Visat > Visat 23 > Escriure per centrar els marges\nLula Carson Smith va viure només cinquanta anys (1917-1967), però va tenir prou temps per deixar un grapat d’obres literàries d’una bellesa rara, que amb el temps no tan sols no han envellit, sinó que han guanyat una vigència extraordinària, com si haguessin estat escrites per romandre en espera fins que els arribés el moment de ser descobertes per altres generacions de lectors potser més capacitats per connectar-hi que els contemporanis de l’autora.\nCarson no va ser una persona afortunada. A quinze anys se li va manifestar una febre reumàtica que la va tenir sotmesa tota la vida i li va acabar paralitzant la meitat esquerra de la cara. La malaltia no va impedir que, a disset anys, marxés de la seva Columbus natal, a l’estat de Geòrgia, per anar a estudiar piano a Nova York, a la Juilliard School of Music. Però no s’hi va poder matricular perquè va perdre al metro els diners que portava i que havia aconseguit amb la venda d’un anell heretat de la seva àvia. A Nova York va fer feines diverses i va estudiar escriptura creativa a la Universitat de Colúmbia i al Washington Square College de la Universitat de Nova York. D’aquelles classes va sortir-ne un conte, «Wunderkind», que va ser publicat a la revista Story. Aquest relat autobiogràfic sobre la frustració musical d’una adolescent dotada d’un gran talent per al piano, la primera obra publicada de McCullers, no s’ha pogut llegir en català fins al 2016, gràcies a la traducció de Yannick Garcia per a L’Altra Editorial del volum La balada del cafè trist i altres contes. La nouvelle que dóna títol a aquest recull, publicat per primer cop als Estats Units el 1951, ja havia estat traduïda el 1987 per Jordi Castelló per a Columna, que el 1996 en va fer una nova edició per a la seva col·lecció de butxaca.\nEl 1937 Lula Carson es va casar amb Reeves McCullers, també aspirant a escriptor, el qual li va donar el cognom amb què es va donar a conèixer com a novel·lista. La parella es va divorciar el 1941 i es va tornar a casar el 1945, però la relació sempre va ser difícil i tempestuosa —durant els anys de separació Reeves havia tingut una relació amorosa amb el compositor David Leo Diamond, i Carson s’havia enamorat de l’arqueòloga, fotògrafa, periodista, novel·lista i viatgera suïssa Annemarie Schwarzenbach, que no la va correspondre mai—, i va tenir un final dramàtic, amb el suïcidi de Reeves el 1953.\nEl 1940 Houghton Mifflin havia publicat la primera novel·la de Carson, The Heart Is a Lonely Hunter, ambientada en el deep South, la pàtria vital i literària de l’autora, i protagonitzada per la primera de les criatures marginals de l’imaginari de McCullers: John Singer, un sordmut solitari que atreu com un imant tota una col·lecció d’éssers desemparats que li confien les seves penes. Escrita durant una de les convalescències de l’autora, la novel·la va tenir un èxit immediat. La primera traducció catalana, El cor és un caçador solitari, va arribar el 1965, obra de Ramon Folch i Camarasa per a Edicions 62. El 1996 va ser inclosa en la col·lecció «Les millors obres de la literatura universal», i el 2007 (més de quaranta anys després) es va reeditar per al catàleg de Labutxaca.\nEl 1941 va aparèixer Reflections on a Golden Eye, que no es va poder llegir en català fins a cinquanta anys més tard, el 1991, en la traducció que Vicenç Llorca va fer per a Columna. A principis del segle XXI encara hi havia dues novel·les seves inèdites en català: The Member of the Wedding (1946) i Clock Without Hands (1961). Aquesta última va ser publicada el 2008 per Edicions del Salobre, amb el títol de Rellotge sense busques, dins la col·lecció «Els Argonautes», en traducció de Marta Ferrer i Antoni Picornell. I el 2009 Eugènia Broggi, aleshores editora d’Empúries, va encarregar a qui signa aquest article la traducció de The Member of the Wedding. El 2016 la mateixa editora, aquest cop al capdavant d’un jove segell editorial independent, L’Altra Editorial, es va proposar de recuperar tota l’obra de McCullers de cara a la celebració del centenari del seu naixement. L’operació de rescat es va iniciar amb La balada del cafè trist i altres contes i ha continuat al febrer de 2017 amb Frankie Addams (The Member of the Wedding), en la mateixa traducció publicada vuit anys enrere per Empúries i revisada pel mateix traductor, que en el moment en què escriu això treballa en una nova versió de The Heart Is a Lonely Hunter, prevista també per a aquest any del centenari.\nQuan vaig començar a traduir The Member of the Wedding, només havia llegit El cor és un caçador solitari, ja feia uns quants anys, i quasi no coneixia l’autora. Però potser aquesta és la millor manera d’abordar un clàssic modern, sense aquell respecte extrem que frena ni aquella por de no estar-hi a l’altura. McCullers té la virtut de saber explicar com ningú la tragèdia de l’ànima, la solitud, el desvagament neguitós, la desesperança, tot allò que depassa l’ésser humà perquè no acaba de cabre dins els límits del seu llenguatge. Per això la seva prosa és addictiva, perquè ens furga per dins d’una manera que no acabem d’entendre, sempre nova, sempre sorprenent. Carson ho va escriure tot lluny de la seva terra, i segurament per això va ser capaç d’expressar amb tanta precisió les xafogors asfixiants, els paisatges encegadors i els arquetips neuròtics amb què havia crescut, fins al punt de convertir-se en un dels exponents més clars del «gòtic del sud».\nL’obstacle definitiu en el procés de traducció de qualsevol clàssic antic o modern és que no podem demanar a l’autor que ens aclareixi cap dubte d’interpretació. D’altra banda, McCullers sotmet el traductor com a creador a una humilitat i una fidelitat incondicionals, gairebé cegues. De primer et qüestiones el sentit d’una frase, i potser et sents temptat d’afegir-hi tu un matís discret per fer-la més «racional», més convencional, en definitiva. Però quan revises la traducció i tornes a l’original t’adones que no, que allò era allà d’aquella manera perquè havia de ser així, sense cap matís que suavitzi res. Si Carson escriu, per exemple, que l’estiu era «verd i boig» («green and crazy»), hi has de creure. Pel que fa al to, aquella barreja seva de puresa incorrupta, lucidesa i mala bava t’obliga a triar bé les paraules per no trair-la. Carson, com tots els grans escriptors del sud dels Estats Units, ho escriu tot tal com li raja, des de les entranyes, i no fa cap concessió a cap mena de convenció. Té tirada als extrems i als contrastos, i sap combinar magistralment la sordidesa amb la bellesa, l’amargor amb una certa esperança candorosa, la decadència amb un cert esperit de superació. Té una escriptura inimitable, obsessiva i irresistible, i és d’aquelles autores que et modifica per sempre. Haver llegit qualsevol obra de McCullers et fa pujar de categoria com a lector i afegeix un filtre privilegiat a la teva manera d’entendre la literatura.\nSi comparem la Carson amb altres grans escriptors del sud dels Estats Units —Capote, Faulkner, Williams, O’Connor, Lee, etc., fins i tot Twain—, ens adonarem que, malgrat que cadascun té el seu estil personalíssim, tots comparteixen una mirada, una manera revoltada de ser en el món sobre el qual escriuen. Hi ha una biografia molt interessant, The Lonely Hunter, de Virginia Spencer Carr, que ajuda a entendre per què McCullers escrivia com escrivia. A part de la malaltia, va patir de depressió i d’alcoholisme, i es va intentar suïcidar abans de morir, el 1967, d’una hemorràgia cerebral. Havia estat amiga de W. H. Auden, de Benjamin Britten, de Paul i Jane Bowles, de Truman Capote i de Tennessee Williams. A més dels contes i les novel·les, també va deixar les peces teatrals The Member of the Wedding (adaptació de la novel·la homònima, 1951) i The Square Root of Wonderful, a Play in Three Acts (1958); un recull de poemes, Sweet as a Pickle and Clean as a Pig (1964), i dues obres pòstumes: el recull d’escrits The Mortgaged Heart (1972) i una autobiografia inacabada, Illumination and Night Glare (1999).\nSi totes les traduccions són el reflex d’un moment, tant generacional com lingüístic, i d’unes contingències editorials, podríem concloure que cada època necessita la seva interpretació dels clàssics, sempre que es faci en les millors condicions possibles per oferir al lector contemporani l’obra restaurada en tota la seva dignitat. I és fascinant pensar que la Carson del segle xxi potser tindrà més o altres coses a dir al lector català i d’arreu del món que la Carson del segle XX, perquè les bones obres, les obres mestres, no tan sols no envelleixen, sinó que amb els anys guanyen en profunditat.


Baixa visió | CRE ONCE Barcelona\nCategory Archives: Baixa visió\nPissarres digitals a Balears\nLa nostra companya d’Eivissa, la mestre itinerant M Àngels Martínez Corderas, i component del Grup TIC CRE-Zona d’Influència, ens ha fet arribar aquesta notícia publicada al “Diario de Ibiza”. Des d’allà també s’està treballant amb les escoles ordinàries per introduir les Pissarres Digitals com a eina per apropar la visualització de la pissarra tradicional als alumnes de baixa visió.\nEn aquest article veureu com s’està utilitzant la Pissarra Digital Interactiva amb una alumne de baixa visió a l’aula ordinària.\nPodeu llegir l’article a l’adreça http://www.diariodeibiza.es/secciones/noticia.jsp?pRef=2009020600_2_304853__Pitises-i-Balears-pizarra-magica-Paula\nThis entry was posted in Baixa visió, Notícies on 5 maig 2009 by mcorbel1.\nBluestork Funkids – Teclat amb tecles ampliades\nEls nostres companys de la DT ONCE Aragó ens han fet arribar aquesta informació.\nEl fabricant Memtec ha llançat un teclat USB compatible amb Mac i PC, els colors del qual, són bastant vistosos i divertits.\nBluestork Funkids està especialment dissenyat per a nens d’entre 3 i 8 anys amb tecles de diferents colors, diferenciant així les consonants de les vocals i dels números. També disposa de lletres de gran mida perquè els nens no es perdin en la seva iniciació en la informàtica.\nEs pot trobar a FNAC per només 19’99€.\nA l’aula de Tecnologia Infantil en disposem un una mica més complexa però creiem que aquest també el podem recomenar.\nThis entry was posted in Baixa visió, Notícies on 4 març 2009 by mcorbel1.\n“L’arbre màgic de les paraules”\n“L’arbre màgic de les paraules” és un joc didàctic multimèdia especialment elaborat per a nenes i nens amb ceguesa o deficiència visual, de 4 a 7 anys, dissenyat per professionals amb experiència en l’educació de persones amb discapacitat visual i en la creació de jocs informàtics.\nL’objectiu és proporcionar un joc d’ordinador accessible a les necessitats i als interessos d’aquesta població. “L’arbre màgic de les paraules” acompleix les normes d’accessibilitat i del “disseny per a tots” i també el poden fer servir nenes i nens vidents, sense discapacitat visual. Consta d’un conte interactiu, escrit en 4 capítols.\nEl podeu descarregar a la pàgina d’Educació de l’ONCE (Recursos, contes)\nEl CRE disposa de dos exemplars en CD, que estan a la vostra disposició a Tifotecnologia/Informàtica en servei de préstec. El CD s’acompanya del conte en Braille.\nThis entry was posted in Baixa visió, Ceguesa, Notícies on 4 març 2009 by mcorbel1.\nPàgina de Faules senzilles\nEn aquesta pàgina trobareu textos molt senzills per a llegir amb el Jaws o practicar la lectura amb el Zoomtext.\nThis entry was posted in Baixa visió, Ceguesa, Jaws on 11 desembre 2008 by mcorbel1.\nJocs per a P3-P4-P5\nEn aquesta pàgina que us proposem trobareu jocs per a P3-P4-P5 força senzills i contrastats.\nUn exemple per trobar diferències:\n[kml_flashembed movie="http://www.xtec.cat/~dvert/p3/3p3.swf" width="150" height="150"/]\nThis entry was posted in Baixa visió on 10 desembre 2008 by mcorbel1.\nJocs de Baixa Visió online\nTeniu alguna adreça o algun joc que penseu és adequat pels alumnes de baixa visió? Feu les vostres aportacions i entre tots i totes en farem un recull.\nDavant les propostes, si heu provat el joc, afegiu el vostre comentari.\nQuè us a semblat?\nPer a quin tipus d’alumnat el considereu adequat?\nQuins inconvenients hi trobeu?\nUs possem uns quants enllaços de les pàgines més interesants per a treballar aspectes visuals:


Podem (i la resta) són aquí per quedar-se (Xavier Casals)\nPodem (i la resta) són aquí per quedar-se\n4 min. Historiador 07/06/2014 00:00\n“Les elits tenen por que es voti” entre monarquia i república, denuncia Pablo Iglesias. Aquest jove politòleg (Madrid, 1978) ha fet un debut espectacular: la nit del 25 de maig va ser la gran novetat en abanderar Podem, creada al gener i que ha esdevingut quarta força de l’Estat amb 5 eurodiputats i 1.246.000 sufragis, el 7,9%. La formació exigeix votar sobre la Corona, respecta la consulta catalana i s’ha sumat a la Via Basca pel dret a decidir de demà. La cultura plebiscitària, doncs, ja té partit estatal de referència. I tindria suport sobrat per ser al Parlament català amb 117.096 vots, el 4,6%, que suposen cinc escons. El partit exprés reflecteix el canvi qualitatiu de la política espanyola i catalana en tres vessants.\nEl partit del 15-M\nPodem representa la clara articulació política del moviment dels indignats [el 15-M pel 15 de maig del 2011], que, a més d’IU, el 25-M també aspiraven a canalitzar altres partits: el Moviment RED liderat pel jutge Elpidio Silva (105.183 vots, 0,6%), Xarxa Ciutadana - Partit X (100.115 sufragis, 0,6%) i Equo, que va obtenir un escó com a Primavera Europea gràcies a l’aportació de vots dels valencians de Compromís.\nAquestes formacions comparteixen el que hem anomenat democràcia 2.0. En general, volen fer real la plaça electrònica que projecta internet: una democràcia participativa, horitzontal i immediata, sense lideratges verticals. En aquest sentit, les xarxes socials són alhora missatge i canal transmissor dels nous actors. Podem ho reflecteix en el cercle, que és a la vegada el seu símbol i forma d’organitzar-se.\nVells i nous partits\nCompetència ferotge pels espais\nPodem ha estat l’element més ostentós del nou eix polític que s’aferma arreu de l’Estat i separa vells i nous partits. Els últims van ser els grans guanyadors en sufragis del 25-M: Podem 5 escons, UPyD 4, Ciutadans 2 i Primavera 1. Van sumar el 19,5% dels vots totals, un percentatge que puja al 21,1% en afegir-hi els 244.929 sufragis de Vox, que va quedar-se fora. El canvi dibuixa múltiples esferes de competència. UPyD lluita amb C’s pel mateix espai, com palesaven els lemes respectius: La unió fa la força i La força de la unió. Al seu torn, UPyD i C’s erosionen el PSOE i el PP, i aquest últim, a més, competeix amb Vox. A l’esquerra, la situació és també tensa: el PSOE veu créixer IU (1.562.567 vots, 9,9%) i IU competeix amb els partits 15-M de resultats equivalents (Podem, RED i Partit X sumen 1.451.246 sufragis, un 9,8% del total). L’escenari apunta al declivi inexorable del bipartidisme, acompanyat de fragmentació i discursos estridents per delimitar fronteres electorals.\nEl laboratori català\nUn referent de ‘biodiversitat’\nPer acabar, Podem palesa que la cartografia política ha esdevingut imprevisible per a politòlegs i empreses d’enquestes, ja que els nous partits irrompen a les institucions de manera sobtada. Això testimonia que la política catalana ha estat el gran laboratori polític estatal, atès que ha infantat nous actors en els últims anys (PxC, CUP, C’s i SI) amb trets compartits tot i les evidents diferències ideològiques.\nTotes són opcions amb discursos centrats en la protesta antiestablishment i la defensa d’una identitat en perill (la catalana, l’espanyola o l’autòctona). Podem clama contra la “casta política” mentre que el tema identitari és poc present (vol “conquerir la sobirania” perduda en els tractats internacionals). En segon lloc, aspiren a ser expressions de la societat civil i no partits tradicionals. En tercer lloc, trien noms d’aplegaments transversals o valors, com Plataforma, Ciutadans, Solidaritat. En quart lloc, les noves sigles (tret de la CUP) sorgeixen poc abans d’uns comicis a l’escalf de manifestos amb un gran ressò mediàtic o de lideratges trencadors (Josep Anglada, Albert Rivera i Joan Laporta). En cinquè lloc, internet és clau per al seu èxit.\nAquesta fórmula catalana s’ha exportat a l’àmbit estatal, però combinant polítics tradicionals que es reclamen outsiders (Rosa Díez i Aleix Vidal-Quadras) i nous (Iglesias). Amb Podem, la CUP té una rèplica que a Catalunya pot generar una doble opció per a l’esquerra assembleària. Segons constatava el politòleg Jordi Muñoz a l’ARA fa uns dies, els seus resultats formen “una foto inversa de la CUP: allà on l’electorat s’informa més per mitjans espanyols, el vot protesta se’n va més fàcilment a [...] l’esquerra alternativa madrilenya”.\nEn suma, la política estatal i catalana coneixen una fragmentació partidista que es farà molt intensa en el pròxim cicle. Això sí: la nova política s’imposarà a la tradicional. Podem n’és l’avís inequívoc.


La Jaume I inicia amb 25 participants la segona edició del programa YUZZ\nUJI Notícies La Jaume I inicia amb 25 participants la segona edició del programa YUZZ\nParticipants de la segona edició de YUZZ. | FOTO: Àlex Pérez\nLa Universitat Jaume I ha presentat una nova edició del programa YUZZ que s’inicia ara i que finalitzarà el proper mes de juny. L’acte de presentació, al que han assistit els participants en aquesta segona edició, ha comptat amb l’assistència de la vicerectora d’Estudiants, Ocupació i Innovació Educativa, Pilar Garcia Agustín; el director acadèmic d’Espaitec, David Cabedo; Vicente Nebot, representant de SECOT; Juan Domingo Carrasco, representant del projecte guanyador del centre Yuzz Universitat Jaume I de Castelló, i Laura Martínez, de la Càtedra Increa i coordinadora del programa YUZZ a l’UJI.\nDurant la presentació, Pilar García Agustín ha destacat l’alta participació que ha tingut aquesta convocatòria en la que s’ha seleccionat a 25 participants que treballaran en 22 projectes diferents. La vicerectora ha felicitat a tots els participants d’aquesta edició i ha recordat que la Universitat Jaume I, des de la seua creació, ha desenvolupat accions per a promoure l’esperit emprenedor tant de l’estudiantat com del professorat. «Espere que la vostra experiència en aquest programa siga profitosa i servisca no sols per a ensenyar-vos a fer un pla de negoci sinó també per a establir relacions entre vosaltres i compartir les vostres experiències» ha afegit.\nEl programa està dirigit a joves emprenedors d'entre 18 i 31 anys que busquen desenvolupar una idea de negoci de base tecnològica. Els participants seleccionats rebran durant cinc mesos formació i assessorament al centre YUZZ de la Universitat Jaume I, ubicat a partir d’ara en Espaitec. Allí podran elaborar el seu pla de negoci i a més comptaran amb el suport d’una xarxa de més de 200 experts professionals, tutories personalitzades i una plataforma de treball col·laboratiu en línia. «Per a Espaitec és una satisfacció albergar el centre YUZZ perquè es faciliten les tasques de tutorització però també perquè suposa una oportunitat única perquè els participants puguen interactuar amb les empreses d’innovació representades en el parc científic» ha assenyalat David Cabedo.\nUna vegada finalitzat el procés de formació i assessorament, els millors de cadascun dels centres YUZZ viatjaran a Silicon Valley, la meca mundial d'innovació en l'àmbit de les noves tecnologies. A més, els tres millors projectes de tot el país rebran una dotació econòmica per a ajudar-los a posar en marxa el seu negoci: 30.000 euros per al primer premi, 20.000 euros per al segon i 10.000 euros per al tercer. Els participants també optaran a beques completes per al Fórum IMPULSA. A més, enguany com a novetat, s’han creat dos noves categories de premis: YUZZ Mujer i Fintech.


Lucky Star Hotel Nha Trang Vietnam - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n96B1/8 Tran Phu Street, Loc Tho, Nha Trang, Vietnam - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Lucky Star Hotel?\nNotable 7,0 (2037 comentaris)\nMés informació sobre Lucky Star Hotel\nDissenyat tant per oci com per negoci, Lucky Star Hotel està situat idealment a Loc Tho; una de les localitzacions més populars de la ciutat. L'hotel és a 1 km del centre de la ciutat i permet accedir a les instal.lacions més importants de la ciutat. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLucky Star Hotel ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes.\nLucky Star Hotel té 34 habitacions, totes amoblades amb gust per tal d'oferir comforts com televisió de pantalla plana, tovalloles, connexió sense fils a internet (cortesia), aire condicionat, servei de despertador. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Lucky Star Hotel.\nTorres Po Nagar Cham - 4,24 km\nPlatja de Nha Trang - 940 m\nPagoda Long Son - 3,35 km\nCatedral de Nha Trang - 2,46 km\nIlla dels Micos - 14,97 km\nCascades Ba Ho - 19,71 km\nMuseu Oceanogràfic Nacional de Vietnam - 2,78 km\nPhu Dong Water Park - 120 m\nGaleria Colorwaves - 830 m\nComentaris d'Agoda (53)Comentaris de Booking.com (31)\nTots els tipus de viatgers (53)Viatger de Negocis (2)Parelles (26)Viatgers en solitari (11)Famílies amb infants petits (7)Grups (7)


< Anterior | 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 100 101 102 103 104 105 106 107 108 109 110 111 112 113 114 115 116 117 118 119 120 121 122 123 124 125 126 127 128 129 130 131 132 133 134 135 136 137 138 139 140 141 142 143 144 145 146 147 148 149 150 151 152 153 154 155 156 157 158 159 160 161 162 163 164 165 166 167 168 169 170 171 172 173 174 175 176 177 178 179 180 181 182 183 184 185 186 187 188 189 190 191 192 193 194 195 196 197 198 199 200\nLa detecció i atenció a temps al nadó sord és fonamental. Mitjançant tècniques d’aprenentatge adequades a cada cas, nous dispositius de reforç, l’adaptació del medi escolar a les necessitats del alumnat sord, així com la cooperació entre l’àmbit familiar i escolar, un nen amb problemes d’audició podrà integrar-se social i laboralment.\nRepresentació de l'obra de "Romeo i Julieta" per part d'estudiants i posada en escena per part del Vice-Rectorat d'Estudiants i de promoció Cultural. L'acte es va realitzar a la Plaça de les Oliveres de la Facultat de Ciències de l'Educació.\nData: Maig 1994\nPerspectives educatives de l'estimulació primirenca per a nens amb la síndroma de Down\nLa maduració del sistema nerviós en els primers any de vida es espectacular i és aquí especialment quan s’ha de procurar compensar les dificultats específiques d’aprenentatge, aprofitant la plasticitat cerebral.\nLa comunicació en goril·les i nens\nEl propòsit d'aquesta investigació va consistir a trobar fins a on els goril·les són capaços de reproduir certes activitats manuals que els nens solen realitzar en els seus jocs -quan tenen entre un any i mig a dos-. Partim de la idea que en tant els goril·les han estat educats per cuidadores humanes i, per tant, han establert vincles propers a elles, haurien de ser capaços de mostrar habilitats que de fet són més psicològiques que anatòmiques a causa d'aquesta proximitat o pont entre les espècies humana i animal.\nEls especialistes d'avui dia estan convençuts que el contacte freqüent amb humans desenvolupa algunes capacitats, assimilades a través de l'aprenentatge i l'educació, que d'una altra manera serien inexistents.\nPer tant, i encara que els nostres resultats són més aviat pobres, no hauríem de descartar que mitjançant l'educació, l'entrenament i una comunicació més intensa, els goril·les i ximpanzés poden desenvolupar habilitats més sofisticades.\nDiríem, en definitiva, que el més important és aprendre sobre els éssers humans a través de l'anàlisi de com els antropoides són capaços de desembolicar-se.\nAutor: SMAV-Institut de Ciències de l'Educació\nData: Octubre 1990


El carnaval de Manacor s’inundarà de fantasia i color amb desenes d’activitats en els diferents nuclis del municipi – Rellevant.cat\nEl carnaval de Manacor s’inundarà de fantasia i color amb desenes d’activitats en els diferents nuclis del municipi\nEls darrers dies s’acosten a Manacor i arreu del municipi es preparen novetats per gaudir d’aquests dies de disbauxa. Com ja és tradició, el carnaval començarà el dijous llarder, dia 28 de febrer, amb la Rueta. I continuarà el dissabte següent, dia 2 de març, amb la Rua i la Gran Festa de Carnaval que se celebrarà a la plaça de Ramon Llull. Enguany “celebrarem els darrers dies enmig de molts de dies de festa, per això volem convidar tothom a participar del carnaval i també a commemorar el Dia de les Illes Balears, dia 1 de març, amb la festa que hem preparat a la plaça del Mercat, amb animació infantil i ball de bot”, ha explicat la batlessa de Manacor, Catalina Riera; que ha presentat les festes acompanyada de la regidora de Cultura, Antònia Llodrà; el regidor de Serveis Generals, i els delegats de Son Macià, Miquel Perelló; i el de s’Illot, Antonio Garcia. I és que el carnaval se celebrarà en molts indrets del municipi de Manacor.\nPerò el carnaval només acabarà oficialment amb l’enterrament de la sardina, dimarts dia 5 de març. A Manacor la comitiva “funerària” sortirà a les 19.30 h del carrer Gelabert i passarà per la plaça del Convent per arribar a la plaça de sa Torre, on se celebrarà una sardinada. I a Porto Cristo, també dimarts dia 28, el Centre de Cultura acollirà la “capella ardent” en honor a la sardina i des d’allà, a les 19.30 h, sortirà la comitiva que enterrarà la sardina a la platja per després tornar al Centre de Cultura a celebrar la tradicional sardinada.\nRecordatori: Nova sessió-col·loqui al Coiba, amb motiu del Dia Mundial de les Persones amb Malalties poc freqüents. Dimarts, 26 de febrer, 17:00h.\n22 de febrer de 2019 Ajuntament de Manacor Festes Deixa un comentari


Una persecució policial acaba amb un cotxe de Mossos a la via del tren a Llançà - Diari de Girona\nUna persecució policial acaba amb un cotxe de Mossos a la via del tren a Llançà\nLa policia deté els dos homes després de la fugida, un d'ells amb el carnet anul·lat judicialment\nUna persecució policial acaba amb un cotxe de Mossos a la via del tren a Llançà Diari de Girona\nEls Mossos d'Esquadra han detingut dos homes després d'una persecució a Llançà. Els agents feien un control la passada matinada a l'N-260, punt quilomètric 22 de Llançà, quan pels vols de tres quarts de sis, aproximadament, els va aparèixer un turisme a gran velocitat que va frenar de cop en veure el control policial. El vehicle va fer mitja volta creuant la línia contínua i va marxar en direcció oposada del control cap a Llançà a gran velocitat.\nEls agents van pujar al vehicle patrulla i el van seguir. El turisme anava a gran velocitat i fins i tot va envair el carril contrari per agafar revolts amb una conducció temerària. Fins i tot es va saltar el semàfor en vermell de l'encreuament que dona accés a la població de Llançà direcció a l'estació de tren. Dirigits cap a un camí de terra els agents es van apropar al vehicle que fugia, que va frenar de cop i van haver de fer una maniobra evasiva per tal d'evitar col·lidir-hi, fet que va propiciar que el vehicle anés a l'andana de les vies del tren, sense poder impedir la petita caiguda. Els agents no van prendre mal, van sortir del vehicle i van detenir els dos homes, conductor i copilot. Els arrestats són dos homes que properament passaran a disposició judicial.\nUn d'ells és un home de 36 anys de nacionalitat francesa amb domicili a Fechain (França), a qui s'acusa de ser el presumpte autor d'un delicte contra la seguretat viària: de conducció temerària. És dona el cas que els Mossos han descobert que té el permís de conduir anul·lat judicialment per les autoritats franceses des del gener d'enguany, per aquest motiu se li imputa un delicte de conduir amb privacitat judicial cautelar o definitiva de permís de conduir. No comptava fins ara amb antecedents. L'altre arrestat és un home de 25 anys de nacionalitat francesa i veí de Denain (França), a qui s'acusa d'un delicte de resistència i desobediència a agents de l'autoritat. Tampoc tenia antecedents.\nUna grua va haver de retirar ahir al matí el cotxe policial sinistrat a les vies del tren.


Pròrroga a les restriccions fins el 21 de gener - Canal 10 Empordà\nPròrroga a les restriccions fins el 21 de gener\nTercera setmana de restriccions a la mobilitat nocturna, les limitacions de bombolles, aforaments i obligació de dur mascareta fins i tot a l'exterior. El govern ha acordat una pròrroga fins el 21 de gener.\nLa sisena onada de Covid-19, la protagonitzada per la variant Òmicron, es manté en índexs alarmants i els serveis sanitaris tant d'atenció primària com hospitalaris estan ratllant la saturació. A nivell local de l'Escala, els últims 7 dies s'han diagnosticat 145 casos amb PCR i test d'antígens; 255, si comptem els últims 14 dies. Això fa que l'índex de risc es mantingui molt alt, a 2.668, 150 punts per sobre de l'índex anterior. Amb això la taxa de reproducció ponderada setmanalment continua per sobre de l'1, concretament és d'1,14 (cal recordar que l'epidèmia creix mentre aquest índex és superior a 1).Xifres lleugerament inferiors a les registrades a nivell comarcal, on la taxa de reproducció, per exemple, és només dues centèssimes superior a la de l'Escala.A l'Alt Empordà, ja hi ha tres quarts de la població vacunada amb primera dosi (74,64%). Els vacunats amb la pauta completa són el 71% de la població.\nI continuen les vacunacions massives. Per aquest mes de gener n'hi ha de previstes a la Sala Polivalent demà passat, dijous13, dimecres de la setmana vinent, 19 i el dijous 27 d'aquest mes de gener. Amb cita prèvia, de 16 a 19h. Sense cita prèvia, a partir de 17h i fins a esgotar existències.La vacunació per a terceres dosis es fa a partir de 40 anys d'edat. A partir de 12 anys, es pot demanar la primera dosi. Els majors de 40 anys es poden posar la 3a dosi si prèviament han estat vacunats amb Pfizer, Moderna o Astra-zeneca. Els vacunats amb Pfizer o Moderna han d'esperar 6 mesos entre segona i tercera dosi; els vacunats amb Janssen o Astra-Zeneca, tres mesos.\nL'evolució de l'epidèmia a l'Escala segueix, amb matisos, l'evolució de la resta del país. És per això que el govern català va acordar, prorrogar 15 dies les restriccions a la mobilitat aplicades a principi de les diades nadalenques. Fins el 21 de gener, es manté en peu el toc de queda nocturn entre la una i les sis de la matinada. Toc de queda que s'aplica a totes aquelles poblacions de més de 10 mil habitants amb una incidència acumulada de més de 250 casos en set dies, com és el cas de l'Escala, Torroella de Montgrí, Figueres, Castelló d'Empúries, Roses i fins arribar a 132 localitats catalanes.A banda del confinament nocturn, es mantenen també la resta de mesures restrictives, com la limitació de les bombolles i que el número absolunt no superi les 10 persones tant a l'interior com a l'exterior i tant en l'àmbit privat com en el públic.La capacitat màxima a l’interior de bars i restaurants continuarà sent del 50% (i del 100% a les terrasses), mentre que l’aforament a comerços i empreses de serveis serà del 70%, el mateix percentatge que en instal·lacions i equipaments esportius tancats. Els locals d’oci nocturn romandran tancats, mentre que l’aforament de sales de concert, teatres, cinemes, auditoris i circs amb carpa serà del 70%, percentatge que també s’aplica a sales de vetlla, enterraments i altres cerimònies. El teletreball es manté com a prioritari en l’Administració de la Generalitat i es recomana fermament en l’àmbit laboral privat. El Govern de la Generalitat insisteix en la necessitat de seguir mantenint les mesures bàsiques de prevenció davant de la COVID-19, com ara fer un ús correcte de la mascareta, mantenir la distància sempre que sigui possible i aplicar les mesures higièniques i de ventilació. A totes aquestes, cal afegir-hi les mesures de prevenció que s'apliquen als centres escolars i que vam repassar a l'informatiu d'ahir, dia que s'estrenava el segon trimestre del curs escolar, després de l'aturada nadalenca.\nStreaming SPi+Tv 120522\nBon balanç de la donació de sang a l'Escola Esculapi\nInscripcions Ballmanetes i Matí Esportiu


Els Xics de Granollers s’anoten el castell de 8 més matiner del seu historial | El Pati digital\n← Arrenca per Sant Jordi un nou portal d’informació castellera, DiariCasteller.cat\nGran bateig dels Castellers de l’Alt Maresme →\nEls Xics de Granollers s’anoten el castell de 8 més matiner del seu historial\n28/04/2014 Deixa un comentari\nUn 3d8 descarregat el 26 d’abril de 2014. Aquesta és una fita històrica pels Xics de Granollers. És la primera vegada en la seva història que la colla descarrega un castell de 8 pisos a principis de temporada. Els Xics ho han fet aquest dissabte a Vilafranca, en segona ronda. Un 3d8 carregat i descarregat finet i ràpid. Ens hem de remuntar a la temporada 1999, fa 15 anys que els Xics a Sant Cugat van descarregar el 3d8 (27/6/1999), el més matiner fins avui. Val a dir que la temporada 2007 els Xics, a Granollers, van carregar el 3d8 a l’Ascensió (20/5/2007), ara fa set anys.\n3d8 dels Xics (Vilafranca del Penedès, 26/04/2014)\nTambé cal destacar que és la primera construcció de 8 pisos que s’aixeca enguany a tota una capital castellera com és Vilafranca del Penedès en aquest 2014. Honor Xic.\nGran inici de temporada per la colla grana que a Vilafranca ha portat a primera ronda la torre de 7, la segona que descarrega enguany. I en tercera ronda un 5d7. Una actuació brillant que situa la colla el mes d’abril a un bon nivell tècnic.\n2d7 dels Xics (Vilafranca del Penedès, 26/04/2014)\nXics a Vilafranca: 3 pilars de 4, 2d7, 3d8, 5d7 i pilar de 5.\nEls Xics vam actuar a Granollers per la diada de Sant Jordi, descarregant 2 pilars 4, 4d6 amb agulla, 3d7, 4d7, 7d5 net i 5d5 net, pilar de 4 aixecat per sota i pilar de 4 amb folre de canalla.


Església parroquial de Santa Coloma – Arsèguel / Alt Urgell | Catalunya Medieval\nEsglésia parroquial de Santa Coloma – Arsèguel / Alt Urgell\nSituació: A Arsèguel, vila i municipi de la comarca de l'Alt Urgell (Lleida).\nÈpoca: No hi consta – Romànic - (Patrimoni.Gencat).\nCirculant per la carretera N-260 (Eix pirinenc), entre els PK 215/216, hi ha una desviació indicada (N 42 21 41.90 E 01 35 13.53), que accedeix en primer lloc a El Pont d'Arsèguel (Petit nucli de població d'Arsèguel), i tot seguit, continuant per la carretera LV-4052, arribarem a Arsèguel.\nLocalització: N 42 21 02.12 E 01 35 02.16 – Altitud: 949 m.\nDe la pàgina web de l’Enciclopèdia Catalana, ens complau extreure la següent informació (Setembre 2013):\n“A l'extrem, arrecerada al turó de Patalín, hi ha l'església parroquial de Santa Coloma, potser en origen edifici romànic d'una sola nau rectangular, sense absis exempt.\nA ponent hi ha el portal, format per tres arquivoltes de mig punt en degradació sobre una línia d’impostes motllurada.\nSota mateix, als carreus de les rebranques, hi ha unes carotes rústegues.\nA l’angle del sud-oest de l’edifici, sobre la façana, es dreça un campanar de torre, quadrat, que és obra posterior.\nTambé són més tardanes les capelles rectangulars que s’obren a banda i banda de la nau, coberta amb volta de llunetes barroca.\nPer a la reconstrucció d’aquesta església s’aprofitaren carreus d’una església més antiga, situada uns 40 m més enllà de l’actual (on hi ha el cementiri i hi resta la fonamentació) i que era dedicada a sant Miquel.\nAl segle XIX encara hi havia culte.”\nPer complementar mínimament la informació anterior, ens complau extreure el següent text de la pàgina web de Pat.mapa (Setembre 2013):\nEsglésia molt modificada. D'una sola nau amb capelles afegides a l'estructura original. L'absis ha desaparegut. La porta actual es troba a la façana W. i consta de tres arquivoltes molt simples. Els capitells són esquemàtics. Els angles d'aquesta façana hi ha dues cares de forma circular, molt rústegues. La torre campanar és d'època un xic tardana. La porta està guarnida amb ferramenta en espiral.\nLa localitat d'Arsèguel apareix esmentada l'any 839 a l'Acta de consagració de la seu d'Urgell, amb la denominació d'Arcegal.”\nSeguint per la carretera per on hem arribat a Arsèguel, aniríem a parar a Cava (Restes del Castell de Cava i Església parroquial de Sant Climent de Cava)\nCal fer un tomb pel poble:\nImpressionants vistes de la Serra del Cadí, des d’Arsèguel:\nRestes de l’antic castell d’Arsèguel:\nDe la pàgina web de Wikipedia ens complau extreure la següent informació (Setembre 2013):\n“ El castell va ser totalment destruït l'any 1592 però hi ha diversos elements al municipi que possiblement pertanyen al castell: una mitja torre adossada a una casa, un gran arc de mig punt que forma part d'un mur d'una casa a la plaça de l'ajuntament\ni alguns elements prop de l'església parroquial com una cara esculpida de la façana de l'església.\nLes noticies sobre aquest castell són molt escasses. Al segle XII era tingut per la comtessa del Pallars. Al segle XVI, dins dels conflictes entre Nyerros i Cadells, els soldats del Sometent de Bagà van assaltar el castell i el derruïren totalment l'any 1592”\nA Arsèguel, cada estiu s'hi celebra una Trobada d'acordionistes del Pirineu.\nPublicat el 7 setembre 2013 per Ricard\tdins de Alt Urgell amb l`etiqueta Catalunya, Esglésies, Lleida, Romànic .


El carrer Rius i Taulet s’obrirà en el tram comprés entre els carrers d’Artur Costa i Sant Antoni Abat — Informació i notícies sobre tot el que passa al Baix Llobregat i l'Hospitalet del Llobregat\nMartes, 31 de octubre de 2017 | Leída 16 veces\nEl carrer Rius i Taulet s’obrirà en el tram comprés entre els carrers d’Artur Costa i Sant Antoni Abat\nL'Ajuntament assegura que aquesta mesura comporta millores en l’estructuració de la zona i la mobilitat al barri del Centre\nL’Ajuntament de Gavà ha signat un conveni amb els propietaris de les finques dels números 19 al 33 del carrer Mare de Déu de la Mercè per tal d’aconseguir una nova parcel·lació que millori l’aprofitament urbanístic de les finques privades. Amb aquest acord, l'administració local obté l’obertura del carrer F. Rius i Taulet prevista al Pla General metropolità de 1976 tal com ha explicat l’alcaldessa de Gavà, Raquel Sánchez. Un vial que actualment queda tallat tant per vehicles com per vianants a l’altura del carrer Artur Costa i que continua, un segon tram del mateix carrer, fins al carrer Sant Antoni Abat.\nSánchez ha manifestat que “com alcaldessa celebro la signatura d’aquest conveni donat que es tracta d’un projecte que beneficia la ciutat i el barri del Centre en particular. Aquesta actuació és una bona oportunitat per fer una nova ordenació d’aquest sector i fer els estudis de mobilitat que siguin necessaris”.\nSegons informen fonts municipals en un comunicat, l’acord permetrà eixamplar el carrer Mare de Déu de la Mercè quan les edificacions s’enderroquin. D’altra banda, l’actuació possibilitarà la construcció de 25 habitatges de promoció privada.\nAquest projecte millorarà la mobilitat del barri del Centre i de la ciutat en general. En aquest sentit, actualment s’estan estudiant els detalls de la futura reordenació del trànsit, incloent el sentit de circulació que hauria de tenir el carrer F. Rius i Taulet. Aquesta reordenació anirà vinculada a la nova vialitat de la carretera de Santa Creu de Calafell, en procés de definició pel projecte de reforma de la C-245 que s’està preparant.\nEl conveni preveu que les persones propietàries de les finques incloses en el polígon presentaran a l’Ajuntament el projecte de reparcel·lació voluntària, en el termini d’un mes. De la seva banda, l’Ajuntament de Gavà executarà, en un termini de 12 mesos, les obres d’urbanització del vial objecte de la cessió, l’enderroc de les construccions existents en un termini de dos mesos i els tancaments que siguin necessaris respecte les parcel·les que donen al nou tram de vial.


El radar de tram de la Ronda de Dalt multa 50 conductors al dia de mitjana - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl radar de tram de la Ronda de Dalt multa 50 conductors al dia de mitjana\nEl radar de tram de la Ronda de Dalt multa uns 50 conductors al dia de mitjana per excés de velocitat. Per aquest tram controlat de la ronda, entre la plaça de Karl Marx i el Nus de la Trinitat, circulen cada dia entre 105.000 i 107.000 vehicles –uns 117.000 el divendres per l'operació sortida, fet que significa que de cada 2.000 vehicles, un és denunciat. Són dades que l'intendent adjunt de la Divisió de Trànsit de la Guàrdia Urbana de Barcelona, Carles Reyner, exposa a l'ACN. Per a Reyner, es tracta d'una proporció de multes «baixa», si bé afegeix que l'objectiu és que no hagin de denunciar cap conductor per superar la velocitat permesa. L'intendent destaca que els accidents són la «prioritat número 1» de la Guàrdia Urbana de Barcelona i la «croada» contra l'excés de velocitat.\nEl radar de tram de la Ronda de Dalt controla tres itineraris en direcció Besòs: de la plaça de Karl Marx al Nus de la Trinitat, d'aquesta plaça a la sortida número 2, i de l'entrada 3 al Nus de la Trinitat. «També controla la velocitat dels vehicles que entren o surten al llarg del tram», puntualitza Reyner en una entrevista fent balanç d'aquest radar, el primer i únic de tram, de moment, a la ciutat de Barcelona.


iPhone 12, Mini, Pro i Pro Max: mides de pantalla i quina us convé? - Tècnica\nPrincipal Tècnica iPhone 12, Mini, Pro i Pro Max: mides de pantalla i quina us convé?\nEls nous iPhones d'APPLE s'obren per reservar avui (bé, alguns d'ells), però quin és l'adequat per a vosaltres?\nEls mòbils vénen en una varietat de mides a través d'una gamma d'etiquetes de preus que s'estenen des de barats i alegres fins a caríssims.\nEn total, per als nous iPhones es van anunciar dimarts (d'esquerra a dreta): l'iPhone 12 Pro Max, l'iPhone 12 Pro, l'iPhone 12 i l'iPhone MiniCrèdit: poma/el sol\nbones preguntes per conèixer gent\niPhone 12: què és?\nLa sèrie d'iPhones 12 constitueix els últims i millors telèfons intel·ligents d'Apple, i són els primers del titan tecnològic dels Estats Units a tenir connectivitat 5G.\nEs van presentar durant un esdeveniment virtual el 13 d'octubre enregistrat des de la seu de l'era espacial d'Apple a Cupertino, Califòrnia.\nEl cap d'Apple, Tim Cook, va dir: Avui és el dia d'una nova era per a l'iPhone. Estem portant el 5G a l'iPhone.\nEn total, Apple va anunciar quatre nous mòbils, amb una varietat d'especificacions i mides que s'ofereixen.\nEls nous iPhones d'Apple inclouen la tecnologia magnètica 'MagSafe' que els ajuda a enganxar-se a determinades plaques de càrrega sense fil i altres accessorisCrèdit: poma/el sol\nMides de pantalla de l'iPhone 12\nEls nous iPhones són: l'iPhone 12, l'iPhone 12 Pro, l'iPhone 12 Pro Max i l'iPhone Mini.\nCom el seu nom indica, el 12 Pro Max és el més gran del lot, mesurant una butxaca de 6,7 polzades en diagonal a través de la pantalla.\nAixò el converteix en el mòbil més gran que Apple ha fet mai, superant la pantalla de 6,5 polzades de l'iPhone 11 Pro Max de l'any passat.\nMés avall en la jerarquia, l'iPhone i l'iPhone desembre 12 Pro vénen en cadascuna de 6,1 polzades.\nTot i que tenen la mateixa mida, els telèfons són diferents en les seves especificacions relatives. El 12 Pro més car té una càmera addicional a la part posterior, per exemple.\nPer últim, però no menys important, l'iPhone Mini és (no és sorprenent) el més petit del grup, amb uns escassos 5,4 polzades.\nAixò el converteix en un dels iPhones més petits que Apple ha fabricat des de l'iPhone 8 del 2017, i un dels mòbils 5G més petits que s'han construït mai.\nA part de la mida, el preu de cada gadget de la sèrie 12 és un dels factors clau que els separa.\nPreus i dates de llançament de l'iPhone 12\nEls models Pro vénen en quatre colors (d'esquerra a dreta): plata, grafit, or i blau del PacíficCrèdit: AP: Associated Press\nApple està sorprenent els llançaments d'iPhone d'aquest any.\nLes comandes anticipades per a l'iPhone 12 i l'iPhone 12 Pro s'obren el 16 d'octubre, mentre que els dos mòbils sortiran a la venda general una setmana més tard, el 23 d'octubre.\nEl 12 s'enviarà per 799 £ al Regne Unit i 799 dòlars als EUA, mentre que el 12 Pro costarà 999 £ / 999 $.\nLes comandes anticipades del robust 12 Pro Max i de l'iPhone Mini midget arribaran una mica més tard, llançant-se el 6 de novembre.\ncançó que t'animarà\nAquests dos telèfons s'enviaran el 13 de novembre, a partir de 699 £ / 699 £ per al Mini i 1.099 £ / 1.099 £ per al 12 Pro Max.\nPel que fa als colors, l'iPhone 12 i el Mini vénen en: negre, blanc, vermell de producte, verd i blau.\nEls models Pro vénen en: or, blau pacífic, plata i grafit.\nTots els mòbils estaran disponibles a les botigues d'Apple en els seus respectius dies de llançament, així com al seu lloc web oficial.\nGairebé tots els operador de telefonia mòbil important en el Regne Unit i els Estats Units serà l'emmagatzematge dels nous terminals, també.\nInclouen Vodafone, EE i Three al Regne Unit, i Verizon, AT&T i T-Mobile als EUA.\nSèrie iPhone 12: quin és l'adequat per a tu?\nL'iPhone 12 i l'iPhone Mini tenen dues càmeres posteriors, en lloc de tresCrèdit: Apple, Inc.\nAmb tants iPhones nous per triar, pot ser una mica complicat decidir quin és el millor per a tu.\nUn dels grans factors (sense joc de paraules) són les mides relatives.\nSi ets un fan dels mòbils massives - com a nota de la sèrie Galaxy de Samsung - llavors l'iPhone 12 Pro Max és una obvietat.\nTanmateix, si no heu utilitzat mai un telèfon gran abans, us recomanem que us atengueu als models més petits.\nEls telèfons més grans poden ser una mica difícils de manejar, deixar les butxaques com si acabés d'haver robat a la botiga una barreja de selecció i fer servir amb una sola mà.\nJocs de preguntes per a grups\nEls models Pro també són els millors si només esteu contents d'utilitzar aparells de primera línia amb funcions d'avantguarda, el millor del millor, bàsicament.\nÉs probable que l'iPhone 12 Mini i l'iPhone 12 siguin els més populars dels nous aparells d'AppleCrèdit: EPA\nSi el preu és el vostre principal factor decisiu, l'iPhone Mini és una bona opció.\nÉs un dels mòbils més barats que es poden comprar amb connectivitat 5G i compta amb el nou xip A14 súper ràpid, igual que els models Pro més cars.\nL'únic inconvenient d'aquesta elecció és la petita mida del telèfon, que òbviament no serà per a tothom.\nSi prefereixes asseure't i anar a buscar alguna cosa pel mig, probablement l'iPhone 12 sigui la teva millor aposta.\nTé totes les característiques del 12 Pro (amb una càmera addicional) i a 200 £ menys que el seu homòleg de mida similar és un robatori absolut.\nM'esperaria que la majoria dels consumidors anessin als 12 quan obrin les comandes anticipades divendres.\nApple revela l'iPhone 12 Mini durant l'esdeveniment 'Hi, Speed'.\nEn altres notícies, Apple va presentar recentment la darrera versió de l'Apple Watch: el seu smartwatch més barat en anys .\nHi ha una nova pantalla d'inici de l'iPhone a iOS 14 , i els fans estan dividits.\nDescobriu totes les noves funcions d'iOS 14 aquí.\nQuè en penseu dels nous iPhones? Fes-nos-ho saber als comentaris!\nLa foto de Call of Duty: Vanguard es filtra en línia abans de ser bloquejada per Activision\ndinar i aprendre idees per a la salut i el benestar\nsol·licituds d'assaig d'aplicació a la universitat\ngrans trencadors de gel per als estudiants universitaris


Hives Bradworthy Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Hives\nDissenyat tant per oci com per negoci, Hives està situat idealment a Bradworthy; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHives també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Bradworthy. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, aparell de televisió, reproductor de DVD/CD, nevera, banyera per satisfer els clients més exigents. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com jardí. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Hives la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Bradworthy.


Nom de l'assignatura: Claus per a l'Exercici del Lideratge\nCodi de l'assignatura: 569370\nCB8.- Capacitat d’integrar coneixements i enfrontar-se a la complexitat de formular judicis a partir d’una informació que, tot i ser incompleta o limitada, inclogui reflexions sobre les responsabilitats socials i ètiques vinculades a l’aplicació dels seus coneixements i judicis.\nCB9.- Capacitat de comunicar conclusions i els coneixements i les raons últimes que les sustenten a públics especialitzats i no especialitzats d’una manera clara i sense ambigüitats.\nCB10.- Habilitats d’aprenentatge que permetin continuar estudiant de manera majoritàriament autodirigida o autònoma.\n1. Aprofundir en l’anàlisi de les pròpies responsabilitats de direcció, amb un èmfasi especial en l’elaboració de missions i de criteris d’èxit com a base dels models de direcció.\n2. Identificar els sistemes de relació interpersonals que s’estableixen a les organitzacions, i atendre especialment aquells que potencien o dificulten l’eficàcia i l’eficiència del servei.\n3. Conèixer els rols que s’adopten en els equips de treball, les dinàmiques que s’hi estableixen i el paper de líder.\n4. Activar el propi lideratge i posar-lo al servei de l’organització.\n5. Aprendre a fer servir eines per desenvolupar el lideratge dels diferents membres de l’equip.\n6. Aprendre a activar tots els coneixements propis per eliminar aspectes limitadors que impedeixen desenvolupar el lideratge en el comandament de l’equip.\n7. Aprendre a identificar eines per desenvolupar el lideratge de l’equip.\n8. Aprendre a identificar els elements limitadors del lideratge.\n9. Aprendre a identificar els elements limitadors en el desenvolupament de l’equip.\n10. Aprendre a establir aliances efectives per al bon funcionament de l’equip.\n11. Aprendre a activar tots els coneixements i els recursos de l’equip, per facilitar-ne el desenvolupament i aplicar-lo a l’organització.\n12. Aprendre a potenciar el talent dels membres de l’equip.\n13. Aprendre a construir una estaca per a la cohesió del grup al voltant d’un equip de treball.\n14. Aprendre a definir objectius.\n1. La direcció per significats\nEl rol de cap en la direcció de persones\nMissions, visions i significats\nDirecció per significats\n2. L’equip de treball\nQuan cal i quan no cal el treball en equip\nL’autoritat dels grups formals i el poder dels grups informals\nIdentificació, motivació, satisfacció i incentiu: diferents cares d’un mateix prisma\n3. El lideratge basat en l’acció\nEl lideratge basat en l’acció\nEl foment de l’autonomia i la delegació\nEls sistemes de control positius: el reconeixement\n4. L’equip de treball participatiu\nLa participació com a potenciador de l’eficiència i de l’eficiència dels equips de treball\nEls límits de la participació\nDe la gestió participativa a la gestió de la participació\n5. Gestió dels conflictes en els equips de treball\nAvaluació de les situacions de conflicte\nBases per a la resolució de conflictes\nAnàlisi de situacions concretes\n6. Principals elements i eines per assolir la cohesió dels equips\nDisseny d’una aliança d’equip\nDesenvolupament dels pactes previs per construir el disseny de l’aliança\n7. Treball amb fortaleses i valors propis i de l’equip\nIdentificació de fortaleses individuals\nIdentificació de fortaleses de l’equip\nIdentificació de valors individuals\nIdentificació de valors de l’equip\nActuacions d’acord amb els valors\nTreball des de les fortaleses i els valors\n8. Identificació i gestió dels factors limitadors\nEn el desenvolupament del propi lideratge\nEn el desenvolupament dels equips\nEn el desenvolupament del lideratge dels equips\n9. Definició d’objectius\nDefinició d’objectius individuals\nDefinició d’objectius de l’equip\nPla d’acció per assolir els objectius\n10. Definició i creació d’una estaca pròpia i d’equips\nLa metodologia és activa i participativa, amb l’objectiu de potenciar el treball en equip. Això permet intercanviar experiències entre les persones participants i, al mateix temps, reforçar el contingut teòric del programa.\nCom a metodologia principal es fan servir eines de coaching coactiu per equips i el curs es basa en tot moment a aplicar els coneixements assolits en el lloc de treball. Es combina l’adquisició d’eines tècniques amb el procés de transformació propi cap al lideratge.\nL’avaluació per defecte és l’avaluació continuada. En cada sessió, l’alumnat valora el seu aprenentatge i també ho fa el docent.\nEn finalitzar la unitat formativa, l’alumnat elabora un pla de treball que també permet avaluar el coneixement assolit.\nÉs necessària l’assistència regular a classe.\nEls alumnes que no hagin superat l’avaluació continuada poden fer una reavaluació, que consisteix a tornar a presentar el treball o treballs que no hagin estat superats. La nota final de l’assignatura es determina tenint en compte la nota obtinguda en aquests treballs presentats a reavaluació així com a la resta d’activitats.\nL’avaluació única es reconeix com el dret de l’estudiant a renunciar a l’avaluació continuada i consisteix en una prova oral sobre la pràctica del lideratge.\nProva oral sobre la pràctica del lideratge.


La barriada Joan Gelabert, un projecte urbanístic a l’eixample de Ciutadella (1940-1941) – El Iris.cat – Digital d'informació i cultura\nLa barriada Joan Gelabert, un projecte urbanístic a l’eixample de Ciutadella (1940-1941) Per Jaume Sastre Moll, Doctor en Història\nEn el mes de febrer de 2021 celebrem d’una manera un tant especial (hi ha poques persones que ho recordin), l’inici d’un dels projectes urbanístics més importants del segle XX a Ciutadella. La construcció de la Barriada Joan Gelabert, coneguda popularment per El Ranxo. La seva construcció, a iniciativa d’un dels alcaldes més dinàmics de la primera meitat del segle XX, va suposar un revulsiu en quant a la millora de la salubritat de la població (xarxa de clavegueram) i la dotació a la mateixa d’una xarxa d’aigua potable, dos béns que actualment no sabem valorar adequadament la seva importància i comoditat, però que en aquells moments (1940 – 45) poques poblacions gaudien d’aquelles avantatges a les Balears.\nDesprés de la Guerra Civil, un dels principals problemes que patia la nació era la manca d’habitatges. El nou Estat Espanyol, per donar immediata solució al problema va prendre model d’antigues lleis, emanades durant la Monarquia i la II República (1931 – 1936), que havien intentat iniciar projectes urbanístics i immobiliaris plantejats durant el govern del general Primo de Rivera, però que ara eren represos amb unes noves directrius, sota la protecció estatal, centralitzades des de l’Instituto Nacional de la Vivienda (INV).\nEl propòsit era resoldre les necessitats d’allotjament de les famílies més humils i treballadores, i evitar l’especulació de certes entitats bancàries que oferien habitatges a famílies que no podien pagar la renda o la prima d’amortització que exigia la construcció d’una nova casa urbana.\nLa intervenció de l’Estat en la construcció d’aquelles noves cases garantia uns preus assequibles, uns materials de construcció adequats, una salubritat controlada i un projecte urbanístic que integrava el conjunt dels habitatges construïts dintre d’un Pla Urbanístic per a la localitat.\nPer dur a terme aquest programa, l’Estat concedia protecció econòmica, atorgant préstecs, amb un interès legal, a retornar al cap de 20 anys, a través d’entitats de crèdit, com eren l’Instituto Nacional de Previsión, Banco de Crédito Local, Banco de Crédito para la Reconstrucción Nacional, Banco Hipotecario y Caja de Ahorro.\nTota vegada que fou publicada la Llei de 19 d’abril de 1939 sobre “VIVIENDAS PROTEGIDAS”, es definia, en l’article 3er, el concepte i les característiques que havia d’assolir d’una vivenda protegida. S’entenia per Vivendas Protegidas (VV PP) aquelles que, essent de renda reduïda i incloses en els plans formulats per l’Instituto Nacional de la Vivienda (INV), fossin construïdes amb projectes que haguessin estat redactats i aprovats per aquell, i reunir les condicions higièniques, tècniques i econòmiques determinades en les Ordenances dictades. S’entenia per renda reduïda aquella que suposava un lloguer mensuals no superior al jornal de sis dies de treball o a la quinta part del sou mensual de l’usuari.\nEls habitatges haurien de poder albergar una família amb fills, de manera que cada casa hauria de tenir tres estances dormitori, de dos llits cadascuna. I havien de reunir les condicions tècniques, higièniques i econòmiques senyalades pel Reglament i les Ordenances publicades.\nSi el grup de cases es construïa en terrenys urbans, era obligat que el projecte inclogués les obres d’urbanització indispensables i els serveis complementaris, però que aquells no interferissin els projectes municipals.\nEncara que no era fàcil reeixir en aquells moments. Als problemes propis del subministrament d’aliments i d’articles de primera necessitat, s’hi sumaven la manca de treball i la falta d’una casa digna per la majoria dels treballadors. Eren els anys de la Post-guerra (1939 – 1945) que s’iniciaven amb dificultats i amb unes perspectives tant dures com les viscudes durant el Trienni bèl·lic passat.\nA Ciutadella, com a altres poblacions de l’illa de Menorca, molt prest varen sorgir aquelles petites i mitjanes fàbriques de calçat que, fugint de l’epicentre del casc antic de la vila, ara s’ubicaven a les zones perifèriques, a l’extraradi de la població, que permetia un major espai i una millor perspectiva de futur. A Ciutadella tornaven afluir les fàbriques de sabates i sabatilles, que eren acompanyades de les indústries de bijuteria, centres fabrils que suplantaven les antigues fàbriques de moneders de plata.\nPerò el vertader problema social era l’habitatge. Era difícil per la classe treballadora poder finançar-se un habitatge amb els seus propis recursos (compra de terreny, costos d’edificació i equipament del immoble). El nou Govern Espanyol, seguint les mateixes directrius emanades pels governs anteriors, intentava donar solució a la manca d’habitatges.\nA l’actualitat creiem que la iniciativa de construir una barriada per la classe treballadora no es pot considerar pròpia d’una sola persona. Cal creure que la idea va sorgir d’un grup de ciutadellencs, de posició acomodada que, conscients de les necessitats de les famílies de classe obrera, donaren suport econòmic a D. Juan Gelabert Caules, en aquell moment alcalde de Ciutadella, per fer front a una lloable iniciativa.\nLa construcció de la barriada Joan Gelabert\nJoan Gelabert Caules\nEn la reunió celebrada el 15 de febrer de 1939 a les Cases Consistorials de Ciutadella, amb motiu de renovar la Comissió Gestora provisional, va sortir elegit com a alcalde President D. Joan Gelabert Caules, en substitució de l’alcalde accidental D. Domingo Moll Mercadal.\nJuntament amb el nou alcalde President eren elegits, com integrants d’un nou Consistori Municipal, els senyors Francisco Moll Vivó (Primer Tinent de Batlle), Jerónimo Pascual Comellas (Segon Tinent de Batlle), Matías Quetglas Montserrat, Rafael Barceló Marqués com a regidors, un grup reduït de persones que difícilment podrien assumir totes les competències i les tasques municipals.\nUna vegada elegits, el Comandant Militar de la Plaça, en una breu al·locució, expressava el seu agraïment, en nom de tots, als senyors que sortien de la primera Comissió Gestora provisional, i exhortava als nous components municipals a contribuir a la ràpida normalització dels serveis ciutadans, i a col·laborar en la recuperació de la normalitat municipal.\nEls problemes que es plantejaven a la nova Comissió Gestora eren molts i difícils d’assolir, degut principalment a la manca de recursos, tant materials com econòmics. Però un dels més greus, que afectava a una part importants de la població ciutadana, era la manca d’habitatges per totes aquelles famílies de treballadors i els nombrosos homes que, llicenciats del servei militar obligatori i que havien estat acantonats en diferents destacaments durant l’etapa anterior, s’integraven novament a la vida civil sense tenir ofici ni benefici.\nEl nou alcalde, Joan Gelabert Caules, coneixedor i conscient del problema, va decidir acollir-se a la Llei dictada per la “Jefatura del Estado de 29 de abril de 1939” la qual permetia als ajuntaments poder demanar unes llicències d’obres i uns crèdits per a la construcció d’un grup de Vivendas Protegidas, un concepte que tindria un gran reso a tot l’àmbit nacional, i amb el qual se pretenia construir unes 35.000 cases anuals per les classes treballadores. Era un intent de reeixir el país després dels estralls ocasionats per una guerra fratricida que havia durat tres llargs anys.\nIniciativa de l’Ajuntament de Ciutadella\nLa publicació de la Llei de 29 abril 1939 sobre Vivendas Protegidas (VVPP) incentivava els Ajuntaments i altres entitats constructores a cedir terrenys de la seva propietat per aixecar en ells grups d’habitatges per ser ocupats per treballadors i persones de baix poder adquisitiu.\nFent-se reso de la proposta, el Consistori de Ciutadella, en la sessió de 3 de maig de 1939, creà una Comisión Gestora, encapçalada per l’alcalde D. Joan Gelabert Caules i secundada per D. Francisco Moll Vivó, D. Matías Quetglas Montserrat, D. Antonio Juanico Bonet i D. Antonio Cardell Capella, amb el propòsit d’anunciar públicament una proposta, dirigida als propietaris que ho desitgessin, per que oferissin terrenys edificables, senyalant la seva situació, extensió superficial i el preu per hectàrea, amb la finalitat de disposar de dites ofertes alhora de procedir a la construcció d’un grup de “Vivendas Protegidas” (VV PP) segons les directrius anunciades en la Llei de 29 d’abril de 1939.\nEl Consistori, conscient de la manca de cases i coneixedor de les males condicions d’algunes d’elles, en especial els habitatges del carrer Juan Benejam, acordà (24 de maig de 1939) dirigir un ofici als propietaris dels edificis que havien sofert desperfectes, a causa del bombardeig aeri del mes d’octubre de 1936, perquè procedissin a la reparació dels immobles, mesura que ja s’havia adoptat a Maó, advertint als propietaris que a curt termini diguessin quina resolució havien adoptat. I en cas de no poder procedir a la reparació, manifestessin a l’alcaldia les raons i les causes que ho impedien.\nMig any després (3 gener 1940) l’alcalde, Joan Gelabert, notificava que les gestions fetes per a la construcció del grup de VV PP es tramitarien pel sistema de Régimen Excepcional, segon el Capítol XIII Art. 82 del Reglament, per tractar-se d’unes necessitats greus i urgents. Per això s’acordava, per unanimitat, l’adquisició dels terrenys adients per a la seva construcció, al llarg del nou carrer de Mallorca. En un principi, se plantejava la construcció d’unes 50 o 100 cases, en uns terrenys el valor màxim dels quals havia de ser de 2’50 ptes /m2, uns solars que després haurien d’ésser cedit gratuïtament a l’Instituto Nacional de la Vivenda (INV).\nAl mateix temps, s’acordava que l’alcalde, com a representant del municipi de Ciutadella, signés les escriptures de compra-venda amb els propietaris dels terrenys afectats pel projecte, així com rubricar les escriptures definitives, tan prest com fos aprovat per l’INV la construcció del grup de cases projectat.\nEn una sessió municipal s’especificava que la superfície total adquirida seria d’uns 16.000 m2, o sigui, el suficient per a construir fins un màxim de cent cases.\nIniciats els tràmits per a la seva construcció, l’Institut recomanava a l’Ajuntament anul·lar la tramitació acordada el 3 de gener de “Régimen Especial”, i se li suggeria que s’acollís a les condicions que concedia l’INV. Per aquest motiu el Consistori havia de cedir prèviament els terrenys a dit organisme, els quals encara no eren de propietat del Municipi, així com l’import del 10% del valor total de les obres.\nDegut a la manca de diners, pocs dies després, el 7 de febrer de 1940, s’acordà demanar un préstec a 25 anys, a l’interès legal del 4% anual, lliures d’impostos, de 175.000 ptes per atendre la paga i senyal que l’Ajuntament havia de pagar a l’INV, atendre els costos de la urbanització dels terrenys que requeria el projecte i els interessos d’amortització.\nL’acceptació de la proposta presentada a Madrid va tenir una ràpida i favorable resposta. El 14 de juny de 1940l’alcaldia rebé un informe favorable de la Secció Tècnica de l’Instituto Nacional de la Vivenda (INV) acceptant el projecte presentat per l’Ajuntament de Ciutadella, però abans de dictar la resolució aprovatòria era precís que figurés, a l’expedient presentat, la Certificació del Registre de la Propietat que acredités tenir inscrits, a nom de la Corporació Municipal, els terrenys compresos en el projecte.\nEl Cap dirigent de la Secció Tècnica de l’Instituto animava a la Corporació Municipal a tramitar amb celeritat dita certificació, a fi de que l’expedient no sofrís la més petita dilació i demora. (La notificació era signada P.O. José Fonseca y Llamedo). Era evident que l’Instituto estava disposat a donar les majors facilitats perquè aquella iniciativa seguís endavant.\nAmb un intent d’accelerar els esdeveniments, D. Joan Gelabert Caules, en sessió extraordinària (15 de juny 1940) es reunia amb un grup de 20 persones, de reconegut prestigi social i econòmic a l’Ajuntament, amb un clar propòsit: subministrar finançament econòmic al Consistori per l’adquisició de les tres propietats, situades més enllà de l’Esplanada (llavores Plaça Colón), entre el carrer Mallorca i la prolongació del carrer de Ponent, el futur Passeig de la República Argentina.\nEl projecte general remodelaria en gran part la urbanització de l’àrea SW de Ciutadella. El carrer Mallorca (abans Alcalà Zamora) es prolongaria fins les immediacions del barranc de Sa Coma, Degollador i de la Platja Gran. L’antiga propietat agrària nomenada S’Hort d’En Vigo quedava encaixada entre el carrer Ibiza i els primers habitatges de les VV PP, i el carrer Poniente, canviaria el seu nom per Paseo de la República Argentina, retolació que abans ostentava el camí de Sant Nicolau, i que ara recuperava la seva denominació original.\nEn finalitzar aquella reunió, tots els presents subscrivien un document en el qual se manifestaven avaladors, davant el banc HISPANO AMERICANO, amb caràcter solidari, d’un préstec de 75.000 ptes. amb exclusió dels interessos i despeses que es poguessin motivar, dipositades en un compte corrent, a nom del AYUNTAMIENTO DE CIUDADELA – CUENTA ESPECIAL DE CASAS BARATAS, de la qual quantitat podrien despondre, de manera conjunta, tant el Sr. alcalde com el Sr. dipositari de l’Ajuntament.\nAquesta garantia era per temps indefinit, fins que els sota signants ho manifestessin per carta, dirigida a aquella entitat bancària, i rebuda contestació en un temps prudencial. Dintre del temps en que estigués vigent la garantia, l’entitat financera podria, en qualsevol moment, requerir la reposició de les quantitats degudes, que se farien de manera conjunta sense cap mena de dilació, en el termini de 24 hores. S’entenia que la quantitat líquida deutora resultant del extracte de comptes que formulés el banc no podria ser superior a les 75.000 ptes.\nEls sota signants foren: (en el document hi figuren totes les signatures)\nJuan Gelabert Caules, alcalde de Ciutadella, fabricant de cadenes d’or.\nFrancisco Moll Vivó propietari d’un magatzem de cuiros c/ Federico Pareja\nJerónimo Pascual Comella Telegrafista\nAntonio Cardell Capella Fabricant de sabatilles\nPedro Carretero Anglada Armador consignatari de vaixells; comerciant de formatges associat amb Tomeu Bagur “des lloc des Pou”.\nJuan Torrent Torres Fabricant de bijuteria (1893 – 1959)\nJuan Guasch Anglada Fabricant de calçat (1894 -1945) c/ Beato Ramon\nDomingo Moll Mercadal Fabricant de calçat, Cap de Falange i Batlle.\nSebastián Mesquida Ferrer Fabricant de calçat (1903 – 1982), President del Cercle Artístic de Ciutadella.\nJuan Meliá Pons Fabricant de calçat, corresponsal del Banc Hispano Americano.\nLuís Esteban Lleonart Fabricant de calçat c/ Sant Nicolau\nAntonio Torres Faner Viatjant de calçat\nPedro Casasnovas Castor Fabricant de calçat, féu donació de terrenys pel camp de l’Atlètic Ciutadella\nJuan Quetglas Montserrat Fabricant de calçat c/ sant Joan\nJosé Llull Pons …\nAntonio Aguiló Andreu Fabricant de calçat (pare del pianista A. Aguiló)\nJaime Bagur Moll Fabricant de calçat. Propietari de la poss. Vinya Gran. Conegut com a Jaume de Corniola\nMatías Quetglas Montserrat Propietari de Bar El Molino. Avi del pintor (M. Quetgles)\nSres. Seguí y Cia. S en C. ….\nAntonio Juanico Bonet Professor, Llicenciat en Filosofia i Lletres\nLorenzo Arguimbau Oliver Soci d’un entitat naviera. President del cercle Artístic de Ciutadella.\nL’adquisició dels terrenys on ubicar les 92 Habitatges Protegits.\nFrancisco Pons Tortella, oficial primer i secretari accidental de l’Ajuntament de Ciutadella, en data 27 de juny de 1940, certificava que els terrenys que l’Ajuntament havia de comprar als propietaris que se detallaven, s’havien d’adquirir a raó de 2’50 ptes. el metre quadrat, en compliment de l’acord efectuat per aquesta Corporació Municipal, en sessió de 3 de gener de 1940, clàusula que es detallava en el projecte i plànols aprovats per a la construcció d’un grup de Vivendas Protegidas (VV PP) a Ciutadella.\nEls terrenys que s’adquirien eren majoritàriament de propietat del Sr. Comte de Torre – Saura, situats al carrer Mallorca, de recent obertura, abans nomenat c/ Alcalá Zamora, amb una superfície de 9.294’06 metres quadrats. Uns terrenys de propietat de D. Jaime Gelabert Caules, situats en el mateix paratge, amb una extensió de 1.747’07 metres quadrats. La tercera pacel.la eren terrenys propietat de D. Pedro Bosch, situats al mateix carrer, amb una extensió de 5.870’96 metres quadrats. En total sumaven uns 16.911 metres quadrats, amb un cost total d’unes 42.277’50 ptes.\nEl document era signat a Ciutadella 27 de juny de 1940, per Juan Gelabert i Francisco Pons. El dia 3 de juliol, en una nova sessió, el batlle notificava haver signat l’escriptura de l’adquisició dels terrenys on s’havien d’edificar els 92 habitatges, per la quantitat de 42.224 ptes. amb 99 cèntims. detallant les tres partides.\nProblemes de finançament del Consistori Municipal\nEl Consistori, en declarar-se Entitat Constructora, va suprimir la intervenció de les Cooperatives i altres organismes particulars que podien intervenir en el projecte, però també necessitava conèixer la quantia i el cost d’aquella iniciativa, de com poder-la finançar i quines serien les despeses anuals que hauria de suportar.\nDegut a la difícil situació del moment i malgrat l’ajuda econòmica donada per alguns ciutadans al nou Consistori, era precís que l’Ajuntament demanés uns préstecs a les entitats financeres que actuaven a la ciutat per fer front a les quantitats dineràries que suposava la construcció d’un Grup d’habitatges protegits, obres que tindrien un cost aproximat d’un milió sis-centes seixanta mil pessetes. Una despesa que suposava el valor del pressupost íntegre de vuit anys municipals de l’alcaldia de Ciutadella.\nLes despeses de la urbanització del carrer República Argentina, adjacent i paral·lel al carrer Mallorca, entre els quals s’edificarien les VV PP, segons els càlculs fets per l’arquitecte encarregat de les obres D. José Claret Rovira de Maó, tindrien un cost total de 34.296 ’60 ptes.\nEl total de les Obres de Construcció de les 92 VV PP, segons el Projecte aprovat per l’arquitecte Antonio Roca Cabanillas, sumaven 1.623.923’34 ptes.\nPerò abans de demanar un préstec a una entitat financera es requeria cursar una sol·licitud al Ministeri d’Hisenda, per obtenir l’autorització pertinent, i la presentació dels recursos necessaris per evitar el recàrrec del 10% corresponent a activitats Urbanes i Industrials per l’inici de la urbanització, d’acord amb l’Orde de 21 de gener de 1941 del Ministeri d’Hisenda.\nIntentar fer un seguiment exhaustiu de les propostes fetes a diverses entitats bancàries, en les següents sessions municipals, així com l’aprovació de les mateixes; la petició de les autoritzacions pertinents fetes al Ministeri d’Hisenda, així com la notificació de la seva aprovació pels organismes superiors (Governació i Hisenda) seria una tasca llarga i tediosa. Aquí recullin, d’una manera cronològica, les principals dates dels acords i les causes que motivaren la petició dels crèdits així com la seva manera de gestionar-los.\nEn la Sessió de dia 17 de juliol de 1940 s’informava que s’havien practicat consultes a la Caja de Pensiones para la Vejez y de Ahorros per demanar uns préstec de 175.000 ptes per finançar els habitatges. Degut a les dificultats d’aconseguir finançament, el interès va ser fixat al 5% anual. ACM: Libro de Actas del Consejo Municipal, año 1938-1942 p. 162v\nEl dia 25 de setembre de 1940 era convocada novament una Sessió Extraordinària de la Comissió Gestora per aprovar el pressupost extraordinari presentat el 7 d’agost passat, el qual havia estat exposat al públic durant 15 dies, sense que hi hagués cap tipus de reclamació. En ella es va decidí demanar un préstec de 175.000 ptes. a la Caja de Pensiones para la Vejez y de Ahorros per sufragar la mateixa quantitat al INV per a la construcció de les 92 Vivendas Protegidas.Dita quantitat seria amortitzada en 25 anys, amb un interès del 5%, lliures d’impostos. Del referit emprèstit s’hauria d’enviar una còpia a la Delegació d’Hisenda, i ser autoritzat pel Ministeri d’Hisenda (segons R.D. de 2 d’abril de 1930).\nUna vegada revisats els preus del pressupost dels 92 habitatges aquests sofriren un augment, de manera que el total a pagar sumava la respectable quantitat de 1.661.531 ptes. Així doncs, per poder sufragar el valor del 10% que requeria l’Institut, més el pressupost de la urbanització del carrer República Argentina, que era competència del Consistori, es requeria demanar un préstec de 200.000 ptes. com a mínim.\n10% …………… 162.392‘ 34\nUrbanització ….. 34.296’ 60\nImpostos ……….. 3.311’ 06\nSUMA ………… 200.000’ 00 ptes.\nEn vista de l’increment sofert en els preus, era necessari fer unes rectificacions al Bolletí Oficial de la Província i publicar un anunci suplement, als publicats en els B.O. nº 11.510 i nº 11.524 de 5 de setembre i 8 d’octubre respectivament, indicant les variacions esmentades.\nA més del permís del Ministeri d’Hisenda, l’Ajuntament de Ciutadella també va ser requerit pel Governador Civil de la Província, mitjançant un telegrama, en el qual es manifestava que les propostes del Consistori també requerien el corresponent permís del Ministeri de la Governació, de manera que l’Ajuntament havia de notificar al Governador Civil totes les seves actuacions, amb la finalitat de conèixer puntualment totes les necessitats i les aspiracions de la població.\nDe la sessió Extraordinària de 19 de febrer de 1941 es desprèn que: L’INV havia aprovat el projecte de construcció de 92 Vivendas Protegidas. L’arquitecte dissenyador del projecte era el prestigiós Antonio Roca Cabanelles. L’Ajuntament de Ciutadella era declarat Entitat Constructora. L’ urbanització del carrer República Argentina seria obra exclusiva de l’Ajuntament i l’autor del projecte planificador seria l’arquitecte José Claret Rubira. El pressupost de les obres serien de 1.661.531 ptes. L’Ajuntament hauria d’avançar el 10% del cost total del projecte a l’INV per cobrir el referit 10% i la urbanització del carrer República Argentina. El Consistori hauria de demanar un préstec de 200.000 ptes. en lloc de les 175.000 previstes. Per poder pagar el préstec s’incrementarien les contribucions Territorial Urbana, Industrial i Comercial en un 10%. També s’acordava publicar una subhasta en el B.O.E. per fer oferta de construcció de les 92 VV PP amb un pressupost de contracta de 1.562.464 ptes. 94 cts. El temps de realització seria de 20 mesos, a partir de la data de l’iniciï de les obres. I amb una fiança, per a concorre a la subhasta de 28.436 ptes. 96 cts. dipositades a la Delegació d’Hisenda, en metàl·lic o en valors d’Estat. Adjudicades les obres a un dels licitadors, se tornarien els depòsits fets pels altres licitadors presentats. Durant els 15 dies següents se formularia el contracte d’obra. I el contractista hauria de ser aprovat per l’INV. Per tot això el Consistori acordà sol·licitar al Ministeri d’Hisenda poder subscriure un préstec a una entitat bancària, i poder elevar les contribucions municipals als ciutadans un 10%. ( ACM: Libro de Actas del Consejo Municipal, año 1938-1942 p. 208-210)\nNo saben quan l’alcaldia es posà en contacte amb l’entitat financera CAJA DE PENSIONES PARA LA VEJEZ Y DE AHORROS (Via Layetana 56 A, de Barcelona), però el 27 de març de 1941 el Director de la Sucursal de Ciutadella (situada al c/. Carmen 28), es dirigia al batlle de la localitat i li notificava de la carta rebuda a les Oficines de la Central de Barcelona. En aquella se deia que havien rebut l’aprovació de l’Instituto Nacional de la Vivienda per a la construcció de 92 VV PP. Que el cànon anual per un préstec de 200.000 ptes. amortitzables en 25 anys, pujava a 13.487’80 ptes. De manera que el seu interès s’havia calculat al 4’5%, vigent a en aquells moments. En quant a les demés despeses, com formalització del préstec i escriptura notarial eren de poca quantia.\nPerò l’Entitat es ratifica en allò que s’havia apuntat en una altra circular anterior (datada el 8 de juliol de 1940). Era necessari que l’Ajuntament demanés autorització al Ministeri de Hisenda i de la Governació per la formulació del préstec, i que en la sol·licitud presentada a la sucursal bancària tan sols figurava l’autorització del Ministeri de Hisenda, i per tant mancava la de Governació\nSessió de 25 de juny de 1941: El Consistori rebé una comunicació del Delegat d’Hisenda pel la qual s’autoritzava al Sr. President concertar un préstec de 200.000 ptes amb la Caja de Pensiones para la Vejez y de Ahorros, i la percepció del 10% sobre els impostos municipals. La quantitat de 200.000 ptes era una ampliació del capital demanat anteriorment de 175.000 ptes que resultava insuficient. ACM: Libro de Actas del Consejo Municipal, año 1938-1942 p. 241.\nEl 28 de juny de 1941 D. Juan Gelabert Caules, alcalde de Ciutadella, amb l’acord del Consistori municipal, cursava la sol·licitud pertinent per demanar un préstec de 200.000 ptes. amb el que poder satisfer el 10% exigit, per la construcció de 92 VV PP amb cooperació amb el INV, segons els plànols i projectes dissenyats per l’arquitecte D. Antonio Roca Cabanillas, el import de les quals puja a 1.623.923 ptes. amb 34 cts.; i de la urbanització d’un carrer annex a dits habitatges, obra que era d’exclusiva competència de l’Ajuntament, de la qual estaven ja aprovats els plànols, dissenyats per l’arquitecte D. José Claret Rivera, per un import de 34.296 ptes. i 60 cts. Més altres costos d’escriptures, impostos i demés despeses d’administració.\nEl pressupost de 200.000 ptes. es cobriria mitjançant un préstec de la mateixa quantia, segons disposava l’article 541 i 542 de l’Estatut Municipal (amortització a 25 anys i al 5%), amb la garantia dels béns patrimonials, el valor dels terrenys adquirits i de la part construïda.\nLes modificacions introduïdes foren exposades al públic i publicades en el B.O. de la Província, abans de ser enviades les còpies certificades a la Delegació d’Hisenda, rectificant les publicacions anteriors fetes en el B. O. Nº 11.510 i 11.524 de 5 de setembre i 8 de novembre de 1940.\nDegut a l’augment de l’emprèstit, el Consistori sol·licità al Ministeri d’Hisenda l’autorització per poder ampliar la quantitat sol·licitada i al mateix temps poder elevar un 10% les contribucions Territorial Urbana, Industrial i de Comerç de la localitat per poder fer front als interessos i a l’amortització de l’emprèstit (segons Ordre de 21 de gener de 1941).\nMancava un punt important. El constructor.\nA la mateixa sessió (gener 1941), es prenia l’acord de publicar en el B.O. de l’Estat un anunci-subhasta per a la construcció de les 92 VV. PP. segons el projecte proposat per l’arquitecte D. Antonio Roca Cabanellas.\nPublicada la subhasta en el BOE nº 52 (21 de febrer de 1941) aquesta quedà deserta per no haver-se presentat cap licitador, motiu pel qual s’acordava publicar una pròrroga de 10 dies, ja que es sabia que alguns licitadors no s’havien presentat per manca de temps.\nUna vegada finalitzat el nou aplaçament, les obres eren adjudicades (12 de maig de 1941) al prestigiós contractista mallorquí D. Antoni Mut Jaume, únic licitador presentat, el qual es comprometia a la construcció de les 92 VV PP per la quantitat fixada com a mínima: 1.562.464 ptes.\nEl Consistori, conscient de que les obres d’infraestructura que requeria la construcció d’un grup d’habitatges amb les normes exigides pel INV era complicat, decidí (sessió de 11 de juny de 1941) encarregar un Projecte de Canalització d’aigua potable y clavegueram a l’enginyer mallorquí D. José Zaforteza i Musoles, persona de prestigi tant en temes urbanístics com sanitaris. Però com que el pressupost de l’any 1941 ja era molt alt, es va decidir que el pagament de les obres serien incloses en els pressupostos dels tres anys següents (1942 – 1944).\nMentre, en el mes de juny l’Ajuntament nominava a Joan Coll Carretero perquè formalitzés, davant notari, l’escriptura pública, en representació de l’alcalde i de l’Ajuntament de Ciutadella, per tramitar i formalitzar els convenis i contractes sobre la concessió dels terrenys i cases a l’Instituto Nacional de la Vivenda, així com les adjudicacions que el referit Instituto havia d’atorgar al Consistori per raó de la construcció de les VV PP.\nAmb la finalitat d’iniciar promptament les obres, era necessari cartografiar l’espai edificable i distribuir els habitatges en la zona adquirida, motiu pel qual, a finals d’agost, l’arquitecte D. José Claret aixecava els plànols topogràfics dels terrenys i presentava la minuta dels seus honoraris. Eren 5.000 ptes. quantitat que es decidia pagar amb una pròxima partida inclosa en el pressupost municipal de 1942.\nHem de suposar que durant aquest temps (agost – setembre de 1941) se degueren començar les obres de anivellació i construcció.\nDegut al imminent inici de les obres, entre els mesos de març – juliol de 1941 es detecten les primeres peticions d’alguns propietaris dels terrenys adjacents per poder tancar les seves propietats amb maons de marès, substituint així les rústiques parets de pedra en sec que delimitaven el carrer Mallorca, i que circulaven paral·leles a les VV PP. Mentre, en el mes de setembre, un industrial de forneria, José Capó Riudavets sol·licitava l’autorització per a construir, en un solar de la seva propietat, un habitatge particular proveït d’un forn, de conformitat als plànols que acompanyava. Una sol·licitud que era aprovada en la sessió següent, dia 17 de setembre de 1941. L’esmentat forn tindria una gran repercussió per a tots els habitants que ocuparien en un futur les cases de la barriada, ja que durant anys seria l’únic forn de pa existent al Ranxo.\nDegut a diferents peticions fetes a les entitats de crèdit, amb les quals l’Ajuntament operava i demanava préstecs, l’arquitecte D. José Claret va fer una valoració del Patrimoni Municipal a l’hora de presentar-lo com una garantia. Segons aquell estudi, l’Ajuntament de Ciutadella contava amb un valor patrimonial de 1.365.156’78 pessetes.\nAmb aquesta situació financera i a fi de donar tota classe de facilitats al Consistori, la Delegació d’Hisenda (31 de desembre de 1941) l’autoritzava per poder subscriure el préstec de 200.000 pessetes per aportar la quantitat (el 10% de les obres de construcció de les Viviendas Protegidas) a l’Instituto Nacional de la Vivenda i atendre altres despeses.\nEn aquests moments l’Ajuntament pareix que gaudia d’una cert sanejament econòmic. L’any 1941 s’havia tancat el Balanç del Pressupost Municipal amb un superàvit de 89.454’18 pessetes.\nPassat el primer trimestre, el 25 de febrer de 1942, el contractista Antonio Mut Jaume presentava la primera minuta de les obres realitzades. Eren 96.051’72 pessetes, albarà que havia estat revisat i autoritzat prèviament per l’arquitecte Antoni Roca Cabanelles.\nEn el mes d’abril següent es comissionava al segon Tinent d’alcalde, Antonio Sintes Moll per rebre de l’INV la quantitat de 435.359’62 ptes. a manera de subvenció per a la construcció de les VV PP, segons les ajudes cedides als organismes impulsors de semblants projectes. La quantitat rebuda era un respir econòmic pel Consistori, quantitat que era el import de la segona certificació a pagar al contractista. Una altra notícia que satisfeia la situació econòmica de l’Ajuntament era rebre l’autorització, feta per Ministeri d’Hisenda, de poder imposar un recàrrec del 10% sobre les contribucions Territorial Urbana, Industrial i Comercial als habitants de Ciutadella i el seu terme, segons la petició cursada el passat 25 de juny de 1941. ACM: Libro de Actas del Consejo Municipal, año 1938-1942 p. 281v.\nUna de les clàusules del contracte signat amb el contractista d’obra permetia a aquest poder incrementar el cost, segons l’augment dels salaris i materials d’obra que s’agüessin produït durant la realització del treballs durant el trimestre (juliol de 1942). Arribada la tercera certificació presentada per Antoni Mut Jaume, el contractista, incloïa un recàrrec d’un 10% del pressupost general, mesura permesa en l’article 18 del contracte.\nSegons els Estatuts de les VV PP s’havia de crear una Comisión Gestora Municipal que s’ocuparia directament de les obres. A tal efecte es designaren els regidors Conrado Arguimbau Amengual (primer Tinent d’alcalde) i Tomás Vivó Salord per encarregar-se de tal afer, Comissió que posteriorment seria augmentada pels alguns representants del Grup de propietaris del Grup de les Vivendas Protegidas.\n. Una part eren alou de l’Estat i l’altra sota el dret de la Srª Dolores de Olives i Olives\n. una part dels terrenys eren en alou del rei, drets legítims de Pere Torrens Calafat, i servei d’empriu d’una era i desaigua de les aigües d’un pou\n. La finca de propietat de D. Damià Bosch Bosch i Cristòfol Marquès Bosch estava afectada pels drets legítims de D. Rafel Bosch Camps i de Dª Francisca i Catalina Marquès Bosch. .Les notes afegides han estat facilitades pel Registre amb referència a les finques venudes a l’Ajuntament per a la construcció de les Vivendes Protegides\nCuina de ca nostra: Rotja bullida amb maonesa Per Bep Al·lès\nCuina nostra: Conill amb grevi Per Bep Al·lès\nArticle anterior Embotits Raima i Algaiarens miren junts cap a la carn ecològica\nSegüent article Paca Pons, doctora en Medicina Nuclear: “El que es pot aconseguir en aquesta especialitat en els pròxims 10 anys pot ser més important que el que s’ha fet en els darrers 100”


PODEMOS DESCONFIA DEL PSOE\nEn el seu lloc, la número tres de Podem ha denunciat que «existix un gran acord entre el PP i el PSOE per a garantir-se una majoria àmplia» a l’òrgan de govern de la Cambra Baixa, el que confirma, segons la seua opinió, que els socialistes seguixen apostant per la «gran coalició».\n«En les converses que estem mantenint amb el PSOE tenim la sensació que sembla que ha pactat amb el PP constituir una gran majoria a la Mesa del Congrés, que és el que estem parlant ara», ha afirmat al Congrés abans de recollir la seua acta de diputada, negant-se així a parlar de qualsevol escenari que vaja més enllà de la constitució de la Mesa, com la formació del Govern.\n«El que sí estem negociant és la composició de la Mesa del Congrés dels Diputats. Fa la sensació que hi ha una gran coalició entre PP i PSOE per garantir-se una àmplia majoria a la Mesa, de tal manera que no calguera negociar amb nosaltres ni amb ningú més», ha emfatitzat.\n«Com l’única negociació que ara mateix tenim és la de la conformació de la Mesa del Congrés el que veiem és que no hi ha negociació perquè no existix cap proposta per part del PSOE. Més bé el que sembla és que la gran coalició de la qual parlem és la que hem pensat sempre, entre el PP i el PSOE», ha insistit.\n«No és normal arribar a una negociació on no es posa res a sobre de la taula, sinó un plantejament en el qual es proposa el que un vol, però no es diu què és el que s’està disposats a dialogar. Això no és negociar. És seure amb continguts buits», ha explicat, esmentant l’objectiu del PSOE d’aconseguir la presidència del Congrés.\nPel que fa a les aspiracions del partit morat en estes negociacions de la Mesa, Bescansa ha confirmat que consideren «irrenunciable» per a arribar a qualsevol acord la seua condició d’aconseguir tres grups parlamentaris propis per a les candidatures de confluència en les quals la formació va concórrer a Galícia (En Marea), Catalunya (En Comú Podem) i Comunitat Valenciana (És El Moment), a més del de Podem.\nAlhora, assegurat que el compromís d’aconseguir quatre grups parlamentaris «no és un problema de recursos econòmics», com el seu juí han intentat «plantejar alguns», responent així al líder de Ciutadans, Albert Rivera, que ahir va acusar Podem de perseguir este objectiu només per a aconseguir més diners.\n«El que tenim a sobre de la taula és una situació en la qual el PSOE no ha fet cap proposta ni cap oferta sobre la qual començar a negociar. Semblés que existix un gran acord entre PP i PSOE per a garantir-se una majoria àmplia de la Mesa del Congrés.