Conflicte obert entre la policia de Blanes i una discoteca per una suposada infracció - Diari de Girona\nConflicte obert entre la policia de Blanes i una discoteca per una suposada infracció\nLa Policia Local va aixecar una acta, que s'ha resolt amb una multa de 1.501 euros, argumentant que la nit del 28 de juliol del 2019 el local seguia funcionant a quarts de sis de la matinada incomplint la reducció horària\n19·09·20 | 23:56\nLa discoteca Essencia pertany a la societat Blankemar Music SL. David Aparicio\nLa nit del 28 de juliol del 2019, la policia de Blanes va aixecar una acta a la discoteca Essencia per «incomplir» la reducció horària que, unes setmanes abans, havia imposat l'Ajuntament. Una infracció greu que ha estat multada amb 1.501 euros. El problema, però, és que el local d'oci nocturn nega els fets, assegurant que la policia de Blanes va aixecar una acta «plena de falsedats» i que han estat víctimes de «l'assetjament, persecució i odi extrem» d'un agent.\nEn l'informe policial sobre aquella nit, s'exposa que dos agents es van personar a la discoteca a les sis de la matinada i que el local seguia «en funcionament» tot i que hauria d'haver finalitzat la seva activitat a tres quarts de cinc, a causa de la reducció horària imposada pel consistori el 12 de juny per acabar amb els aldarulls al barri dels Pins.\nEn el document, els agents també relaten la seva versió de com van succeir els fets cronològicament. Segons els policies, aquella nit es van apropar al local després de veure «llums estroboscòpiques» en funcionament des de l'exterior i, quan van voler entrar, van trobar la porta «tancada amb clau des de l'interior i amb la música funcionant». Un cop a dins, asseguren que van veure una parella a les escales que portaven consumicions i que quan van trobar el controlador d'accés, aquest «estava a la sortida d'emergència ubicada a la part més fonda del local» un fet que, asseguren, els va fer «suposar que les persones que ja no es van trobar a l'interior, les van fer sortir per aquesta porta».\nA més, afirmen que a dins del local hi van trobar vuit persones de nacionalitat estrangera «amb consumicions a les mans» que els haurien explicat que estaven de vacances i que «no eren treballadors» de l'establiment, tal com asseguren des de la discoteca.\nTot plegat està recollit a la proposta de resolució sancionadora que va emetre a finals d'agost la Delegació Territorial del Govern a Girona -que és qui té competències per multar- a petició de l'Ajuntament de Blanes.\nLa versió dels responsables de la discoteca Essencia -la societat Blankemar Music SL- en canvi, és ben diferent. Segons els responsables del local, quan els agents van arribar, l'activitat ja havia finalitzat, els treballadors estaven netejant, la pista estava buida i la cabina del DJ, tapada amb una lona. En un escrit presentat a l'Ajuntament, asseguren que un dels agents va redactar una acta «totalment falsa», que estan sent víctimes de «l'assetjament, persecució i odi extrem» per part d'aquest policia que temen que pugui fer una altra actuació que es pugui «afectar greument en l'aspecte professional i personal» i que es puguin produir «represàlies».\n«La música no estava funcionant, no hi havia clients i els llums estaven encesos», recalca el secretari general de la Federació Catalana d'Associacions d'activitats Recreatives Musicals (Fecasarm), Joaquim Boadas, de la qual forma part l'establiment. Boadas també recalca que tenen gravacions de les càmeres de seguretat del local que «ho demostren».\nEn aquest sentit, els empresaris remarquen que el 25 de novembre del 2018, aquest mateix agent va «mentir» redactant que a les terrasses superiors «no existia ni ventilació ni finestres» i que també «és totalment fals».\nPer tot plegat, Blankemar Music va demanar a l'Ajuntament que obrís un expedient disciplinari contra l'agent que encara no s'ha resolt. «Si no es resol, potser anirem als jutjats a denunciar l'agent per danys i perjudicis», indica Boadas. Respecte a la proposta de resolució de la Generalitat, Blankemar Music ja ha presentat al·legacions recordant que l'expedient es va incoar el 17 de gener del 2020, tot i que és del 2019, entre altres punts. «No podem entendre que se segueixi perseguint la discoteca partint d'una acta plena de falsedats», conclou Boadas.\nPer la seva part, l'Ajuntament de Blanes va reiterar el seu suport absolut a l'actuació policial feta aquella nit.


SGAB - El Consell de Participació, Transparència i Acció Social avala la tasca d’Agbar i traça l’estratègia de futur\nEl Consell de Participació, Transparència i Acció Social avala la tasca d’Agbar i traça l’estratègia de futur\nEl Consell Assessor de Participació, Transparència i Acció Social d’Agbar ha presentat les seves recomanacions i línies de treball futures per avançar en els reptes que afronta la gestió de l’aigua davant l’emergència climàtica i per instar el conjunt de la societat a avançar cap a l’assoliment dels Objectius de Desenvolupament Sostenible marcats per les Nacions Unides. Les conclusions, presentades pel Consell aquest matí al Museu Agbar de les Aigües, és fruit del que s’ha analitzat, treballat i proposat al llarg del darrer any dins d’aquest equip de treball.\nEl Consell Assessor, conformat per quinze persones rellevants en diferents àmbits i representants de la direcció d’Agbar, ha abordat els continguts amb la voluntat d’aprofundir en les tres àrees temàtiques considerades clau per al Consell: 1. Medi ambient, canvi climàtic i recursos hídrics; 2. Economia i gestió de l’aigua; i 3. Diàleg i compromís social. I ho ha fet en tot moment des de la perspectiva de la participació, la transparència i l’acció social.\nDes de la seva constitució, el Consell Assessor de Participació, Transparència i Acció Social d’Agbar ha celebrat quatre sessions plenàries, vuit tallers i dues sessions monogràfiques en les quals s’han abordat aspectes clau de les àrees d’interès establertes.\nEn la presentació de la diagnosi de la primera àrea temàtica, Medi ambient, canvi climàtic i recursos hídrics, han participat tres membres del Consell. El socioecòleg Ramon Folch ha assenyalat: “Tenim la constatació de l’evidència d’un canvi climàtic que ens fa necessari repensar el cicle de l’aigua, reutilitzar l’aigua i evitar que es perdin recursos hídrics al mar és el gran repte a futur”. Per la seva banda, la directora de la Cooperativa Obrera de Viviendas del Prat de Llobregat SCCL, Dolors Camats, ha destacat que l’aigua és un bé comú imprescindible i que “hem de ser capaços de tenir un debat transparent i honest, treballar amb compromís, pacte i acord perquè l’alternativa és el conflicte. Agbar ha pres consciència i no només porta a terme la gestió d’un servei sinó una gestió social i mediambiental”. La exdirectora de la Fundació Agbar, Maria Eugènia Martínez, ha apuntat que, fruit de la feina durant aquest any, “percebem una gran paradoxa, hi ha molta conscienciació, però encara queda molta feina per fer. Per exemple, és innegable la necessitat d’eliminar els plàstics d’un sol ús, tot i així el consum d’aigua embotellada no disminueix”.\nEn la presentació de la diagnosi sobre Economia i gestió de l’aigua han participat tres membres més del Consell. El President de Foment del Treball, Josep Sánchez Llibre, ha destacat que “és imprescindible que les empreses incorporin els ODS en el seu pla de negoci, Agbar fa anys que treballa amb aquest propòsit i no únicament amb la gestió de l’aigua, on aplica l’estabilitat jurídica i institucional a la prestació del servei, sinó en d’altres àmbits”. Sobre la necessitat de fer front als reptes a futur, el catedràtic de Ciència Política Pere Vilanova assenyala: “Hem detectat darrerament la complexitat accelerada dels problemes quotidians com ara la gestió d’un bé comú com és l’aigua, necessitem que la política de sensibilització no s’acabi mai, és a dir, que hi hagi continuïtat”. Per la seva banda, el Secretari General de l'UGT a Catalunya, Camil Ros, ha volgut emfatitzar que “Agbar és la única empresa a Catalunya que ha tingut la iniciativa d’unir mons diversos per abordar una problemàtica que ens afecta a tots. Hem treballat pensant en les persones que necessiten que pugui seguir sortint aigua de l’aixeta cada dia”.\nLa tercera taula composada pels tres membres ha abordat l’àrea de Diàleg i compromís social. El president de la Confederació d'Associacions Veïnals de Catalunya, Jordi Giró, ha subratllat que “no hem de tenir por als reptes de futur, però s’han de fer des d’una vessant del diàleg i la col·laboració públic-privada, que són elements fonamentals, i Agbar destaca per crear programes amb ànima i força que permeten fer efectives aquelles transformacions necessàries per l’individu”. Per la seva banda, el Secretari d’Afers Socials i Famílies de la Conselleria de Treball, Francesc Iglesies apunta que “una de les virtuts de la creació d’aquest Consell és que tots vam partit d’un ideal de prosperitat compartida. Per fer front als reptes a futur, queda clar que públics i privats per si sols no ens en sortirem. Treballem amb objectius clars i amb eficiència, construint confiança, des de la transparència i amb estabilitat jurídica”. L’exsecretària d'Estat de Serveis Socials, Pilar Díaz, ha apuntat: “Aquí no entra en debat si és un problema dels ens públics o dels privats, queda constatat que és un problema que ens afecta a tots i que, per tant, requereix un compromís de la societat en general. Els reptes que presenta Agbar com a empresa són compartibles amb altres sectors”.\nLes recomanacions, basades en els treballs i les reflexions d’aquest Consell Assessor, es concreten en vuit propostes, les quals es proposa que siguin implantades per Agbar i altres actors de la societat, especialment les administracions i les autoritats que comparteixen la preocupació pels desafiaments als quals s’enfronta la gestió del cicle de l’aigua i el medi ambient.\nA continuació s’enumeren les recomanacions que ha fet el Consell Assessor de Participació, Transparència i Acció Social d’Agbar:\n1. Situar la problemàtica del canvi climàtic en l’imaginari social i institucional, amb sentit d’urgència, on tots els actors actuïn i s’impliquin.\n2. Fomentar la reutilització de l’aigua i l’economia circular com a elements clau per a les ciutats en un context d’escassetat i variabilitat de recursos.\nSobre les dues primeres recomanacions, el membre del Consell i cap de meteorologia de Televisió de Catalunya, Tomàs Molina, ha assenyalat que “el clima està canviant i a tota velocitat. Cal un canvi estructural en la concepció sobre com es gestiona, en aquest cas, l’aigua. L’emergència requereix un canvi en la gestió, parlem de circularitat de l’aigua, es fa necessari depurar l’aigua i tornar-la a introduir dins del cicle de l’aigua. Hem d’aprendre a associar-nos i treballar per un bé comú”.\n3. Abordar les polítiques d’aigua tenint en compte els components socials, territorials i emocionals, a més dels exclusivament tècnics.\n4. Consolidar Barcelona com a referent en matèria de canvi climàtic, innovació i gestió eficient del cicle de l’aigua.\nEn aquest sentit, el president d'IdenCity i president de BPE Barcelona Plataforma Empresarial, a més de membre del Consell, Jordi Hereu, apunta: “Hi ha una variable que està en les nostres mans i sí que podem controlar: la nostra capacitat per generar acords. Tenim capacitat per assolir l’excel·lència i ho hem de fer a través del pacte. Tot el cicle de l’aigua ens reforça la idea de les interrelacions, que aigua ens uneixi i no ens confronti”. Hereu també ha defensat convertir Barcelona i la seva àrea metropolitana en un Hub internacional de la gestió de l’aigua.\n5. Avançar cap una regulació clara, de control, de transparència i d’avaluació de la prestació del servei d’aigua i sanejament.\n6. Informar les institucions i la ciutadania de les inversions, la innovació i els costos necessaris per garantir un servei d’aigua de qualitat i sostenible.\nSobre aquestes recomanacions, la consultora experta en regulació de mercats i competència, Anna Merino, ha destacat: “Reafirmem la voluntat de comptar amb una regulació clara i eficient, i amb una avaluació transparent de la prestació del servei de l’aigua. Reconeixem la importància de tenir unes infraestructures innovadores i de fer pedagogia de tot el que comporta garantir un servei vital com l’aigua.”\n7. Impulsar el compromís social d’Agbar i els projectes que duu a terme i apropar aquesta realitat a la ciutadania.\nEl Secretari General de CCOO a Catalunya, Javier Pacheco, ha apuntat en aquest sentit que el Consell “recomana impulsar el compromís social entorn la gestió d’un bé comú com és l’aigua. Hem d’intentar anar més en enllà del que marqui la pròpia llei, avançant-nos i intentant abastar més per tal d’apropar realitat a la ciutadania”.\n8. Promoure les aliances per aconseguir un impacte més gran en els programes i els projectes socials.\nEn aquest sentit, el director General de l'Associació Educativa Ítaca de L'Hospitalet de Llobregat i membre del Consell, Felipe Campos, ha subratllat: “Hem constatat la necessitat de promoure aliances. Necessitem cooperar, les administracions públiques, el teixit associatiu i el sector privat hem de seure i fer front als problemes que te la societat perquè no podem deixar a ningú enrere. El futur s’escriu només si ens aliem”.\nEl Consell Assessor de Participació, Transparència i Acció Social d’Agbar va ser creat per Àngel Simon, president executiu d’Agbar, el passat 20 de gener de 2019. Després d’un any de treball, s’ha convertit en un espai de diàleg sòlid sobre la gestió de l’aigua a Catalunya i l’Àrea Metropolitana de Barcelona i ha servit com a plataforma per al compliment de la política de desenvolupament sostenible i de transparència d’Agbar i l’Agenda 2030 de les Nacions Unides.\nManuel Cermerón, representant d’Agbar al Consell Assessor de Participació, Transparència i Acció Social d’Agbar, ha assenyalat: “El Consell ha treballat amb esforç, talent i coneixement, sumant intel·ligències i amb un esperit transformador en un debat serè i informat. Com també és transformador el resultat de la feina que ha realitzat durant aquest any i que s’ha presentat avui en forma de 8 recomanacions les quals assumim i en prenem nota”.\n“Tenim satisfacció per la feina ben feta, però una de les coses que caracteritza a Agbar és la reflexió i l’aprenentatge que n‘extraiem de la bona feina feta. Ara ens toca pensar com traslladem aquestes recomanacions i les integrem no només al nostre servei a Barcelona sinó a tot arreu on tenim presència. Se’ns presenten moltes oportunitats per continuar millorant, volem fer de Catalunya i Barcelona dos territoris referents en la gestió eficient dels recursos hídrics en aquest context de canvi climàtic”, emfatitza el representant d’Agbar al Consell.\nEl Consell està format per:\n• Àngel Simon Grimaldos. President d’Agbar i president del Consell Assessor de Participació, Transparència i Acció Social\n• Pilar Díaz López. Professora associada de la Universitat de Barcelona especialista en diversitat funcional\n• Ramon Folch i Guillen. Socioecòleg i president de ERF\n• Jordi Giró Castañer. President de la CONFAVC\n• Jordi Hereu i Boher. President d’IdenCity i president BPE\n• Francesc Iglesies i Riumalló. Secretari d’Afers Socials i Famílies de la Conselleria de Treball\n• Anna Merino Castelló. Consultora experta en regulació de mercats i competència\n• Tomàs Molina i Bosch. Cap de meteorologia de TVC i professor associat de la UB\n• Javier Pacheco Serradilla. Secretari General de CCOO a Catalunya\n• Miquel Roca Junyent. President SEBAP i advocat Fundador de Roca Junyent\n• Camil Ros i Duran. Secretari General d’UGT a Catalunya\n• Josep Sánchez Llibre. President de Foment del Treball\n• Pere Vilanova Trias. Catedràtic de Ciència Política i de l’Administració de la Universitat de Barcelona\nEl+Consell+de+Participaci%C3%B3%2C+Transpar%C3%A8ncia+i+Acci%C3%B3+Social+avala+la+tasca+d%E2%80%99Agbar+i+tra%C3%A7a+l%E2%80%99estrat%C3%A8gia+de+futur El Consell Assessor de Participació, Transparència i Acció Social d’Agbar ha presentat les seves recomanacions i línies de treball futures per avançar en els reptes que afronta la gestió de l’aigua davant l’emergència climàtica i per instar el conjunt de la societat a avançar cap a l’assoliment dels Objectius de Desenvolupament Sostenible marcats per les Nacions Unides. Les conclusions, presentades pel Consell… https%3A%2F%2Fwww.agbar.es%2Fca%2Fcomunicacio%2Fnoticies%2F297%2Fel-consell-de-participacio-transparencia-i-accio-social-avala-la-tasca-dagbar-i-traca-lestrategia-de-futur https%3A%2F%2Fwww.agbar.es%2Fuploads%2Fimg%2Fb6d57972da207fa94e7a6c1645c71224.jpg El+Consell+de+Participaci%C3%B3%2C+Transpar%C3%A8ncia+i+Acci%C3%B3+Social+avala+la+tasca+d%E2%80%99Agbar+i+tra%C3%A7a+l%E2%80%99estrat%C3%A8gia+... https://tinyurl.com/utuo9g4\tEl+Consell+de+Participaci%C3%B3%2C+Transpar%C3%A8ncia+i+Acci%C3%B3+Social+avala+la+tasca+d%E2%80%99Agbar+i+tra%C3%A7a+l%E2%80%99estrat%C3%A8gia+de+futur El+Consell+Assessor+de+Participaci%26oacute%3B%2C+Transpar%26egrave%3Bncia+i+Acci%26oacute%3B+Social+d%26rsquo%3BAgbar+ha+presentat+les+seves+recomanacions+i+l%26iacute%3Bnies+de+treball+futures+per+avan%26ccedil%3Bar+en+els+reptes+que+afronta+la+gesti%26oacute%3B+de+l%26rsquo%3Baigua+davant+l%26rsquo%3Bemerg%26egrave%3Bncia+clim%26agrave%3Btica+i+per+instar+el+conjunt+de+la+societat+a+avan%26ccedil%3Bar+cap+a+l%26rsquo%3Bassoliment+dels+Objectius+de+Desenvolupament+Sostenible+marcats+per+les+Nacions+Unides.+Les+conclusions%2C+presentades+pel+Consell%26%238230%3B https%3A%2F%2Fwww.agbar.es%2Fca%2Fcomunicacio%2Fnoticies%2F297%2Fel-consell-de-participacio-transparencia-i-accio-social-avala-la-tasca-dagbar-i-traca-lestrategia-de-futur https%3A%2F%2Fwww.agbar.es%2Fca%2Fcomunicacio%2Fnoticies%2F297%2Fel-consell-de-participacio-transparencia-i-accio-social-avala-la-tasca-dagbar-i-traca-lestrategia-de-futur


Quaranta-un nous positius a l'Alt Pirineu i Aran en les últimes hores\nviurealspirineus 15:29 16/10/20\nA la regió pirinenca el balanç és de 1.400 positius i 11 pacients ingressats, un més que ahir. El risc de rebrot baixa 4 punts i està en 252\npirineu últimes alt aran hores nous\nLa regió sanitària de l'Alt Pirineu i Aran registra 1.242 casos confirmats per PCR o TA, 39 més, i 1.400 sumant totes les proves. Un total de 37 persones han mort des de l'inici de la pandèmia, les mateixes que en l'anterior balanç. El risc de rebrot baixa en les darreres 24 hores, ho fa 4 punts, fins a 252. La setmana del 29 de setembre al 5 d'octubre estava en 306. L'Rt puja dues centèsimes i està en l'1,05, mentre que la taxa de confirmats per PCR és de 125,56 casos per cada 100.000 habitants. A la regió hi ha 11 pacients ingressats (un més), cap a l'UCI.\nEl risc de rebrot per covid-19 a Catalunya ha baixat lleugerament per primer cop en diversos dies, i ha passat de 378,41 a 367,28, 11 punts menys en 24 hores, segons les dades actualitzades del Departament de Salut. La taxa de transmissió o velocitat de contagi, l'Rt, baixat també lleugerament i passa d'1,39 a 1,37, dues centèsimes menys que el dia anterior. En l'actualització de dades s'han declarat 2.716 nous casos confirmats per PCR o tests d'antígens (TA), fins als 167.455 des de l'inici de la pandèmia. També s'ha informat de 15 noves morts a Catalunya, amb un total de 13.577. Actualment hi ha 1.101 persones ingressades per coronavirus als hospitals (39 més), 191 de les quals a l'UCI (tres més que dijous).\nEl risc de rebrot ha millorat lleugerament, trencant la mala tendència dels últims dies. Era de 272,29 entre el 29 de setembre i el 5 d'octubre, i ara està a 367,28. La baixada en 24 hores ha estat d'11,13 punts. L'Rt també baixa, tot i que ho fa lleugerament, i passa d'1,39 a 1,37. La setmana anterior era d'1,30.\nPel que fa als casos confirmats per PCR, en el període del 6 al 12 d'octubre n'hi va haver 11.908, xifra clarament superior al període anterior, del 29 de setembre al 5 d'octubre, quan se'n van confirmar 9.476. Això situa l'actual taxa de confirmats per PCR en 155,22 per cada 100.000 habitants, força més alta que en el període anterior (123,52). Durant l'última setmana s'han fet 136.518 proves PCR o tests d'antígens (TA), de les quals un 9,14% han donat positiu, també per sobre del percentatge de l'interval anterior. La mitjana d'edat de les persones positives s'ha situat en 38,95 anys.\nDes de l'inici de la pandèmia s'han confirmat 194.298 casos, 167.455 dels quals mitjançant prova PCR o test d'antígens. Hi ha hagut 15 noves morts i el total acumulat arriba a les 13.577: 8.251 en hospitals o sociosanitaris (14 més), 4.199 en residències (+1), 850 en domicilis i 263 no classificades.\nA les residències s'han detectat 42 nous casos amb PCR o TA, fins a un total de 17.432. Amb la resta de proves, el número total de casos és de 19.216. En total, han mort al voltant d'un terç dels afectats, 6.634, tres més que els reportats el dia anterior.\nEntra en vigor el tancament de bars i restaurants a l'espera de la decisió del TSJC\nUnió de Pagesos distingeix la Cooperativa Cadí amb els Premis Nacionals Felip Domènech


Can Bitlloch | Elements de la ruta - Xarxa de Municipis Indians de Catalunya\nDes del passeig de dintre enfilem cap amunt pel carrer Bellaire. Al número 37 hi trobem la casa de la família Bitlloch. Joan Bitlloch i Isern, fou un blanenc que havia emigrat a Cuba. Com la majoria de catalans que es van establir a l'illa va treballar de valent fent de dependent en una bodega. Quan va tornar a Blanes es va fer construir aquesta casa, al costat de la casa on va néixer l'escriptor Josep Cortils i Vieta (Blanes, 1839-1898), que amb 14 anys emigrà a Cuba.


El que queda de temporada per a l'handbol blaugrana\nEls partits que queden per jugar, eines de preparació per a la Final a Quatre de Colònia\nLa temporada de l’handbol del FC Barcelona arriba a la seva recta final amb la vista posada a la Final a Quatre de Colònia, que tindrà lloc els dies 31 de maig i 1 de juny i que clourà la temporada 2013/14 per als homes de Xavi Pascual. Aquí repassarem el camí que els queda als blaugranes fins aquesta data.\nLa Lliga i l’últim partit al Palau\nTres jornades de Lliga els queden als blaugranes. Jornades no decisives per a la classificació del Barça d’handbol, ja que són campions de la Lliga Asobal 2013/14.\nPerò aquests partits són una fita important per arribar a la Final a Quatre de Colònia en les millors condicions possibles. El primer d’aquests tres partits serà el dissabte dia 10 de maig a les 18.30 h a Port Sagunt.\nLa penúltima jornada de Lliga serà el dissabte 17 a les 18.30 h al Palau Blaugrana davant el BM Osca. Aquest serà l’últim partit dels blaugranes a casa aquesta temporada. Una oportunitat única per veure el Barça d’handbol i per gaudir de diverses activitats que el Club està preparant per a aquest partit.\nLa darrera jornada de Lliga tindrà lloc el cap de setmana del 24 i el 25 de maig a Logronyo, davant el Naturhouse. En aquest partit, i si els blaugranes han guanyat els dos partits anteriors, el Barça d’handbol podria assolir per primera vegada a la seva història el ple de triomfs de la competició domèstica.\nLa Final Four, colofó de la temporada\nLa Final a Quatre de Colònia tancarà la temporada del primer equip de l’handbol blaugrana. El dia 31 de maig a Colònia els blaugranes jugaran la seva quarta Final a Quatre de les cinc edicions disputades.\nEl dissabte 31 a les 18 h els homes de Xavi Pascual sortiran a la pista del Lanxess Arena per jugar la semifinal davant l’SG Flensburg-Handewitt. El diumenge 1 de juny els barcelonistes esperen poder ser a la final de la competició i lluitar per portar cap a Barcelona la novena Champions d’handbol de la història del Club.\nPendents de la Supercopa de Catalunya\nEls blaugranes, classificats per a la final de la Supercopa de Catalunya, esperen data i lloc per a la celebració de la final de la competició, que els enfrontaria amb el Fraikin BM Granollers.


Villa Bianca by KlabHouse Santa Teresa Gallura Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Bechi 101, Santa Teresa Gallura, Santa Teresa Gallura, Itàlia, 07028 - Veure al mapa\nMés informació sobre Villa Bianca by KlabHouse\nAl visitar Santa Teresa Gallura, vosté es sentirà com a casa a Villa Bianca, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Santa Teresa Gallura. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, s'admeten animals de companyia, zona de fumadors.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Villa Bianca és una selecció idònia per a la vostra estada a Santa Teresa Gallura.\nCal que informeu el Villa Bianca by KlabHouse de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 150 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


Servei d'escanejat amb tecnologia...\nServei d'escanejat amb tecnologia làser, modelat i inventariat de les diferents infraestructures viàries de les rondes de Barcelona, amb mesures de contractació pública sostenible\nL'objecte del contracte és el servei d'escanejat amb tecnologia làser, modelat i inventariat de les diferents infraestructures viàries de les rondes de Barcelona, amb mesures de contractació pública sostenible. Aquest projecte està cofinançat per la Unió Europea.\n-\tPressupost màxim de licitació desglossat en costos directes i indirectes.\n-\tOferta anormalment baixa per incompliment de convenis.\n-\tContractació indefinida de les persones treballadores ocupades en l'execució del contracte.\n-\tSalari de les persones treballadores ocupades en l'execució del contracte.\n368.454,77 € sense IVA 445.830,27 € IVA inclòs (21,00%)\n368.454,77 € sense IVA\n16/01/18 17:05 h Publicació acreditada pel Consorci Administració Oberta de Catalunya\nPonderació: 35.00 - Criteri: Millores complementàries avaluables automàticament. Contractació indefinida de les persones treballadores ocupades en l'execució del contracte\nPonderació: 6.00 - Criteri: Millores complementàries avaluables automàticament. Salari de les persones treballadores ocupades en l'execució del contracte\nPonderació: 9.00 - Criteri: Millores complementàries avaluables automàticament. Experiència tècnica\nPonderació: 5.00 - Criteri: Millores complementàries avaluables automàticament. Subministrament de fotografies de l¿asfalt obtingudes durant el procés de captura de dades amb tècniques d¿escaneig làser mòbil que es descriu al plec de condicions tècniques\nPonderació: 8.00 - Criteri: Millores complementàries avaluables automàticament. Subministrament de les dades processades obtingudes mitjançant una matriu de sensors radar de penetració terrestre (GPR)\nPonderació: 6.00 - Criteri: Millores complementàries avaluables automàticament. Subministrament de les dades corresponents a l¿índex de regularitat internacional (IRI) de tots els carrils de les diferents calçades de les infraestructures\nPonderació: 8.00 - Criteri: Millores complementàries avaluables automàticament. Subministrament del modelat BIM amb LOD200 de tots els elements a inventariar que existeixin dins de dos túnels a determinar pel licitador\nPonderació: 8.00 - Criteri: Millores complementàries avaluables automàticament. Subministrament del modelat 3D dels túnels conjuntament amb les balises, senyals, ventiladors i extintors existents.\nPonderació: 6.00 - Criteri: Millores complementàries avaluables automàticament. Subministrament del núvols de punts ajustats i de les fotografies capturades de forma sincronitzada corresponents al tronc de les dues calçades dels trams de la B-10 i B-20\nEl volum anual de negocis del licitador o candidat, referit a l'any de més volum de negoci dels tres últims acabats ha de ser al menys de 1,5 vegades el VEC.\nEls licitadors, per tal de ser admesos al procés d'adjudicació del present servei, hauran de complir amb tots els requisits exposats a continuació:\n1. Haver realitzat un mínim de tres (3) projectes d'escanejat amb tecnologia làser d'infraestructures viàries que afectin de forma conjunta a més de 300 Km de carreteres i amb precisions iguals o millors que la que es demanda en la clàusula 3 del Plec de Prescripcions Tècniques. Al menys un (1) d'aquests projectes ha d'haver-se executat amb la mateixa instrumentació que es proposa per a l'execució d'aquesta contractació.\n2. Haver realitzat un mínim de tres (3) projectes d'actualització d'inventari, en tots els casos a partir d'informació capturada mitjançant tècniques d'escanejat làser, encara que no hagin estat amb les precisions exigides en aquesta contractació. El nombre mínim d'elements inventariats a cadascun dels projectes ha de ser superior a cinc-cents (500).\n3. Haver realitzat un mínim de dos (2) projectes d'implantació de xarxes geodèsiques utilitàries de precisions iguals o millors a la d'aquesta contractació.\nEls licitadors hauran d'identificar el personal assignat al desenvolupament del contracte i acreditar l'experiència professional i els serveis realitzats. S'estableixen els següents requisits mínims de solvència professional del personal assignat.\n-\tCap de projecte: tècnic competent amb experiència superior a 10 anys en projectes de Topografia en els que hagi desenvolupat les tasques de responsable d'organització i coordinació d'equips, control d'execució, elaboració d'informes i autoria de resultats.\n-\tResponsable de Topografia: tècnic competent amb experiència mínima de 5 anys en organització i execució de campanyes topogràfiques. Tres d'aquests anys d'experiència s'han d'acreditar en campanyes realitzades amb tecnologia de làser de núvol de punts.\n-\tResponsable de caracterització d'inventari: tècnic expert en la definició i el projecte tècnic d'infraestructures, amb experiència mínima de 10 anys en projectes d'obra civil i infraestructures. Tres d'aquests anys d'experiència s'han d'acreditar en la modelització 3D d'edificis i infraestructures i el tractament de bases de dades GIS o BIM.\nDe conformitat amb la clàusula 19 del PCAP


La cerca ha trobat 260 coincidències\n26 juny 2022, 17:56\nTema: Bornis de la Botifarra\nBornis de la Botifarra\n"Quan guanyen és perquè en saben massa,\nquan perden és perquè es veuen dolent"\nBornis d'enteniment que juguen a la botifarra amb una autoestima tan alta que només veuen la part que els complau\n14 feb. 2021, 11:19\nUna curiositat, als qui encapçalen el rànquing els hi envien algun premi? No sé, quelcom com una barra de torrons per Nadal, o un calendari dels xenòfobs del FNC per any nou, etc. Perquè puc entendre que als campionats en els que hi pots guanyar un pernil hi hagi qui doni cops sobre la taula O canti...\n13 feb. 2021, 14:10\n13 feb. 2021, 10:32\nTema: Publicitat FNC\nM'he quedat sorprès de rebre publicitat de FNC entre dat i dat en les partides.\nQuan fas publicitat d'una ultradreta amb un ideari xenòfob què pot anar malament?\nhttps://www.eltemps.cat/article/12784/e ... -catalunya


- Fosses de presoners del Batalló Disciplinari de Clariana de Cardener i del Camp de treball d’Ogern » Solsonès Memòria\nFosses núm. 7, 8, 20, 23, 24, 27\nEl Batalló Disciplinari núm. 5 era un camp de presoners on eren destinats aquells militars republicans de l’Exèrcit de l’Est sancionats per algun delicte comès dins de l’àmbit militar. Va entrar en funcionament l’agost del 38 i hi va romandre fins a la retirada, al gener del 39.\nEstava organitzat en quatre companyies que es va instal•lar en diversos indrets de Clariana de Cardener (al voltant dels masos de Can Joval, Cal Travès i Cal Blanc) i Riner (a l’església de Santa Susanna).\nAls llibres de defuncions del registre civil de Clariana i de Riner consten alguns dels presoners morts, que van ser enterrats en els cementiris de la zona. Se sap, tanmateix, que alguns presoners van morir i no van ser enterrats en aquests cementiris.\nLa mort de vuit presoners en un sol mes va motivar que el Tinent Coronel Perea, cap de l’Exèrcit de l’Est, ordenés una investigació, la qual va recaure sobre l’Instructor del Tribunal Militar Permanent de l’Exèrcit de l’Est, emplaçat a Súria.\nEl camp de treball d’Ogern era un camp de presoners civils controlat pel Servei d’Investigació Militar (SIM) que es va establir al poble d’Ogern (Bassella, Alt Urgell). Les condicions de vida en els camp de treball del SIM eren molt dures i el camp d’Ogern no va ser cap excepció. Respecte les víctiimes, se sap que va haver-hi inhumacions de presoners en el cementiri del poble però no tots els morts estarien inscrits al registre civil.\nTant al Batalló Disciplinari com al Camp de treball d’Ogern una font important per a l’estudi dels morts són els testimonis de l’època, tant el testimoni directe dels presoners recollits amb anterioritat, perquè ja no en queden de vius, com el de veïns, familiars dels presoners o altres persones que havien viscut el tema de prop o se n’havien interessat.\nEn tots dos casos va haver-hi presoners que van desaparèixer en algun punt proper als barracons d’internament o els indrets on treballaven. A Ogern, un testimoni, recollit al llibre Camí de l’infern de Jordi Cardona, va veure un presoner del camp que anava a treballar conduit entre guàrdies, va sentir un tret i va veure els guàrdies tornar sense el pres i sense el cos. En el cas del Batalló, en el curs de la investigació del Tribunal Militar, l’instructor va fer exhumar prop d’una pedrera on treballaven els presoners, tres cossos per realitzar-los l’autòpsia. A la Causa general també es cita un mort a una pedrera, la del “Riu Negre”.\n< - Fosses de soldats que moren als hospitals militars de la rereguarda - Fosses de soldats morts durant l’ofensiva franquista >


«El club s'haurà de desprendre d'un porter»\nFernando Vázquez, protagonista de «Dilluns en joc», programa de Ràdio Jove\nFernando Vázquez fou ahir el gran protagonista de Dilluns en joc, programa que condueixen a Ràdio Jove Tomeu Martí i Rafel Sedano, amb la col·laboració de Xesc Canyelles i Pere Pujol.\nEl tècnic mallorquinista va fer una àmplia repassada de tota l'actualita del Reial Mallorca, que després de dues victòries consecutives davant FC Barcelona i Alabès, ha recuperat el seu millor joc, la senda dels bons resultats i s'ha assegurat pràcticament la permanència. Si això es confirma, Vázquez passarà a la història per ser l'entrenador que aconseguí que el Mallorca jugàs per primera vegada quatre vegades consecutives a Primera Divisió. A continuació, Diari de Balears reprodueix el més important de la interessant entrevista que es va poder escoltar ahir a Ràdio Jove.\n"Enhorabona per estar a punt de passar a la història del Reial Mallorca.\n"Moltes gràcies. Per a mi també és molt important. Si la gent em pot recordar per això signfica una fita molt important per a mi. Tant de bo puguem guanyar encara més partits i fer coses més importants encara.\n"Ha estat més difícl de l'esperat aconseguir la permanència?\n"En el moment que jo vaig arribar era clar que aquest era l'objectiu prioritari. El Mallorca havia quedat eliminat de la Lliga de Campions davant el Molde i el prinicipal era aleshores la permanència. Tal com ha estat la temporada és clar que no ha estat fàcil, perquè sempre ens quedaran en la memòria moments dolents com les eliminacions de la Copa i la UEFA.\n"Actualment, és el millor moment de l'equip des de la seva arribada?\n"No. Hi ha hagut moments dolents, com el dubitatiu del mes de gener, quan veníem del millor moment de la temporada, que fou durant el mes de desembre. El de febrer també fou bo, però del 15 de març al d'abril la veritat és que vàrem passar per moments molt durs i complicats per a l'equip, encara que sabíem que una vegada eliminats d'Europa recuperaríem la forma i tornaríem a guanyar. I afortunadament així ha estat.\n"On va estar el problema, potser en l'acumulació de partits?\n"Sí. Fou per cansament físic, però també mental. És terrible per al cervell acabar de jugar diumenge, recuperar-te una mica el dilluns, i un altre pic tornar-te a concentrar dimarts per jugar dimecres. Això és molt dur, de manera que sabíem que una vegada acabat això ens recuperaríem.\n"Vostè va anunciar quan va arribar que es veuria espectacle a Son Moix. Això no ha estat així, encara que s'ha de ser conscient que l'aficionat el que vol realment són bons resultats.\n"Els meus equips en línies generals solen jugar bé. Però jo crec que el Mallorca va tenir un problema greu. Després d'estar en un gran moment allà pels mesos de novembre i desembre, l'equip es va rompre. Vàrem tenir problemes. Jugadors lesionats i altres de convocats amb les seves seleccions, no va fer possible mantenir la bona línia. Però fins aleshores havíem ofert bons partits.\n" El bon moment que viu ara el Mallorca potser sigui gràcies a l'arribada de Samuel Eto'o?\n"Efectivament. Quan va arribar em demanaven per què havia arribat Eto'o i em criticaven el seu fitxatge. Però ara s'ha vist que ha estat tot un encert. Un jugador que ve del Madrid sempre té alguna cosa dedins. Per alguna cosa s'arriba al Madrid.\n" En el Mallorca no sembla que hi hagi gran competència en atac, quan la realitat és que a la plantilla hi ha molts de davanters. Per què és això?\n"Quan jo vaig arribar, els davanters titulars teòrics eren Biagini i Quinteros. Carlos era un atacant secundari, ja que no havia jugat molt la darrera temporada, i més encara Diego Tristán, que venia del filial. Aleshores jo decidesc que Gabrich no participi i que juguin Diego i Carlos des del prinicipi. Tristán explota i es converteix en un jugador molt important per a la marxa de l'equip. Em vaig quedar amb només dos davanters i per això decidírem incorporar Eto'o. Per això no hi havia abans competència, però ara sí.\n" I la competència a la porteria? Ara s'incorporarà Carlos Roa. Però abans d'aquesta pregunta se li hauria de demanar sobre la seva renovació.\n"Però aquesta pregunta no té resposta, perquè no la tinc. És clar que el Mallorca tindrà quatre porters d'alt nivell a la plantilla. Evidentment, es pot pensar que no es poden tenir quatre por ters com Leo Franco, César Gálvez, Burgos i Roa. El Mallorca s'haurà de desprendre d'algun d'ells.\n"Un dels grans encerts de Vázquez ha estat confiar en la gent jove del filial, alguns d'ells mallorquins, cosa que provoca en els aficionats més sentiment d'identificació amb l'equip.\n"Jo estic molt satisfet per això. Els aficionats poden estar tranquils, Fernando Vázquez sempre confiarà en el talent d'aquí. El primer equip està obert per a tots els bons jugadors.\n"Com veu la trajectòria del Mallorca B, quart a la Lliga?\n"Impressionant. És dur plantejar una temporada després d'un descens, però el filial està fent una gran campanya i a més té opcions de recuperar la categoria perduda.\n"I per finalitzar, una vegada aconseguida pràcticament la permanència, quin és ara l'objectiu del Reial Mallorca?\n"No ens podem fixar el pròxim objectiu. A nosaltres ens agradaria classificar-nos per a la UEFA, però serà molt complicat. L'únic que podem fer és concentrar-nos en el pròxim partit i intentar guanyar el màxim de punts.


L'ANC demana a Puigdemont i al govern que aixequin la suspensió dels efectes de la declaració d'independència\tL'ANC demana a Puigdemont i al govern que aixequin la suspensió dels efectes de la declaració d'independència\nEl govern prepara la resposta que donarà al 155\tEl govern prepara la resposta que donarà al 155\nLa CUP desmenteix que pactés un marge de dues o tres setmanes amb JxSí per a cercar mediadors\tLa CUP desmenteix que pactés un marge de dues o tres setmanes amb JxSí per a cercar mediadors\nEl govern va acordar amb la CUP un marge de dues o tres setmanes per a cercar mediadors\tEl govern va acordar amb la CUP un marge de dues o tres setmanes per a cercar mediadors\nGrups d'ultres es barallen entre ells i malmeten el bar Zurich, a la plaça de Catalunya\tGrups d'ultres es barallen entre ells i malmeten el bar Zurich, a la plaça de Catalunya\nJordi Cuixart no descarta una nova aturada de país\tJordi Cuixart no descarta una nova aturada de país\nL'espanyolisme torna a sortir al carrer per celebrar el 12 d'Octubre\tL'espanyolisme torna a sortir al carrer per celebrar el 12 d'Octubre\nL’editorial de The Guardian deplora l’immobilisme de Rajoy respecte de les crides de diàleg\tL’editorial de The Guardian deplora l’immobilisme de Rajoy respecte de les crides de diàleg\nUna investigació de Human Rights Watch conclou que la policia espanyola va fer un 'ús excessiu de la força' l'1-O\tUna investigació de Human Rights Watch conclou que la policia espanyola va fer un 'ús excessiu de la força' l'1-O\nMalgrat la violència contra els ciutadans i contra les instal·lacions, van acabar votant\nA mesura que passen els dies es va difonent nou material sobre els fets del referèndum del primer d’octubre, en què, malgrat la brutalitat de la policia espanyola, més de dos milions de catalans van votar. Avui s’ha difós a la xarxa un vídeo colpidor que deixa testimoni, en deu minuts d’una gran intensitat emotiva, de la violència i la desproporció policíaca i la resistència ciutadana al col·legi electoral que hi havia a l’escola Els Horts del barri de la Verneda de Barcelona. És un document elaborat amb material audiovisual aportat per tot de veïns que hi van ser presents. Malgrat la repressió, no van aconseguir trobar i segrestar la tercera urna que hi havia al col·legi, i gràcies a això s’hi van poder recollir gairebé un miler de vots.\nAixí va esquivar el segrest de les urnes i l’assalt de la policia espanyola un col·legi de Nou Barris


- 322 Comentaris dels clients\nTriBeCa → 9 establiments\nReservats fa poc a Nova York Hostelling International New York\n“Les habitacions són confortables i els llits molt còmodes. Està centric i molt ben comunicat.“\n“The hotel was ideally situated for shopping and sightseeing. Tea and coffees available in lobby was brilliant and well availed of. Would recommend“\n“La situació. Tot al teu abast directament.\nEstant remodelant tot l'hotel. Pot quedar molt be.“\nAquest hotel, situat al carrer de Canal Street, ofereix habitacions amb finestrals i internet Wi-Fi gratuïta. Es troba a poca distància a peu de les estacions de metro N, R i 6 i a 15 minuts a peu de la Zona Zero.\nTotes les habitacions del Tribeca Blu Hotel presenten una decoració de colors vius i disposen de TV de pantalla plana de 27 polzades, suport per a iPod, bany privat amb banyera i llençols de luxe.\nL'Hotel Tribeca Blu ofereix els serveis de conserge i de recepció oberta les 24 hores amb premsa.\nTimes Square i Central Park són a 15 minuts amb metro. A menys d'1,6 km trobareu el pont de Brooklyn i l'ajuntament.\nQuan vols allotjar-te al Tribeca Blu Hotel?\nLa reserva més recent en aquest hotel és del 25 de maig a les 22:52 des de: Estats Units.\nInstal·lacions del Tribeca Blu Hotel\nCondicions del Tribeca Blu Hotel\nUn menor de 18 anys paga 40 USD per persona i nit si dorm en un llit supletori.\nNomés es poden afegir llits supletoris a l'habitació executive amb llit extragran i a l'habitació doble deluxe adaptada per a persones de mobilitat reduïda.\nAquests comentaris els han escrit els nostres clients després d'allotjar-se al Tribeca Blu Hotel.\nHa tingut sempre un 7.8 el Tribeca Blu Hotel?\nEls clients que han consultat el Tribeca Blu Hotel també han consultat: Hotel Pennsylvania\nAquest hotel de Manhattan és davant del Madison Square Garden i de l'estació de Penn. L'hotel disposa d'un gimnàs i un taulell d'informació turística amb servei de venda d'entrades. La reserva més recent en aquest hotel és d'avui a les 01:59\nPuntuació a partir de 5018 comentaris\n“Les habitacions són confortables i els llits molt còmodes. Està centric i molt ben comunicat.”\nMarta, Badalona des de $129\nAquest històric hotel gaudeix d'una ubicació ideal a Manhattan, a 2 illes de l'Empire State Building i a mitja illa de l'estació de metro de Herald Square, i ofereix un allotjament amb un disseny...\n“The hotel was ideally situated for shopping and sightseeing. Tea and coffees available in lobby was brilliant and well availed of. Would recommend”\nSheila, Dublin des de $199\nAquest hotel està situat al districte dels teatres, a poca distància a peu del Rockefeller Center i a menys de 2 carrers de Times Square i d'una parada de metro. La reserva més recent en aquest hotel és d'avui a les 00:55\nPuntuació a partir de 4934 comentaris\nEstant remodelant tot l'hotel. Pot quedar molt be.”\nMarc, Sabadell des de $109


Pobresa i educació: un combat desigual – L'AURORA – organització marxista\ndparron 27/03/2021 OPINIONS\nSebas Parra Nuño, mestre de persones adultes, i Xavier Besalú i Costa, mestre i pedagog\nL’educació és un factor necessari (però no suficient) perquè tothom gaudeixi d’una igualtat real d’oportunitats. Sabem que l’element que té més impacte en la formació és el capital econòmic i cultural de les famílies. Si volem combatre, doncs, les desigualtats en educació, ja sabem per on hem de començar.\nL’escola per a tothom és filla de la Il·lustració, d’aquella voluntat d’alliberar les persones de les supersticions i els dogmes per tal que, guiades per la raó, esdevinguessin plenament autònomes i capaces de governar les seves vides. L’escolarització universal és, doncs, una aspiració que no té gaire més de dos-cents anys, tot i que al nostre país no es va fer realitat fins a la dècada dels vuitanta del segle passat. Les escoles i els instituts han estat i són, per tant, dispositius amb una voluntat profundament democràtica i emancipadora, nascuts per proporcionar a tots i cadascun dels individus la possibilitat de constituir-se com a persones lliures i independents, siguin quins siguin els seus condicionaments ètnics, geogràfics, econòmics, socials o culturals, i les seves característiques i capacitats físiques, psíquiques o intel·lectuals. L’educació bàsica té sentit per ella mateixa i aspira a proporcionar a tots els nois i noies aquells coneixements, competències, habilitats i valors que els permetin gaudir d’una vertadera igualtat d’oportunitats per fer front a les demandes del mercat laboral i de la vida en general. Però aquests esforços igualitaris, tot i els seus èxits indubtables, no han pas donat els resultats esperats, i s’ha acusat els sistemes educatius de reproduir i legitimar les desigualtats socioeconòmiques prèvies. No podem acceptar aquest determinisme, però sí que hi ha consens entre els especialistes a afirmar que l’escola tota sola no té prou força per fer revertir les desigualtats familiars i que cal ajudar-la amb polítiques socials decidides si es vol evitar que la pobresa i la desigualtat d’origen no acabin també repercutint en els resultats escolars.\nAixí doncs, la vulnerabilitat educativa és, en primer terme, una conseqüència i un reflex de la vulnerabilitat de les famílies. El factor més determinant de la pobresa i l’exclusió social és encara avui la classe social, és a dir, la pertinença a famílies amb poc capital econòmic, social i cultural, i amb un estil de vida que afecta de ple les seves expectatives i els seus hàbits alimentaris, culturals i de lleure. Les dades ens diuen, de manera sostinguda, que la població catalana en risc de pobresa està a l’entorn del 20 %, i que un 5 % d’aquesta viu en una privació material severa. Aplicat a les terres de Girona, estaríem parlant de més de cent cinquanta mil persones i de més de trenta-vuit mil, en un i altre cas, repartides per tot el territori. Si ens fixem en la renda familiar disponible —els ingressos de què disposen les famílies per al consum o l’estalvi—, sabem també que a Girona hi ha unes quantes ciutats que no arriben a l’índex 75 (quan el de Catalunya és 100). Són, per aquest mateix ordre, Lloret de Mar, Salt, Castelló d’Empúries, Roses i Palafrugell; serien les que, en termes mitjans, tindrien més famílies en risc de pobresa.\nEl segon factor rellevant de pobresa i exclusió social avui a Catalunya és ser membre d’una família d’origen estranger. Aquests ciutadans comparteixen la vulnerabilitat de les famílies pobres, però hi sumen la seva situació administrativa i el fet de ser percebuts i, sovint, tractats com a elements estranys i potencialment perillosos. A les comarques de Girona, la població d’origen estranger és, en alguns pobles i ciutats, superior al 25 % (a Catalunya és d’un 15 %). Serien, per aquest ordre, Castelló d’Empúries, Salt, Lloret de Mar, Sant Pere Pescador, Ullà, la Jonquera, l’Escala, Castell-Platja d’Aro, Pau, Roses, Vilamacolum, Palau-saverdera, Torroella de Montgrí, Figueres i Arbúcies.\nPobresa econòmica i immigració estrangera conflueixen, a més, en determinats pobles, barris, urbanitzacions, edificis i carrers, de manera que el territori de residència s’acaba convertint en un condicionant extraordinàriament potent i, de fet, en un nou factor d’exclusió social. Hi solen aparèixer processos de regressió urbanística, que afecten l’estat de conservació de les edificacions, la urbanització, la xarxa de serveis, els espais públics, els equipaments… Hi viuen ciutadans —la majoria estrangers, molts d’ells a l’atur— amb problemes econòmics i socials greus: d’accessibilitat viària, de transport públic, d’activitat comercial i de seguretat ciutadana… Tot plegat fa que siguin sectors percebuts i viscuts com a zones de risc, perillosos, a vegades com a vertaders guetos. En el cas de la ciutat de Girona, parlaríem de barris com Pont Major, Font de la Pólvora, Santa Eugènia o Can Gibert del Pla; de Figueres esmentaríem els barris del Culubret i Bon Pastor o la Marca de l’Ham; d’Olot, els barris de Sant Miquel, Sant Roc o els Pisos Garrotxa… A totes les ciutats grans hi trobaríem zones amb aquestes característiques i aquest estigma.\nEl Departament d’Educació, conscient de les necessitats de l’alumnat per acabar la seva escolaritat obligatòria amb èxit, i atenent justament a les característiques socioculturals de les famílies, ha endegat dos programes per ajudar els nois i noies i els mateixos centres educatius a garantir que tothom aconsegueixi els resultats escolars que es consideren imprescindibles per seguir estudiant, si és el cas, o per inserir-se en el mercat laboral. El més antic —del 2004— és el denominat «Plans educatius d’entorn», vertaders plans comunitaris que operen des de fora de les escoles. Els trobem a Girona, Figueres, Blanes, Lloret de Mar, Olot, Salt, Palafrugell, Sant Feliu de Guíxols, Banyoles, Roses, Torroella de Montgrí, la Bisbal d’Empordà, Castelló d’Empúries, Ripoll i Maçanet de la Selva. L’altre programa és el de «Centres educatius de màxima complexitat», que dota aquestes escoles i instituts amb més recursos personals i materials que la resta. En aquests moments, tenen aquesta consideració centres de Salt, Figueres, Girona, Palafrugell, Lloret de Mar, Blanes, Olot, Roses, Maçanet de la Selva, Castelló d’Empúries, la Bisbal d’Empordà, Sant Feliu de Guíxols, Sant Miquel de Fluvià, Sant Pere Pescador i Torroella de Montgrí. Si ens hi fixem, totes les ciutats que compten amb un pla educatiu d’entorn —llevat de Banyoles i Ripoll— tenen centres considerats de màxima complexitat.\nFases del procés educatiu i desigualtats\nL’educació infantil no és obligatòria, però en el segon cicle, que va dels tres als cinc anys, el 97 % dels infants estan escolaritzats. No és el cas del primer cicle, de zero a dos anys, que a més de no ser obligatori tampoc no és gratuït. L’escolarització s’hi ha estabilitzat entorn del 37 %. Amb un matís: els que més s’escolaritzen en aquestes edats són els fills i filles de les famílies amb més capital econòmic i instructiu. De fet, la taxa d’escolarització amb prou feines arriba al 9 % entre les famílies estrangeres. Aquí hi ha una primera font de desigualtat, que afecta especialment les famílies pobres i estrangeres i les que viuen en pobles petits i relativament allunyats d’altres poblacions més grans. Semblaria clara la necessitat d’una intervenció pública com més aviat millor. De fet, els països amb més equitat social es caracteritzen per les seves polítiques familiars, que fan que els infants puguin ser atesos des de molt aviat per institucions educatives i puguin començar la seva escolaritat obligatòria amb un desenvolupament cognitiu i una socialització primària adients.\nUna segona font de desigualtat és l’accés als ensenyaments postobligatoris: el batxillerat, la formació professional i els ensenyaments de règim especial (d’idiomes, artístics —música, dansa, arts plàstiques, disseny, art dramàtic— i esportius). No tots els instituts ofereixen les diverses modalitats del batxillerat. I això obliga els estudiants —que, recordem-ho, són encara menors d’edat— a desplaçar-se si viuen en poblacions sense institut o si volen cursar una modalitat que no s’ofereix al seu centre de referència, amb totes les dificultats que comporta una xarxa de transport públic insuficient i cara. Aquest problema s’agreuja si es vol seguir algun cicle de formació professional, tant de grau mitjà com superior, amb vint-i-quatre famílies professionals i cent seixanta-dos cicles diferents. És lògic que una oferta tan extensa estigui molt distribuïda i que la necessitat de moure’s gairebé sigui obligada. És semblant el que podríem dir de les escoles d’idiomes, els conservatoris o les escoles especialitzades…\nMenció a part mereix la formació de persones adultes, que, amb dotze centres públics ordinaris i mitja dotzena de dependents de les corporacions lo-cals, dibuixa un mapa similar al que es va tancar fa quaranta anys amb el Pla d’Ajut a l’Educació d’Adults de la Diputació de Girona. Les dificultats d’accés per a les persones adultes —dels setze anys en endavant— a les possibilitats de fer efectiu el seu dret a l’educació en els tres àmbits que proposa la llei —formació instrumental i bàsica (per compensar els dèficits formatius), formació per al món laboral (actualització i perfeccionament) i formació per al lleure i la cultura (per participar en la vida social)— són prou evidents, i no sembla pas que es puguin resoldre a curt termini.\nA Catalunya, hi opera una triple xarxa educativa, formada pels centres públics, els centres privats i els centres privats concertats. L’ensenyament obligatori és de pagament en els centres privats: la llibertat d’empresa empara la creació d’aquest tipus de negoci. A la pràctica, a les comarques de Girona hi ha molt pocs centres d’aquests, amb dues tipologies molt diferenciades: els centres d’elit i les escoles alternatives. Els centres públics són gratuïts, i en trobarem a totes les ciutats i pobles de la demarcació, llevat dels més petits. Els centres privats concertats són de titularitat privada, majoritàriament religiosa, però mitjançant el concert amb la Generalitat de Catalunya, que es fa càrrec del pagament del professorat i de les despeses ordinàries, es comprometen a actuar com si fossin centres públics, especialment pel que fa a l’admissió d’alumnat. A la pràctica, aquesta segmentació és font de desigualtat. En primer lloc, perquè els centres privats, concertats o no, es troben molt majoritàriament en les ciutats de més de deu mil habitants, de manera que una part significativa de la població en queda exclosa o es veu obligada a fer llargs desplaçaments. Segonament, perquè aquests centres, en el tram que va dels tres als dotze anys, fan una hora més de classe que els centres públics; al cap d’aquests nou anys, vol dir que els seus alumnes han cursat 1.575 hores més de classe, fet que equival gairebé a dos cursos sencers. En tercer lloc, perquè a la pràctica escolaritzen nois i noies de famílies amb un nivell socioeconòmic i cultural superior a la mitjana, fet que contribueix a la segregació escolar. I, finalment, perquè en aquests centres concertats es paguen quotes mensuals i uns serveis addicionals (transport, menjador, etc.) que no estan a l’abast de tothom.\nLa segregació escolar fa referència a la concentració artificial d’un determinat tipus de població en un mateix centre educatiu, tot i que seria raonable i desitjable que tots els centres públics i privats concertats escolaritzessin una mostra representativa del seu entorn. Sabem de centres que concentren alumnat de famílies d’un nivell socioeconòmic i cultural elevat; de centres que concentren alumnat gairebé exclusivament gitano; de centres que escolaritzen en proporcions altíssimes alumnat d’origen estranger… Aquesta segregació no ajuda a millorar els resultats globals del sistema educatiu, però sobretot va en detriment de l’aprenentatge de la convivència entre persones diferents, que és el que trobem a totes les nostres ciutats i pobles. El Síndic de Greuges de Catalunya, que ha promogut el Pacte contra la segregació escolar, ha estudiat a fons aquest fenomen i ha mostrat com a Girona hi ha centres educatius on més del 50 % de l’alumnat és d’origen estranger: Salt, Girona, Figueres, Castelló d’Empúries, Torroella de Montgrí, la Bisbal d’Empordà, Lloret de Mar, Roses… I ha elaborat també un índex de dissimilitud, que mesura la desigualtat en la distribució de l’alumnat amb necessitats educatives específiques, en què la màxima igualtat equivaldria a 0 i la màxima desigualtat a 1. Amb un índex de més de 0,25 tenim Girona, Salt, Figueres, Blanes, Castell-Platja d’Aro, Palafrugell, Olot, Lloret de Mar i Sant Feliu de Guíxols.\nDurant la Segona República, hi va haver la voluntat manifesta de fer que els edificis escolars fossin els més bells i funcionals de les ciutats i pobles, com a indicador de la importància que es donava a l’educació i també com a element educatiu en si mateix. Què hauríem de dir avui davant la multiplicació dels barracons (mòduls prefabricats, en llenguatge oficial), més de tres-cents a les comarques de Girona? És acceptable que siguin una solució provisional i breu a problemes puntuals d’escolarització, si realment es dugués a terme una planificació acurada i una inversió suficient. Però no és pas així, perquè hi ha escoles i instituts que fa més de deu anys que funcionen en barracons, com seria el cas de Sant Julià de Ramis, de Forallac, de Vilafant i d’altres. En uns temps en què la imatge compta tant, en què es fan inversions milionàries de rendibilitat més que discutible, la presència sostinguda de tants barracons acaba essent un símbol ben expressiu de la importància que la societat dona a la formació de les noves generacions.\nAlgunes dades de Catalunya (del 2015) a tenir presents: taxa d’idoneïtat (alumnat que fa el curs que li correspon per edat) als deu anys, 94 %; taxa d’idoneïtat als quinze anys, 76 %; taxa de graduació d’ESO, 84 %; taxa bruta de graduació de batxillerat, 52 %; taxa bruta de graduació de cicles formatius de grau mitjà, 23 %; taxa bruta de graduació de cicles formatius de grau superior, 30 %; població de divuit a vint-i-quatre anys que ni estudia ni treballa, 19 %; població de vint-i-cinc a seixanta-quatre anys que accedeix a la formació d’adults, 7 %.\nQuè ens diuen aquestes dades? Primer: que amb només deu anys, ja hi ha un 6 % de l’alumnat que ha repetit algun curs, percentatge que puja al 24 % en acabar l’ESO. La repetició de curs —que, un cop més, afecta sobretot l’alumnat més vulnerable— simbolitza la insuficiència dels ajuts proporcionats i, a més, s’ha demostrat que és enormement ineficaç. Segon: que un 16 % de l’alumnat matriculat acaba l’escolaritat obligatòria sense haver assolit aquells sabers i competències que es consideren mínims i imprescindibles i que la societat s’havia compromès a garantir per a tothom. Si filem més prim, ens adonarem que aquests percentatges es dupliquen en el cas de l’alumnat d’origen estranger. Tercer: que, pel que fa als ensenyaments postobligatoris, la taxa de graduació és molt baixa, de manera especial en els cicles formatius, senyal que alguna cosa important està fallant. Quart: és prou conegut que els índexs d’atur juvenil són insofribles; aleshores caldria fer tot el possible perquè els joves seguissin formant-se. I cinquè: la formació de persones adultes segueix essent la parenta pobra de tot el sistema educatiu, en uns temps tan canviants com els nostres, en què se’ns fa saber, per activa i per passiva, la necessitat de seguir aprenent al llarg de tota la vida.\nComptat i debatut, i mirant el futur amb esperança, només un canvi radical en matèria d’ajuts a les famílies més vulnerables, amb un augment considerable dels recursos que s’hi destinen, i un combat seriós i sostingut contra els factors que dificulten l’accés a l’educació i generen segregació i fracàs escolar podrien començar a fer revertir la situació actual i aconseguir de veritat que l’educació acompleixi la funció social i cultural que li assignen les lleis: la igualtat de drets i oportunitats; el respecte als drets humans, a tots els éssers vius i al medi ambient; el reconeixement de la pluralitat lingüística i cultural; l’exercici de la ciutadania, i la participació amb actitud crítica i responsable.\nFont: Revista de Girona, núm. 325, març-abril 2021, pàg. 70-74.\nFoto: SinPermiso (https://www.sinpermiso.info/textos/pobreza-y-educacion-un-combate-desigual)


La comissió d’Avaluació Ambiental dóna llum verda a l’ampliació d’Elx Parc Empresarial | Pimesa\nLa comissió d’Avaluació Ambiental dóna llum verda a l’ampliació d’Elx Parc Empresarial\nEl dictamen del comité avaluador ha resolt de manera favorable condicionada la Declaració Ambiental i Territorial Estratègica (DÓNA’T) de la modificació puntual del Pla General/Ampliació del Parc Empresarial que permetrà guanyar 600.000 metres quadrats en la citada zona industrial.\nEs tracta d’un pas decisiu perquè Elx Parc Empresarial dispose de l’espai necessari per a donar resposta a la potencial demanda d’empreses interessades a implantar-se al parc, amb la indubtable repercussió que això comporta en termes de generació d’ocupació.\nLa conselleria d’Agricultura, Desenvolupament Rural, Emergència Climàtica i Transició Ecològica, a través de la direcció de Medi natural i Avaluació Ambiental, ha estimat que, en un termini no superior a un mes, es notificarà la DÓNA’T a l’Ajuntament de manera que es puga continuar amb la tramitació remetent l’expedient a la conselleria de Política Territorial per a la seua aprovació definitiva. Prèviament des d’Urbanisme es realitzaran les modificacions que es proposen des de conselleria. Després d’això s’emportarà a Ple per a la seua aprovació.\nL’emissió favorable de l’òrgan ambiental assenyala algunes condicions que ha d’afegir l’expedient, ajustos associats principalment a la Resolució de l’aprovació de l’Estudi d’Inundabilitat i a la garantia de disponibilitat hídrica que no requereixen tornar a reunir la comissió.\nLa comissió d’Avaluació Ambiental valora en el seu informe la documentació presentada “tant pel contingut com per la claredat expositiva”, així com el “destacable procés de participació pública desenvolupat durant l’elaboració de la proposta de planejament”.\nLa resolució positiva arriba en termini, a penes quan es compleixen quatre mesos des de la remissió de la proposta de modificació puntual i el seu expedient d’avaluació ambiental i territorial estratègica, malgrat el complex d’un procés que interpel·la a diversos departaments i requereix informes de diferents conselleries.


Revista Montsuar : 9 mesos nou's poetes\n9 mesos nou's poetes\nEl passat 11 de març es va celebrar la sisena edició de la trobada poètica 9 mesos nou’s poetes al cafè del teatre. Cada segon dimecres de cada mes, un institut diferent té l’oportunitat de donar a conèixer aquells poetes per descobrir. Així, aquest mes de març era el torn de les poetesses de l’INS Manuel de Montsuar, que va vestir l’acte amb els poemes de quatre joves: la Carla Càrdenas, l’Íngrid Mena, la Laura Calvo i la Paula Seuma, totes elles apadrinades pel gran Francesc Pané, professor de l’institut. El rapsoda convidat a la sessió va ser Fernando de León, i la presentadora va ésser Mary Bometón.\nTot i el cert nerviosisme de les joves poetes, l’acte es va desenvolupar perfectament. Les veus dels rapsodes del Sícoris van il·luminar la sala, atorgant als poemes de les poetesses una força i vitalitat sorprenents. L’acte no es va limitar a la lectura, sinó que va comptar, també, amb un petit col·loqui entre les noies i el seu padrí, qui va regalar als presents la lectura a mans dels rapsodes d’un seguit de poemes inèdits.\nLes quatre montsuarines coincideixen en el fet que aquesta va representar una experiència única, gairebé irrepetible, i agraeixen de tot cor que hagin confiat en les seves dots de l’expressió per representar l’institut en aquest acte.\nLaura Calvo i Paula Seuma.\nPublicat per Revista Montsuar a 12:31


La clau de l’1 d’octubre, determinació (18/7/2017) :: VPLANSPERIODISTA.WEBNODE.CAT\n> Pàgina d'inici > La clau de l’1 d’octubre, determinació (18/7/2017)\nLa clau de l’1 d’octubre, determinació (18/7/2017)\nUn referèndum d’autodeterminació, enmig d’un sistema legal i social com el nostre, és un peix que menja la cua, de manera que per trencar aquest bucle tancat de legitimació i legalitat cal decisió i determinació. Un cop fet, tanmateix, no val tot, i per evitar mals majors i una acceptació del procés, és necessària molta paciència i “estomac”. Per fer això, hi ha els polítics i les seves dots de funambulisme.\nEl plantejament inicial és l’indicat, molt encertadament, a garanties.cat : una llei del referèndum d’autodeterminació, equilibrada i proporcionada, que permetrà a la majoria parlamentària dipositària del mandat democràtic, activar aquest ressort de legalitat inqüestionable. Les impugnacions i suspensions d’aquesta llei per per part del Tribunal Constitucional no podran ésser ateses, i per tant, lluny de considerar-se desobediència serà coherència amb el mandat democràtic mencionat, sempre que sigui una simple adhesió a les proporcions i limitacions per permetre, amb efectivitat i garanties, l’exercici del dret d’autodeterminació. Si davant d’això, “l’estat de dret” i els poders fàctics de l’Estat espanyol, a través de les investigacions de la Fiscalia i l’acció instructora del Jutjats, intenten aturar els preparatius d’una consulta referendària amb garanties democràtiques, igualment hi haurà alternatives per posar les urnes a l’abast de la població el proper dia 1 d’octubre.\nEn qualsevol cas, el resultat serà determinant, agradi o no, i sabent que qui desvirtuarà el resultat és qui també volia desvirtuar les garanties democràtiques de participació, en base a un procés contradictori (campanya del SI i del NO), un cens conegut i transparent per fer el recompte, i una jornada de votació lliure i sense condicionants basats en les amenaces ni l’atemoriment de la població.\nEl referèndum del 1978 de la Constitució amb un resultat del 92% de vots favorables, ara amb perspectiva, sembla molt dubtós, i fa pensar en una pressió sobre la població molt sospitosa, la qual segurament va votar SI o SI. Cal recordar en aquest sentit, que poc temps després en el referèndum de l’OTAN, els SI van assolir, de manera més creïble, just el 56%. En el referèndum de l’Estatut del 2006 (el que va ésser liquidat pel TC el 2010, i causa del malestar general de la població catalana) els SI van situar-se a prop del 76%, en el que havia d’ésser una concessió de futur per a la nació catalana (d’acord amb el seu preàmbul). Per tant, cal tenir-ho clar, com més d’un ha dit, i la pròpia llei en esborrany exposa, la suma dels SI i dels NO és d’on sortirà el percentatge del resultat del referèndum d’autodeterminació, tal vegada com és fa en tots els referèndums del món.\nCertament, que la gran mancança d’aquesta votació serà el cens. Hi podran votar molts que no són catalans, fet que segurament no aprofitaran prou bé els del NO. El cens és per motius de residència o arrelament, i no pas de nacionalitat, per això els catalans situats arreu d’Espanya, des de fa anys, no podran votar. En canvi, gent que ni li va ni li ve el tema català i el nostre futur nacional si tindrà aquesta opció , tot i que segurament no l’aprofitarà. Una alternativa era votar després d’inscriure’s, tal com es fa en d’altres països. Això seria una novetat que encara embolicaria més tot el procés per fer possible el referèndum d’autodeterminació, raó per la qual segurament s’ha descartat.\nPel dia 1 d’octubre de 2017 no faltaran persones voluntàries per fer possible la votació, això és clar. Abans, no obstant això, caldrà salvar com els impulsors del referèndum, el Parlament de Catalunya, al votar i publicar la Llei del Referèndum d’Autodeterminació 2017 i després el Govern de la Generalitat, al destinar medis i efectius per a la seva correcta organització, i oferir les més i millors garanties democràtiques, fan cas omís dels embats de les institucions espanyoles. I certament sobre això hi ha molt poc a dir, ja que els drets s’exerceixen per determinació, individual o col·lectiva, i al marge del que “puguin dir” o “puguin fer”.\nDavant d’això, ningú estarà prou protegit, ja que en el sender de la llibertat només valen les pròpies forces i les dels companys del camí. Segurament, segons com, l’Estat espanyol, encara ens farà madurar més a fons i més ràpidament el que significa ésser una nació lliure. L’autodeterminació avança la nostra posició com a col·lectivitat en un escenari futur d’estar “sols” enmig del món, donant la cara i defensant el que creiem. A partir de l’1 d’octubre, hi haurà milers de més “1 d’octubres” necessaris i segurament més complicats o certament arriscats. Però ho sabem i ho volem: volem viure en pau i en llibertat, i no maldarem en esforços ni en sacrificis, perquè és la nostra opció i la volem exercir.


2n Gin&Law JAS: “L’interrogatori de víctimes i testimonis i la seva valoració judicial” – Jove Advocacia de Sabadell\nPublicat el 29 Juliol, 2019 per Jove Advocacia Sabadell\tPosted in Sin categoría\nEl passat dimarts 16 de juliol, la Jove Advocacia Sabadell va celebrar el seu 2n Gin&Law amb el títol: “L’interrogatori de víctimes i testimonis i la seva valoració judicial“. En ella vàrem tenir el plaer de comptaramb la intervenció de la Il·lma. Sra. Carme Guil i Román, Magistrada de la Secció 3ª (Penal) de l’Audiència Provincial de Barcelona, la qual compta amb una àmplia experiència com a jutgessa i magistrada especialitzada en ViGe i menors.\nImatge del 2n Gin&Law JAS\nDurant la sessió, la Magistrada va parlar-nos sobre els aspectes clau en les testificals i les declaracions en procediments penals, tant per part de víctimes, com de testimonis i sobre com aquestes diligències es valoren judicialment. A més, també es van tractar altres diligències d’instrucció (com compareixences de mesures cautelars, rodes de reconeixement…) i com, al llarg del procediment i al propi plenari aquestes proves tenen o no validesa en funció de com s’hagueren practicat.\nLa jornada va ser tot un èxit, duent-se a terme d’una manera distesa i acompanyant-lo d’un gintònic i entre companys i companyes sempre interessades. Volem agraïr a totes aquelles persones que van acostar-se a la formació que proposa JAS.


Inici Notícies Sant Julià presenta les activitats extraescolars per al curs 2017-2018\nSant Julià presenta les activitats extraescolars per al curs 2017-2018\nA la parròquia de Sant Julià de Lòria s’hi poden fer tot tipus d’activitats lúdiques extraescolars. Com cada any, des del departament de Cultura i Esports ofereixen un reguitzell d’opcions per a petits i grans.\nPel que fa les activitats culturals, la Trapa ofereix classes de música, dansa i teatre. Els infants, joves i adults de la parròquia poden impartir classes de baix, bateria, harmònica, piano, violí, guitarra acústica i elèctrica i cant modern. I per als més petits, entre 5 i 6 anys, s’ha preparat un curs de sensibilització musical. Els infants, d’entre 4 i 11 anys, també poden apuntar-se al taller d’introducció en dansa, jazz, dansa contemporània i hip-hop.\nEl Laboratori de les Arts també contempla vàries propostes formatives complementàries a la Trapa, com ara el monogràfic de jazz musical, improvisació, teatre social, veu col·lectiva i el taller de teatre musical.\nA més, l’Escola d’Art de Sant Julià ha ideat tallers d’arts plàstiques, cuina i arts tèxtils per a infants d’entre 3 i 11 anys. Els adolescents poden formar-se en tècniques pictòriques i de gravat, dibuix artístic i color, il·lustració, dibuix artístic i art digital i, per últim, en tècniques escultòriques, volum i modelatge. Els joves i adults centren la formació en les tècniques pictòriques i escultòriques, el dibuix, el volum, el color i la narrativa. A més, poden impartir cursos d’arts decoratives i oficis com el de talla de fusta o la ceràmica i, per últim, tallers tèxtils com la costura, patchwork i punta de coixí.\nD’altra banda, des del mes d’octubre fins al desembre a la biblioteca comunal universitària es fan sessions gratuïtes de contacontes en francès.\nPel que fa als preus i els horaris dels cursos, tallers i monogràfics poden consultar més informació al Centre Cultural i de Congressos Lauredià, enviant correu electrònic a inscripcions.cccl@comusantjulia.ad o bé trucant al 744044.\nPel que fa les activitats extraescolars esportives a la parròquia, s’ofereix als infants i joves iniciació esportiva, futbol sala, gimnàstica artística, judo, kung-fu, taekwondo, zumba jove, escola d’activitats aquàtiques, natació sincronitzada, natació i atletisme. I els adults poden endinsar-se en el món del kung-fu, taitxí, boxa, zumba i ioga.\nPer a més informació sobre les activitats esportives poden consultar la web www.centreesportiusantjulia.ad o trucar al 743700.


Partit Monàrquic Popular - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEl Partit Monàrquic Popular (PMP) era un partit polític italià, fundat el 2 de juny de 1954, per iniciativa d'Achille Lauro, com a una escissió interna del Partit Nacional Monàrquic (PNM).\nEl contrast naixia del fet que Lauro es proposava com a objectiu la recerca d'un acord amb la Democràcia Cristiana Italiana (DCI) per a la formació d'una majoria de govern de centredreta, que considerava necessària per a consolidar el seu propi poder local (sobretot a Nàpols), mentre el secretari del partit Alfredo Covelli preferia mantenir una aliança amb el més dretà Moviment Social Italià (MSI).\nEndemés Lauro, que era un armador naval milionari, no era disposat a finançar el partit amb el seu propi patrimoni si no n'assolia el control ple.\nA les eleccions polítiques de 1958, el PMP va obtenir el 2,6% dels vots (14 diputats i 5 senadors), mentre que el PNM va obtenir el 2,2% (11 diputats i 2 senadors). Després d'aquests resultats es va esvair l'esperança del PMP de participar en el govern i provocà una aproximació entre les dues forces monàrquiques italianes, que conduiria el 1959 a la unificació en el Partit Democràtic Italià, que el 1961 es va transformar en Partit Democràtic Italià d'Unitat Monàrquica (PDIUM).\nUna fracció del PMP, contrària a la reunificació i dirigida per Antonio Cremisini, fundà un efímer Moviment Monàrquic Italià.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Partit_Monàrquic_Popular&oldid=20342746»


tobuushi: de gener 2012\nAnit la Shikibu va jugar a fer dibuixos amb el dit sobre el vidre entelat del bany, el millor del cas és que va usar lletres per fer els dibuixos, ja ha après a escriure Hiragana, Hiragana són uns caràcters siŀlàbics basats en Kanjis simplificats, aquests caràcters són els primers que s'aprenen a l'escola o quan es comença a estudiar japonès.\nDibuixar cares amb Hiragana és un joc molt popular en la cultura japonesa, i se'n diu "henohenomoheji" que són els caràcters més usats per fer el dibuix senzill d'una cara.\nAquesta cara tradicionalment es pintava als espantaocells, però ara també d'amunt d'una infinitat d'objectes. Com tots els jocs hi ha un munt de variacions. N'he trobat moltes de molt divertides.\nAquests són molt senzills com els exemples següents.\nTambé n'hi ha de més elaborats amb un estil semblant al Manga.\nA l'esquerra un gatet fet amb ほやみふじま ( hoyamifujima ) i a la dreta una noia feta amb よふやたまじしだ ( yofuyatamajishida ).\nUn típic espantaocells pintat amb "henoneno" com el de la Vila del Pingüí del la sèrie Dr. Slump.\nAquests exemples són d'un estil més tradicionals. Un pregadéu.\nCom veieu als japonesos són molt de la broma i els agrada dibuixar cares a tot arreu.\nPublicat per Isaac Zamora i Sitjà a 4:19 p. m. 6 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nAvui fa 25 anys que ens va deixar un personatge iŀlustre de la nostra terra, un patriota com n'hi ha pocs, i un senyor de Sarrià "dels d'abans".\nJosep Vicenç Foix i Mas, nascut a Sarrià ( avui un districte de Barcelona ) l'any 1893.\nGran defensor de la llengua esgrimia la frase: Salvem els mots! El recordo en una entrevista que li van fer al Palau de la Música Catalana en un acte d'homenatge a Salvador Espriu, en aquella entrevista el mestre es queixava de l'empobriment de la llengua posant com exemple el verb enfilar, dient que avui en dia la gent puja als arbres en comptes d'enfilar-s'hi. Des d'aquell dia no he pujat mai més a cap arbre ni cadira, sempre m'hi he enfilat.\nJ.V. Foix va escriure un dels meus poemes favorits, aquell que comença: "És quan plou de ballo sol..."\nAquest poema pertany al llibre On he deixat les claus… (1953). He llegit que va estar concebut a finals de la guerra civil, i sembla que el "monstre que no dic" es podria referir als qui van ocupat la terra, a les tropes franquistes, i "planto la meva bandera" és un signe polític, el somni d’una esperança de llibertat que no morirà, com quan diu "és quan dormo que hi veig clar", un anhel que iŀlustra el catalanisme de Foix.\nS'ha dit en comentaris de text que és com un conjur de bruixes per assolir un desig amagat del jo poètic: matar el monstre amb una agulla de cosir sacs.\nUs deixo amb el poema perquè en gaudiu.\nVestit d’algues, or i escata,\nVestit d’algues, or i escata.\nAl bassal de sota l’era,\nEm vesteixo d’home antic\nAl bassal de sota l’era.\nFoll d’una dolça metzina,\nVisc al cor d’una petxina,\n–O la lluna que s’afina\nPublicat per Isaac Zamora i Sitjà a 2:12 p. m. 4 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Cultura Catalana\n"Nicht Vergessen" deien els Post-it enganxats per tot arreu a les parets de la cambra d'uns amics meus alemanys. En Tomas i l'Stefan eren companys de casa al campus de la Universitat de Central Lancashire. M'ho vaig passar molt bé amb ells, en Tomas era molt atractiu i tenia molt èxit amb les noies, molt, i l'Stefan era un troç de pa, simpàtic i eixerit, alt com un Sant Pau i molt carinyós.\n"Nicht Vergessen"? Els vaig preguntar, que vol dir? - no oblidar- em van dir, hi apuntaven dades d'exàmens o treballs que havien de fer, per no oblidar-los.\nNo obidar, això mateix era el que passava dins d'aquella casa del campus, a més d'aquell parell de bavaresos simpàticament bandarres, també hi vivien una noia flamenca que compartia cambra amb una noia holandesa, sola en una cambra individual hi havia una noia mig francesa mig suïssa amant de la musica de Serge Gainsbourg amb una pare escultor que vivia a la Provença. La simpatia que jo tenia per aquell parell de ganapies no era compartida per cap d'elles, més aviat els tenien por. "Niet Vergeten" em deia la noia flamenca, els alemanys s'havien endut el seu avi a un camp de concentració durant l'ocupació. I la suïssa corria a tancar-se dins la seva cambra només veure'ls entrar per la porta.\nNi en Tomas ni l'Stefan tenien la culpa del que havien fet els seus avis, però vaig pensar que Europa encara no tenia les ferides tancades com ens havien fet creure.\nAquesta sermana Israel commemora el 70è aniversari de la Solució Final, Endlösung der Judenfrage, el problema jueu. Catalunya, veu com velles glòries de la dictadura que va coŀlavorar amb els Nazis moren amb honor i envoltades d'afalacs i elogis, i altres ( glòries ) que en teoria la van convatre parlen de "tornar a bombardejar" Barcelona.\nEls jueus no han oblidat, potser perquè tenen Post-it a la paret on hi diu "Nicht Vergessen".\nUs deixo amb la lletra de Ha-Tiqvà ( Esperança ) l'himne d'Israel, si pareu atenció veureu que només canviant poques paraules podria ser el nostre. Espero que tingueu un bon cap de setmana i un bon Sàbat.\nMentre dins el cor\nPalpiti una ànima jueva\nI cap a l'extrem del Llevant\nL'ull vegi Sió\nEncara no estarà perduda la nostra esperança\nDe ser un Poble lliure al nostre País\nEl País de Sió i de Yeruixalàyim.\nPublicat per Isaac Zamora i Sitjà a 12:12 p. m. 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nAnit m'enreia de la dona del meu company de feina que s'havia posat ulleres per primer cop, li vaig dir sorneguer: "Winter is coming" com el lema de la Casa dels Stark ( de la noveŀla Joc de Trons de George R.R. MARTIN ). L'hivern s'acosta i amb ell se'n va la joventut.\nA nit somniava que patia un accident aeri on l'avió perdia una ala i el pilot va haver d'aterrar d'emergència damunt d'un poble rus anomenat Thikland, envoltat d'estepes poblades de mongols amb cara de dolents de les peŀlícules on el mongols són dolents, el comandant va aturar bruscament l'aparell just a bell mig de la població en una esplanada amb una catedral ortodoxa alta com l'Empire State de NYC feta de fusta grisa, la sotragada em va fer mal al genoll i em vaig despertar de dolor cap a les 2 de la matinada, i ja no vaig poder dormir més.\nAvui he anat a l'hospital, un de gran on no havia anat mai, era més fàcil aconseguir una cadira de rodes que a la clínica on vaig normalment, una consulta encabida en una edifici estret sortit de Blade Runner farcit d'avis que es van a fer fregues. Aquest era un hospital de debò, concertat amb la Prefectura de Kanagawa ( la diputació, per entendre'ns ), com que era el primer cop que hi anava i no tenia presquipció del metge de capçalera he hagut de pagar 4.780円 ( 47€ ) per que em fessin una targeta sanitària nova per aquell centre, la visita del metge amb 3 radiografies i una anàlisi de sang m'ha costat 2.820円 ( 27.60 € ) i el lloguer de les crosses, 5.000円 ( 49€ ) de fiança més 30円 ( 0.29€ ) al dia en concepte de lloguer, els 5.000円 em seran retornats tan punt entregui les crosses. A part d'això m'ha receptat unes pastilles pel dolor i unes altres per protegir l'estómac de les pastilles del dolor ( friki eh? ), total 680円 ( 6.67€ ). Sovint sento parlar del co-pagament a Catalunya i de com la gent està en contra de pagar un euro per recepta, al Japó jo pago una assegurança municipal de salut que em costa 25.000円/mes ( 245€ ) i quan vaig al metge encara haig de pagar, però he anat avui al metge que he volgut, m'he esperat mitja hora, sense cita prèvia i el dilluns que ve ja puc anar a buscar els resultats de l'analítica. Els metges, com a tota arreu no et miren ni saben el què tens fins que no et fan un munt de proves, a sigui que en això no són diferents, el que sí que és diferent és que m'ha donat just les pastilles necessàries fins dilluns, ni una de més ni de menys i que no he hagut d'esperar hores i hores perquè el doctor em visités.\nEl més greu em sap és que no sé com podia acabar la història de l'avió estavellat en mig d'un pobre rus perdut al bell mig de l'estepa, malaït genoll!!!\nPublicat per Isaac Zamora i Sitjà a 3:38 p. m. 7 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: del dia a dia, personal\nAvui ens hem llevat amb neu, gràcies a un front fred del nord, regal dels nostres veïns siberians que s'han deixat la porta oberta.\nPublicat per Isaac Zamora i Sitjà a 4:23 p. m. 5 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: del dia a dia\nEl dissabte vam "tornar" a l'escola, pares i fills vam assistir a un dia de portes obertes a l'escola bressol, per compartir experiències i jugar plegats. D'aquesta jornada de portes obertes se'n diu "参観日" Sankanbi ( Anar a veure ), però jo en diria "San Tornem-hi". Malgrat l'oratge prou dolent, fred i pluja, vam començar per un partir de futbol, i tot i que la mainada va perdre 0 a 1 alguns apuntaven maneres per fer fitxats en un futur per "Nadeshiko Japan" o qui sap si pel Barça.\nEn Miró està més interessat en esports de motor, potser serà el proper Oriol Servià, de moment no parava quiet damunt del seu cotxe de "tsumiki" ( blocs de fusta ) que li vaig improvitzar mentre nosaltres en dedicàvem a fabricar un "tako" un estel nou.\nLa Shikibu i una amigueta de l'escola feien inventari dels estris necessaris per a la construcció de l'estel.\nPrimer calia retallar la cua...\n... i seguir atentament les instruccions de la "sensei", la senyoreta. Us heu fixat en que la nevera per guardar les carmanyoles ( a la dreta de la pissarra ) té forma de robot? Només al Japó!\nLa "sensei" ens ajuda a entendre les instruccions, i és que fer un estel no és tan fàcil com sembla.\nLa Shikibu va voler decorar la cua amb els seus color favorits...\n...Catalunya, Japó i el... Barça!\nTothom estava molt concentrat fent estels mentre jo anava fent fotos, sempre és una bona excusa per fer l'orni ( ^_^ ) i com que sóc "gainjin" m'ho deixen passar tot.\nA més de les banderes la Shikibu va pintar un Sant Jordi i un Drac, ja que enguany és l'any del Drac segons els calendari Xinès que usem només per cerimònies religioses.\nAlguns companys van passar a fer activitats més emocionants, com caminar damunt peces de "tsumiki" gegants. El petit que encapçala l'expedició és uns dels meus favorits amiguets de la Shikibu, llàstima que enguany ens deixarà per anar a viure a Anglaterra, els seu pare treballa a Nissan i l'han destinat allí dos anys. El trobarem a faltar :(\nI finalment l'estel ja estava llest, una fada va ser el motiu que la Shikibu va triar per decorar el seu, ara caldrà esperar que faci bo per poder fer-lo enlairar.\nPer acabar la senyoreta va preguntar si ens ho havien passat bé, qui s'ho hagi passat bé que alci el braç, sííí!!!\nPublicat per Isaac Zamora i Sitjà a 11:52 a. m. 5 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: cultura japonesa, del dia a dia, societat japonesa\ndimecres, de gener 18, 2012\nAvui he llegit un article al Mainichi Shinbun on es parla dels supervivents del tsunami, a occident molta gent ja ha oblidat que ara fa gairebé un any 20.000 persones van perdre la vida, i molts milers encara intenten recuperar-se del desastre, la recuperació serà lenta i costosa i no pot caure en l'oblit d'aquells que vam tenir més sort. El Mainichi en el seu reportatge demana alguns dels supervivent que espresin un desig per l'any que comença, us n'he fet una selecció, si en voleu llegir més, podreu trobar l'article en anglès seguint aquest enllaç: Disaster survivors express their wishes for 2012.\n"Gràcies pels lligams" Seiji Abe, 35 anys. Davant d'una pila de runa a Rikusentakata, a la prefectura de Iwate. Abe va perdre la seva mare i la seva filla petita durant el tsunami, determinat a seguir endavant vol donar les gràcies a la seva família, a tot el Japó i a la resta del món.\n"Genki" és una paraula difícil de traduir, vol dir vitalitat, energia vital, els japonesos l'empren sempre quan pregunten: Com va? Com estàs? Diuen: Genki?\nAquest piscicultor de 56 anys de Yamada, a la prefectura de Iwate, va perdre la casa durant el tsunami, però la seva família va sobreviure. - Si estem sans i estalvis, potser tot anirà bé - diu.\n"Vull fer somriure a molta gent" diu aquesta noia de 19 anys a Otaru, Hokkaido, va perdre la seva casa de Rikusentakata i es va refugiar amb uns parents a Hokkaido.\n"Salut" aquesta mestre d'escola retirada de 82 anys posa davant el seu barracot provisional on viu amb el seu marit, de nit el malson viscut encara la desvetlla.\n"Somriure" aquesta mare amb les dues filles viu refugiada a Nagoya on va fugit de Nihonmatsu, a Fukushima a causa de la radiació.\n"Una casa nova" aquest noi de 11 anys posa damunt del que havia estat la seva cambra a Kesennuma, a la prefectura de Miyagi. - M'agradava veure el pare tornant de pescar des del segon pis - Diu.\n"Una vida sana i llarga", aquesta dona de 81 anys viu amb la seva família al complex de barracots provisional de Natori a la prefectura de Miyagi, vol veure créixer els seus néts.\n"Tornar a casa", aquest noi de 13 vol tornar a la casa, ara viu en un complex de barracots a Fukushima.\n"Que les muntanyes i els camps i els arrossers tornin a ser com eren" Aquesta parella de pagesos vivia amb el seu fill i la seva jove amb els néts, però ara evacuats, viuen separats. - No tenim cap somni - Diuen.\n"Volem tornar a casa", aquests nens viuen a Nagoya, evacuats des de Fukushima.\n"Vida, renaixença, creació", aquest cal·lígraf de 68 viu refugiat a Kazo, a la prefectura de Saitama d'on va arribar de Futaba, a la prefectura de Fukushima.\n"Vull tornar a Nahara tan aviat com sigui possible", aquesta dona de 81 anys viu refugiada a Kitakyushu molt lluny de la seva ciutat de la prefectura de Fukushima, es pregunta com deu estar el jardí que tant cuidava el seu marit.\nLa majoria volen tornar a casa, tornar al seu poble, tornar a la normalitat. Alguns ho tindran més fàcil tot i que hauran de reconstruir les cases, altres, els més propers a Fukushima, no se sap quan podran tornar.\nPublicat per Isaac Zamora i Sitjà a 2:27 p. m. 10 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nUs presentem Manuel Fraga, per uns "Don Manuel", per a mi un fill de puta que ha anat al canyet.\nLópez Tena diu que no sap si alegrar-se de la mort d'una persona, però jo me n'alegro de la seva mort, tot i que per a mi hagués estat diferent, entre els murs d'una presó, amb la clau de la cela llençada a Palomares, on a ell li agradava banyar-se.\nMe n'alegro de la seva mort, però no dormiré millor, perquè no ha estat jutjat pels seus crims, i ha mort al llit com o fan la majoria d'assassins i criminals franquistes a l'estat espanyol.\nMe n'alegro de la seva mort com hom es va alegrar de la mort de Franco, Hitler, Goebbels, Mussolini, i tota la resta de criminals com ell, potser no tant sagnant com els altres, perquè els temps eren diferents, però qui sap que hagués fet si hagués pogut. Era molt murri Fraga.\nMen'alegro com les 400 persones que anit van omplir la font de Canaletes brindant per la mort de l'ex-ministre fraquista.\nManuel Fraga Iribarne va ser nomenat ministre d'Informació i Turisme del règim franquista l'any 1962, càrrec que va ocupar fins el 1969. Fraga va ser el portaveu del govern que va anunciar l'execució del dirigent del PCE Julian Grimau, al qual va qualificar de "ese caballerete". Franco va demanar als seus ministres que signessin personalment la condemna i dos s'hi van negar a fer-ho. Fraga la va signar.\nEn aquell càrrec, responsable també de la censura, Fraga es va fer famós per banyar-se a la platja de Palomares quan hi va caure una bomba atòmica americana, per a demostrar que no hi havia perill. Fraga va ser també l'inspirador de la campanya dels "25 años de paz".\nEl 1975 seria nomenat ministre d'interior del govern de Carlos Arias, tot just després de la mort de Franco. Durant el seu mandat van passar tot d'episodis greus, el pitjor dels quals l'assassinat a Vitòria de cinc manifestants l'any 1976 que va ser la raó del "Campanades a Mort" de Lluís Llach l'any següent. També van passar els fets de Montejurra i van aparèixer els escamots que atentaven a l'estat francès contra militants d'ETA.\nEl sr. Manuel Fraga Iribarne mai ha demanat excuses al poble català per les declaracions que va fer l'any 1968 essent ministre de Franco i en les quals va afirmar:\n“¡Hay que decir español y no castellano! El español es la lengua de todos. Se ha transformado ya en la lengua de España (…) Haré todo lo posible para evitar que se destruya la unidad nacional. Porque Cataluña fue ocupada por Felipe IV, fue ocupada por Felipe V, que la venció; fue bombardeada por el general Espartero, que era un general revolucionario; y la ocupamos en 1939 y estamos dispuestos a ocuparla tantas veces como sea necesario y para ello estoy dispuesto a coger el fusil de nuevo. Por consiguiente, ya saben ustedes a qué atenerse, y aquí tengo el mosquetón para volverlo a utilizar”\nQuan en diverses entrevistes se li va demanar si condemnaria o criticaria el franquisme sempre s'hi va negar. Per últim us insto a llegir l'article de David Fernàndez a Setmana Directa on és fa un resum detallat del currículum feixista d'aquest "admirable" senyor.\nPublicat per Isaac Zamora i Sitjà a 8:00 a. m. 8 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per Isaac Zamora i Sitjà a 10:15 a. m. 5 comentaris: Enllaços a aquest missatge


La possibilitat de donar a conèixer fora de l’Aula el treball musical realitzat motiva el grup i obliga a l’esforç. Un dels objectius d’aquesta activitat és fer arribar la música a col•lectius del nostre entorn més proper que no tenen gaires oportunitats de gaudir de l’experiència musical en directe:\nAudicions joc per als infants de les escoles bressol.\nAudicions de Santa Cecília als centres de primària.\nAudicions a les residències d’avis, on es treballa el respecte per a les persones grans i l’intercanvi generacional entre avis i infants.\nConcerts de Nadal als centres d’educació especial i a les residències de disminuïts psíquics.


Real Club de Tenis de Barcelona - Els equips +50 i +65 femenins de l’RCTB-1899 guanyen el Ct d’Espanya a Mallorca\nEls equips +50 i +65 femenins de l’RCTB-1899 guanyen el Ct d’Espanya a Mallorca\nA més a més, les integrants del conjunt +75 van quedar finalistes\nEls equips sènior del Reial Club de Tennis Barcelona-1899 van treure un bon botí dels Campionats d’Espanya de Veterans per Equips Femenins disputats a Font de Sa Cala, Mallorca.\nEl conjunt +50 (foto) es va endur el títol després de superar a les jugadores del Club de Campo Villa de Madrid a la final per 3-2. Magda Gual i Ninoska Souto en individuals i Nuria Alasia i també Souto en dobles van aconseguir els tres punts pel Club amb els seus triomfs. També van formar part de l’equip Silvia Campius i Montse Espinosa.\nL’equip +65 va aconseguir el títol després d’imposar-se a l’RC Polo per 2-1 a la final. Carmen Perea en individuals, juntament amb Montse Boter en dobles, van sumar els dos punts decisius per l’RCTB-1899. També van formar part de l’equip Silvia Terns, Betina Ter Host i Àngels Cabré.\nPer la seva banda, les jugadores del +75 es van haver de conformar amb la posició de finalistes després de cedir davant del domini de l’RC Polo al round robin on també van participar les tennistes del CT Chamartín. A l’enfrontament directe contra l’altre club de Barcelona, Heidi Albani va aconseguir la única victòria per l’RCTB-1899. Montse Aguilar i el dobles van perdre els seus enfrontaments. També van formar part de l’equip Montse Maymó i Ana Mª Palau.


Arribada i entrenament a San José\nEl FC Barcelona ha viatjat a primera hora d’aquest dimecres des de Dallas a San José, on s’ha exercitat a la tarda a l’Avaya Stadium, l’estadi dels Earthquakes\nJornada de viatge i entrenament per al FC Barcelona. Ben d’hora, l’equip ha sortit del seu hotel de Dallas per agafar un vol rumb a San José, l’última parada dels culers als Estats Units abans de tornar a Barcelona. Un cop a la ciutat californiana -novament amb una diferència horària de 9 hores respecte la capital catalana- l’equip ha dut a terme un nou entrenament durant la tarda.\nLa sessió, que ha comptat amb tots els disponibles –només Rafinha ha fet treball específic-, s’ha celebrat a l’Avaya Stadium, l’estadi dels San José Earthquakes des del 2015, l’equip de la ciutat de San José. Aquest camp se situa molt a prop de l’aeroport, i cada parell de minuts hi ha un avió que fa acte de presència a la part nord de l’estadi, que no té graderies.\nL’expedició del FC Barcelona ha estat rebuda a peu de pista per Lisa Gillmor, l’alcaldessa de Santa Clara, ciutat que acollirà l’AC Milan-FC Barcelona de dissabte. L’alcaldessa ha obsequiat l’expedició del Club amb un diploma.


Actualitat Parc Taulí - Participació ciutadana en els projectes de recerca: com crear coneixement col.lectiu en salut\n« Tardes científiques: Sex differences in fear memory\nJornada d’Assajos Clínics »\nParticipació ciutadana en els projectes de recerca: com crear coneixement col.lectiu en salut\n18 de maig | 14:30 - 15:30\nConstanza Jacques Aviñó presenta el webinar “Participació ciutadana en els projectes de recerca: com crear coneixement col.lectiu en salut” dins del II Cicle de Conferències Científiques de l’I3PT.\nConstanza Jacques compta amb un màster en Salut Pública i és doctora en Antropologia Mèdica. És tècnica investigadora a l’IDIAP Jordi Gol i és experta en estudis amb metodologia qualitativa i metodologia mixta. Així mateix, és col·laboradora docent de la Universitat Oberta de Catalunya, la Universitat Pompeu Fabra i la Universitat Autònoma de Barcelona.\nActualment, la seva línia de recerca es centra en la participació pública en la recerca en salut, gènere i inequitats socials en salut.\nA càrrec de: Constanza Jacques Aviñó\nSi es necessita certificat d'assistència, cal inscriure's a través d'aquest enllaç\nAccedir a la sessió\nSessió de Zoom\nagenda I3PT, agenda Taulí, conferència científica, Participació ciutadana\nAccés sessió enllaç\nAccés sessió descripció