepta de cares jajajaja\nUnknown 6 de maig de 2014 a les 17:23\nq digo yo q esta pizza tiene q estar de lo mas rica no??? xq asi a simple vista se ve q esta rica de cojones. me encanta\nFrancesc 6 de maig de 2014 a les 18:28\nAquesta recepta l'he de fer!! Quina idea més bona!! De moment "te la furte". Salutacions\nFem un mos 6 de maig de 2014 a les 18:42\nMarina que bona Ummm, ja se que menjaré per sopar, aquest cap de setmana la meva pagesa particular m’ha portat dues coliflors.\nAquesta pizza serà per mi sola perquè el Miquel no pot amb la coliflor\ntrifasic de baileys 6 de maig de 2014 a les 19:28\nalaaa pero que bo no? i sanissima!! aixo si que es una pizza per repetir!! m'ha agradat molt la idea! quina imaginació! petons\nLA COCINERA DE BETULO 6 de maig de 2014 a les 21:23\nFa uns mesos vaig fer aquesta pizza i a casa també ens va agradar molt, la recomano totalment a tothom.\nUnknown 6 de maig de 2014 a les 23:24\nQuina bona idea, Marina, I apta per celíacs. A més, suposo que , si no et passes amb el formatge, deu ser de molt bon pair. La provarem. Petons.\nGemma 7 de maig de 2014 a les 4:47\nEm sembla que és la massa de pizza més original que he vist mai :)\nA mi em costa molt pair les pizzes per culpa de les masses. Amb aquesta versió segur que no tinc aquest problema.\nHo provaré segur!\nPer anar fent gana 7 de maig de 2014 a les 6:57\ney aixo queda apuntat ara mateix marina , al maeu marid li agrada la pizza pero li sol caure feixuga , vol dir que la probare . bona idea per aprofitar be les coses\nMònica Tarradellas 7 de maig de 2014 a les 21:47\nLa meva filla gran vol que li prepari col-i-flor d'una manera divertida....millor que la que proposes...impossible! Petons!\nRacons de la nostra terra 7 de maig de 2014 a les 23:02\nHa d'estar boníssima !\nUnknown 8 de maig de 2014 a les 17:55\nOstres, Marina, quina bona idea, jo faig cuscús de coliflor però la pizza no se m'havia acudit, et robo la idea. Gràcies per compartir!!


centre catòlic mataró: Culturapopular.mes núm. 3, desembre 2016.\nCulturapopular.mes núm. 3, desembre 2016.\nDesembre 2016 #3\nFragment del poema Les figures del pessebre de Joan Llongueras.Imatge extreta del llibre El Pessebre de Joan Amades, 1947. Dibuix d'Amadeu Freixes.\nUs convidem a descobrir les nostres festes nadalenques a la pàgina del Catàleg del Patrimoni Festiu de Catalunya.\nCultura Viva: Els castells\nVídeo i infografia amb dades clau i informació sobre el món casteller, publicat pel Departament de Cultura.\nPresentació al Centre de Cultures de la Universitat de Lleida, on també s'inaugurarà l'exposició Festes de foc als Pirineus, avui 1 de desembre.\nPresentació del llibre de Jordi Motlló a la Casa dels Entremesos, el 15 de desembre.\nL'Institut d'Estudis Penedesencs inicia l'inventari que està previst que acabi el 2018.\nTreball de recerca dels aplecs de les Terres de Lleida\nA càrrec de Ramon Fontova per encàrrec del Departament de Cultura.\nActivitats cicle de Nadal a l'Agenda Cultural\nNadales. Mira-les a Pinterest!


Pelets a la mar - APM? - Catalunya Ràdio\nProu a l'esclavitud de la roba que estreny. Ens volem lliures i felices, tal com som!\n01/06/2018 - 17.19 Actualitzat 01/06/2018 - 17.45\nA la pobra Amaia d'OT li ha caigut una bona pluja de crítiques per haver penjat a les xarxes una foto seva amb les aixelles sense depilar. És cert que fa mal d'ulls una pelambrera, correcte. Però.. i si ens hi acostuméssim? És només qüestió d'això!\nI si deixéssim d'amagar, maquillar, tenyir, lluitar contra la gravetat, contra el pas del temps, contra la cel·lulitis? I si comencem a anar a favor nostre i no en contra? Si totes ens poséssim d'acord, seria només qüestió de temps que tothom s'acostumés a veure'ns com som: amb canes, amb ales de rat penat als braços, amb arrugues, amb estries, amb pèls i cartutxeres ... Oh quina alliberació! Quin estalvi de diners, temps i preocupacions! A què esperem? Vinga! Pelets a la mar, canes a l'aire, l'arruga és bella!!! Ens volem lliures i felices, tal com som!\nProu a l'esclavitud de la roba que estreny, de les sabates que fan mal i prou a tot el que vagi destinat a ser com et diuen les revistes, els cànons o el sur sum corda. Mireu quin mal li ha fet a la Cifuentes el tema de les cremes! Prou cremes que no serveixen per res!\nFem-nos un favor i deixem de remar en contra. Amb tots els diners i temps que estalviem, fem un viatge totes juntes! Yihaaaaa! I a les que us sembla una idea horrorosa, també hi esteu convidades! Quan dic que hem d'estar a favor, és a favor de totes! Així que Amaia, fes el que et surti de l'aixella!


Apologia de la curiositat: Adéu, tanguista\nllibre tan llunyà. Dissortadament no ho vaig fer.\nÉs possible que els més veterans recordin la irrupció d’aquesta dona, nascuda a Buenos Aires el 1952 i arribada a Catalunya el 1974, en el nostre petit món cultural. Va ser l’any 1980 a cavall d’un llibre que es va titular ‘Cultura rima amb confitura’ (Edicions 62, L’Escorpí, 42) i que en el subtítol deixava clars els comptes: ‘Bases per a un debat sobre la literatura catalana.’\nFeia cinc anys que el dictador s’havia mort (al llit) i la mirada d’aquella argentina cada vegada més catalanitzada i clarivident l’empenyia a escriure sobre el que diagnosticava com el gran problema de fons: ‘les poques ganes que existeixen actualment de fer un debat seriós sobre el nostre futur col·lectiu. Tothom, en diferents graus, s’estima més tancar els ulls i anar fent.’\nPer sortir d’aquell punt mort i encendre el foc del debat va aplegar vuit escriptors de gruix i els va sotmetre a un particular tercer grau. Els cognoms ho diuen tot –Castellet, Comadira, Gimferrer, Molas, Monzó, Pi de Cabanyes, Roig i Sagarra– i fent una ullada a l’índex ens adonem que des del començament anava per feina. Vegeu, si no, els títols d’alguns apartats: ‘Morta la cuca, viu el desencís’, ‘Un món petit i aviciat’, ‘La defecció dels intel·lectuals’ o ‘L’incert demà de la cultura catalana.’\nAmb aquests dos llibres Patrícia Gabancho en va tenir prou per esdevenir un personatge molt peculiar i sense gaires precedents en el nostre univers literari. Tan peculiar era, que el 1983 el col·lectiu d’escriptors Ofèlia Dracs va decidir que en cada relat del seu tercer llibre –‘Negra i consentida’ (Editorial Laia, 1983)– s’esmentés, com a figurant o com a protagonista, un personatge fix denominat ‘Patrícia, la tanguista.’\nAra fa deu anys, arran de la publicació de ‘El preu de ser catalans’ (Editorial Meteora, 2007), que em sembla que és un dels llibres més importants de la seva bibliografia, vaig tenir ocasió de parlar amb ella i de recordar-li els vells temps. ‘Hola, tanguista Patrícia’, li vaig dir. I ella, sorpresa per la referència, em va respondre ‘Uf! quant de temps fa que no m’ho diuen, això. Deu ser que comencem a fer-nos vells’ Però no era cert; no n’hi havia per tant i ella, a més a més, es conservava de meravella i amb un doll d’energia dialèctica que la va convertir en una de les tertulianes independentistes més escoltades del moment.\nAra una malaltia cruel se l’ha emportat i ja només ens queden els llibres i el record de la seva feina pionera de dona que creia en un país nou i net. El país que li devem i que no ha de tardar a arribar. Ens quedem més sols però no et fallarem, benvolguda Patrícia, estimada tanguista…”.\ndaco 01 de desembre, 2017 20:18\nXavier, gràcies per compartir aquest text. Molt precís i merescut.


Aconsegueix el teu primer contracte laboral amb Servipoli – Estudiar a la Universitat Politècnica de València\nAconsegueix el teu primer contracte laboral amb Servipoli\nQuè és Servipoli? La fundació Servipoli és una entitat sense ànim de lucre que ofereix serveis en diferents àrees de la UPV mitjançant la contractació d’estudiants. El seu objectiu és complementar la formació de l’alumnat aportant experiència laboral per a ajudar en la seua futura ocupabilitat. Vols aprofitar aquesta oportunitat per a aconseguir el teu primer contracte laboral? En aquest article responem a les preguntes més freqüents.\nQuin tipus de treball ofereix Servipoli?\nServipoli cerca estudiants que vulguen adquirir habilitats laborals. Amb aquesta finalitat, ofereix treball en serveis per a la Universitat com: disseny gràfic i web; organització de jornades, congressos i seminaris; dinamització de xarxes socials; elaboració de continguts informatius; elaboració i edició de material audiovisual i multimèdia; atenció al públic i informació; activitats informàtiques; gestió integral de la documentació (escanejat, arxiu i catalogació); traducció; anàlisi de dades, i elaboració d’informes tècnics.\nQui pot optar a un contracte amb Servipoli?\nPer a poder participar en els processos de selecció i contractació, has de complir els requisits següents:\nSer alumna o alumne de la Universitat Politècnica de València en estudis concurrents a un títol oficial de primer i segon cicle, grau i màsters.\nTenir aprovats almenys 60 crèdits d’una titulació.\nTenir aprovats almenys 30 crèdits matriculats en el curs anterior o actual.\nEl meu expedient acadèmic influeix a l’hora d’aconseguir un contracte?\nPer a la selecció i l’ordenació de les borses de treball es té en compte la nota mitjana de l’expedient acadèmic. A més, has de complir els requisits específics per a la prestació del servei de la plaça a la qual optes. Pots consultar tots els detalls en el Reglament per a la selecció i contractació d’alumnes.\nQuan i on es presenten les convocatòries?\nLes convocatòries per a la contractació d’alumnes de la UPV es publiquen en la pàgina web de Servipoli. Cal que t’inscrigues en la base de dades de la Fundació per a poder consultar les ofertes d’ocupació. Una vegada feta la inscripció, també pots rebre al teu correu electrònic les ofertes que més s’adeqüen al teu perfil.\nCom puc inscriure’m a les ofertes d’ocupació de Servipoli?\nPer a inscriure’t en la base de dades de la Fundació Servipoli has de seguir aquests passos:\nAccedeix a la web de la Fundació Servipoli des de www.servipoli.es\nSelecciona Alumnes en el menú i fes clic en el botó Accés per a alumnes.\nInicia sessió amb el nom d’usuària o usuari de la intranet de la UPV.\nFacilita una adreça electrònica i un telèfon de contacte.\nAccedeix a la pestanya Currículum per a completar les teues dades. Aquesta informació s’utilitzarà per a mostrar les ofertes que s’adeqüen millor al teu perfil.\nAccedeix a la pestanya Convocatòries per a consultar les convocatòries obertes. Des d’ací pots consultar tots els requisits específics i inscriure’t a aquelles ofertes a les quals pugues optar segons el teu currículum.\nPuc compaginar el treball en Servipoli amb els meus estudis?\nL’objectiu de les ofertes de treball de Servipoli és que puguen compaginar-se amb el progrés en els estudis. Amb aquest efecte, s’estableix una dedicació màxima de l’alumnat al treball en Servipoli. No es poden superar les 15 hores setmanals o les 60 hores mensuals per alumne dins del calendari escolar, ni 30 hores setmanals fora del calendari escolar. A més, perquè se’n puga beneficiar el major nombre possible d’alumnes, també hi ha una dedicació màxima anual i total.\nLa majoria dels treballs es realitzen dins del campus; es facilita així la compaginació amb els estudis.\nQuant cobraré en aquest tipus de treball?\nEn la Fundació Servipoli es presten serveis de molt diferents duracions, serveis de curs acadèmic, serveis d’unes setmanes o, fins i tot, d’uns dies. Per tant, els salaris que perceben els alumnes de la UPV quan treballen en la Fundació també depenen de la duració del contracte, però sempre s’ajusten al que estableix el nostre conveni laboral.\nL’oficina de la Fundació Servipoli es troba a l’edifici 8H del campus de Vera. També pots accedir a tota la informació des de la seua pàgina web, o contactar-hi a través dels seus perfils en Facebook i Instagram.\nSubscriu-te als podcasts d’UPV Ràdio Read More


El raper Jay-Z ven el 50% de les accions del seu xampany al grup LVMH - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl raper Jay-Z ven el 50% de les accions del seu xampany al grup LVMH\nL'ampolla més barata d'Ace of Spades ronda els 300 euros i la més cara ascendeix als 7.000 euros\nel periódico | barcelona 22.02.2021 | 21:48\nEl raper Jay-Z\nEl grup empresarial francès del luxe LVMH va anunciar aquest dilluns que ha adquirit el 50% de les accions i el dret de distribució mundial del xampany Armand de Brignac, que té el raper nord-americà Jay-Z. El conglomerat especialitzat en articles de luxe, nascut el 1987 de la fusió de la companyia de moda Louis Vuitton i la destil·leria Moët Hennessy, ha utilitzat aquesta última per materialitzar l'operació i ha afegit l'Armand de Brignac a la seva cartera de begudes alcohòliques.\n«Fa temps que admirem l'èxit d'Armand de Brignac i avui estem orgullosos d'associar-nos a ells», va manifestar el conseller delegat de Moët Hennessy, Philippe Schaus, en el comunicat que ha emès la companyia. Per la seva banda, el cantant nord-americà va afirmar en el mateix comunicat que confia que «el poder absolut del marc de distribució de Moët Hennessy, la solidesa de la seva cartera incomparable i el seu historial en el desenvolupament de marques de luxe li donaran a Armand de Brignac el poder comercial que necessita per créixer encara més».\nLa història d'aquest xampany, que va néixer el 2006 com una aposta de la casa Cattier per fer un producte gurmet i que té el seu millor rendiment comercial a Àsia, Europa i Amèrica del Nord, va fer un salt cap endavant el 2014 quan el músic d'ascendència afroamericana va aconseguir la marca. De fet, segons el comunicat difós per Moët Hennessy, l'Armand de Brignac ha crescut en els últims anys fins a arribar a la xifra de 500.000 ampolles venudes el 2019.\nFins a 7.000 euros l'ampolla\nL'ampolla més barata d'Ace of Spades, un altre nom amb el qual es coneix el mateix xampany, ronda els 300 euros i la més cara s'enfila als 7.000 euros. Jay-Z, marit de la també cantant nord-americana Beyoncé, explica en la nota difosa que l'acord aconseguit és fruit de la relació d'amistat que manté amb Alexandre Arnault, fill del director general de Moët Hennessy, Bernard Arnault.\nL'estructura del negoci estarà dividida a parts iguals, cosa que segons els implicats garanteix la voluntat de cada soci d'«aportar les seves fortaleses per assegurar l'èxit del projecte». L'Armand de Brignac haurà de lluitar per créixer en un entorn actualment hostil com el mercat del xampany, que s'ha vist molt perjudicat per la pandèmia, amb una caiguda de les seves vendes del 17% el 2020, segons la Federació francesa d'Exportadors.


Via Ferrada Els Patacons - Surt\nLa via ferrada dels Patacons, és una joia, ponts de mico, rapels, passos en alçada, una via amb molt de tot que et deixarà satisfet.\nLa Mussara (El Baix Camp) 4h de durada\nPunt de trobada al poble de Vilaplana a les 9.ooh\nReserva mínima 2 places\n1-4 Pax 50€/persona | 4-8 Pax 45€/Persona\ninfo a sergi@surt.com o al 629.229.411\nEls Patacons -\nEls Patacons, és una via ferrada de “nova creació” que ressegueix els cingles de la Mussara. Situada al municipi de Vilaplana. La seva graduació és de dificultat mitja, tot i que en certs trams podem esquivar els passos més tècnics adaptant així la dificultat al participant.\nEls ancoratges d’aquesta via estan en perfecte estat i ubicats de manera molt inteligent, cosa que facilita la progressió.\nEl recorregut de la via té una durada d’aproximadament 3 hores.\nL’aproximació i el retorn són curts I molt assequibles\nVies Ferrada segura\nPer posar un exemple, tots els ràpels es realitzen amb 2 cordes. La corda de progressió per la qual baixa el participant, més una segona corda de seguretat que controla el guia en tot moment i que ens permet de garantir la seguretat del participant en cas que tingui algun problema durant la maniobra.\nL’edat mínima per a realitzar aquesta via ferrada, és de 12 anys. Aquesta és una edat orientativa, som conscients que no hi ha 2 nens iguals, us animem a contactar amb nosaltres en cas de que tingueu algun dubte.\nVia Ferrada - Aventura i natura\nUna via ferrada és un itinerari tant vertical com horitzontal equipat amb material divers: claus, grapes, preses, passamans, cadenes, ponts de mico i tirolines, que permeten arribar amb seguretat a zones de difícil accés. La seguretat corre a càrrec d’un cable d’acer (línia de vida) instal·lat a tot el recorregut i un talabard (arnés) proveït d’un dissipador d’energia y mosquetons específics (homologació K) de via ferrada.\nGRUPS SUPERIORS A 10 PERSONES\nContacte amb nosaltres si sou un grup superior a 10 persones. Us farem un pressupost a mida\nLa Mussara és un lloc petit però ple d’història i racons diversos, de fet la Mussara són moltes coses a la vegada\nLa Mussara (de l'àrab musâra, 'passeig, lloc per a passejar-se') és un despoblat actualment agregat a Vilaplana (Baix Camp). Es troba a la serra de la Mussara, a les muntanyes de Prades, a 990 metres d'altitud, a tocar del cingle de les Airasses, des del qual es gaudeix d'una impressionant vista del sud del Camp de Tarragona. La part més alta del terme és a 1.071 metres sobre el nivell del mar.\nLa Mussara és una important zona d’escalada situada a la comarca del Baix Camp. Molt a prop de la costa daurada. Rep el seu nom del petit poblet abandonat inclòs dins el municipi de Vilaplana. Mediàticament important a la dècada dels 80 (quan encara no hi havia la varietat i diversitat de vies d’escalada actual) era, y é, una de les joies de la corona de Muntanyes de Prades.\nEl Refugi de la Mussara és un refugi de muntanya construït l'any 1989 i situat a 997 metres d'altitud a prop de les ruïnes del poble de la Mussara, dins del parc natural de les Muntanyes de Prades i el municipi de Vilaplana. És propietat de la Diputació de Tarragona.\nEl refugi consta de 54 places en lliteres distribuïdes en dues cambres (una de 39 places i l'altra de 15) i una estança doble, amb matalassos sense flassades però en disposen per a la gent que les necessiti. Hi ha lavabos i dutxes d'aigua calenta amb l'energia que obtenen de plaques solars, servei de menjars i begudes, sala-menjador amb calefacció i estufes i una zona habilitada perquè la gent pugui cuinar amb el seu fogonet i netejar els plats. També hi ha l'opció d'acampar al voltant. És obert tot l'any. Cal demanar reserva per dormir i menjar.\nS'hi poden fer diverses rutes a peu, des dels gorgs de la Febró, els avencs de la Febró, la cova de les Gralles, el barranc de les Tosques, la serra del Pou, la ruta dels refugis de cinc dies per les muntanyes de Prades, i moltes més rutes per fer caminat o en Bicicleta tot terreny. A més la zona és ideal per la pràctica de l'escalda esportiva i escalada en bloc. Les vies ferrades i el descens de barrancs ( Barranc del Riu Glorieta i barranc del Mas dels Frares). A l'embassament de Siurana també es poden llogar caiacs.


Oberta la convocatòria per participar en la programació del BZM - Revista Musical Catalana\nRecentment s’ha presentat la programació del projecte participatiu Bach Zum Mitsingen (BZM) del 2018. Per les característiques del projecte (el treball intensiu i la gran dificultat de les obres que s’hi proposen), les cantates de J. S. Bach del cicle BZM van adreçades a cantants amb experiència coral i una important formació vocal i musical, i es requereix un compromís total, tant pel que fa a preparació prèvia com a assistència a assajos i concerts. El nombre de places és limitat i se seguiran uns criteris molt concrets per a la selecció.\nEl calendari previst és el següent. BWV 247: Passió segons sant Marc (reconstrucció de Ton Koopman), els dissabtes 10 i 17 de març, assaig del cor; el dissabte 24 de març, concert al Festival Música Religiosa de Vic, i el diumenge 25 de març, concert al Paranimf de la Universitat de Barcelona. Motets BWV 228 i 229 al Festival Bach de Tolosa de Llenguadoc: dissabte 19 de maig, assaig a Barcelona; diumenge 20 de maig, assaig i concert a la basílica del Pi; dissabte 2 de juny, assaig i concert a Tolosa de Llenguadoc; diumenge 3 de juny, concert a Tolosa de Llenguadoc. Concert inaugural del Festival Bachcelona, que tindrà lloc al Palau de la Música: dissabte 14 de juliol, assaig del cor; dijous 19 de juliol, assaig i concert. Cantata BWV 40, al monestir de Pedralbes (concert benèfic de la Fundació Barraquer i Salvat): dissabte 1 de desembre, assaig i concert.\nEl projecte Bach Zum Mitsingen és una iniciativa que Daniel Tarrida i Pau Jorquera van endegar l’any 2011 i en el qual han participat més de 900 persones, tot gaudint de l’experiència de cantar Bach en format participatiu. Per fer-ho possible, des del 2011 s’ha rebut la col·laboració de més de 300 músics i solistes professionals. L’estructura principal inclou el Cor BZM i la BZM Ensemble, que assumeix l’acompanyament instrumental de totes les cantates amb instruments barrocs i criteris històrics.


Una batussa entre noctàmbuls al metro a l'Hospitalet acaba amb un home mort\nEls Mossos encara no han detingut ningú, però les càmeres de seguretat del metro van captar l'agressió\nNÚRIA PUYUELO. L'Hospitalet de Llobregat\nUn home de 53 anys i de nacionalitat boliviana va morir ahir a l'hospital de Bellvitge poques hores després d'haver estat agredit en una baralla multitudinària amb diverses armes blanques que va començar a quarts de set del matí a la boca de la parada del metro de l'Avinguda del Carrilet, a l'Hospitalet de Llobregat, i que va acabar dins de les instal·lacions del metro. Dues persones que acompanyaven la víctima, que els Mossos investiguen si estava directament implicada en la batussa, també van resultar ferides de diversa consideració. Els Mossos analitzaven ahir les empremtes que es van trobar dins de l'estació i les càmeres de seguretat del metro, per esbrinar qui va participar en la batussa i qui és el responsable de l'agressió mortal. De moment no s'ha detingut ningú.\n+ Un mosso analitza les empremtes de la barana. Foto: N.P.\nUna desena de persones de diverses nacionalitats i edats van participar ahir a quarts de set del matí en la baralla, que va començar a la sortida de la parada de l'Avinguda del Carrilet, a la rambla de la Marina de l'Hospitalet de Llobregat. Tot indica que els implicats venien de diverses discoteques que hi ha a la zona i que es dirigien a agafar la línia 1 del metro o els ferrocarrils de la línia Llobregat-Anoia per tornar cap a casa. Per motius que es desconeixen, els implicats van començar a discutir-se a fora el carrer, uns quants van treure navalles i hi va haver els primers agredits entre cops i ferides d'arma blanca. Llavors alguns van intentat escapar i la baralla es va traslladar a dins del metro, primer al vestíbul dels ferrocarrils i després en els passadissos que condueixen cap a la línia 1 del metro. Ahir a la tarda encara eren evidents les restes de sang al lloc dels fets –a les baranes, els esglaons, les parets i el terra de l'estació–. Els treballadors del metro van avisar immediatament els Mossos d'Esquadra, però quan van arribar-hi la majoria dels implicats en la baralla ja havien fugit, molt probablement aprofitant que passava un comboi del metro. La policia va trobar a l'estació tres persones ferides, dos ferits de diversa consideració que acompanyaven la tercera persona ferida, un home, de 53 anys i de nacionalitat boliviana, que tenia ferides d'arma blanca i diverses contusions. Els serveis mèdics el van traslladar ràpidament cap a l'hospital de Bellvitge, on va morir poc després d'haver ingressat.\nEls Mossos investiguen ara si la víctima mortal va participar directament en la baralla o bé es va trobar accidentalment enmig de la batussa i va ser ferit per la confusió de la baralla. Per identificar els implicats en l'agressió, els Mossos disposen de les imatges gravades per les càmeres de seguretat del metro, instal·lades a diversos punts del vestíbul de l'estació i dels passadissos, i que seran analitzades minuciosament. A més, també disposen de la versió de diferents testimonis que van presenciar els fets i que poden aportar dades sobre els agressors. D'altra banda, la policia científica va recollir diverses proves a l'estació. Els agressors van deixar empremtes a les parets i a les baranes de l'estació, que els Mossos compararan amb les bases de dades policials per si coincideixen amb el nom d'alguna persona amb antecedents, tot i que caldrà contrastar meticulosament les empremtes ja que en ser un lloc de pas els agents hi van trobar diverses empremtes. Ara per ara, els Mossos no han detingut ningú en relació amb els fets i han descartat de moment que la baralla l'hagin protagonitzat bandes organitzades.\nAmb l'agressió mortal d'ahir ja són quatre les persones assassinades aquest any a l'Hospitalet de Llobregat.\n>Un home mor en una baralla multitudinària al metro, a l'Hospitalet


Tots fem família tots som escola.\nSota aquest lema ens agradaria que tota aportació professional dels pares i mares que durant aquests dies de confinament puguin ser d'utilitat compartir, seran ben rebudes, ja que entre tots som capaços de fer un món millor.\nLa Montse Rodríguez, optometrista i mare d'un alumne de l'escola, ens ofereix consells per aquests dies de confinament on la vista estarà més cansada degut a l'ús dels dispositius electrònics. Si teniu alguna consulta podeu enviar-li un correu electrònic que us atendrà sense cap compromís. Moltes gràcies Montse!


El Pebrasset: Tumor ovàric en una dona romana\nEls antics romans, com bé sabem, patien tumors, i encara que es normal trobar fòssils amb tumors, el que no es quotidià és trobar-se amb un fòssil d’una dona del segle V dC amb un tumor ovàric calcificat que ha aparegut a la seva pelvis.\nEl fòssil ha sigut trobat a necròpolis romana de La Fogonussa (Lleida) el 2010. Núria Armentano, membre de la Unitat de Antropologia Biològica de la UAB i que publica la revista International Journal of Paleopathology, va dir que aquests tumors no es solen calcificar. El teratoma ovari tardorromà és arrodonit, amb una superfície rugosa i color i textura similar a un os i s’encontrava a la part dreta de la pelvis d’una dona d’uns 30-40 anys.\nLa antropòloga va recalcar que es desconeixien les causes de la mort, ja que no mostrava ninguna anomalia i estava l’esquelet complet i molt ben conservat.\nArmentano, va explicar que encara que en aquella època la gent patia diferents tumors i càncer , no els podien tractar, ja que encara que la medicina estava avançada, no podien detectar aquestes malalties, i per això hi havia molta gent que moria per aquestes causes, i també moltes dones embarassades morien degut a les cesàries que els practicaven.\nPublicado por Alicia Callejas en 12:27\nEtiquetas: 2012 - 2013, biogeo4eso, calllejasgiméneza, tumor ovaric


Por qué la ciruela pasa es un laxante tan eficaz | Consumer\nDescobreix per què la pruna seca és un laxant tan eficaç\nUna pruna seca és cinc vegades més efectiva com a laxant que una pruna fresca, però té alguns inconvenients que convé conèixer\nPer Laura Caorsi 30 de abril de 2022\nGairebé sempre pensem en ella com a part de la farmaciola, encara que estigui en el fruiter. És igual que sigui un aliment exquisit o que ofereixi una enorme versatilitat per a cuinar; les seves bondats en els fogons no es coneixen tant com les del bany. I és que la pruna té fama de ser un laxant natural. A què es deu aquesta qualitat? I quines altres propietats té? Varien molt els nutrients entre les peces fresques i les panses? Et comptem alguns secrets d’aquesta fruita “edulcorada” que millora els teus plats mentre cuida la teva salut intestinal.\nNo és la fruita més vistosa del mercat, però és molt rica i agraïda en els fogons. Podemos menjar-la freda o calenta, fresca o en pansa, en el desdejuni o el sopar … i incloure-la en tots els plats del menú de molt diverses maneres. Ja sigui en melmelades o al natural, com a farciment de carns o en postres, la pruna s’adapta a tot: des de la superfície de les torrades fins a l’interior d’un pollastre al forn.\nPrunes: varietats i usos\nExisteixen moltes varietats d’aquesta fruita i algunes fins tenen nom propi. És el cas de les prunes clàudies, que es diuen així en honor a Claude de Valois, la primera esposa del rei Francesc I de França. I hi ha més: Laetitia i Larry Ann, Santa Rosa, Golden Japan…\nCom la llista de noms és llarga (i fàcil d’oblidar), la manera més senzilla de classificar aquesta fruita és per colors i per dolçor . Aquest és el tret que determina usos culinaris de la pruna .\nGrogues. Molt sucoses, encara que també àcides, són les millors per a elaborar melmelades i gelatines. Funcionen bé com a farciment de carns i ocells, a més de com a ingredient de salses agredolces.\nVermelles. També sucoses i una mica més dolces, poden menjar-se al natural i emprar-se en les mateixes receptes que les grogues, encara que el seu color, més vistós, convida a utilitzar-les en pastissos, sorbets, gelats i altres postres.\nNegres. La seva pell és fosca (a vegades, blavosa) i són molt dolces. Si preparem una melmelada amb elles, haurem d’afegir menys sucre de la que posaríem amb unes prunes grogues. Aquestes són les més adequades per a coure i elaborar salses d’acompanyament i guarnicions.\nVerds (o clàudies). Són les reines de les prunes i les més dolces de totes; una delícia per a menjar al natural i un ingredient molt benvolgut en rebosteria. Aporten un exquisit sabor a les receptes i eviten que afegim tant de sucre.\nEl truc per a triar les millors prunes fresques és que siguin ferms al tacte i no tinguin magulladuras ni marques en la pell, però sí un polvillo fi i blanquinós en la superfície, perquè això indica que han estat recollides fa poc de l’arbre. Com és una fruita bastant delicada (no dura al punt més de tres o quatre dies), és important comprar només les que anem a consumir fresques en aquest període o, si no, utilitzar-les per a cuinar i congelar.\nSi les guardem en la nevera es conservaran millor, però es recomana treure-les a temperatura ambient una estona abans de menjar-les per a poder gaudir plenament de la seva textura i el seu sabor. I, per descomptat, cal rentar-les molt bé, sobretot si les mengem amb pell.\nPropietats de les prunes seques\nCom totes les fruites, les prunes són un aliment saludable que hauria de formar part de la nostra dieta habitual , especialment quan està de temporada. En menjar-les, ingerim aigua (el seu principal component), vitamines A i C, carbohidrats simples i complexos, i minerals com el potassi i el fòsfor, molt important per a cuidar els nostres ossos i dents. No obstant això, la característica més excel·lent de les prunes és la seva provada eficàcia com a laxant natural.\nAquesta qualitat es deu a dues raons: una destacada presència de fibra dietètica (inclosa la pectina) i de sorbitol , un hidrat de carboni molt utilitzat com a edulcorant en infinitat de productes light i que és present de manera natural en alguns aliments. El sorbitol, com explica la Federació Espanyola de Nutrició (FEN), té una lleu acció laxant. I aquest efecte es potencia quan consumim fibra, un nutrient que afavoreix el trànsit intestinal.\nÉs igual d’eficaç com a laxant una pruna fresca que una pansa? No, perquè el seu perfil nutricional és ben diferent. Entre les. propietats de les prunes seques destaca la seva densitat nutricional. Les panses contenen molta menys aigua que la fruita fresca i concentren, per tant, els nutrients que les componen. Així, a igual pes, ens aporten més quantitats de nutrients.\nEn 100 grams de prunes seques hi ha cinc vegades més quantitat de fibra i de sorbitol que en 100 grams de prunes fresques. D’aquí ve que es recomanin per als casos de restrenyiment.\nA més, les prunes seques també contenen compostos fenòlics que estimulen els bacteris intestinals. Alguns estudis plantegen la hipòtesi que aquesta característica pugui contribuir al seu efecte laxant natural.\nCom menjar-les per al restrenyiment\nEl consum de prunes seques pels seus efectes laxants no té recomanacions especials. És a dir, no fa falta menjar-les en dejú ni atipar-se amb elles. De fet, cal tenir en compte que les prunes seques no sols concentren fibra i sorbitol: fan el mateix amb la resta dels nutrients. Serveixi com a exemple aquesta dada: tenen quatre vegades més sucre i el quíntuple de calories.\nPer tant, hem de ser acurats, ja que el consum excessiu i freqüent de fruites dessecades augmentarà la nostra ingesta de sucres i pot afavorir, a més, la càries dental.\nEn aquest sentit, hem de recordar que si prenem aliments vegetals i rics en fibra de manera quotidiana, el més segur és que no tinguem problemes per a anar al bany amb regularitat. Això ens permetrà dosar el consum de ” aliments laxants ” i gaudir de les prunes seques des del costat gastronòmic, en lloc de pensar en elles només per a anar al bany.\nlaxante-ca pruna restrenyiment\nSegó de blat per al restrenyiment\nTipus de pa: pa de sègol\nEls beneficis de l’oli d’oliva per al restrenyiment\nProductes derivats del peix\nXai rostit a la murciana amb chutney de poma verda\nAnàlisi de 5 formatges mozzarella\nAliments segons l’hàbit tabàquic


Els premis Gat Perich distingeixen El Jueves, Flavita Banana i Judit Martín - comunicació21\nEls premis Gat Perich distingeixen El Jueves, Flavita Banana i Judit Martín\nRedacció|2018-05-28T15:21:44+02:0028 maig 2018|Comunicació21\nEl jurat de la 20a edició del Premi Internacional d’Humor Gat Perich ha decidit distingir la revista satírica El Jueves amb el Premi d’Honor pel seu 40è aniversari; Flavita Banana, pseudònim de l’humorista gràfica asturiana Flàvia Álvarez-Pedrosa, i Judit Martín, actriu de Polònia i Versió RAC1.\nL’acte de lliurament dels guardons tindrà lloc el 5 de juliol a l’auditori de RBA a Barcelona.\nEl jurat estava format per Josep Maria Cadena (El Periódico), Vicent Sanchis (TV3), Jaume Vidal (El Punt Avui), Sergi Doria (ABC), Antoni Bassas (Ara), Rosa Mundet (La Vanguardia), Manu Caballero (RBE), els dibuixants Kap i Fer, i Rosa Bartran de l’Associació Perich Sense Concessions.\nCookies necessàries: són aquelles que existeixen només mentre l'usuari navega pel web i que desapareixen quan l'usuari abandona la pàgina. Serveixen per mantenir informació bàsica sobre la navegació i així poder oferir u


Girona és el vaixell insígnia del turisme als webs\nNascuda a Sabadell l’any 1967. Diplomada en Turisme i màster en Societat de la Informació. Era una nena que jugava amb videojocs i feia programes informàtics. He creat empreses de continguts digitals i ajudo a promocionar el turisme de les comarques de Girona a internet.\n—Què explica el seu llibre Màrqueting electrònic per al turisme cultural que li ha editat Vitel·la?\n—Les tècniques per situar-se en llocs rellevants al cercadors, per fer rendibles les inversions en publicitat digital, per crear diàleg amb els usuaris i per convertirlos en clients fidelitzats.\n—Una tècnica senzilla i entenedora, si us plau?\n—S’anomena cua llarga. Consisteix en que en lloc d’anar al mercat mésgran de la xarxa, busquem segments petits i específics perquè així no hi ha tanta competència. Per exemple, és més fàcil trobar clients posicionant-se per “hotel amb wifi i piscina a laCosta Brava”, que no pas per “hotel a Girona”.\n—Un hotel sense web ni és hotel ni és res?\n—Molts establiments i negocis turístics ja tenen webs, però no compleixen els requisits mínims per a ser un lloc web 1.0. Cal millorar-los i cal desenvolupar el que s’anomena el web 2.0, que dialoga amb els clients. A Girona en tenim molts bons exemples: la Garrotxa i el Ripollès ja juguen a la primera divisió del turisme rural, i la Costa Brava fa un excel·lent treball en comunicació a internet i s’ha convertit en el vaixell insígnia del turisme als webs i a les xarxes socials.\n—El mite diu que la Costa Brava es ven sola.\n—Això era abans. Ara cal competir amb destins de tot el món i localment amb Barcelona i amb la Costa Daurada. A més, el model basat únicament en sol i platja cada cop costa més de vendre. Ara cal vendre altres tipus de turisme com el rural i el cultural, perquè el turista és més sofisticat i no en té prou amb la platja.\n—Diuen que tot el turisme rural sumat no omple un hotel de Lloret.\n—Aquesta afirmació no té cap sentit. El turisme rural té una funció social i genera impactes positius en el medi on es desenvolupa i en la societat on s’implanta. Estabilitza les poblacions rurals, aporta una font d’ingressos complementària a la de les seves explotacions agrícoles i fa que esdevinguin rendibles, recupera productes artesanals i agraris, manté els valors històrics i artístics i conserva la natura.\n—Com es promociona el turisme rural al món virtual?\n—Desenvolupant el turisme gastronòmic, l’arqueològic, el del patrimoni històric, el folklòric, l’ecològic... No es pot descartar res, com per exemple un nou itinerari de turisme funerari pels cementiris més bonics des del punt de vista de l’art.\n—Quina és l’ultima tendència?\n—El turisme artesanal i artístic. Cada vegada més persones fan uns dies de vacances a La Bisbal per aprendre ceràmica o van a tallers d’artistes per aprendre a pintar. També les estades turístiques en convents i monestirs estan posant-se de moda com a lloc per a\nreposar i meditar de la mateixa manera que es buscava un balneari.\n—Com va aprendre les noves tecnologies?\n—Quan tenia set anys ja jugava a videojocs amb un clon Atari. Quan en faig fer tretze, els meus pares em van regalar un Spectrum d’aquells que funcionaven amb una cinta de casset i s’endollaven a la televisió. Llavors vaig començar a programar videojocs i a l’escola feia programes informàtics per contestar exàmens i per vacil·lar als professors. Sí, era una nena una mica repel·lent.\n—Què explica ara a les universitats, escoles, empreses i institucions que li consulten?\n—Depèn del que volen. A les escoles explico que pares i mestres no han de tenir por perquè la mainada jugui o treballi amb ordinadors. Jo jugava amb videojocs i no sóc ni una mala estudiant ni una persona asocial. Amb els meus fills també juguem amb ordinadors i això no ens aïlla, sinó que és una manera de jugar en família. Malgrat el que diguin els psicòlegs i els psicopedagogs, jugar o estudiar amb ordinadors és una bona cosa.\n—Pot demostrar-ho científicament?\n—Jo era la típica noia de Sabadell que treballava al Banc de Sabadell i, gràcies a la meva passió pels videojocs i els ordinadors, vaig deixar el banc i sóc una emprenedora que ha creat empreses d’èxit nacional i internacional, escric llibres, estudio un doctorat,\ncanto en un cor de cambra, llegeixo, he tirat endavant una família i ajudo a que el turisme vagi millor i a que molta gent visiti fins a l’últim racó de Catalunya.


1 de juny de 2020 General\nAnar a barraes (a barrades) es diu a la Plana quan algú vol indicar que dues persones, famílies, socis, veïns o societats, es duen a matar. Normalment, quan això passa, acaben com el rosari de l’Aurora, que es fa de matinada pels carrers en processó i que es diu que van acabar a farolades. Al davant, van tres escolans amb la creu i dos fanals.\nI als Estats Units van a barraes. I amb motius. Perquè els afroamericans (un eufemisme per anomenar els negres amb nacionalitat) protesten per l’assassinat d’un dels seus a mans d’un policia blanc. Les protestes, que van començar a Minneapolis, la ciutat on van ocórrer els fets, ja s’han escampat per tot arreu. I ja hi ha més morts, entre altres episodis: Detenció d’un equip de la CNN, pallisses, atropellaments… tota mena de barbaritats. I ací, i han fet ben fet, tothom s’ha escandalitzat.\nS’han escandalitzat perquè sembla que tant la policia d’ací com la judicatura d’ací, han començat a investigar el propi gobierno de la Nación. El govern de l’Estat Espanyol. I es veu que els informes que feia el policia que se n’encarregava, eren pura fantasia.\nAcí, el problema real és el mateix que als EUA. Perquè quan aquest mateix policia va fer informes igualment fantasiosos sobre el referèndum del 2017 a Catalunya, ací a tots els va semblar bé. I quan les policies van atonyinar persones que només volien votar, ningú va dir res. Ni es va escandalitzar. Ni quan es va fer aquell judici al tribunal suprem.\nTampoc ningú va dir res quan a Altsasu va haver una baralla de bar. I, com a conseqüència, uns joves d’allà, duen anys tancats a la presó. Perquè els altres implicats eren policies. I el jutge de torn els va creure a ells, als policies, en tot allò que van declarar.\nNi ningú ha dit res tampoc, que d’això ja no se’n parla, dels atemptats terroristes de l’agost del 2017 a Barcelona i a Cambrils. I hi va haver disset morts. I el cervell de l’operació estava en nòmina dels serveis d’intel·ligència com a confident.\nSembla que als d’ací que ara posen el crit al cel, abans no els importava tot allò que anava passant perquè es pensaven que mai els arribaria el torn. Com a una bona part de la població dels EUA. Però quan arriba el moment en el qual t’arriba l’hora, bé has de fer alguna cosa. Encara que siga protestar, demanar solidaritat o tractar de cridar l’atenció.\nPerò el problema important, el de fons, està en considerar que “l’altre”, pel fet de ser això, “l’altre” te la culpa del què et passa. I ningú diu res quan es fan generalitzacions del tipus “és que els ….. són tots uns delinqüents”. Als punts suspensius podeu posar allò que vulgueu: negres, gitanos, catalans, andalussos, castellans, noruecs, paquistanesos, homosexuals, dones, moros, turcs,… Tantmateix, es pot substituir el qualificatiu “delinqüents” per aquell que preferiu: avars, maleducats, lletjos, heretges, furtadors de feina, bruts, traïdors, malfeiners,…\nTot és perquè considerem que “l’altre” és menys que nosaltres. Tot allò de la Humanitat, la solidaritat, la bondat i tot això, desapareix tan bon punt tenim un problema.\nQue ens hem quedat sense feina? La culpa dels japonesos, que tanquen la Nissan. Que es paga una renda de subsistència per a que la fam siga menys terrible? Els faran uns malfeiners, que ja ho són prou i només els falta això. Que el nostre equip ha perdut? La culpa del negre aquell, que no ha tocat una pilota amb traça.\nNo pensem mai que fèiem una feina precària i la fèiem sense ganes. Ni que si mirem darrere nostre, sempre podrem trobar algú en situació pitjor que nosaltres. O que si ve un immigrant amb pastera i l’agafen a collir per quatre perres i unes jornades molt llargues, això és una feina poc desitjable. O que l’equip té un propietari i nosaltres, malgrat el que puguem pensar, no hi pintem res.\nPerò quan la desgràcia es grossa, com ara amb la COVID 19, sempre busquem un culpable. Minoritari i més feble que nosaltres. I aquell té la culpa. I a l’Alemanya Nazi els jueus eren els culpables d’una situació de crisi provocada pel desig de revenja de les nacions europees que havien guanyat la Gran Guerra. Quan es furta fruita dels camps, la culpa la tenen els gitanos. O amb la COVID19, la tenen els xinesos. El problema és que els xinesos ni en són pocs ni són febles. De manera que hem de trobar alguna alternativa. Els pobres blancs dels EUA han retrobat els negres.\nAcí han trobat tot aquell que no diu allò que el qui mana (o es pensa que mana) diu que s’ha de dir en cada moment. Així, s’han vilipendiat científics, polítics, persones sense cap més significació… Fins que el qui més cridava ha descobert que ell tampoc segueix amb el nou discurs oficial. Llavors s’indigna i demana solidaritat. A qui? Als que ja han patit qualsevol mena de repressió per la mateixa causa?\nEl què de veritat passa és que hem de millorar els nostres coneixements. Saber més. I això vol dir esforçar-se. I respectar aquells que en saben d’alguna cosa i escoltar-los. Però sovint ens deixem emmirallar per aquells que tot ho resolen atacant algun enemic feble i minoritari. Això sempre acaba duent-nos a la ruïna. Però és senzill. Només cal embolcallar-se amb allò que et diguen i cridar ben fort el que criden els altres. Encara que no tinga solta ni volta i tu ho sàpigues.