Educació obri el termini per a les ajudes complementàries de les beques Erasmus – BÉTERA – toda la información del Bétera, Valencia\nEducació obri el termini per…\nLa Conselleria d’Educació, Investigació, Cultura i Esport ha publicat en el ‘Diari Oficial de la Generalitat Valenciana’ (DOGV) la convocatòria de les ajudes per a completar les beques per a l’activitat de mobilitat d’estudiants per estudis del programa Erasmus per al curs 2017-2018.\nEl termini de presentació de les sol·licituds s’iniciarà el 2 d’agost i finalitzarà el pròxim 29 de setembre, i seran formalitzades per les universitats que integren el Sistema Universitari Valencià, en la seua qualitat de gestores de les beques Erasmus, informa la Conselleria d’Educació en un comunicat.\nLa convocatòria és per al curs 2017-2018, i la dotació econòmica apuja a 600.000 euros i Educació està organitzant una sèrie d’activitats per a la pròxima tardor amb motiu del 30 aniversari del programa Erasmus.\n“Tant les Erasmus que dóna el Ministeri com les que dóna la Comissió Europea són lineals, café per a tots, i sovint serveixen per a poc, ja que la quantitat mai és prou per a ningú, però els uns ho poden assumir i els altres, encara que estiguen becats, no”, ha explicat la directora general d’Universitat, Investigació i Ciència, Josefina Bueno.\n“Amb els recursos amb què comptem, nosaltres optimitzem al màxim i la decisió ha sigut garantir que qui econòmicament no es pot permetre de cap manera estudiar uns mesos en universitats de Londres o París, per exemple, ho puguen fer de manera efectiva”, ha indicar Bueno.\nSegons la directora general, “si l’antic Govern valencià donava un mínim de 60 euros al mes per als Erasmus, el Govern del Botànic ha fet efectiu que aquest mínim siga de 150 i el màxim de 300 al mes”, equiparant l’ajuda que dóna la Comissió Europea.


Qingdao Huaxi Hotel Jimo Qingdao Xina - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nNo. 939, Heshan Road, Jimo City, Jimo, Qingdao, Xina, 266299 - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Qingdao Huaxi Hotel Jimo?\nBarri Jimo Jimo Shinan Laoshan Jimo Laoshan\nMés informació sobre Qingdao Huaxi Hotel Jimo\nDissenyat tant per oci com per negoci, Qingdao Huaxi Hotel Jimo està situat idealment a Jimo; una de les localitzacions més populars de la ciutat. A només 25.1 km, aquest hotel de 4-estrelles és fàcilment accessible des de l'aeroport. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nQingdao Huaxi Hotel Jimo ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nL'ambient de Qingdao Huaxi Hotel Jimo es reflexa en cada habitació. televisió de pantalla plana, accés a internet (sense fils), connexió sense fils a internet (cortesia), aire condicionat, calefacció són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Qingdao Huaxi Hotel Jimo.


22/10/2020 - 15:26h\nEl terme i la parròquia de Sant Boi s’esmenten ja l’any 905 a l’acta de consagració de Santa Maria de Lluçà i depenia dels senyors de Lluçà. El terme, però, se’n desmembrà molt aviat, concretament l’any 962.\nLa població actual de Sant Boi va començar a formar-se a mig segle XVI tot i que amb anterioritat ja existia un petit nucli de cases agrupades a l’entorn de l’església, però van desaparèixer pràcticament al segle XIV pel despoblament que va ocasionar la pesta negra.\nL’any 1860 es va arribar al nombre màxim de 1.043 persones. Actualment el cens de població és d’unes 570 persones.\nEs conserven els 8 retaules originals, datats entre el s. XVII i s. XIX, restaurats l’any 1999 que la converteix en exemplar únic. S’hi pot seguir l’evolució de l’art a Catalunya durant 200 anys, des del barroc al neoclàssic més purs. Cal destacar el retaule presidit pel patró del poble, Sant Baldiri, d’estil barroc.\nL’església actual està formada per tres naus.\nHorari de les Misses:\nDissabte 20.00 h – Diumenge 12:30 h.\nEl campanar és un cos de planta quadrangular, afegit al mur de la façana de llevant de l’església. Es compon, en alçada, de tres pisos separats per unes motllures: El primer pis correspon al campanar romànic del segle XII, el segon i tercer pis són fruit del remodelatge del campanar efectuat a partir del 1791, a més el tercer pis s’obra a l’exterior mitjançant unes obertures en que estan situades tres campanes datades el 1620, el 1700 la més grossa i 1720 la més petita. El rellotge és modern de quatre esferes. L’any 1987 s’hi van fer les darreres obres de restauració.\nDarrera modificació: 03-01-16 a les 18:43


INTERBAIX A SANT FELIU MARÇ I JUNY 2010\nINTERBAIX A SANT FELIU (JUNY 2010)\n1 Guillem Assins, es situa líder després de realitzar una gran carrera, el pilot de Corbera va superar els registres marcats en la primera cita de Sant Feliu, realitzant 3 voltes més que les que va marcar Josep Vila en la primera. El pilot de Corbera en realitat es situa segon a 12 punts del líder. La seva lluita ara per ara segueix sent el podi, però no descartem sorpreses a final de temporada.\n2 Ha estat una cursa marcada per les absències, per començar el líder del campionat Dani Ollé no va assistir a la prova, ara és segon, però amb la normativa en ma encara és líder, això si, ha de vigilar perquè especular a partir d’ara pot resultar perillós.\n3 Santi Dominguez està tenint una temporadeta sigui pel que sigui una miqueta baixa, molts errors per un pilot de la seva talla, cosa que l’estan deixant enrere per la lluita al podi, es tercer, però descarant curses baixa fins a la 5ª posició. Sens dubte aquestes vacances poden anar-li molt bé per tornar-se a posar les piles i lluitar per el podi.\n4 Xavi Faura també ha fallat i es situa 4art del campionat, a 10 punts reals del líder, el seu objectiu sens dubte és guanyar totes les curses que queden, cosa difícil, ja que en tot el campionat no s’ha repetit guanyador.\n5 Josep Fernandez, cinquè de la cursa, i 15 punts nets, es confirma com un dels pilots amb una progressió a l’alça. Ha superat amb nota l’actuació realitzada en el mateix circuit a la primera volta, realitzant 14 voltes més. Només dos voltes han separat el primer del 5é classificat. Cosa que posa de manifest el nivell de la proba i dels pilots.\n6 Miquel Garcia ha realitzat una cursa espectacular, un frec a frec amb el pilot de Corbera brutal i es que només han estat 2 cm el que ha separat un i altre pilot al finalitzar la cursa. Errors pocs i el ritme alt, es mala sort, però un es pot sentir orgullós de un segon lloc aconseguit d’aquesta manera. Ës el su millor resultat de la temporada, serà capaç de seguir amb el mateix ritme?\n7 Ricard Tugas ha estat cinquè, però per normativa suma punts com si fos 4art, el pilot ha realitzat una molt bona cursa, i encara que acaba sumant els mateixos punts que la primera, realitza 4 voltes més. Millora si, però sembla un pilot habituat al circuit amb les idees clares i el concepte ben assimilat de com ha de conduir en aquest circuit per aconseguir bons resultats. Fora de casa un pilot de mitja tabla, encara que pot despertar en qualsevol moment.\n8 Jordi Bastante aconsegueix a Sant Feliu la seva millor puntuació i a més la seva millor actuació. 6é amb 1123 voltes, es va situar en una posició còmode, la qual li va permetre no haver d’arriscar massa per conservar la plaça, però els errors no li van permetre lluitar per la tercera posició del podi.\n9 Francesc Estébanez continua amb la seva particular batalla, estar entre els 10 primers. I ho està aconseguint, per dos raons: La primera és la constància de ser allí al mig sempre, i l’altre perquè els pilots a mida de que passa el campionat abandonen i es queden els de sempre o els pilots amb opció a victòria. També millora registres a Sant Feliu, com la majoria dels presentats. A la cursa no va poder fer res per estar més amunt de la 10ª posició.\n10 Josep Vila, segona cursa que no es presenta i com és evident s´enfonsa en la classificació. Un d’aquells pilots que t´agradaria veure sempre, perquè donen emoció al campionat, però en fi. Si no pot ser, no pot ser. Donarà encara guerra, encara que la victòria no estigui a les seves mans?\n11 Miquel Casas va estar en el grup de Miguel Herrera i Santi Dominguez, realitzant una cursa correcte però plena d’errors, amb tot això, millora 8 voltes els seu particular rècord amb el Grup C en el Interbaix, i per a que us adoneu del nivell de la cursa, Miquel Casas amb aquest registre hauria estat 5é en la primera cursa. Per tant no s´ el pot acusar de relaxació. Els números ho demostren.\n12 Miguel Herrera, també ha aconseguit la seva millor puntuació, 13 punts que el situen 12é, es beneficia de la norma per sumar 3 punts més, però quedi clar que la fidelitat aquí té premi. 109 voltes amb ídem característiques que Casas i Santi, només que amb una mica més d’encert.\n13 Joan Castellví, un pilot que ha faltat en els dues últimes cites i que ha anunciat que tornarà a córrer a Sant Andreu, ara mateix el pilot està desencisat i desencantat, i sembla que representa el sentiment d’alguns del participants del campionat, les causes les sabem tots, o no, però una reflexió que faig... els que posem tot l’esforç per a que això tiri endavant, no és prou motiu per contrarestar les adversitats?\n14 David Chenovart també ha fallat a Sant Feliu, al igual que el pilot masquefí, se l’espera a Sant Andreu, on com els seu company s’espera que puguin ser jutges del campionat. Recordem a tots dos pilots que si falten a una cursa més es queden fora del sorteig d’obsequis. Però això és el de menys, competitivament i com a companys s´ els troba a faltar.\n15 Josep Varón no va poder assistir a Sant Boi, però ha tornat a Sant Feliu, realitzant una cursa discreta, però dins del seu nivell habitual, encara que també ho va fer millor que en la primera cursa a Sant Feliu, va ser insuficient per superar la última posició de la cursa. Sens dubte es nota que amb pilots de les nostres característiques la pràctica i constància és un gran que. Tot i això no s’ha de considerar un desmèrit quedar últim, recordem que a partir d’ara només assistiran els pilots amb opció premi, trofeu o romàntics de la competició. Recordar-li que al igual que Joan i David si falla una cursa més no opta a entrar en el sorteig d’obsequis i material.\n16 Sergio Garcia ha fallat la seva primera cursa, res a dir, perquè tampoc es que lluiti per res més que fer bones actuacions i agafar nivell, a més com és evident, fallar a una cursa només li suposa perdre aquesta com a pitjor resultat. Et veurem a Sant Andreu?\n17 David Moreno ha entrat en el top 18 (18 que puntuen), i ho ha fet amb la seva millor puntuació en el circuit més difícil de la temporada. El pilot no va assistir a la primera cursa a Sant Feliu, per el que no puc comparar, però la seva habilitat en les rallys l’han fet sumar la millor puntuació personal. Ja que es necessiten molts reflexos i canvis de ritme en aquest circuit.\n18 Adolfo Chico, al igual que Joan també ha fallat en les dues últimes curses,. No se si són per les mateixes raons o que, però el mateix comento que als altres que han fallat a dues.\n19 Ja se que només habitualment parlo només de 18 pilots, però Xavi Moreno s’ho mereix, un pilot que no té opcions de res, i que no s’ha desanimat per res del món tot i els fracassos constants. Un exemple de esportivitat i de que li agrada el hobbie. Potser molts sou millors, però ell es mereix un premi, que menys que dedicar-li aquestes línies a un pilot que encara no ha fallat a cap cursa. I per cert, el cotxe l’ha millorat bastant.\nDestacar també la segona posició de la cursa de Carlos Granell, a pocs centímetres del primer, i es que el pilot seria un clar candidat a la victòria final si fos habitual, però ara per ara s’ha de veure en la classificació bruta, ja que no ha assistit al 50% de les curses. Això sí, ha fet dues curses seguides, seguirà el campionat fins al final ? Si el segueix pot tocar la pera a més d’un, perquè entraria en la classificació i podria alterar el final de l’historia.\nCom vaig prometre, començarem parlant del líder de la general, on també, començaré descartant el pitjor resultat i fent el resum amb el global net, que és a la fi i al comte, el que val de cara a la temporada.\nDani Ollé, manté la primera posició del campionat, després de la primera victòria fora de casa, el pilot de Pallejà, ha aconseguit una molt valuosa segona posició a Sant Feliu. De moment només comte la primera cursa com a resultat vàlid, però aquets 18 punts li donen un marge per poder cometre una errada. En la cursa, va rodar a un ritme fort, però un pèl per sota de Josep Vila que va ser el vencedor clar de la proba.\nJosep Vila, es segon després de fer una primera actuació desastrosa a Sant Andreu. El motiu ben bé el desconec, però intueixo que després del vist a Sant Feliu, el pilot de Budellets, va tenir problemes amb el cotxe, o el menjar no li va sentar bé. A Sat Feliu, va dominar la cursa i va dominar als rivals, sempre amb la llibreta de notes en ma, fent palès i vàlid allò de que no només és un joc de donar-li al comandament. El pilot es situa segon, empatat ara per ara en resultat net amb Dani, però amb el handicap d’haver gastat un bonus d’error a Sant Andreu. No és pot permetre ara per ara cap error més si vol lluitar pel títol.\nXavi Faura es manté allí a dalt, el pilot de Budellets, es va fer amb una molt valuosa quarta plaça, de moment manté com a millor resultat la segona posició de Sant Andreu, però alhora, manté un resultat interessant de cara a la cita que es donarà el proper cap de setmana a Corbera. Es un bon lloc per intentar desbancar-ne momentàniament del la resta de pilots i donar un cop moral al líder del campionat.\nCèsar només va córrer a Sant Andreu, així que momentàniament es quart del campionat aprofitant els 16 punts extrets a Slot SAB, no cal dir que si no es presenta a Corbera, perdrà posicions en el campionat.\nRicard Tugas és cinquè després de realitzar una actuació discreta a Sant Andreu, va fer una gran actuació a Sant Feliu, aconseguint pujar al tercer esglaó del podi, aquest resultat, li permet ser cinquè de la general ara mateix, però ha de pensar que ara per ara la seva posició natural es un 8é o 9é lloc, per el que ha de millorar en les properes cites, si vol ser un candidat clar al títol. I no ho tindrà fàcil davant dels tres primers de la general.\nSanti Dominguez no es va fer amb el circuit i ho va pagar car, el pilot va treure 10 punts que ara mateix no sap per a que li serviran, i que espera que no sigui el seu pitjor resultat, doncs té nivell per a més. Una observació clara, es que es necessita molta adaptació per córrer ràpid a Sant Feliu o ser un autèntic crack, i Santi es un currante, però amb tot el respecte, no té un talent natural innat. Probablement el circuit de Corbera se li doni millor, però haurà d’anar en comte en aquelles zones lentes que no controla tan bé com altres pilots. Ara per ara és 6é.\nCarlos al igual que Cesar no es va presentar a Sant Feliu, manté nets els 14 punts de la primera cursa. Tampoc se sap la seva disposció de seguir el campionat, però aquesta absència li complica ara per ara molt el campionat. Amb els 14 punts a Slot SAB, es situa 7é de la general.\nGuillem Assins ha millorat en un circuit complicat com el de Sant Feliu i encara la següent cita a casa, amb el que podria donar un cop d’afecte en el campionat i tenir un paper de jutge en les següents cites, en busca de resultats que el pugin en la general. Un mal resultat per a ell i les seves aspiracions, seria igualar el resultat de Sant Andreu o empitjorar-lo, amb el que es veu amb la obligació de intentar almenys lluitar per estar al podi. Ara per ara és 8é, encara que estem parlant amb un clar candidat al Top 5. És 8é.\nJoan Castellví passa per una època feliç però difícil, el baix pressupost, el poc temps i demés fan que aquest crack no pugui ser més amunt, és el únic valent que corre en línia, i a Sant Feliu va tenir un paper discret per el que és ell com a pilot. A Corbera anirà amb ganes però no amb garanties. Seria just almenys que entres en el Top 10, però personalment, jo no el descartaria encara per la lluita pel títol. 9é en la general.\nJordi Bastante ha sumat els seus 13 primers punts a Sant Feliu, desconec si es de Sant Feliu, però se li veia certa solvència en el circuit, també falta saber si el pilot mantindrà el ritme o el millorarà en altres circuits, o per si el contrari es flor d’estiu. Un altra pregunta... seguirà el campionat? Tanca el Top 10, i no m’equivocaria dir que seria un candidat a estar entre els 10 primers però no ara per ara,com per guanyar el campionat, això em fa dubtar de si seguirà tot el campionat o no.\nDavid Chenovart només a corregut a casa, el pilot de Sant Andreu, no es va presentar a la cita de Sant Feliu, té nivell i té maneres per estar entre els 10 primers, i crearia bons duels, però si no es pot o no es vol, no es pot fer res. En tot cas l’animo a seguir el campionat. Ara per ara és 11 com podria ser 5é.\nMiguel Herrera, va aconseguir la 7a posició en la cursa de Sant Feliu, un bon resultat, i desconec fins on pot arribar, tampoc se fins on vol arribar, perquè tampoc se si vol seguir el campionat, així que cal veure’l fora de Sant Feliu, per saber a que aspira. Això si, sembla un candidat al Top 10. Ocupa la 12ª posició de la general.\nOscar el dissenyador d’aquell preciós programa que varem fer servir a la cursa de Sant Andreu, no es va presentar a Sant Feliu, el pilot es ràpid i seria un altre candidat a estar entre els 10 primers, però em pregunto el mateix que Miguel, David, Jordi.... és una llàstima que pilots com ells no segueixin tot el campionat..... ja veurem..... 13é.\nMiguel Garcia, 14é net, va tenir una millora brutal a Sant Feliu, respecte Sant Andreu, de passar a sumar 2 punts a passar a sumar 11. No m’atreveixo a declarar-lo candidat natural al Top 10, però si candidat als 10 primers llocs per insistència i presència. Falta veure a quins circuit s’adapta millor, però el seu pilotatge em fa pensar que Corbera és un bon lloc per a ell. Per cert, això si es presenta. Que crec que si....\nJose Manuel, igual que David, Carlos i Cesar, no va anar a Sant Feliu, un altre pilot que no se sap que farà, però que com altres es llàstima si no li donen més emoció al campionat. Per el que haurem d’esperar a veure si ve a donar la vara a Corbera. Mantenitn el primer resultat és momentàniament 15é.\nChico, ha sumat 9 punts , ha ocupat la 11ª posició a Sant Feliu, mantenint un ritme, per sota dels Top 10, però no podem dir si es mala sort d´un dia, el que si que esta clar es que Chico, es un d´aquells pilots que si ve, pot estar amb la lluita de entrar en les 10 primeres posicions.... Ara es 16é.\nA tots ens va sorpendre l’actuació d´Ariadna a Sant Andreu, no pel fet de que sigui una noia, sinó, més que res, que per ser novatilla en l’assumpte, va sumar 8 punts en la primera cursa superant pilots molt experimentats. Sort teniu molts si no segueix el campionat, perquè té molt de potencial. Només em cal lamentar la seva absència, i animar-la a seguir el campionat fora de casa. Sorprèn la seva capacitat de mantenir sempre la calma en cursa, això li dona molta capacitat de reacció. 17é i d´ella depèn donar més disgustos a la resta de participants.\nTanco l top 18, i ho faig amb mi mateix, que com vaig anunciar, ho faré així, perquè en cursa puntuen 18, i perquè sincerament no tinc més ganes d’escriure, encara que enteneu perfectament que al referir-me a mi ho faci en tercera persona per mantenir el estil d’escriptura. Dit això acabo:\nFrancesc Estébanez, no es va adaptar a circuit de Sant Feliu, els 5 punts van ser molta recompensa en una complicada nit com aquella, però el pilot de Masquefa, espera poder pujar el nivell en el circuit de Corbera, on té com a objectiu estar entre els 10 primers per primera vegada aquest any. Ara per ara, mecànicament ha millorat, encara que estem encara en el 5 justet , com dirien al cole. Tanca el ranking de puntuables en cursa. 18é. I cal que faci els deures si no vol repetir curs.\nNo cal comentar que a partir d´ara les no presències e pagaran molt cara, hi hauran pilots amb molt potencial que no estaran a dalt per no venir i altres que estarem a dalt o més a dalt, perquè hi anirem, personalment no vull quedar 10é si hauria de ser 20é, però al igual que jo, molts , no estem per regalar res, el campionat es com es i s’ha de guanyar a les pistes, així que es molt probable veure novetats en el proper resum.


La Generalitat recorrerà contra la sentència sobre la Pompeu Fabra\n30 setembre 2020 09:27\nEl conseller portaveu de la Generalitat, Artur Mas, afirmà ahir que el Govern català recorrerà contra la interlocutòria de suspensió cautelar del reglament lingüístic de la Universitat Pompeu Fabra. Segons Mas, la interlocutòria «qüestiona un principi de l'estatut de Catalunya que és molt clar», en el sentit que «el català és la llengua pròpia de Catalunya». «Evidentment no estam d'acord amb aquesta interlocutòria, de cap manera, i ho recorrerem en defensa del reglament de la Pompeu Fabra, igual que faríem en defensa de qualsevol altre reglament d'usos lingüístics de qualsevol altra universitat catalana», proclamà el conseller.\nMas emfatitzà a més en la «preocupació» del govern català «pel contingut» de la interlocutòria judicial, que «de fet qüestiona un principi bàsic de l'estatut de Catalunya», el qual, segons recordà, «diu que a Catalunya hi ha dues llengües oficials, el català i el castellà, però que n'hi ha una que és la pròpia de Catalunya, que és el català». El conseller portaveu subratllà que, per tot plegat, la Generalitat recorrerà «amb tota força i evidència», per evitar que la interlocutòria «assenti càtedra en el futur» pel que es refereix a aquest principi estatutari. «De cap manera podem acceptar que es posi en qüestió un principi tan bàsic», asseverà.\nMas, que indicà que «el que hem de fer com a govern és defensar-nos i defensar la Pompeu Fabra», va dir que serà una «actitud permanent» la defensa d'aquests reglaments lingüístics, que «permeten la coexistència» de diferents llengües i no suposen «conculcació» sinó el «reconeixement» de l'esmentat principi estatutari.


Consum, Ràdio Esparreguera\tDijous, 8 de novembre de 2018\nEl servei d'assessorament sobre clàusules terra que l'Ajuntament d'Esparreguera va posar en marxa el 8 de juny del 2017, finalitzarà el proper 27 de desembre. Aquesta mesura va esdevenir el segon pas que portava a terme l’Ajuntament en aquest àmbit, després d’endegar i de mantenir trobades informatives sobre les clàusules terra des de principis del mes d’abril de l’any 2017, mitjançant les quals es va informar a més de 200 persones sobre els passos que cal seguir en aquesta problemàtica de les clàusules terra.\nMarta Orús, tècnica assistent del servei d’Empresa i Consum de la regidora de Promoció Econòmica, ha assegurat que “la Diputació de Barcelona està analitzant una alternativa de cara a l’any vinent a aquest servei que es va posar en marxa l’any passat amb el boom de reclamacions a causa de les clàusules terra en els préstecs hipotecaris”.\nLa tècnica assistent del servei d’Empresa i Consum de la regidora de Promoció Econòmica de l’Ajuntament d’Esparreguera ha destacat que els primers dies d’aquest servei es van rebre moltes peticions d’assessorament i que, al llarg de l’any 2017, es van atendre un total de 109 persones, tenint en compte que a partir del mes de juny el servei s’oferia quatre dies al mes.\nAmb la normalització de la situació a començament d’aquest 2018, el servei es va passar a oferir dues vegades al mes, però darrerament la qüestió ha reflotat amb la polèmica arran de les decisions del Tribunal Suprem sobre els impostos dels préstecs hipotecaris. Fins ara, s’ha atès una quarantena de casos.\nEn qualsevol cas, fins a finals d’any, el Servei d’Orientació Jurídica de les Clàusules Terra encara s’oferirà quatre vegades més, dues aquest mes de novembre, concretament el 15 al matí i el 29 a la tarda, i dues més al desembre, el 13 al matí i el 27 a la tarda. Les persones interessades en aquest servei fins a finals d’any s’han d’adreçar a l’Oficina d’Atenció Ciutadana i sol·licitar una cita amb el Servei Públic de Consum, qui concertarà aquesta atenció personalitzada.\nAquest servei es va posar en marxa arran del boom de reclamacions per les clàusules terra


El Partit Socialdemòcrata ha presentat una proposta per construir pisos socials amb la utilització del deu per cent dels fons de reserves de pensions de la CASS. La parapública s’hi oposa pel risc inherent a l’operació\nActualitzada 20/09/2019 a les 06:44\nEls records respecte a com va funcionar la utilització en el passat dels fons de pensions de la Seguretat Social no són gaire bons. Sota la direcció d’Antoni Ubach es van fer inversions d’alt risc que van suposar una pèrdua d’entre quatre mil i vuit mil milions de pessetes. Va ser l’escàndol més gran de la primera meitat dels anys noranta i va comportar un canvi global en la gestió de la Seguretat Social. Eren altres temps en una Andorra on una persona com Ubach podia fer i desfer gairebé sense cap control. Va passar el que acostuma a succeir quan s’entra en certes dinàmiques. Les males inversions anaven requerint més diners per intentar tapar i recuperar. Va ser un episodi negre en què més enllà de la nefasta política d’adquisició dels actius van tenir presència personatges que directament van espoliar la parapública com a Bodegas Luis Mejía. Les accions judicials a Espanya contra Collins S. A. per l’apropiació descarada del patrimoni finalment no va anar enlloc. Amb aquests antecedents qualsevol proposta per reprendre el camí de fer inversions amb el fons de pensions desperta importants recels. És cert que la conjuntura actual amb uns tipus d’interès al zero per cent no és ideal a l’hora de fer créixer els fons. La parapública té fixats uns criteris molt estrictes per limitar al màxim el risc que provoquen dificultat a l’hora d’obtenir rendiments. Però cal tenir en compte que si s’opta per un canvi de línia s’entraria en una fase de risc. El PS considera que el risc seria molt baix per la presència de l’Estat en tot el procés, ja que seria el Govern que no només hauria de gestionar tot el projecte, sinó que hauria de complementar econòmicament en cas que les famílies no poguessin fer front a tot el lloguer. És evident que no hi ha solucions màgiques per al problema de l’habitatge. És evident també que l’únic fons públic amb molts milions d’euros disponibles és el de pensions de la Caixa Andorrana de Seguretat Social. Però també és evident que en una operació com aquesta hi ha riscos i el perill que es corre afectaria el sistema de pensions. Potser que abans de mirar com utilitzar el capital del fons es posés fil a l’agulla en un tema més important: el sistema està, segons els estudis, a cinc anys de la fallida sense cap solució a la vista.\n#4 Qualsevol cosa abans de perdeu en bolsa\nEl ps ha donat una idea, els altres grups res, ees tracta d evitar mes perdues en invertir en bolsa com sempre pasa.\nAlmenys, et queda el toxo..\nSoc propietari d'un terreny al centre. Si el Comú d'Escaldes redueix la cessió económica (15%), una pasta considerable, demano els permisos per construir un immoble de pisos de lloguer. Així de fàcil. Pero veig que ni Govern ni el Comú estant per la labor. Això si, tothom es queixa. El propi Govern, sindicats, el PS, multiplicat per 4 o 5 propietaris més de terrenys, i multiplicat per 30 o 40 apartaments per edifici, faria que s'incorporarian al mercat immobiliari més de 150 pisos de lloguer. Feina per tots !! Permisos Comunals, constructors, industrials\nBon article, potser que els polítics s'hi repensin abans de insistir més en que s'inverteixin els diners del FRJ en pisos. Són diners pel nostre futur, a no gaires anys d'exhaurir-se si no es prenen mesures. S'ha de tenir en compte que les inversions immobiliàries no donen fruits a curt termini, la qual cosa agreujaria el problema actual.\nBona exposició de la realitat poder afegiria que les solucions a l'habitatge no passen al meu entendre per fer mes pisos, sino, que cal una política clara i valenta perquè surtin tots els pisos fantasmes que ja tenim i que o estan tancats o es lloguen com turístics sense declara en lloc


El radar de Sarrià: d’abril 2018\nVeient la deriva unionista que van agafant les tertúlies de 8TV, la televisió del Grupo Godó, t’adones de la seva creixent inutilitat. Si una tertúlia no serveix per poder debatre pensaments diferents en peu d’igualtat, i la majoria dels tertulians es limiten a donar-se la raó uns als altres, val més suprimir-la abans de quedar-se sense espectadors. I veient com van les coses, aventuro que més d’hora que tard 8TV acabarà tancant per manca de clientela, i això sense entrar en els seus problemes financers, que pel que es diu tampoc són poca cosa. Ahir, sense anar més lluny, la majoria dels tertulians a les 10 del vespre defensaven unes idees polítiques similars. Va ser una tertúlia d’amics però no va ser un debat com el que l’espectador pot esperar d’una televisió que dóna servei a una societat que té un cinquanta per cent d’independentistes. A Madrid passa el mateix, i només cal donar una ullada a les tertúlies de la pública TVE, o la privada dels bisbes, Trece, o qualsevol altra, per constatar que, en tema de tertúlies polítiques, a Catalunya estem copiant les males pràctiques periodístiques de Madrid.\nGarcia és el nom d’un poblet català, i ho menciono en primer lloc per no associar necessàriament aquest nom amb Espanya. Aclareixo pels passavolants d’aquest blog que, si més no per mi, Catalunya i Espanya són països diferents. Garcia, accentuat o sense, és també un cognom molt estès, tant a Catalunya com a Espanya i més enllà. Però hi ha gent d’aquí i d’allà que es diu Garcia de primer cognom i sembla que els faci nosa, que ho vulguin amagar. Així, a una presentadora de TV3 que es diu Garcia se la coneix com la Melero. I a un polític del grup mixt del Parlament de Catalunya, que també es diu Garcia, li diuen l’Albiol, tot i que, en un bar de l’eixample barceloní, si demanes un Albiol et serveixen un cafè mooolt curt, així que en aquest cas no sé si és millor amagar el Garcia o amagar l’Albiol. Un periodista molt conegut de laSexta, una televisió espanyola i espanyolista de capital català, i que també es diu Garcia, es fa dir Farreras, fins i tot per la seva dona. Aquests exemples i molts més que es podrien posar amaguen el Garcia, com si els fes nosa mostrar el primer cognom familiar. En fi, cadascú té les seves manies.\nPublicat per Miquel Saumell a 7:00 1 comentari:\nSant Jordi és, sense cap mena de dubte, la festa cívica més important de l’any a Catalunya. És la festa de la gent. La festa dels llibres i la festa de les roses. Per Sant Jordi els polítics no lideren, només van a remolc del poble. És el contrari que l’11 de setembre, on la classe política lidera o, si més no, ho intenta. Fa molts mesos que Catalunya es troba políticament ocupada, i a conseqüència d’aquesta ocupació avui és un Sant Jordi peculiar. Avui el Palau de la Generalitat està buit, ja que qui hi hauria de ser es troba temporalment exiliat a l’Europa més endreçada que hi ha més enllà dels Pirineus. Avui al Palau de la Generalitat no s’hi farà cap activitat política ni cultural, i només hi haurà una jornada de portes obertes perquè qui vulgui pugui constatar aquesta sensació de buidor. Però, com deia abans, avui la festa ciutadana és al carrer, i la gent la celebrarà igual al marge de les misèries morals de molts polítics, jutges, fiscals i tots aquells personatges sinistres que s’han proposat destrossar políticament la nostra convivència, les nostres institucions, la nostra cultura i la nostra llengua. Espanya busca una Catalunya assimilada, i uns catalans acotant el cap i dient amen a tot. Però no se’n sortiran, i ells ho saben. Per això actuen com actuen, gairebé a la desesperada, i fent cada dia el ridícul més estrepitós. Abans d'ahir, per exemple, requisant, sense cap base legal per fer-ho, samarretes i bufandes grogues a l’entrada d’un estadi de futbol de Madrid.\n(L’article original en versió paper es va publicar el 13 d'abril de 2018 a la pàg. 6 del núm. 1.856 de La Veu de l'Anoia)\nEm vaig assabentar de la llibertat del president Puigdemont mentre era en una reunió amb gent políticament molt transversal. I tot i que vaig intentar dissimular, quan vaig llegir-ho a la pantalla del mòbil se’m va quedar de sobte una cara de gran satisfacció que no vaig poder evitar. I és que darrerament han estat tantes les notícies negatives que hem anat rebent que si no tenies molt clar quin és l’objectiu a llarg termini, és a dir, que els catalans visquin millor que ara, corries el risc d’engegar-ho tot a rodar i dir ja us ho fareu, jo ja no jugo més. No és el meu cas, tinc molt clar que el recorregut és molt difícil i també que no serà de curta durada. El fet és que cada dia som més els que hem optat per un camí sense retorn cap a la independència de Catalunya, i quan aquesta opció sigui compartida per una majoria de catalans, si es dóna el cas, que es donarà, llavors ja no hi haurà marxa enrere ni res que aturi el naixement d’un nou estat anomenat Catalunya. Ara només ens falten tres punts percentuals per superar la barrera democràtica del cinquanta per cent de l’electorat.\nPerò mirem com hem arribat fins aquí. En una de les decisions més errònies de la política espanyola, fa dotze anys es va portar l’estatut català al Tribunal Constitucional, després d’haver estat aprovat per totes les instàncies catalanes i estatals que diu la llei. En aquests dotze anys, què ha ofert Espanya per debilitar el moviment independentista? Res. Espanya només ens ha parlat de repressió, de presó per als dissidents, de jutges, de policia, d’exèrcit si cal, d’intervenció política de les institucions, i de menyspreu per la cultura i la llengua pròpies del país. Podríem allargar el catàleg de greuges i no tindríem prou paper per encabir-los tots. Però els efectes pràctics d’aquesta política ultra repressiva de l’estat contra els catalans són molt negatius per als interessos espanyols. Així, els votants independentistes ja arriben a la meitat de l’electorat. Un de cada dos catalans vota opcions independentistes, i la nòmina, políticament molt transversal, no para de créixer. Si fa dotze anys l’independentisme era minoritari, aquest moviment ja ha guanyat les últimes eleccions al Parlament de Catalunya. I les penúltimes. I dos referèndums informals. I quina ha estat la reacció de l’estat? Més xarop de bastó, cap mena d’intel·ligència. Espanya ja ha perdut Catalunya, d’una manera gairebé irreversible. Les noves generacions no entendrien que ens rendíssim ara. Falta l’empenteta final.\nUna de les malalties de la societat actual és l’excessiva obsessió per la titulitis. Tothom vol tenir un o més títols universitaris. De fet són una necessitat, ja que per poder accedir a molts llocs de treball els títols resulten gairebé imprescindibles. O sense el gairebé. A partir d’aquesta necessitat, de tant en tant apareixen currículums que mostren una inflació exagerada de títols universitaris, i de vegades es demostra que alguns són inventats, o obtinguts de forma fraudulenta.\nEn aquest sentit, aquests dies s’estan refent molts currículums de polítics que pel que sembla estaven inflats. El cas Cifuentes, amb unes galtes que se les trepitja, només és un més de la llarga llista de tramposos. I quan t’enxampen no s’hi val a dir que renuncies al màster, perquè si l’has obtingut fraudulentament, difícilment pots renunciar a allò que en dreta llei no et pertany. Amb el mateix argument jo podria dir que renuncio al campionat del món que no he guanyat mai i quedar-me tan ample.\nUna altra cosa és que amb el títol o els títols no n’hi ha prou per trobar una feina decent i correctament remunerada que tingui relació amb l’acreditació universitària obtinguda. A ningú se li escapa que molts titulats universitaris en ciències diverses acaben fent de venedors al Zara, amb sous mileuristes. Ha de ser tremendament frustrant haver-te passat anys i anys formant-te per acabar venent samarretes en una botiga. Però si haig de triar entre una tramposa com Cifuentes o un científic que es veu temporalment obligat a vendre samarretes per subsistir, em quedo amb aquest últim.\nLa regressió democràtica que d’uns anys ençà viu Espanya ens porta cada dia més a la pràctica de la censura o, més ben dit, a l’autocensura. Els escriptors ja no poden escriure amb la llibertat que ho feien uns pocs anys enrere sense córrer una riscos excessius. I els compositors, els directors de cinema, els cantants, i els creadors artístics en general, tampoc. De fet, sobre el paper, de llibertat de creació n’hi ha, en teoria no s’ha restringit pas, però practicar la llibertat associada als valors democràtics és ara més perillós. Ara t’arrisques més que abans a rebre multes i ser condemnat a penes de presó. Molta gent no n’és conscient, però l’anomalia democràtica que viu Espanya no és cap invent de l’autor d’aquestes reflexions. Es tracta d’una pràctica sibil·lina dels poders de l’estat contra la societat, en forma de violació de drets, suposadament per tenir la societat més controlada i esporuguida. T’amenacen abans de cometre un suposat delicte, et diuen vés amb compte que qui passa de la ratlla l’orella se li talla. I molta gent procura no passar de la ratlla per evitar perdre patrimoni o anar a la presó. Però, dissortadament, els més agosarats en paguen les conseqüències. És una situació angoixant que ha de tenir, necessàriament, una data de caducitat.\nEl fiasco Colau\nTot i que encara en queda un per donar-lo per acabat, el mandat de quatre anys d’Ada Colau i els comuns al capdavant de l’ajuntament de Barcelona es podrà resumir perfectament en les votacions que van perdre ahir en el plenari municipal: no al tramvia per la Diagonal i no a la multi consulta. Sense entrar a valorar la importància dels dos projectes estrella que avui han quedat definitivament arxivats, ha quedat clar que els comuns, amb els seus onze regidors, no han estat capaços de sumar-ne deu més per assolir la majoria absoluta dels vint-i-un necessaris per tirar-los endavant. Des d’una evident debilitat numèrica, els comuns han actuat amb un excés de prepotència que, al final, els ha esclatat a la cara. Han calculat malament la seva força i han optat pel tot o res, i al final ha sigut res. Han amenaçat grollerament els adversaris i han perpetrat una propaganda tan populista de les seves propostes que ofenia la intel·ligència de molts barcelonins. Si més no, la meva. Però, al final, han perdut la partida. Barcelona es queda sense una multi consulta made in Colau que gairebé ningú trobarà a faltar. Per cert, resulta oportú recordar que es tractava d’una consulta els resultats de la qual no haguessin sigut vinculants. I això és tan trampós com convocar una roda de premsa sense preguntes. I Barcelona es quedarà també sense tramvia per la Diagonal, un projecte que ja he argumentat anteriorment que no s’ha sabut vendre amb intel·ligència, ni als barcelonins en general ni a la majoria dels seus representants polítics. El fiasco d’ahir només té un nom: Colau.\nDivendres va entrar a la presó de Curitiba l’expresident del Brasil, Luiz Inázio Lula da Silva, condemnat a vuit anys de presó per delictes de corrupció. Costa molt de creure que la corrupció també hagi afectat aquest polític d’esquerres, i no s’ha d’excloure la possibilitat que tot plegat hagi estat una venjança dels seus enemics polítics —Lula en té molts, i no només a la dreta de la política brasilera— amb l’ajut d’un poder judicial amb una dosi alta d’influència política en les seves decisions. Salvant totes les distàncies, que són moltes i molt variades, la condemna de Lula em fa pensar en les acusacions infundades contra els polítics independentistes catalans, acusats d’uns greus delictes que aviat s’anirà demostrant que són inexistents. Per motius professionals vaig seguir molt de prop la presidència de Lula, que va guanyar les eleccions de l’any 2002, i va deixar el poder vuit anys més tard. En aquella època tothom el considerava un polític honest, i vaig escriure aquest article el qual, rellegit avui, segueixo considerant vàlid. Em ratifico, per tant, en les meves opinions de fa set anys. Lula va ser un bon president, i això t’ho reconeix, també, l’empresariat liberal brasiler. Però no s’ha d’oblidar que l’expresident del Brasil feia nosa a molta gent, i és molt possible que les seves clares expectatives de poder repetir en el càrrec l’hagin portat a haver d’entrar a la presó, vull pensar que de manera injusta.\n(L’article original en versió paper es va publicar el 29 de març de 2018 a la pàg. 2 del núm. 1.854 de La Veu de l'Anoia)\nQue una bici contamina menys que un cotxe és una obvietat que no necessita més explicacions. I dir que si tothom que ara circula en cotxe o moto es desplacés en bici la contaminació es reduiria molt, és una altra obvietat. De fet, una bici no contamina gairebé gens, i el gairebé l’incloc perquè, si la bici és elèctrica, per produir l’electricitat necessària per carregar la bateria es produeix una contaminació del medi ambient, encara que la producció d’electricitat es faci molt lluny del lloc per on circula la bici. És d’agrair que els municipis facilitin la circulació de bicicletes, sempre que aquestes facilitats per als ciclistes no perjudiquin el col·lectiu dels vianants, que alguns ajuntaments i alguns ciclistes de vegades tendeixen a oblidar i, fins i tot, a menystenir. Així, en algunes ciutats com Barcelona ja es parla obertament de la dictadura dels ciclistes. Tinc clares quines han de ser les prioritats, i sense cap mena de dubte la primera prioritat ha de ser el vianant. És per això que no veig amb bons ulls que els vianants hagin de compartir les voreres amb els ciclistes, excepte quan es tracta de voreres amb una amplada suficient que permeti la coexistència de vianants i ciclistes com, per exemple, les voreres del passeig Verdaguer d’Igualada, o de la Diagonal de Barcelona.\nFetes aquestes consideracions, cal parlar dels carrils bici que s’estan implantant a moltes ciutats, tot sovint sense fer els estudis tècnics necessaris. Al marge d’altres problemes associats a l’aparició dels carrils bici, com la prohibició d’aturar-se ni que només sigui un moment, o la desaparició de places d’aparcament, cal dir que la implantació d’aquestes facilitats pels ciclistes no sempre porta necessàriament associada la reducció de la contaminació. De vegades, la instal·lació d’un carril bici en segons quins carrers ocasiona un clar augment de la contaminació a la zona. En posaré un exemple que darrerament ha sortit molt als mitjans de comunicació. A Barcelona, a l’avinguda de Pau Casals, un carrer molt curt que enllaça la plaça de Francesc Macià amb l’entrada del Turó Park, s’hi ha posat un carril bici que anul·la un carril de circulació, i els embussos de trànsit que es formen, obligant els vehicles a parar i engegar contínuament, contaminen molt més que el trànsit normal de vehicles que passava abans pel carril de circulació, ara anul·lat, i convertit en carril bici. Si l’objectiu és la reducció de la contaminació, aquest és un excel·lent exemple de carril bici poc rumiat.\nEs miri com es miri, la desfilada dels legionaris espanyols, alguns amb tatuatges nazis, portant un sant crist de considerables dimensions, i quatre ministres cantant El novio de la muerte, és un espectacle caspós més propi de la dictadura franquista del segle passat que d’un país modern del segle XXI. Aquest episodi, que dissortadament es repeteix cada any, ens demostra, un cop més, que l’aconfessionalitat de l’estat, molt ben definida a la constitució que els ministres tant diuen defensar, no té res a veure amb la realitat. Cal no oblidar que són els mateixos ministres que juren el seu càrrec de la manera que ho fan, és a dir, davant d’un crucifix. Doncs bé, veient les provocacions d’aquests ministres i altres alts càrrecs espanyols, actuant com a tals i ocupant un lloc ben visible reservat a primera fila, i no com a persones particulars —si fos així, no hi hauria res a dir—, queda clar que alguns articles de la constitució no són d’obligat compliment per a tothom. Si els ministres, que haurien de donar exemple, tiren pel dret i són els primers a incomplir la llei, no veig cap motiu perquè els ciutadans —posem per cas els ciutadans independentistes catalans— no puguem prescindir d’altres articles d’una constitució que limita antidemocràticament les nostres llibertats individuals i col·lectives. O tots moros o tots cristians.


Política de Privacitat – Promoacsa\nDomicili: C/Girona, 53 – PRAL D5 08009 Barcelona (Barcelona)\nDirecció de correu electrònic: ajover@promoacsa.es\nInscrita al Registre Mercantil de Barcelona, tomo 9646, libro 8810, sección 2a, folio 0460, Hoja 10.8990\nEn PROMO ASSESSORS CONSULTORS, S.A, reconeixem la importància de protegir la seva informació personal i estem compromesos a tractar-la amb responsabilitat i de conformitat amb les lleis de protecció de dades.\nAtendre la sol·licitud o petició realitzada per l’usuari a través delformulari de contacte situat a la web. Recollim i tractem les dades personals de l’usuari per poder tramitar i gestionar la seva sol·licitud, una consulta o qualsevol petició que realitza a través del formulari. Aquestes dades les conservem durant el temps necessari per complir la seva petició i durant el temps establert per la llei amb una duració mínima de 3 anys.\nSi l’usuari facilita dades de terceres persones per a qualsevol finalitat a PROMO ASSESSORS CONSULTORS, S.A, garanteix que ha obtingut aquestes dades de forma lícita, que ha informat prèviament els afectats, obtenint el seu consentiment per a comunicar-les i que la informació facilitada és exacta i veraç.\nTé dret a accedir a les seves dades i a obtenir confirmació sobre el seu tractament, així com una còpia de les dades personals objecte de tractament. Té dret a actualitzar-les i a sol·licitar la rectificació de les dades que siguin inexactes o sol·licitar la supressió quan les dades no siguin necessàries per a les finalitats per les quals van ser recaptades. Pot sol·licitar la limitació en el tractament de les seves dades i oposar-se al tractament d’aquestes revocant el seu consentiment, així com exercir el dret a la portabilitat de les dades. De la mateixa manera, té dret a no ser objecte de decisions basades únicament en el tractament automatitzat de les seves dades personals. Pot exercir els seus drets contactant amb nosaltres C/Girona, 53 PRAL D5 – 08009 Barcelona (Barcelona). Email: mmorell@promoacsa.es\nAixí mateix, els pares o tutors podran en qualsevol cas dirigir-se a PROMO ASSESSORS CONSULTORS, S.A per a bloquejar el compte d’accés dels menors al seu càrrec que s’haguessin registrat falsejant la seva identitat.\nData d’Actualització: 16/01/2020


TCA i coronavirus: informació fiable durant el confinament\nSi tens un trastorn de la conducta alimentària (TCA) o estàs molt a prop d'algú que en té, és possible que tinguis preocupacions específiques o preguntes pràctiques relacionades amb la malaltia o el tractament durant el confinament pel coronavirus SARS-CoV-2 (COVID-19). És normal que aquesta situació et generi estrès i ansietat.\nTinc més risc de contraure el coronavirus per tenir un TCA?\nEn general, els símptomes físics derivats de la patologia alimentària no suposen un major risc per a complicacions derivades del coronavirus. Si la persona amb TCA presenta una altra patologia de base ha de consultar amb el seu especialista per valorar si és població de risc per contraure la malaltia COVID-19.\nEl meu sistema immunitari està ressentit per tenir un TCA?\nLes persones amb TCA no tenen per què tenir un sistema immunitari menys competent. Aquelles persones amb un índex de massa corporal molt baix i que presenten símptomes de desnutrició poden tenir un sistema immunitari debilitat. Si et preocupa aquest tema, pots consultar amb el teu pediatra o metge de família per rebre un consell personalizat.\nHaig de portar un control del pes a casa mentre duri el confinamient?\nNomés en els casos en què la ingesta o conducta compensatòria sigui evident i resulti necessari objectivar la pèrdua de pes per actuar en consequència, per exemple, augmentant la intensitat del tractament que s'està portant a terme (sigui per via telefònica o presencial). En cas d'estar indicat, la família ha de fer el control del pes amb la freqüència que indiqui el professional referent durant el període que duri el confinament per COVID-19.\nHaig de reduir la dieta perquè no faig exercici físic?\nEs recomana no fer canvis en les pautes alimentàries durant la situació de confinament i intentar que tot el nucli familiar segueixi la mateixa pauta d'alimentació. La restricció alimentària pot ser un factor de risc de recaiduda de la malaltia.\nPuc fer exercici físic mentre duri el confinament?\nA menys que estigui contraindicat pel teu terapeuta de referència, és recomanable realitzar algun tipus d'exercici físic, sempre acompanyat d'un familiar. Recomanem utilitzar recursos digitals per, en família, realitzar exercici físic suau, ioga o fins i tot tècniques de relaxació guiada durant el confinament a casa per coronavirus.\nCom distingeixo els símptomes psicològics relacionats amb el TCA dels derivats de la situació d'aïllament?\nLa situació d'aïllament pot produir símptomes d'ansietat, preocupació, baix estat d'ànim o irritabilitat. La situació d'aïllament pot fer que les persones amb TCA més vulnerables, que ja tinguin aquests símptomes psicològics prèviament, els vegin agreujats.\nQuè puc fer per reduir l'ansietat que em genera aquesta situació d'aïllament?\nEs recomana estructurar el dia amb rutines al voltant dels àpats, l'estudi i els moments de lleure. És important reduir l'avorriment i promoure la comunicació entre els membres de la família. També és important la relació social amb els iguals a través de les xarxes socials i altres eines digitals.\nÉs normal que senti ansietat per la informació que m'arriba dels mitjans de comunicació?\nLa situació excepcional que estem vivint fa que estiguem exposats durant tot el dia a un excés d'informació sobre el COVID-19 i el coronavirus SARS-CoV-2, que pot en alguns casos fer-nos sentir ansietat, més inquiets o preocupats per la situació. Es recomana dosificar el temps d'exposició a mitjans de comunicació, així com evitar informacions que no siguin facilitades pels mitjans oficials.\nD'altra banda, es recomana fer un ús saludable de les xarxes socials, evitant visitar perfils que no ens facin sentir bé o basin només la seva informació en l'alimentació o en la imatge corporal en aquests dies de quarantena.\nEl confinament pot tenir alguna conseqüència positiva en relació als símptomes del TCA?\nAquesta situació excepcional de confinament pot ajudar les persones que ja tinguin una adequada motivació pel canvi. Durant aquest període tota la família comparteix el dia sencer i això afavoreix la supervisió de les ingestes (quantitats, evitar o reduir afartaments) i el control de las mesures compensatòries (vòmits autoinduïts o exercici físic excessiu).\nCom puc gestionar les situacions de conflictivitat familiar?\nÉs important poder gestionar de forma adaptativa les situacions d'estrès familiar generades pel període de confinament. Reconèixer els propis límits i passar el relleu a un altre membre de la família abans no perdre el control.\nAixí mateix, convé respectar els espais d'intimitat de les persones que conviuen a casa. Es recomana trencar l'aïllament amb activitats de tipus social telemàtiques. També pots utilitzar tècniques per reduir l'ansietat com relaxació, ioga, meditació, exercici físic.\nCom m'atendran a l'Hospital Sant Joan de Déu durant aquesta situació excepcional d'aïllament?\nL'equip de la Unitat de TCA ha estructurat un pla de contingència per mantenir la qualitat de l'atenció a tots els seus pacients durant tot el període que estiguin en vigor les mesures de seguretat per COVID-19. S'han habilitat canals de comunicació telemàtica (Portal del pacient, videoconferència i atenció telefònica) per atendre els pacients en seguiment ambulatori.\nAl mateix temps, compartir més temps en família davant aquesta situació excepcional, pot donar lloc a més moments que afavoreixin el suport i acompanyament emocional per part de tots els membres del nucli familiar, convertint-se en un ancoratge de suport mutu que ajudi a suportar el tractament.\nPuc comptar amb l'atenció individual en persona de l'equip de la Unitat de TCA?\nEls pacients que es trobin en una situació de major gravetat rebran una atenció individual per part d'una persona de l'equip de la Unitat de TCA. Serà una atenció ambulatòria intensiva amb l'objectiu d'atendre de forma prioritària les seves necessitats terapèutiques i minimitzar el risc de contagi del coronavirus.\nEn els casos en què es requereixi estabilitzar la patologia alimentària a nivell orgànic disposem igualment de la possibilitat d'acudir al Servei d'Urgències, tant de pediatria com de psiquiatria, que valorarà en cada cas el pla a seguir, que podria contemplar l'ingrés en 24 hores.\nQuè puc fer com a cuidador enfront d'aquesta situació?\nS'han de seguir sempre les recomanacions pautades pel centre de tractament. D'altra banda, és important recordar que com a cuidador o cuidadora també estàs vivint una situació estressant que pot fer que per moments et sentis menys pacient, inquiet o irritable davant la persona afectada.\nAra més que mai l'autocura és important. No oblidis que per poder tenir cura d'algú el més important és tenir cura d'un mateix. Si necessites ajuda, pots contactar amb l'Associació contra l'Anorèxia i la Bulímia (ACAB) on podran acompanyar-te durant aquest difícil moment a través d'un servei d'atenció telemàtic.\nEl COVID-19 és una infecció lleu en la població pediàtrica en la majoria dels casos, d'acord a les dades recollides durant les darreres setmanes.\nInformació i recursos sobre el coronavirus\nSTOP COVID-19, aplicació mòbil per al seguiment i vigilància dels teus símptomes.\nInformació sanitària sobre el COVID-19 i consells per a pacients, famílies i visitants de l'Hospital Sant Joan de Déu.\nGeneralitat de Catalunya sobre el coronavirus.\nAltres recursos d'interès sobre TCA\nCompte de Instagram STOPTCA de l'Hospital Sant Joan de Déu.\nGuia per a famílies de persones afectades per un TCA.\n2020-03-20 Trastorns de la conducta alimentària i coronavirus


Les condicions laborals i els sous són els principals motius que fan que molts graduats en Medicina marxin a treballar fora de Catalunya, tot i haver-se format aquí\nMarta Arrufat i Trigàs 22/05/2022 - 20.55 Actualitzat 22/05/2022 - 21.23\nEl sistema sanitari espera amb candeletes que els estudiants de Medicina acabin la formació i es posin a treballar. Són necessaris. Però amb les condicions actuals no està garantit que els 1.000 metges i metgesses que es graduen cada any a Catalunya decideixin quedar-se aquí a exercir.\nEstan sis anys a la Facultat i, després, tot i que ja poden començar a treballar, encara els queden cinc anys més per formar-se en una especialització. En total uns onze anys d'estudis. I en acabar són conscients que es trobaran amb un sistema sanitari que no els ofereix unes bones condicions laborals.\n"Desanima una miqueta quan estàs estudiant", diu Enrique López Ruiz, estudiant de quart de Medicina de la Universitat de Barcelona (UB).\n"Són molts anys, i després veus que aquí no tens les millors condicions."\nLaia Canet Orozco, estudiant de 1r de Medicina a la UB, diu que se sent indignada i trista: "És una cosa que m'indigna. Més que res perquè la Medicina és una professió molt essencial, i que no es reconegui el mèrit econòmicament i les condicions de treball que es donen... és molt trist."\nUna mica més optimista es mostra Paula Bassets Bosch, estudiant de quart de Medicina també de la UB:\n"Jo tinc ganes de canviar-ho, de reivindicar el que es necessita, perquè si no tira la sanitat, no tira res més."\nQui són els estudiants de Medicina?\nEls estudiants de Medicina són dels millors estudiants de les seves promocions. Han tret de les millors notes a l'escola, a l'institut i a selectivitat. Per segons quina Facultat, la nota per accedir-hi és de 13. Un sistema de selecció que deixa fora molts aspirants amb profunda vocació. Hi ha 10 aspirants per cada plaça que ofereixen.\nAntoni Trilla, degà Facultat Medicina i Ciències de la Salut de la UB, també lamenta aquesta problemàtica: "Hi ha molta gent a qui li agradaria fer Medicina que té una veritable vocació i que no arriben a aquestes notes tan altes de tall, i segurament serien metges excel·lents. Fins i tot millors que algun d'aquests que ha tret notes tan altes."\nJaume Padrós, president del Col·legi de Metges de Barcelona, considera que també seria necessari revisar el sistema de selecció d'estudiants, perquè només es valora els estudiants acadèmicament, però no es miren altres condicionants. Per ell, "són a vegades més importants inclús que una nota pel perfil de metges que necessitem".\n"El que hem fet les últimes dècades és inflar una nota, que esbiaixa el perfil o que només valora el perfil acadèmic de qui vol estudiar Medicina."\nActualment, els estudiants de Medicina són majoritàriament dones, més d'un 70%, i no arriben al 30% d'homes.\nLa majoria, en dades globals, són estudiants catalans, una mica més del 60%; més del 30% són d'altres comunitats autònomes i gairebé un 6% són estudiants internacionals.\nUniversitats de prestigi, però sense retenció d'alumnes\nCatalunya té Facultats molt ben valorades en Medicina. De fet, la de Barcelona és la més prestigiosa de tot l'Estat i de les més reconegudes d'Europa. Cada any es graduen 1.000 metges i metgesses.\nPer compensar la falta de professionals, una opció aparentment fàcil podria ser formar-ne més. Hi ha demanda i bona formació. Però, tal com explica Antoni Trilla, el nombre de places està regulat per l'Estat i no es poden augmentar lliurement per llei, ni organitzativament és tan senzill:\n"Llavors també hauríem d'augmentar les places de metge intern resident. És un equilibri molt complicat. No podem tocar una peça sense que les altres peces vagin en consonància"\nUna opció, seria intentar que el màxim dels que es formen aquí s'hi vulguin quedar. No hi ha dades de quants estudiants volen quedar-se a exercir a Catalunya. Però, com diu Jaume Padrós, sí que se sap que hi ha un volum important que "ja sabem des del minut zero que no volen quedar-se aquí".\nLa majoria d'estudiants de Medicina són dones (Pixabay/Michal Jarmoluk)\nAixò també provoca que molta gent estudiï en qualsevol universitat espanyola per després marxar. És a dir, el sistema de districte únic.\nEl districte únic vol dir que tots els estudiants de totes les comunitats autònomes tenen les mateixes possibilitats per entrar a una determinada Facultat, amb la nota que hagin obtingut. Es considera tot l'estat espanyol com un tot amb les places universitàries i no es fomenta que els estudiants puguin triar a la seva comunitat autònoma.\nVenen aquí a estudiar, però no està comptabilitzat quants ho fan amb la idea de tornar immediatament en acabar els estudis. Com que no arriben a col·legiar-se no consten com a metges que marxen, perquè en el fons són estudiants que han vingut amb la intenció de només estudiar. Un exemple és l'Alba García, una estudiant de primer de Medicina de la Universitat Rovira i Virigili (URV) provinent de València, que vol exercir a casa seva:\n"La meva intenció és acabar ací la carrera i després tornar a València a fer la residència i treballar."\nO l'Hugo Fernández Rubio, estudiant de segon de Medicina de la UB, que ha vingut de Màlaga a estudiar aquí: "La residència m'agradaria fer-la a Màlaga. Tinc la família allà, m'agrada molt estar amb ells. Aquí estic molt còmode, però la meva primera opció és Màlaga."\nUna Facultat amb només el 30% d'estudiants catalans\nMés del 30% dels estudiants venen d'altres comunitats a fer el grau a Catalunya. Es nota especialment a la Facultat de Lleida, on representen més de la meitat del total.\nI encara és més exagerat a la Rovira i Virgili, on els estudiants catalans són només un 32%. L'exemple de la URV és paradigmàtic i ha estat denunciat diverses vegades pels sindicats d'estudiants, que consideren que el sistema està perjudicant els aspirants catalans.\nEn aquesta Facultat gairebé un 25% són estudiants provinents de València, i un 38%, de la resta de comunitats autònomes. Hi ha més estudiants d'altres comunitats autònomes que no pas de Catalunya.\nTenim les condicions per retenir els que hi ha?\nAmb un nombre de places predeterminat, però no realista, el que queda és posar les condicions per retenir el màxim d'estudiants. Ara mateix no hi són. Marxar a altres comunitats autònomes o a l'estranger és una opció que sempre està sobre la taula. Marxar un temps, en una professió com aquesta, és més que desitjable, però que un metge marxi per sempre és una pèrdua.\nAntoni Trilla considera que el problema és que els estudiants no consideren que a Catalunya hi hagi oportunitats més enllà de la formació.\nI, tot i que molts acaben marxant, la majoria d'estudiants reconeixen que, amb unes millors condicions laborals, preferirien quedar-se a Catalunya i no pas sortir a treballar a fora. Laia Canet Orozco és estudiant de 1r de Medicina a la UB i ja ho té clar: "No m'imagino vivint fora i deixant tota la família, totes les amistats aquí. Però en certa manera, com que les condicions de treball aquí no són les que m'agradaria i sé que en altres països per als sanitaris són molt millors, és un punt d'indecisió."\nUn nombre important d'estudiants de Medicina no volen quedar-se a Catalunya un cop acabada la carrera (Unsplash/Bermix Studio)\nLa meitat dels col·legiats de Medicina s'han format fora de la UE\nMentre que aquí es graduen metges i metgesses de prestigi, però després no tots es queden, la meitat dels nous col·legiats en Medicina s'han format en universitats de fora de la Unió Europea.\nEl motiu, per Antoni Trilla, és clar: "Quan les condicions són dolentes, al final s'acaba quedant el lloc qui accepta el salari més baix. I, en canvi, si les condicions són bones, ja et preocupes tu que el que vingui sigui un crac. Per als metges de molts països, sobretot de Sud-amèrica, venir aquí és tremendament atractiu."\n"Si ens comparem amb Europa n'hi ha per posar-se a plorar."\nEl doctor Trilla ho resumeix així: "Si els millors venen a treballar aquí és que estem fent les coses bé, si els millors se'n van d'aquí i no tornen estem fent les coses malament." Cosa que, de fet, és el que ens està passant actualment.


"Pel dia Mundial dels Oceans, uneix-te a la neteja!" - Diari Serpis\n“Pel dia Mundial dels Oceans, uneix-te a la neteja!”\n– Gandia participa en la neteja de residus de la Marjal per a commemorar el Dia Mundial dels Oceans\n• El punt de trobada serà el pròxim dissabte 12 de juny, a les 9 hores, a la redona del c/ Ribera Baixa de la Platja de Gandia.\n• L’objectiu de l’activitat és sensibilitzar la ciutadania sobre la contaminació dels mars, oceans i llacs i conscienciar-la sobre la necessària conservació dels recursos marins.\nLa regidora delegada de Medi Ambient i Gestió Responsable del Territori, Alícia Izquierdo, ha informat que l’Ajuntament de Gandia, a través del seu departament, participarà en la de neteja de residus de la Marjal el dissabte 12 de juny, una iniciativa que està organitzada per les entitats ecologistes Associació EUCRANTE, Plataforma del Serpis i Plàstic Preciós la Safor, i que té com a objectiu sensibilitzar la ciutadania sobre la contaminació dels mars, oceans i llacs. El punt de trobada serà la redona del carrer Ribera Baixa de la Platja de Gandia a les 9 hores.\nL’activitat s’emmarca en el projecte “La cara invisible del planeta” i es realitzarà a diversos municipis de tot l’Estat espanyol, entre ells Gandia, per tal d’informar sobre l’impacte que tenen els éssers humans als pulmons del planeta i per a sensibilitzar sobre l’Objectiu de Desenvolupament Sostenible 14 de l’ONU: “Conservar i utilitzar de manera sostenible els oceans, les mars i els recursos marins” de cara a 2030.\n"Pel dia Mundial dels Oceans\nuneix-te a la neteja!"\nArticle anteriorLa investigació sobre vacunes reflecteix una resposta immunitària molt elevada\nArticle següentLa Safor perd el nivell de mínim de risc de contagi a l’augmentar la incidència acumulada fins a 30,83


Què és UDF (format de disc universal) i com utilitzar-lo - Biblioteca Wiki Minitool\nQuè és UDF\nFormat de disc universal ( UDF ), un fitxer de configuració conegut com ISO / IEC 13346 i ECMA-167, és un sistema de fitxers obert i neutre per al proveïdor. S'utilitza per desar dades informàtiques de diversos suports. A la pràctica, UDF s'utilitza més en DVD i en formats de disc actualitzats que substitueixen ISO 9660.\nQuè és el sistema de fitxers UDF? UDF, un comú sistema de fitxers , és utilitzat pels suports òptics per gravar programes per emmagatzemar fitxers en discs, de manera que les extensions de fitxer UDF (.UDF) poden ser menys universals. En MiniTool , podeu obtenir més informació sobre UDF.\nPer contra, fins i tot si el programa que realitza la gravació amb l'estàndard UDF, és probable que afegeixi connexió entre el propi fitxer afegint una extensió de fitxer diferent i el final del nom del fitxer.\nAlguns fitxers UDF són probablement les funcions definides per l'usuari d'Excel creades per Microsoft Excel, que realitzaran algunes funcions predefinides quan s'obrin.\nConsell: Els UDF també són acrònims de termes tècnics no relacionats, com ara fitxers de base de dades exclusius, funcions definides per l'usuari, tipus de lletra definits per l'usuari i camps ultra profunds, etc.\nCom obrir un fitxer UDF\nUn cop entès què és el sistema de fitxers UDF, us podeu preguntar com obrir un fitxer UDF. Al cap i a la fi, a diferència d'altres fitxers de commo, només cal que feu doble clic al fitxer per obrir-lo. Aquesta secció us explicarà com obrir un fitxer UDF ràpidament.\nPer obrir fitxers de format universal amb l'extensió UDF, heu d'utilitzar Nero o una utilitat d'extracció de fitxers (com PeaZip o 7-Zip).\nEls scripts UDF de les funcions definides per l'usuari d'Excel són creats i utilitzats per Microsoft Excel mitjançant les seves eines integrades de Microsoft Visual Basic per a aplicacions. S'hi pot accedir mitjançant la drecera Alt + F11 a Excel, però és possible que el contingut de l'script real no existeixi a l'extensió de fitxer .UDF, sinó que s'emmagatzemi a Excel.\nCom que els fitxers UDF de la llibreta d’adreces de Ricoh han de deixar d’utilitzar el programari SmartDeviceMonitor for Admin de Ricoh, podeu obrir un fitxer UDF amb l’eina més nova Device Manager NX Lite o l’antiga SmartDeviceMonitor for Admin, que es pot trobar a Softpedia.\nConsell: Els fitxers UDF a MS Excel probablement emmagatzemen alguns scripts maliciosos. Tingueu precaució quan rebeu o descarregueu formats de fitxers executables mitjançant correus electrònics o llocs web desconeguts.\nSi el fitxer UDF no es pot obrir mitjançant el mètode indicat anteriorment, hauríeu de comprovar si el fitxer és un format de disc universal o una funció de definició de l'usuari Excel. Per contra, és possible que tingueu un fitxer que no acabi amb una extensió de fitxer .UDF real, sinó un element similar.\nL'ortografia d'alguns formats de fitxer és gairebé la mateixa que .UDF com PDF, però no pot obrir el fitxer UDF. És cert per a molts altres formats de fitxers i noms d’extensions de fitxers, com ara fitxers UD que són fitxers del Diccionari d’usuaris d’OmniPage que s’utilitzen amb el programari OmniPage.\nPer tant, el punt clau és comprovar acuradament el nom de l’extensió de fitxer quan no obriu el fitxer UDF. És probable que us trobeu amb aquest tipus de problemes.\nCom convertir un fitxer UDF\nA causa de la compatibilitat de fitxers o d'altres factors, heu de transferir el fitxer UDF a altres formats de fitxer com PDF, ISO. Si teniu aquest tipus de confusió, presteu atenció a aquesta part.\nTot i que el format UDF s’aplica àmpliament a l’emmagatzematge de dades al disc, és possible que no convertiu el format de fitxer a format de fitxer multimèdia. Per exemple, si voleu transferir UDF a MP4 o ISO, és millor que utilitzeu un convertidor de fitxers de vídeo o un programa de recuperació de DVD.\nTrieu un disc que es desarà com a ISO o MPEG i altres tipus de formats de vídeo. Si necessiteu les dades que han de tenir el format ISO, el millor mètode és utilitzar un programa com BurnAware.\nConsell: Si esteu cercant un convertidor de sistemes de fitxers que pugui convertir UDF a NTFS o FAT32, podeu provar de formatar la partició amb Gestió de discos . Recordeu que alguns dispositius no admeten tots els sistemes de fitxers possibles.\ncom eliminar el virus del portàtil Windows 10\nper què el meu cursor continua congelant-se?\nel meu client de League of Legends no s'obrirà\nfalta el registre del servei o actualització de Windows danyada


XX escalada popular al campanar | La Garriga Digital\nXX escalada popular al campanar\nAhir a la tarda es va celebrar la vintena edició de la Escalada Popular al Campanar, organitzada pel Centre Excursionista Garriguenc. Durant tota la tarda el Passeig dels Til·lers va acollir la escalada, amb gran afluència de públic i en un ambient eminentment familiar.\nTot i que molts dels escaladors aspirants que es van enfilar al campanar eren molt joves, hi havia preparada també una paret més petita pels infants que s’aventuressin a pujar-la, amb un cistell ple de llaminadures al cim com a trofeu pels més petits, gentilesa de la Botigueta.\nEls més atrevits van poder grimpar per les preses d’escalada especialment preparades pels membres del Centre Excursionista -que feien broma amb els escaladors quan posaven els peus a la paret del campanar i no a les preses, dient que “el mossèn ens renyarà”- fins coronar els vora de trenta metres que separen el campanar de l’església del sauló del passeig. Els escaladors van procedir sempre sota la atenta mirada de membres del Centre, posicionats a la paret per a ajudar. Els membres del Centre no eren els únics que estaven vigilant; també es va comptar amb una ambulància preparada per a atendre qualsevol emergència.\nEl Centre Excursionista Garriguenc compta amb una dilatada història, des dels seus orígens amb el Grup Excursionista Garriguenc, fins el seu establiment oficial el 1976. Es poden visitar les seves instal·lacions a la Plaça Mossèn Jaume Oliveras, i compten a més a més amb un rocòdrom amb diverses parets preparades per a l’escalada de diversos nivells al pavelló de Can Violí.\nText i fotografies: Marc Belmunt\nArticle anteriorLa Fundació Maurí obre les seves portes celebrant la restauració del seu patrimoni\nArticle següentIII Crono Escalada BTT a Sant Cristòfol


Notícies escrites per L'Exprés de Sant Andreu a L'Exprés de Sant Andreu | Pàgina 4 de 48\nL'Exprés de Sant Andreu - pàgina 4\nL'Exprés de Sant Andreu ha publicat 472 notícies o articles a L'Exprés de Sant Andreu.\nLicitats 152 habitatges públics a Casernes amb 13 anys de retard\n13 de desembre del 2019 Societat L'Exprés de Sant Andreu\nEl que havia de ser una realitat l’any 2006, (previsiblement) veurà la llum al 2022. Després d’acumular 13 anys de retard, l’Ajuntament de Barcelona ha anunciat aquest divendres que traurà a licitació la construcció d’una nova promoció d’habitatge públic a les Casernes de Sant Andreu. Aquest bloc, dissenyat per l’arquitecte Josep Llinàs, comptarà amb 152 habitatges dotacionals per a gent gran, un equipament per a gent jove (l’Espai Jaume Oller) i un aparcament subterrani de 38 places per a cotxes.\nExhibició de força. Aquest dimecres a primera hora fins a 14 furgonetes dels antiavalots dels Mossos d’Esquadra s’han desplaçat a\nAcció sorpresa. Aquest dilluns al matí una vintena de persones del Sindicat d’Habitatge de Sant Andreu i altres col·lectius afins\nNou centre de secundària. Pel proper curs 2020/21, el veïnat de Sant Andreu de Palomar comptarà amb un quart institut\nEl Govern de la regidora Lucía Martín ja té full de ruta. L’Exprés de Sant Andreu ha tingut accés en\nLa sisena edició del Festival Cara·B torna a aterrar a la Fabra i Coats els proper 14 i 15 de\n10 de desembre del 2019 Esports L'Exprés de Sant Andreu\nEl proper 14 de gener se celebrarà al CaixaForum de Barcelona la XXIII Festa de l’Esport Català, esdeveniment en el qual la Unió de Federacions Esportives de Catalunya (UFEC) premiarà als millors esportistes i clubs del territori. Una gala que enguany tindrà presència andreuenca, ja que el jurat ha volgut reconèixer el centenari que enguany compleix el Club d’Escacs Sant Andreu.\nDesprés del primer cap de setmana de funcions al Casal Catòlic del nou musical de La Lírica de Sant Andreu,\nLa història de la cultura sempre ha estat protagonitzada majoritàriament per homes. Una circumstància que no només ha pres reflex\nEl Govern de la Generalitat de Catalunya ha anunciat aquest dimarts que concedirà la Creu de Sant Jordi, una de\n9 de desembre del 2019 Contingut patrocinat L'Exprés de Sant Andreu\nCuinar per Nadal sovint és sinònim d’impressionar. Voler fer que la resta de comensals de la taula es quedin amb la boca oberta. Un fet que, per una banda precisa d’una bona mà culinària, i per l’altra: d’un producte de primera. Per aquest motiu, des de la carnisseria Carn + Carn el seu responsable, José Íñigez, només vol treballar amb càrnics de primera categoria: “Al final si intentes ser el més barat, sempre tindràs algú altre que et guanyarà, per això nosaltres intentem ser els que oferim les carns més bones de tot Sant Andreu”, confessa.\nFunnyclimb i Ninjaplay: així són ara les festes d’aniversari infantils\nQuan s’apropa la data d’aniversari dels més petits, sempre busquem sorprendre’ls en el seu gran dia, busquem les mil i\nMuebles Chip, els mobles que s’adapten a la butxaca\nMoblar una casa no és tasca fàcil, però esdevé menys complicada si es fa de la mà de professionals. Per\n4 de desembre del 2019 Societat L'Exprés de Sant Andreu\nRodalies de Catalunya interromprà la circulació de les línies R3 i R4 des del 21 de desembre fins al 6 de gener per reforçar el túnel de les Glòries. Aquesta actuació comportarà que els trens inicïin el seu recorregut i l’acabin a Sant Andreu Arenal i Arc de Triomf, de manera que no faran parada al baixador de La Sagrera-Meridiana. Entre totes tres estacions, però, hi haurà un servei especial d’autobús.\nPer poder estacionar totes les motos i ciclomotors dels veïns a la calçada, Sant Andreu hauria de tenir fins a\nTot i no eliminar per complet la circulació, la reforma del carrer Gran ha donat un nou caràcter més humà\nEl verí invisible, a les aules. Segons dades de la Xarxa de Vigilància i Previsió de la Qualitat de l’Aire\nTres nedadors del CN Sant Andreu acaricien els JJOO de Tòquio\nEls nedadors del CN Sant Andreu, Lidón Muñoz, amb rècord d’Espanya inclòs, Joan Lluís Pons i Jessica Vall han aconseguit aquest dissabte\nLa colla Maig es proclama bicampiona de sardana esportiva\n27 de novembre del 2019 Cultura L'Exprés de Sant Andreu\nDoblet a la butxaca. La colla juvenil Maig, amb seu a la SCiE La Lira, s’ha proclamat campiona de les màximes competicions de sardana esportiva d’aquest 2019. Els dansaires andreuencs han aconseguit el títol de Campions de Catalunya en la modalitat de Lluïment (el format tradicional), i en la modalitat de Punts Lliures (la versió més espectacular, difícil i exigent de la sardana esportiva). En aquest darrer cas, els joves d’entre 14 i 19 anys han sigut els que més i millors passos, coreografies i figures han fet de tot el Principat.\nTret de sortida a la bacanal festiva del Rei Carnestoltes a Sant Andreu\nAquest Dijous Gras, Sant Andreu de Palomar dona la benvinguda al Carnaval amb múltiples propostes carregades de desinhibició fins al\n21 de novembre del 2019 Societat L'Exprés de Sant Andreu\nDesprés de fer públic el cartell de la Festa Major de Sant Andreu, aquest dijous la Comissió de Festes de Sant Andreu de Palomar ha fet públic el programa amb totes les activitats, concerts i tallers que es desenvoluparan des del 29 de novembre fins al 8 de desembre. Dotze dies frenètics on tots els veïns i veïnes de Sant Andreu de Palomar són cridats als carrers per gaudir de la festa plegats.\nBon dia andreuencs i andreuenques. És un orgull poder estar aquí, avui, al balcó de l’antic ajuntament de la Vila\nAnterior 1 2 3 4 5 6 … 48 Següent


març | 2021 | Escola Vaixell Burriac\nVISITA A LA MINA VELLA 1r.A.\nEls nens i les nenes de la classe dels Ninges avui hem anat al Museu de la Mina Vella. En Feliu ens ha fet una visita molt interessant. Hem pogut veure l’Estació Meteorològica, el pou de Ca l’Eudald, les plaques solars, la caseta del trastejador, la mina del desguàs. També hem pogut jugar una estona al pati del museu. Ens ho hem passat molt bé!\nPer veure les fotos cliqueu l’enllaç https://photos.app.goo.gl/Nw4g615Hnfqc9icG7\nAquí teniu els menús del mes d’abril\nEXPERIÈNCIA AMB ESPAGUETIS A 2n\nEls nens i nenes de 2n s’ho han passat d’ allò mes bé manipulant espaguetis cuits a l’aula! Per grups cooperatius, han deixat volar la seva imaginació, creant escenaris per posteriorment inventar-se una història que han escrit.\nHa estat una activitat molt sensorial que ha estimulat… Llegeix més»\nPROTAGONISTES 2n TRIMESTRE P3-P4\nAquí veureu els i les protagonistes d´aquest segon trimestre. Han estat uns protagonistes increïbles!!\nCliqueu aquí per veure els QUETZALS\nCliqueu aquí per veure els COALES\nCliqueu aquí per veure els ESQUIROLS\nHEM PUBLICAT UNA REVISTA A 4t!\nVoleu veure la revista que hem fet els nens i nenes de 4t?\nAquest és el resultat de tot un projecte en el que hem descobert que a la nostra escola es parlen moltes llengües i hi ha moltes cultures diferents. Hem volgut compartir amb vosaltres… Llegeix més»\nRECEPTE DE CUINA (ANGLÈS) 6è\nEls alumnes de 6è s’han convertit en cuiners en aquest segon trimestre i han fet unes receptes de cuina en anglès. Alguns s’han atrevit a gravar-se cuinant i altres han fet exposicions orals de les seves receptes.\nPer veure alguns vídeos de les exposicions cliqueu Llegeix més»\nEL 2n TRIMESTRE S’HA ACABAT… P3-P4 i P5\nSembla que fos ahir que tornàvem a l’escola després d’uns dies de vacances pel Nadal, i ja ha arribat a la fi el 2n trimestre. Hem fet tantes activitats que resulta impossible posar-les totes, però aquí teniu una mostra d’algunes d’elles.\nVoleu veure alguns dels millors moments d’aquest 2n trimestre?\nCOREOGRAFIES EN EQUIP COOPERATIU A 2n\nEls nens i nenes de segon, a les sessions d’educació física, hem fet la unitat didàctica del “Girem”. En aquestes sessions hem gaudit fent girs, croquetes, rodes i tombarelles. Hem practicat molt diferents tipus de girs, fent-nos uns experts i expertes!\nDesprés de perfeccionar la nostra tècnica i de passar-nos-ho molt bé practicant, ens hem ajuntat per equips cooperatius i ens hem inventat unes coreografies. Primer ens hem posat d’acord en aquells girs que volíem incorporar, ens hem coordinat per fer-ho, hem practicat durant una bona estona i en el següent vídeo teniu una mostra de com ho han fet els alumnes de 2n B.\nJOCS ESPORTIUS A LA PLATJA (23-03)\nAhir tot l’alumnat de 6è va anar a la platja de Vilassar a fer una jocs esportius, durant tot el matí. Cada grup va jugar a:\nUltimate (informació sobre ultimate)\nVolei platja (informació sobre volei platja)\nPales (variant del volei… Llegeix més»


La mà que t’acotxa | UCRONIES\n← Seré ciutadà d’enlloc\nUna caricatura del 1904 que és d’actualitat roent →\nLa mà que t’acotxa\nPosted on 27 Octubre 2012\tby jcalsapeu\nQuan era un nen i anava a donar part a la nit, la mare m’acotxava. Jo reposava sota una pila de mantes (no hi havia nòrdics, llavors, la casa era freda i els hiverns eren veritat; era com tenir una pesanta bona al damunt). La mà que em tapava el coll amb el tumbet de mantes era un esperit: l’ocell que mitjançava entre el dia i la nit, l’àngel que amb un gest es compromet a vetllar. En aquell moment l’amor prenia la forma de sagrament.\nAvui jo repeteixo el gest amb les meves filles –per bé que la casa ja no és tan freda, anem amb nòrdics, el fred es torba i els hiverns són de broma. I veig en la cara de la Joana el plaer d’acotxar-la, el plec del llençol estirat fins al clatell; un plaer que és la repetició del que sentia jo fa molts anys. Amb la Mariona la cosa va altrament: ella demana una abraçada (és el mateix, però amb èmfasi).\nEncabat em miro les mans i per un instant hi veig un àngel i em sento mitjancer d’una llum, i penso que sí, que tot plegat és bonic i val la pena.\nAquesta entrada s'ha publicat en Filles. La vida i etiquetada amb Infantesa, Memòria. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\n2 respostes a La mà que t’acotxa\n27 Octubre 2012 a les 9:49\nHola! Em primer lloc he de dir-te que el teu escrit d’avui té el olor a net de les mans de la meva mare i el toc de paper de vidre de les del meu pare. Gràcies a les teves paraules els he rememorat. Però he de dir que la raó de escriura’t ara no és per la teva Ucronia d’avui. El motiu és un altra. L’ altre dia em vas descol.locar prou amb el teu Seré ciutadà d’enlloc. Molt dins meu vaig pensar que et passaves. Sóc català de soca-rel però no vaig entredre del tot el teu radicalisme. Pot ser que jo necesitava pensar-te i pensar-m’ho. I aixì ha estat. L’ùltima empenta me l’ha dat l’article del diari Ara (no faig propaganda) del catedràtic Juan Carlos Moreno. Doncs sí, encara que les meves idees no siguin excatament les teves ni les d’ell, ara ho tinc prou més clar. Només això. Doncs dins meu tenia la sensació que et devia unes paraules. Per cert, tot i que sigui amb nòrdics, continuem, encara que fóra només per aquest moment tant dolç, pensant que els hiverns són tant freds com els dels nostres pares. Gràcies per el teus treballs. Eduard\n27 Octubre 2012 a les 16:00\nEduard, gràcies per les teves paraules. Em passa que estic enfadat, i alarmat. En matèria de llengües, ja saps que hi ha oficialitats retòriques (com la de l’occità a Catalunya) i oficialitats reals (com la del francès a França). Doncs bé, si el castellà és llengua oficial a Catalunya, serà una oficialitat real. Vull dir amb això que no podrem garantir que la Televisió i la Ràdio públiques siguin en català, ni l’Administració pública, i que no aconseguirem mai la normalització del català en l’àmbit de la justícia. El castellà consolidarà les posicions actuals i continuarà avançant, fins que el català serà no-res. Hi ha una diferència molt gran entre conviure amb una llengua imposada (davant la qual drecem defenses i resistim poc o molt), i conviure amb una llengua assumida lliurement (davant la qual no es dreça cap defensa); en el segon cas, l’enfonsament del català és segur.\nPer això estic tan amoïnat. L’endemà de la Diada, el president Mas va dir que no tiraria aigua al vi; doncs ja l’ha tirada. I l’Oriol Junqueras va dient que ERC “no fallarà”; doncs ha fallat abans de començar. Estic il·lusionat per un costat i preocupat per l’altre. No se’m posa bé que m’esguerrin la festa. Una abraçada!


La certesa de ser escoltats | Catalunya Religió\nPer Papa Francesc. Dij, 27/05/2021\nHi ha una discussió radical sobre la pregària, que es deriva d’una observació que tots fem: nosaltres preguem, demanem, però de vegades les nostres pregàries sembla que no siguin escoltades: el que hem demanat – per a nosaltres o per als altres – no es fa realitat. Tenim aquesta experiència moltes vegades. I si el motiu pel qual hem pregat era noble (com pot ser la intercessió per la salut d’un malalt, o perquè s’acabi una guerra), l’incompliment ens sembla escandalós. Per exemple, per les guerres: nosaltres estem pregant perquè s’acabin les guerres, aquestes guerres en moltes parts del món, pensem en el Iemen, pensem en Síria, Països que estan en guerra des de fa anys, molts anys! Països martiritzats per les guerres, nosaltres preguem i no s’acaben. Però com pot ser això? «Alguns fins i tot deixen de pregar perquè, pensen, que la seva petició no ha estat escoltada» (Catecisme de l’Església Catòlica, n. 2734). Però si Déu és Pare, per què no ens escolta? Ell que ens ha assegurat que dona coses bones als fills que les hi demanen (cf. Mt 7,10), per què no respon a les nostres peticions? Tots en tenim experiència: hem pregat, pregat, pregat, per la malaltia d’aquest amic, d’aquest pare, d’aquesta mare i després se’n van, Déu no ens ha escoltat. És una experiència que tots hem viscut.\nEl Catecisme ens ofereix una bon resum sobre aquest tema. Ens posa en guàrdia sobre el risc de no viure una autèntica experiència de fe, sinó de transformar la relació amb Déu en quelcom màgic. L’oració no és una vareta màgica: és un diàleg amb el Senyor. De fet, quan resem podem caure en el perill de no ser nosaltres els que servim a Déu, sinó de pretendre que sigui Ell qui ens serveixi a nosaltres (cf. n. 2735). Nosaltres tenim una oració que sempre exigeix, que vol dirigir els esdeveniments segons el nostre designi, que no admet altres projectes que no siguin els nostres desitjos. Jesús en canvi ha tingut una gran saviesa posant-nos als llavis el “Pare nostre”. És una oració que només té peticions, com ho sabem, però les primeres que pronunciem totes són de la part de Déu. Demanen que es faci no el nostre projecte, sinó la seva voluntat envers el món. Millor deixar-lo a Ell: «Que el teu nom sigui santificat, que vingui el teu Regne, que es faci la teva voluntat» (Mt 6,9-10).\nI l’apòstol Pau ens recorda que ni tan sols sabem què convé demanar (cf. Rm 8,26). Nosaltres demanem per les nostres necessitats, les coses que nosaltres volem, “però això és més convenient o no?”. Pau ens diu: nosaltres ni tan sols sabem què ens convé demanar. Quan preguem hem de ser humils: aquesta és la primera actitud si es vol pregar. De la mateixa manera que hi ha el costum en molts llocs per anar a pregar a l’església que les dones es posin un vel al cap o es prengui aigua beneïda per començar a pregar, així ens hem de dir, abans de la pregària, el que és més convenient, que Déu em doni el que més em convé: Ell ho sap. Quan preguem hem de ser humils, per tal que les nostres paraules siguin efectivament pregàries i no ximpleries que Déu rebutja. També es pot pregar per raons equivocades: per exemple, per derrotar l’enemic en una guerra, sense preguntar-nos què pensa Déu d’aquella guerra. És fàcil escriure en una pancarta “Déu és amb nosaltres”; molts desitgen assegurar-se que Déu sigui amb ells, però pocs es preocupen de verificar si ells estan efectivament amb Déu. En la pregària, és Déu qui ens ha de convertir a nosaltres, no som nosaltres qui hem de convertir Déu. És la humilitat. Vaig a pregar, però Tu, Senyor, converteix el meu cor perquè demani el que és convenient, demani el que és millor per a la meva salut espiritual.\nTanmateix hi segueix havent escàndol: quan els homes preguen amb un cor sincer, quan demanen béns que corresponen al Regne de Déu, quan una mare prega pel fill malalt, per què de vegades sembla que Déu no ens escolti? Per respondre a aquesta pregunta, cal meditar amb calma els Evangelis. Les narracions de la vida de Jesús estan plenes de pregàries: moltes persones ferides en el cos i en l’esperit demanen ser curades; hi ha qui prega per un amic que ja no pot caminar; hi ha pares i mares que li porten fills i filles malalts... Totes aquestes pregàries estan impregnades de sofriment. És un cor immens que invoca: “Tingues pietat de nosaltres!”.\nVeiem que de vegades la resposta de Jesús és immediata, mentre que en alguns altres casos es difereix en el temps: sembla que Déu no respongui. Pensem en la dona cananea que suplica Jesús per la seva filla: aquesta dona ha d’insistir molt per ser escoltada (cf. Mt 15,21-28). També té la humilitat d’escoltar una paraula de Jesús que sembla una mica ofensiva: no hem de donar el pa als gossos, als cadells. Però a aquesta dona no li importa la humiliació: el que li importa és la salut de la seva filla. I continua: “Sé que fins i tot els cadells mengen el que cau de la taula”, i això va agradar a Jesús. El coratge en la pregària. O pensem en el paralític que porten els seus quatre amics: inicialment Jesús perdona els seus pecats i només després li guareix el cos (cf. Mc 2,1-12). Per tant, algunes vegades la solució del problema no és immediata. Fins i tot en la nostra vida, cadascun de nosaltres té aquesta experiència. Fem memòria: quantes vegades hem demanat una gràcia, un miracle, diguem-ho així, i no ha passat res. Després, amb el temps, les coses es van assentant, però segons la manera de Déu, la manera divina, no segons el que volíem nosaltres en aquell moment. El temps de Déu no és el nostre temps.\nDes d’aquest punt de vista, mereix atenció sobretot la guarició de la filla de Jaire (cf. Mc 5,21-33). Hi ha un pare que corre, quedant sense alè: la seva filla està malalta i per això demana l’ajut de Jesús. El Mestre ho accepta immediatament, però mentre se’n van a casa es produeix una altra curació, i després arriba la notícia que la nena s’ha mort. Sembla la fi, però Jesús li diu al pare: «No tinguis por, només tingues fe!» (Mc 5,36). “Segueix tenint fe”: perquè és la fe la que sosté l’oració. I de fet, Jesús despertarà aquella nena del son de la mort. Però durant un temps, Jaire ha hagut de caminar a les fosques, només amb la flama de la fe. Senyor, dona’m fe! Que la meva fe creixi! Demanem aquesta gràcia, de tenir fe. Jesús, en l’Evangeli, diu que la fe mou les muntanyes. Però, preneu-vos la fe seriosament. Jesús, davant de la fe dels seus pobres, dels seus homes, cau vençut, sent una tendresa especial, davant d’aquella fe. I escolta.\nFins i tot la pregària que Jesús adreça al Pare a Getsemaní sembla que no sigui escoltada: “Pare, si és possible, allunya de mi allò que m’espera”. Sembla que el Pare no l’ha escoltat. El Fill haurà de beure el calze de la passió fins al fons. Però el Dissabte Sant no és el capítol final, perquè el tercer dia, és a dir el diumenge, hi ha la resurrecció. El mal és senyor del penúltim dia: recordeu bé això. El mal no és mai senyor de l’últim dia, no: del penúltim, el moment en què la nit és més fosca, just abans de l’alba. Allà, el penúltim dia hi ha la temptació on el mal ens vol fer entendre que ha vençut: “Ho heu vist?, he vençut jo!”. El mal és senyor del penúltim dia: l’últim dia és la resurrecció. Però el mal mai és senyor de l’últim dia: Déu és el Senyor de l’últim dia. Perquè aquest només pertany a Déu, i és el dia en què es compliran tots els desitjos humans de salvació. Aprenguem aquesta paciència humil d’esperar la gràcia del Senyor, esperar l’últim dia. Moltes vegades, el penúltim dia és molt dolent, perquè el patiment humà és dolent. Però el Senyor hi és i l’últim dia Ell ho resol tot.\npregària, Vaticà, Papa Francesc\nArriba al Vaticà la traducció italiana del llibre sobre el ministeri del... Deu punts sobre Catalunya i Espanya\n“A la Misericòrdia de Reus treballem per la promoció autònoma dels... Els monestirs, esglésies particulars?


Ja podeu consultar el calendari d'exàmens finals i de revaluació del quadrimestre de tardor, curs 2021-2022. Consulteu periòdicament els horaris atès que poden haver-hi canvis d'última hora.\nJornada sobre la Plataforma de Visats\nDia 27 de maig de 2022, a les 9 hores, Sala de Graus\nA càrrec del president del Col·legi Oficial d'Enginyeria Geomàtica i Topogràfica de Catalunya.\nSetmana cultural a l'EPSEB\nEls dies 25, 26 i 27 de maig tenim previstes diferents activitats que son molt interessants: Jornada professional "El Col·legi va a l'Escola" del CAATEEB, amb conferències, casos pràctics i tallers; inauguració del Fons Jaume Rosell d'Història de l'Arquitectura i de la Construcció a la Biblioteca; presentació de l'associació Construïm juntes i Teatre\nTreballar per sota de l'edifici\nL'estudiantat del màster universitari en Diagnosi i Tècniques d'Intervenció en l'Edificació (MUDIATEC) visita una obra singular acompanyats pel professor Francisco Javier Garcia.


FINANCES PÚBLIQUES, EL FORAT LOCAL\nAra Premium 14/04/2014\nMoià redueix el deute del 390% al 240% del pressupost i es disposa a auditar l’origen del forat\nBarcelonaEl nou equip de govern que va entrar a l’Ajuntament de Moià (Bages) es va trobar una inesperada herència dels anteriors inquilins: un endeutament acumulat del 390% del seu pressupost. És per això que el municipi va passar a primera plana de l’actualitat en declarar-se en fallida el juliol del 2011. Menys de tres anys després, la situació ha començat a normalitzar-se, no sense haver de prendre mesures dràstiques, requerint unitat d’acció en l’àmbit polític i ciutadà i fins i tot amb anades i vingudes dels jutjats.\nTanmateix, l’evolució no hauria estat possible sense la participació ciutadana. Cada sis mesos el govern local fa exposicions públiques per explicar la situació financera, cosa que ajuda que els veïns es facin càrrec de la situació i, per exemple, duguin a terme tasques de neteja voluntària, mantinguin viu el teixit associatiu i festiu sense ajudes públiques o paguin una de les pressions fiscals més altes del país. Els regidors, a més, són els primers a ajustar-se el cinturó i només cobren 150 euros al mes i cap dieta. Només el regidor que ha assumit més responsabilitats rep un sou mileurista. “No ens semblava moral acomiadar i cobrar, però no és sostenible”, apunta Guiteras.\nLa unitat social, a més, és igualment política. Tot i que ERC governa en minoria des de fa un any, pot aprovar mesures i pressupostos sense dificultats. “La gestió econòmica s’està portant correctament”, reconeix Llorenç Fort, regidor d’Entesa Moià, el principal partit de l’oposició, que afegeix: “Tots som veïns del poble, i si proposen mesures assenyades hi donem suport”. L’únic que trenca la plena cohesió és el paper del consistori respecte a la gestió del govern anterior. La Sindicatura de Comptes va detectar-hi irregularitats per valor de 4,5 milions d’euros, però l’Ajuntament no va voler presentar-se com a acusació, cosa que lamenta Fort. Al final, la fiscalia només ha acusat l’exalcalde i dues persones més per dietes irregulars per valor de 75.000 euros.\nTot i això, l’associació local Moià Deute va presentar una denúncia contra l’anterior equip de govern al jutjat. “No podem entendre que no es busquin responsables”, critica Dídac Rimoldi, de l’entitat, que sospita que es van desviar fons a CiU.\nFora dels jutjats, Moià Deute reclama més “transparència i informació pública” en relació amb la situació financera. Així, va promoure una moció que el consistori va aprovar per unanimitat a finals de març per fer una auditoria ciutadana del deute a Moià per analitzar l’origen de la situació actual i “quantificar la xifra total de deute il·legítim”, com ara part dels interessos contrets amb el ministeri d’Hisenda arran de l’accés obligat al pla de pagament a proveïdors i que reté un 50% de les transferències que haurien d’arribar al municipi. Rimoldi ho veu com una acció “pedagògica” i per “fer més intel·ligible la despesa”. Guiteras també ho veu útil i com un “exercici de realisme”, tot i que avisa que ara els recursos tècnics i humans són limitats per crear l’eina adequada. Badalona, Sabadell, Cerdanyola, Blanes i Barberà del Vallès han aprovat mocions semblants.