Sánchez, sobre la proposta de Rivera per pactar: "El pànic fa miracles"\nActualitzat 6/10/2019 14:54:26 +00:00 CET\nBARAKALDO (BISCAIA), 6 oct. (EUROPA PRESS) -\nEl president del Govern en funcions i líder del PSOE, Pedro Sánchez, ha assegurat aquest diumenge que no cerca el suport de la dreta "i encara menys el d'organitzacions que pacten quan poden amb l'ultradreta".\n"El pànic fa miracles", ha dit Sánchez davant l'oferiment del president de Ciutadans, Albert Rivera, de pactar amb el PSOE per arribar a un gran acord que desbloquegi la formació d'un Govern. "Ens ha aixecat el càstig", ha ironitzat.\nEl president de l'Executiu en funcions ha insistit en que no cerca el suport de la dreta, sinó que demana al PSOE que, si no tenen "una majoria alternativa", que, "almenys, respectin el resultat electoral i deixin governar la llista més votada".\nPedro Sánchez també ha criticat que el secretari general de Podem, Pablo Iglesias, recorri ara "a l'artifici" de "la gran coalició entre el PSOE i PP o del PSOE i Ciudadanos", per assegurar que la formació habitada és "la garantia" de que aquesta entesa no es materialitzi.\n"És l'artifici que li serveix fins que hi ha procés electoral. El dia de les eleccions, aquest artifici l'amaga i torna a impedir que hi hagi un Govern socialista. Escolta, quatre vegades en quatre anys, té mèrit el que fa el senyor Iglesias", ha apuntat.\nMentrestant ha dit que la dreta "no té remei" perquè, quan pot sumar, ho fa amb la ultradreta per governar, i quan no pot governar, "bloqueja". "I quan governa, retalla drets i llibertats, embutxacar-se unes quantes comissions i diners en 'B' com a conseqüència del finançament irregular allà on governa", ha assegurat.\nPer això, espera que el 10N hi hagi un Govern progressista, "no hi hagi més bloqueig, hi hagi una veu més rotunda, clara i ferma de tots els espanyols que volen que Espanya avanci en termes justícia social, de neteja i de convivència", mitjançant el suport al seu partit. "Jo ajudaré i vaig a ajudar sempre a Euskadi des del Govern d'Espanya", ha assegurat.\n"ARA GOVERN, ARA ESPANYA"\nPedro Sánchez s'ha referit al lema de la seva campanya 'Ara Govern, ara Espanya', per apuntar que existeixen retrets als socialistes per usar el terme Espanya. Al seu judici, altres partits "mai han utilitzat la 'E' com la utilitza el Partit Obrer Español", i ha recordat que el passat 28 d'abril es va presentar amb l'eslògan: 'L'Espanya que volem' i, per descomptat, ha subratllat que "no és l'Espanya de la foto de Colón, de la ultradreta, que només fa recordar èpoques pretèrites, passades".\nDurant la seva intervenció en l'acte de proclamació de la líder del PSE-EE, Idoia Mendia, com a candidata a Lehendakari, celebrat al Frontón de Barakaldo, ha demanat el vot "majoritari" al seu partit a les urnes "perquè no es repeteixi el bloqueig".\n"Demano que es deixin enrere laments pel que va poder ser i no va ser, retrets de qui va ser el culpable que estiguem en aquests moments en aquesta situació, que no mirem a esquerra ni a dreta, ni per descomptat cap a enrere", ha destacat.\nEn aquest sentit, ha assegurat que, a partir del proper 10N, espera que "amb una majoria parlamentària més àmplia i amb més estabilitat", pugui començar a "fer moltes coses que necessiten Euskadi i Espanya en l'àmbit de la cohesió social i territorial".\nQuant a la situació a Catalunya, ha expressat la seva aposta per "la convivència, la tolerància i l'unitat en la diversitat del país". Per això, ha assegurat als catalans que superarà "la crisi de convivència a Catalunya". "Ho farem, com sempre ho hem fet els socialistes, primer amb la llei i després amb el diàleg", ha afegit.\nA més, s'ha referit a la futura sentència del Tribunal Suprem sobre el 'procés' i "les conseqüències polítiques i socials" a Catalunya, i la reacció "irresponsable" que puguin tenir els independentistes catalans. "Espero que no", ha dit.\nEl líder socialista ha retret a l'independentisme català que tingui "sempre els mateixos arguments" que "Espanya és una dictadura, que oprimeix, reprimeix i que hi ha suposats presos polítics, quan se sap que són polítics presos" per haver comès "suposadament algunes irregularitats i vulneracions de la Llei, que ara estan sent dirimides al TS".\n"Jo els vull dir que, des de fa 40 anys, Espanya és una democràcia i que, gràcies, sobretot, al compromís del PSOE, tancarem molt ràpid el mausoleu dedicat al dictador Franco", en al·lusió a l'exhumació de les seves restes del Valle de los Caídos.\n"Després apareix la dreta amb aquest discurs ultradretà, ja heu vist a la presidenta de Madrid --Isabel Díaz Ayuso, que va preguntar si també 'cremaran les parròquies com l'any 36--, tan jove i tan ultra, amb aquestes coses que diu. Nosaltres entrarem en aquesta dinàmica ni ens tirarem per aquesta pendent", ha manifestat. No obstant això, ha advertit que "ni la memòria ni la justícia ni la reparació afebleixen la nostra democràcia, sinó que engrandeixen a la ja gran per si mateixa democràcia espanyola".\nSánchez opina que les raons per les quals els ciutadans van votar al PSOE el 28A "segueixen presents i ara Espanya necessita un Govern, però no qualsevol Govern". En aquesta línia, ha subratllat que ell podria ser ara president de l'Executiu.\n"Però de quin Govern? D'un Govern que té, davant el desafiament català a una meitat defensant la Constitució i l'Estatut, en conseqüència la convivència a Catalunya, i a l'altra meitat dient que cal votar el dret a l'autodeterminació i que hi ha presos polítics a Catalunya? Però quin Govern és aquest?", ha preguntat.\nPer això, ha apuntat que hauria d'haver acceptat "la imposició del senyor Iglesias dient que, o bé l'Hisenda pública o la Seguretat Social dels nostres majors o bé la política energètica" havia d'estar en mans de Podem, "un partit que no ha gestionat mai i que, quan ha governat, ho ha fet malament". "Nosaltres hem anteposat els interessos generals als particular del partit i també als personal", ha asseverat.\nTampoc es podia arriscar, segons ha apuntat, a dependre de forces independentistes com ERC o JxCAT. En aquesta línia, ha dit que es repeteixen votacions perquè "hi ha molts bloquejos, des de l'esquerra i des de la dreta".


Aquest mes arriben dos dels blockbusters d’aquest 2022; ‘Top Gun, Maverick’ que, prèvia presentació al Festival de Cannes, finalment arriba als cinemes després de tres anys de retard per la pandèmia, i el segon film en solitari del superheroi Doctor Strange, ja consolidat com l’eix vertebrador de la Fase 4 de l’Univers Cinematogràfic de Marvel. El cinema espanyol també tindrà força presència a la cartellera amb la triomfadora de la darrera edició del Festival de Cine Español de Málaga, el drama ‘Cinco lobitos’, com a proposta més rellevant.\nL’estrena més destacada del mes és ‘Top Gun, Maverick’, que arriba amb tres anys de retard com a conseqüència de la pandèmia. Es tracta de la seqüela del gran èxit de la dècada dels 80′ ‘Top Gun, ídolos del aire’, dirigida per Tony Scott l’any 1986. Tom Cruise recupera el seu personatge, Maverick, que si aleshores era cadet de l’acadèmia de vol ara, 30 anys després, és instructor de la mateixa escola i entre els seus alumnes es troba el fill del seu difunt millor amic (interpretat per Anthony Edwards a l’original). En aquesta continuació, dirigida per John Krosinski, s’incorporen a la saga diversos intèrprets en un film que ha suposat el retrobament de diversos d’ells: Miles Teller, Jennifer Connelly (que repeteix amb Teller 5 anys després d’ ‘Héroes en el infierno’), Ed Harris (en el seu tercer projecte amb Connelly, després de ‘Pollock’, al 2000, i l’oscaritzada ‘Una mente maravillosa’, al 2001) i John Hamm (que ja va treballar amb Connelly l’any 2008 a ‘Ultimátum a la Tierra’).\nArriben diverses propostes més made in Hollywood. Keith Thomas dirigeix la terrorífica ‘Ojos de fuego’, nova adaptació cinematogràfica de la novel·la homònima del cèlebre Stephen King, que ja va ser traslladada al cinema l’any 1984 per Mark L. Lester. Els protagonistes són un matrimoni que porten anys amagant-se de les autoritats per tal de protegir la seva filla, Charlie (Ryan Kiera Armstrong en la pell del personatge que va interpretar Drew Barrymore en l’original) de les agències governamentals que volen aprofitar-se del seu do: pot dominar el foc. 31 anys després de ‘J.F.K, caso abierto’, Oliver Stone torna al cas de l’assassinat del president d’EEUU amb el documental ‘JFK, caso revisado’ en que se centra en els diferents arxius que s’han desclassificat sobre l’assassinat de John Fitgerald Kennedy, que va commocionar el món l’any 1963. L’especialista en el gènere d’acció Joe Carnahan dirigeix el thriller policíac ‘Copshop, juego de asesinos’. La història narra com un policia d’un petit poblet es veu enmig de l’enfrontament entre un assassí a sou, una jove policia novell i un estafador. L’estoll d’intèrprets està format per Gerard Butler, Frank Grillo, Toby Huss i Vanita Kalra. El biopic ‘El milagro del padre Stu’ és l’òpera prima de la cineasta Rosalind Ross, també autora del guió. El personatge del títol (interpretat per Mark Wahlberg) és Stuart Long, un antic boxejador que es va convertir i es va fer sacerdot inspirant a molts fidels. El drama ‘Pig’ és l’òpera prima del cineasta Michael Sarnoski i ha estat una de les propostes destacades de la temporada de premis amb distincions de diverses associacions de crítics al film, al seu director i al seu protagonista, Nicolas Cage, que dóna vida a un solitari buscador de trufes que viu aïllat a l’estat d’Oregon al que roben la seva truja i llavors es trasllada a Portland per recuperar-la. Aquest maig arriba la primera proposta de superherois de l’Univers Marvel d’enguany: el segon film en solitari del Doctor Strange (novament Benedict Cumberbatch), que es confirma com el personatge clau de la Fase 4 de l’estudi, ‘Doctor Strange en el mutiverso de la locura’ que ha suposat el retorn del cineasta Sam Raimi al gènere del còmic després de signar la primera trilogia de Spider-man (2002-2007). La història se situa després dels fets ocorreguts a Spider-man, no way home en que Spider-man demanava al Doctor Strange que alterés el multivers. A més de Cumberbatch també tornen de l’original Benedic Wrong, Rachel McAdams i Chiwetel Ejiofor i a més compta amb la presència d’ Elizabeth Olsen recuperant el rol de la Bruja Escarlata de ‘Los Vengadores’.\nDe producció europea destaquen algunes propostes de gèneres ben diferents. La francesa ‘Maigret’, dirigida per Patrice Leconte, trasllada a la gran pantalla el personatge literari del títol: Jules Maigret, un inspector de policia creat per l’autor Georges Simenon. El cas que ha de resoldre l’inspector (a qui dóna vida Gérard Depardieu) se situa l’any 1950 a París quan una noia apareix morta enmig d’una plaça i ningú la reconeix ni se’n sap absolutament res. Procedent d’Itàlia el documental ‘Ennio, the maestro’ se centrar en el cèlebre compositor Ennio Morricone. El cineasta Giuseppe Tornatore, pel que el compositor va crear diverses i excel·lents partitures per molts dels seus films, dirigeix el documental. I d’Anglaterra, ‘El arma del engaño’ és l’adaptació cinematogràfica de la novel·la homònima de l’autor Ben Macintyre dirigida per John Madden. L’acció transcorre durant la Segona Guerra Mundial, els aliats estan preparant, el que esperen que sigui, l’atac definitiu sobre els nazis. Dos oficials de la Inteligència Britànica, Ewen Montagu i Charles Cholmondeley (interpretats per Colin Firth i Matthew Macfadyen respectivament), han de crear una columna de fum: una distracció perquè l’atac resulti una autèntica sorpresa per a l’enemic.\nEl cinema espanyol també està molt present en la cartellera d’aquest mes. Juan Miguel del Castillo dirigeix el thriller ‘La maniobra de la tortuga’, trasllat a la gran pantalla de la novel·la homònima de l’autor Benito Olmo, en que repeteix amb Natalia de Molina; protagonista de la seva òpera prima ‘Techo y comida’ (2015). L’actriu fa doblet a la cartellera ja que també forma part de l’estoll de protagonistes de la comèdia ‘Espejo, espejo’, escrita i dirigida per Marc Crehuet, al costat de Santi Millán, Malena Alterio, Maria Adánez, Carlos Areces, Lolés León, Carlos Bardem, Toni Acosta i la desapareguda Verónica Forqué. Després de la recent estrenada ‘La cima’, el seu director, Ibon Cormenzana, dirigeix ‘Culpa’ amb Manuela Vellés com a protagonista; els dos, director i actriu, són els coautors del guió, que està protagonitzat per una noia que es violada per un conegut, incapaç d’assimilar el fet, la noia s’aïlla en una cabana en plena muntanya. La comèdia ‘El test’ és el darrer treball de l’especialista en el gènere Dani de la Orden que en aquesta ocasió adapta al cinema el muntatge teatral homònim amb un repartiment format per Alberto San Juan, Miren Ibarguren (que repeteix amb el director consecutivament després de la també còmica Mamá o papá), Blanca Suárez, Carlos Santos i Antonio Resines. També s’estrena aquest mes el drama ‘Cinco lobitos’, la triomfadora de la darrera edició del Festival de Cine Español de Málaga amb els guardons a millor pel·lícula, actriu (ex aequo per a les seves dues protagonistes: Laia Costa i Susi Sánchez), guió i el premi del públic. Es tracta de l’òpera prima de la cineasta Alauda Ruiz de Azúa, també autora del guió.\n« El llegat de Bruce Willis\nLa saga ‘Scream’ o como reinventar un género en decadencia »


Villa Cenerentola Trequanda Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 41 allotjaments a Trequanda.\nLocalita Colle snc, Trequanda, Trequanda, Itàlia, 53020 - Veure al mapa\nMés informació sobre Villa Cenerentola\nConvenientment situat a Trequanda, Villa Cenerentola és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Trequanda. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos lloguer de cotxes, restaurant, servei de bugaderia, lloguer de bicicletes, àrea de TV/saló compartit.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, ventilador, cuina americana, nevera, articles de tocador per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses bany, sauna, piscina exterior, spa, massatge, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Villa Cenerentola.


Integració del Règim Especial Agrari en el Règim General:\nEls treballadors per compte d'altri agraris inclosos al REA, així com els empresaris a qui presten serveis, queden integrats, amb efecte a partir de l'1-1-12, en el Règim General de la Seguretat Social, mitjançant l'establiment d'un Sistema especial per a aquests treballadors, els quals tindran dret a les prestacions de la Seguretat Social amb els mateixos termes i condicions que en el Règim General, amb les particularitats establertes reglamentàriament.\nIntegració del Règim Especial d'Empleats de la Llar en el Règim General:\nAmb efecte a partir de l'1-1-2012, el Règim Especial dels Empleats de la Llar queda integrat en el Règim General de la Seguretat Social, mitjançant l'establiment d'un sistema especial per a aquests treballadors, els quals tindran dret a les prestacions de la Seguretat Social amb els mateixos termes i condicions que en el Règim General, amb les peculiaritats que es determinin reglamentàriament.\nRègim Especial dels Treballadors per Compte Propi o Autònoms\nLa prestació es reconeix en les mateixes condicions que al Règim General de la Seguretat Social.\nPersones incloses en el camp d'aplicaciód'aquest Règim, afiliació, altes i baixes i cotització.\nL'Institut Social de la Marina proporcionarà l'assistència sanitària, per malaltia comuna, maternitat i accident no laboral, amb la mateixa extensió i condicions que en el Règim General, als treballadors per compte d'altri i assimilats d'aquest Règim Especial, als pensionistes, als que sense tenir aquest caràcter gaudeixin de prestacions periòdiques i també als familiars o assimilats a càrrec dels anteriors que compleixin les condicions exigides en aquest Règim General.\nEn territori nacional els beneficiaris del Règim Especial del Mar reben assistència sanitària fonamentalment de l'Institut Social de la Marina (ISM) a les Comunitats Autònomes on no ha estat transferida aquesta competència, la qual es coordina i complementa amb la de l'Institut de Gestió Sanitària (INGESA) o el Servei de Salut de les Comunitats Autònomes i per l'assistència concertada. A les Comunitats Autònomes amb assistència sanitària de l'ISM transferida, aquesta assistència és al seu càrrec.\nEls treballadors embarcats, si estan ancorats en territori espanyol, segueixen el model anterior. En alta mar poden sol·licitar consell mèdic al Centre Radiomèdic, als Centres a l'Estranger de l'ISM i als vaixells sanitaris Esperanza del Mar i Juan de la Cosa. Aquests vaixells també ofereixen assistència sanitària directa a pacients de vaixells de la seva àrea d'acció.\nEls treballadors del mar a l'estrangerreben assistència sanitària de l'ISM a través dels seus Centres Assistencials a Dakar (Senegal), Nouadhibou (Mauritània), Seychelles i Walvis Bay (Namíbia).\nEn aquells països (fora de la Unió Europea i no lligats a convenis bilaterals d'assistència sanitària) sense mitjans propis de l'ISM, l'assistència és a càrrec de l'empresari, a qui l'ISM reemborsa les despeses ocasionades, sempre que la quantia sigui superior a 137,03 euros i fins a un límit màxim establert pel Ministeri d'Ocupació i Seguretat Social, en casos de malaltia comuna o accident no laboral i accident laboral quan aquesta última contingència està assegurada per l'ISM.\nAls països de la Unió Europea, l'empresari pot sol·licitar el reemborsament de les despeses mèdiques segons el que estableixen els Reglaments 1408/71 i 574/72.\nDesplaçaments per Europa


Unes 12.000 persones es manifesten a Barcelona en defensa de la Constitució - Diari de Girona\n«Puigdemont a la presó» i «Catalunya és Espanya» van ser dos dels càntics més escoltats durant la concentració, que va omplir Via Laietana\nacn/ddg 06.12.2017 | 23:50\nLa manifestació, que tenia per lema «Caminem junts». efe\nLa Via Laietana de Barcelona es va omplir ahir amb 12.000 persones –segons xifres de la Guàrdia Urbana– per celebrar el Dia de la Constitució en el seu 39è aniversari, en defensa de la Carta Magna i contra el procés independentista. «Puigdemont a la presó» i «Catalunya és Espanya» van ser dos dels càntics més escoltats a la concentració, convocada per l'entitat Moviment Espanya i Catalans i que va comptar amb la presència de dirigents del PP –com Xavier García Albiol o Andrea Levy– i de Cs. Amb banderes espanyoles, catalanes i nombroses pancartes amb escrits com Golpistes feixistes o Aïllar-se és empobrir-se, la manifestació va sortir de la plaça Urquinaona per recórrer tota la Via Laietana i acabar a la plaça de Sant Jaume. La pancarta de la capçalera tenia el lema Caminem Junts! Respecte i convivència i davant de la comissaria de la policia espanyola els manifestants van cantar l'himne d'Espanya, van repartir petons als agents i van cridar «aquesta és la nostra policia».\n«Avui estem d'aniversari i una ciutat tan espanyola com Barcelona ha d'homenatjar el seu marc legal, la seva Carta Magna, i aquí estem els ciutadans de Catalunya celebrant un dia com el d'avui», va afirmar Javier Megino, portaveu del Moviment Cívic d'Espanya i Catalans. Merino també es va mostrar esperançat que les eleccions del 21-D serveixin per formar una majoria constitucionalista a la Generalitat i així poder donar «un cop de porta definitiu al procés».\nUna confiança semblant va mostrar el vicepresident del Moviment Cívic d'Espanya i Catalans, Ángel Hernández, que va fer una crida a defensar la Constitució després dels comicis a Catalunya «per evitar que els partits independentistes la tornin a trencar a trossos». No som fatxes, som espanyols, Tapen retallades i corrupció amb banderes i una imatge del Puigdemont caganer van ser altres de les pancartes que es van poder veure a la manifestació.\nA l'arribada a la plaça de Sant Jaume, els concentrats van intensificar els crits de «Puigdemont a la presó» davant el palau de la Generalitat. Va ser llavors que el president de l'associació Empresaris de Catalunya, Josep Bou, va agrair la presència als manifestants tot defensant «l'orgull de ser catalans i tenir la millor pàtria, que és Espanya».


Ara fa uns anys, en el paradís perdut dels pollastres bullits, vaig trobar aquest poema del Kenn Nesbitt, que il·lustra el que algunes persones nascudes "intel·ligents" opinen sobre la nostra professió. Aquesta n'és una traducció i adaptació al català.\nPOTS DISCUTIR AMB UNA PILOTA\ni fins i tot amb un barret.\nPots discutir amb una porta\no amb un trist cacauet.\nPots enfadar-te amb la taquilla,\npots enfadar-te amb el clauer,\npots enfadar-te tot el dia\ni emprenyar-te i ser groller.\nPots rondinar-li a una oliva,\nfer mala cara a un enciam.\nSempre estar a la defensiva\nno et fa gaire al·lucinant.\nPots dir "grassa" a una síndria,\n"boterut" a un meló,\n"amargant" a una endívia...\nperò mai "burro" a un professor.\nSr. Tinc 7 de maig de 2011 a les 23:16


Monument a les Birgades Internacionals (Rambla del Carmel, Barcelona) Demà dissabte 25 d'Octubre a les 11h tindrà lloc l'homenatge als brigadistes internacionals, que enguany es compleixen 76 anys de la seva partida.\nL'acte anirà a càrrec de l'Associació d'Amics de les Brigades Internacionals de Catalunya i compatarà amb el suport del Memorial Democràtic, l'Associació d'expressos polítics del franquisme i l'Ajuntament de Barcelona. A més a més, es realitzarà una ofrena floral que anirà acompanyada de l'actuació del Quartet de Bossa i Elena Altès.\nHi intervindràn Paola lo Cascio, historiadora, Eduard Amouroux, membre de l'Associació d'Amics de les Brigades Internacionals de Catalunya; Núria Carmona, presidenta del Consell municipal del districte Horta-Guinardó, i Jordi Palou-Loverdos, director del Memorial Democràtic.


Les germanes Venus i Serena Williams jugaran la final de l'Open d'Austràlia - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nLes germanes Venus i Serena Williams jugaran la final de l'Open d'Austràlia\nLes germanes Williams se citen per al partit decisiu de l'Open d'Austràlia després d'haver superat respectivament Coco Vandeweghe i Mirjana Lucic-Baroni en semifinals\n26/01/2017 - 15.56\nLa final femenina de l'Open d'Austràlia serà cosa de família. Venus Williams ha segellat el seu pas a la final desfent-se de Coco Vandeweghe (6-7, 6-2 i 6-3) i Serena ha trigat poc a batre Mirjana Lucic-Baroni per anar a trobar-se amb la seva germana en el partit decisiu, i es repeteix així la final de l'any 2003.\nL'accés a la final és particularment important per a Venus, que no accedia a una final de Grand Slam des del 2009, i que és la segona jugadora de més de 36 anys la primera des de Martina Navratilova- que ho aconsegueix. La gran de les Williams ha protagonitzat un ressorgiment a Austràlia i, tot i haver perdut el primer set al "tie-break" contra Vandeweghe, ha sabut reaccionar per embutxacar-se les dues següents mànegues amb molta claredat.\nPerò es trobarà amb la seva germana Serena, la jugadora que li ha privat de més títols, i que està tornant al seu millor nivell en aquest inici de 2017 després d'haver perdut el número 1 mundial l'any passat per una lesió d'esquena. Serena recuperarà el tron si guanya la final i això la manté motivadíssima, com ho demostra la seva exhibició davant Mirjana Lucic-Baroni: 6-2 i 6-1 en menys d'una hora.\nSerà la novena final de Grand Slam que jugaran les germanes Williams, amb un balanç favorable fins ara per a Serena, la germana petita, que n'ha guanyat 6 i n'ha concedit només 2.\nLes germanes Williams s'enfrontaran en la final de l'Open d'Austràlia


Mariac ha escrit 4 articles i te 9 comentaris. L'últim article ha estat fet el 06/11/18\nperfil de'n(na) Mariac | àlbum de fotos de'n(na) Mariac\nArticle del bloc de Mariac\ndissabte 2/maig/2015 - 11:09 1376 4\nSe m’ha tornat a escapar. Sempre m’he dit i m’he repetit que no se m’escaparia més. I cada any igual, marxa sense remei. Però per molt que passi, la melangia i la sensació de trencament i de que tot comença em queda igual, clavadeta. Hauré de fer altra vegada el que diu la cançó, guardar-lo al mateix calaix on guardo el cor. I així passar un any més.\nI és que no sempre passa que tot esclati, que vegi per la finestra aquest rosa de l’arbre de l’amor que em tapa altres vistes. Ara solament intueixo, pels crits, els nens que corren i també els tranquils passejants o els avis asseguts als bancs. És com un vidre translúcid. I d’altra banda, que interessant és això d’intuir, deixa aquell regust d’intriga tan estimulant.\nAquest rosa i el meravellós verd que es mou amb el vent i lluenteja amb el sol em distreu de les altres coses. Cada vegada que dolçament s’ondulen les petites fulles em tornen una mica d’alè càlid, de joventut o fins i tot d’infantesa.\nUna, que és inevitable seguidora d’un Serrat que no envelleix, recorda aquella cançó on diu �Especialmente en abril la razón se indisciplina�, o al incorregible Sabina lamentant-se com jo de què li han robat el mes d’abril. Si més no, em consola pensar que no sóc l’única que pena per aquesta pèrdua. Només hi ha un consol per aquest mal, el mes de maig! Caldrà aprofitar-lo.\nI també el gran recurs de la poesia:\nL'abril ens obre la porta\nd'on té guardades les flors;\nha florit la tarongina\ni les roses s'han desclòs.\nUna rosa per a tu,\nuna rosa per a mi,\nuna rosa per al nuvol\nque ens ha regat el jardí.\nJoana Raspall (Serpentines de versos)\nSaturday, May 2nd 2015, 4:56 PM\nLa Sra. Raspall ha fet una tasca meravellosa. Ha portat la poesia a les escoles. �s a dir, ha ensenyat la bellesa a la vida nova.\nJo quan era petita nom�s vaig estudiar algunes poesies que, encara que boniques, no eren continguts per a nens. Ella ha aconseguit portar la poesia a un nivell escolar de prim�ria per qu� la puguin entendre, gaudir i estimar.\nSaturday, May 2nd 2015, 3:29 PM\nQu� ho fa que sigui tant especial aquesta �poca de l'any? tot es desperta, tot s'omple de matisos, colors i frag�ncies noves, tant de bo es pogu�s parar el temps i poder gaudir dels instans que tant ens agraden. Bonic i senzill poema de la recordada Sra. Raspall.\nSaturday, May 2nd 2015, 12:02 PM\nTom�s, un somriure per a tu i gr�cies pels afalagaments. Tu escrius molt millor.\nSaturday, May 2nd 2015, 11:24 AM\nque ets meravellosa ( i escrius acadabrada i collonudament b�). Petons dol�a.\nVols llegir més articles escrits per Mariac? Aquí son els últims articles.\n06/11/18 1157 0 comentari/s\n08/12/14 879 0 comentari/s\nSoledat de diumenge\n07/12/14 882 5 comentari/s


Suslic dàuric - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Spermophilus dauricus)\nEspècie Spermophilus dauricus\nS. carruthersi (Thomas, 1912)\nS. intermedius (Brandt, 1844)\nS. ilensis (Beliàiev, 1945)\nS. saryarka (Selevin, 1937)\nS. selevini (Argyropolu, 1941)\nEl suslic dàuric (Spermophilus dauricus) és una espècie de rosegador esciüromorf de la família Sciuridae. Es troba a la Xina, Mongòlia i Rússia.\nEl suslic dàuric està força expandit al nord-est de la Xina, estenent-se cap a Mongòlia i a la regió russa de Transbaikal. Existeixen dues subespècies a la Xina, el S. d. mongolicus es troba a Hebei, Pequín, Tianjin, Henan i Shandong, i el S. d. ramosus, que es troba a Jilin, Heilongjiang, Liaoning, a l'est de Mongòlia Interior i Shanxi.\nAquest petit esquirol de terra mesura entre 165 i 270 mil·límetres de llarg amb una cua curta que té una llargada al voltant d'una cinquena part de la seva longitud del cos. El seu pes varia entre 165 i 265 grams. El color del pelatge és beige o grisenc-vermellós sense taques. La cua té tocs de groc i té una banda fosca distintiva immediatament anterior a aquesta. Hi ha un anell pàl·lid voltant de l'ull que s'estén fins a l'orella. Les plantes dels peus davanters estan nus, mentre que els de les potes del darrere estan cobertes de pèls. El pelatge és curt i gruixut a l'estiu, però més llarg i més suau a l'hivern.\nAquest esquirol de terra viu en planes obertes i en la perifèria de les zones desèrtiques, com l'extrem nord del desert de Gobi a Mongòlia. Es tracta d'un espècie colonial, que caven caus relativament simples que solen tenir només dos orificis d'entrada. Els túnels rares vegades superen els dos metres de longitud, encara que a vegades s'estenen molt més enllà. Les cries neixen a la primavera en un niu folrat d'herba a una profunditat de mig metre. La mida de la ventrada varia entre dues i nou cries. La dieta es compon de les parts verdes de plantes, llavors i grans.\n↑ «Spermophilus dauricus» (en anglès). Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (UICN). [Consulta: 30 octubre 2015].\n↑ 2,0 2,1 2,2 A Guide to the Mammals of China (en anglès). Princeton University Press, 2008. ISBN 978-0-691-09984-2.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Suslic_dàuric&oldid=20457682»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 4 nov 2018 a les 20:30.


20 Anys Generant Experiències\nDes de l’any 2001, OCISPORT s’ha consolidat en la creació i desenvolupament d’esdeveniments ciclistes i de running, així com festivals de gran format, sempre amb vocació internacional. Un trajecte de 20 anys en el qual l’empresa ha crescut, ha desenvolupat nous projectes i ha marcat importants fites en l’organització d’esdeveniments esportius a l’aire lliure.\nCombinant la nostra vocació per l’alta competició i la promoció de l’esport popular, sempre hem aspirat a generar els millors escenaris perquè els nostres atletes projectin les seves experiències de la mà de marques i promotors locals que entenen l’esport com un dinamitzador estratègic.\nHo hem estat fent en esdeveniments d’alt nivell com l’UCI MTB World Champs i el World Cup Vallnord d’Andorra, la Sea Otter Europe, els Sky Games i el Buff Mountain Festival, i també en molts altres de marcat caràcter popular i participatiu com els Benet Games, la Salomon Run Barcelona o el circuit de Mountain Bike Marathon.\nOcisport està format per un equip de persones centrades en l’organització d’esdeveniments esportius, en el món del ciclisme i el running, conscients de la responsabilitat que tenim amb aquells que decideixen acompanyar-nos per fer realitat els seus somnis.\nTenim una mentalitat col·lectiva que es fonamenta en una actitud positiva, l’ètica i el treball diligent, l’esperit competitiu i l’orientació als nostres clients: esportistes, promotors locals i marques. Ens mou el compromís, la persistència i el treball dur, i aquests estan garantits a cada esdeveniment que organitzem.\nEn paraules d’Albert Balcells, CEO d’Ocisport:\nSom esportistes i estem convençuts de l’enorme capacitat de l’esport per treure el millor de nosaltres mateixos amb un compromís indiscutible amb els seus valors i la voluntat de projectar-los en tot el que fem.\nPassió per l’Esport i la Natura\nSentim passió per la natura i entenem l’esport a l’aire lliure com una expressió d’aquest sentiment que ens empeny a gaudir-la des del respecte i el compromís amb els escenaris que projectem amb els nostres esdeveniments. Per això treballem per incorporar-nos al programa Biosphere Responsible Tourism amb el qual assumim els compromisos i valors de la responsabilitat social i la sostenibilitat amb el corresponent reconeixement i certificació internacional.\nTreballem per a tots aquells que decideixen acompanyar-nos i experimentar les nostres propostes. Per aquells, que ho afronten amb passió, buscant la desitjada ARRIBADA o gaudir del CAMÍ, per viure l’esport i la natura a qui els genera una aspiració vital capaç d’emocionar i projectar els valors de l’esport.


Victòria pels juvenils de waterpolo contra el Minorisa - Club Natació Olot\nVictòria pels juvenils de waterpolo contra el Minorisa\nEls juvenils del CN Olot tornaven a la competició després de les vacances de Nadal i això sempre costa, ja que s'ha de tornar a agafar el ritme. Els de la Garrotxa s'enfrontaven al Minorisa a la piscina de les Tries. En principi, mirant la classificació, semblava que el partit seria un tràmit però els de Manresa van manar una bona estona en el marcador.\nEn el primer quart els olotins van sortir molt adormits i el ritme de partit era molt lent. Això va ocasionar que els visitants aprofitessin dos llançaments per posar-se 0-2 en el marcador molt ràpidament. Per contra, els locals van tenir 4 superioritats que van desaprofitar escollint malament la finalització en cada una d'elles. El primer quart va acabar amb un 1-3 al marcador. En el segon quart els d'Olot van ajustar la defensa i anotant un parell de gols van aconseguir arribar al descans del partit amb empat a 3.\nEl tercer quart, on normalment els olotins baixen el rendiment, va ser tot el contrari. Van començar a veure la porteria amb molta facilitat i van decidir el partit amb un parcial de 7-2 que deixava un 10-5 amb només un quart per acabar. L'últim quart va ser de control i en cap moment els locals van patir per emportar-se els punts. Un empat a 3 en aquest va fer que els olotins s'emportessin els punts amb un resultat de 13-8.\nCal millorar la concentració en l'inici de partit, ja que pot jugar alguna mala passada. També cal ajustar una mica la defensa, ja que rebre 8 gols a casa és massa tenint en compte que l'equip rival no destaca per marcar molts gols. La setmana que ve els olotins juvenils juguen l'últim partit de la primera fase contra el CN Premià.\nVan jugar i anotar pel CN Olot: F. Planella (p), M. Tarrús (1), J. González (1), A. Casadevall (3), M. Alabau (1), M. Coma (1), I. Aguilera (2), J. Coma, J. Rubio (4), I. Ghica, B. Vila, G. Currius (p).\nParcials: 1-3 / 2-0 / 7-2 / 3-3.\nResultat final: 13-8.


La Pauvilina Digital : Com en una llauna de sardines.\nCom en una llauna de sardines.\nEtiquetes: Educatiu, Escola, Familiar., Social.\nSegons m´han dit la directora va dir en el consell escolar que els pares i mares que estiguessin tranquils que el proper any no hi haura obres.Home !!!\nDons jo particularment prefereixo les obres a que els nens i nenes del Pau Vila estiguin en condicions poc comodes.\nmares i pares de l´escola ha dit...\nLluitarem per una escola nova,no els càpiga dubte.


Franco i l'antijudaisme espanyol. La hipocresia del règim dictatorial feixista\nInici Espanya Franco i l’antijudaisme espanyol\nLa política del vent, sempre cap on bufi!\nFotografia dels germans Nacmias. Fotografia: nuvol.com\nLa dictadura franquista estava tan vinculada al catolicisme tradicional que no hi havia marge per aplicar les doctrines de caràcter discriminatori i racista nazis. L’anti judaisme que havia estat expandint-se per bona part d’Europa ja des dels anys 30, a l’Espanya franquista existia “per defecte”. Per tant, cal deixar clar que l’Espanya de Franco no va ser en cap cas la Terra Promesa per als jueus assetjats per les persecucions, cosa que alguns han volgut fer creure.\nFrancisco Franco no va moure ni un dit per evitar l’holocaust jueu.\nA finals de la Segona Guerra Mundial, el règim de Franco va intentar amb relatiu èxit de confondre l’opinió pública mundial amb la faula que havia contribuït a la salvació de milers de jueus de l’afany exterminador nazi. I és que la propaganda franquista ha intentat reescriure la història insistentment, presentant-lo com un “home perspicaç” que sempre s’avançava als seus contrincants polítics.\nDes del ministre Serrano Súñer, el cuñadísimo, després de la derrota de Hitler i Mussolini a la Segona Guerra Mundial fins a la Fundació Francisco Franco, pseudohistoriadors vinculats a l’extrema dreta espanyola en l’actualitat, passant per una llarga llista d’historiadors del règim i en alguns casos fins i tot en teleseries de baixa estofa a cadenes privades, s’ha creat una falsa mitologia del filosefardisme del dictador Franco i el seu règim. No obstant això, part de la documentació i dels telegrames intercanviats entre el govern de Franco i els ambaixadors espanyols a Europa ha resistit al pas del temps i als diferents intents per falsejar i reescriure la Història.\nL’antisemitisme en els primers anys de l’Espanya franquista va ser difós de manera exagerada a l’exterior, incloent-hi informacions falses sobre lleis antijueves. De fet, l’ambaixada alemanya a Madrid presentà queixes pel que entenien com l’escassa presència d’antisemitisme a Espanya. En alguns corrents d’opinió dels cercles de poder del franquisme es deia sense cap mena de pudor que “En España no hay judíos desde 1492” (any del decret d’expulsió dels jueus per part dels Reis Catòlics).\nAixí i tot, no podem cometre l’error de considerar a l’Espanya de l’època un país amb absència d’antijudaisme, ja que els jueus van trobar-hi traves i problemes, com ara la prohibició de la circumcisió, els enllaços matrimonials i els enterraments jueus. En una Espanya amb una comunitat jueva petitíssima i totalment inadvertida, però amb una gran tradició de “judeofòbia sense jueus” a causa de l’adoctrinament inquisitorial durant més de tres segles, l’antisemitisme del règim fou una de les seves grans pedres filosofals. Als jueus espanyols se’ls aplicava la prohibició de registrar llurs fills si no havien estat prèviament batejats, i també l’obligació dels nens i nenes en edat escolar d’assistir a classes de religió catòlica.\nEl destí dels jueus espanyols (1939-1941)\nFranco i Hitler a l’estació de ferrocarril d’Hendaia l’octubre de 1940.\nL’obra Els últims espanyols de Mauthausen del periodista Carlos Hernández de Miguel, recull els telegrames entre el govern franquista i els seus ambaixadors, en els que queda negre sobre blanc que Franco coneixia la magnitud del genocidi jueu que duia a terme Hitler i que no va moure ni un dit per evitar-ho. La primera mostra d’interès del dictador cap al drama que estaven vivint els jueus a Europa va ser quan l’ambaixador francès va informar que Alemanya estava confiscant els béns i els comptes dels jueus espanyols. Llavors sí. Franco va ordenar que fossin les ambaixades espanyoles les que administressin els diners i els béns dels jueus espanyols. Va ser el desembre de 1940.\nEl 1940, segons diferents estudis i càlculs, hi havia entre 25.000 i 50.000 jueus d’origen espanyol, coneguts com “els sefardites”, que vivien majoritàriament a Marroc, Grècia i Turquia.\nL’ambaixada espanyola a París va anunciar l’expropiació de les possessions dels jueus a través d’un telegrama: “Les autoritats del departament de Seine et Oise han començat a confiscar béns dels sefardites i estan bloquejant els seus comptes en els bancs. També a París es proposen l’1 de gener nomenar administradors judicials per als béns dels jueus. Urgeix per tant resoldre aquest assumpte i espero instruccions”. Dies després l’ambaixador va escriure: “Amplio el meu telegrama anterior. Les autoritats del departament de Sarthe han començat avui a nomenar administradors judicials per béns dels jueus espanyols amb botiga oberta i segons sembla per ordre d’autoritats d’ocupació”. En aquest cas, el govern de Franco sí que es va ocupar molt especialment de què les seves legacions es barallessin amb les autoritats alemanyes per fer-se càrrec de l’administració dels béns “dels seus jueus”. La petició va ser acceptada sense més problemes pel règim nazi.\nHeinrich Himmler, cap de les SS alemanyes, acompanyat de Luis Orgaz, capità general de Catalunya, al monestir de Montserrat. 23 d’octubre de 1940. Fotografia: Pérez de Rozas / Arxiu Fotogràfic de Barcelona.\nEl govern espanyol va dificultar el pas de jueus per les seves fronteres?\nEl govern espanyol movia els fils per quedar-se amb els béns, comptes corrents i propietats dels jueus de París, sense que li importés gaire el destí final d’aquests. També podem dir que l’any 1940, el govern col·laboracionista de Vichy va emetre decrets i lleis antisemites excloent els jueus de les funcions públiques. Al Marroc, el sultà Mohammed V es va negar a aplicar aquestes lleis racistes i, com a senyal de desafiament a la metròpoli francesa del mariscal Petain, va convidar a tots els rabins del Marroc a les celebracions religioses de 1941. De fet, Franco no va facilitar la fugida dels jueus des de França, quan aquesta va caure l’estiu de 1940 a mans nazis. El criteri de les autoritats va ser variable i alternant. Hi va haver moments en què la frontera va romandre tancada i altres en què la concessió de visats es va agilitzar.\nEn termes generals, Franco va permetre el pas d’aquells refugiats, jueus i no jueus, que disposessin d’un visat d’entrada a Portugal (o als Estats Units). No parlem, per tant, d’una política d’acollida pròpiament dita sinó de permisos de trànsit, només possibles gràcies a la disposició portuguesa de facilitar l’accés al seu territori. Tot i el règim autoritari de Salazar, els portuguesos es mantenien fidels al seu gran aliat històric, Gran Bretanya. D’aquesta manera, es calcula que van aconseguir escapar del genocidi entre 30.000 i 50.000 jueus. Tots ells van passar per Espanya fugaçment per després dirigir-se cap a altres països. Els historiadors no posen una xifra exacta de quants van acabar a les urpes dels nazis intentant travessar clandestinament l’estat espanyol pels Pirineus.\nFrancisco Franco no podia al·legar desconeixement sobre el genocidi més gran industrialitzat de la Història. Molts ambaixadors van alertar del que succeïa amb els jueus europeus, inclòs el de Londres, que era el Duc d’Alba.\nEl periodista Eduard Martín Pozuelo, al seu llibre El franquisme, còmplice de l’Holocaust ens descriu una imatge del dictador espanyol, gèlid, manipulador i pèrfid. Segons el periodista, Franco va ser políticament antisemita i judeòfob. Gràcies al fet que “no va perdre” la Segona Guerra Mundial i a què els aliats van necessitar la península Ibèrica per imperatiu estratègic en la Guerra Freda, Franco va poder explicar la seva versió dels fets i falsejar la Història al detall. La documentació que va trobar Martín a Londres i Amsterdam, sumada a dades escampades per l’estat espanyol, demostren que Franco va poder salvar centenars de milers de jueus i no va voler fer-ho. Hitler se’ls va oferir reiteradament. Hi ha nombrosos documents sobre l’oferta dels Spanicher Juden a Franco i la seva negativa a acceptar-los, deixant-los a la seva sort, que no era altra que l’extermini.\nEberhard Von Stohrer, ambaixador alemany a Espanya (1937-1942). Fotografia: © Hermes Pato /EFE\nTambé gràcies al llibre de Martín Pozuelo i els documents que va publicar podem saber què opinava l’ambaixador alemany a l’estat espanyol, Eberhard Von Stohrer. Aquest, va enviar a les autoritats del seu país una sèrie d’informes sobre els jueus de l’estat espanyol.\nEn un d’aquests informes s’hi podia llegir el següent: “És cert que a Espanya no hi ha un problema jueu amb Alemanya. L’expulsió dels jueus per la reina espanyola Isabel la Catòlica (sic) a la fi del segle XV ha evitat la germinació del problema jueu (…) Els pocs jueus practicants que hi ha a Espanya no reben cap tractament complaent per part de les autoritats espanyoles. No obstant la República espanyola es va encarregar d’aquests jueus i va afavorir especialment el contacte amb els sefardites residents a la Mediterrània oriental. L’Espanya nacional del general Franco no només desaprova la francmaçoneria, sinó també el judaisme internacional, encara que no tant per raons de raça sinó de religió. Per tant, no fomenta de cap manera als sefardites espanyols”.\nLa gran caça: les llistes de jueus (1941-1943)\nEntre 1939 i 1941, prop de 50.000 jueus van creuar els Pirineus fugint dels nazis; com el premi Nobel de la Pau, Elie Wiezel.\nL’any 1941 es va dur a terme la mesura més amenaçant i perillosa contra els jueus espanyols i no per casualitat, sinó coincidint amb el moment de major relació entre l’Espanya franquista i l’Alemanya de Hitler. La Direcció General de Seguretat va ordenar als governadors civils provincials redactar i enviar informes sobre tots els jueus que residien al país, destacant entre les dades a recollir, la inclinació política i el “grau de perillositat” (les famoses llistes espanyoles de jueus de l’Arxiu Judaic que els nazis van reclamar més tard). Al discurs públic de Franco d’aquells dies hi podem trobar declaracions de caràcter antisemita: aliança de l’esperit jueu amb el marxisme, equiparació dels termes capital de judaisme-marxisme, i una carta adreçada al Papa Pius XII en la qual acusava el judaisme de dur a terme un programa d’odi contra la civilització catòlica.\nFranco va ordenar el 1941 als governadors civils elaborar una llista dels jueus que vivien a Espanya. El cens, que incloïa els noms, dades laborals, ideològics i personals de 6.000 jueus.\nEl 13 de maig de 1941, tots els governadors civils espanyols reberen una circular de la Direcció General de Seguretat remesa el dia 5 de maig. Se’ls ordenava que enviessin a la central informes individuals de “els israelites nacionals i estrangers establerts en aquesta província (…) indicant la seva filiació personal i polític-social, mitjans de vida, activitats comercials, situació actual, grau de perillositat, conceptuació policial”. L’ordre la signà José Finat Escrivà de Romaní, comte de Mayalde, l’últim dia de la seva permanència en el càrrec, ja que seria rellevat pel coronel Galarza. D’aquest lloc va passar poques setmanes després al d’ambaixador de l’Espanya del dictador Franco a Berlín. No sabem si fou per presentar-se a Berlín com un antisemita de veritat i “agradar” als seus correligionaris nazis o és que realment era un antisemita acèrrim. Segurament fos ambdues coses.\nAlemanya permetia el pas de jueus cap a Espanya, per ser un país afí, però el 1943 es tanquen les fronteres. A partir de Stalingrad, Franco s’ensumà que Hitler perdrà la guerra i utilitza “la carta dels jueus espanyols” per aproximar-se als governs aliats de Londres i Washington.\nJosé Finat va caure molt bé a Berlín, sobretot a Heinrich Himmler, que va visitar Espanya l’octubre de 1940. Himmler va ser rebut com un emperador. Fins i tot es va ordenar a diferents ciutats de la geografia espanyola que s’hi aixequessin arcs triomfals, com si es tractés d’un general romà. En aquells dies, tots dos van posar al dia la vella col·laboració signada pel general Severiano Martínez Anido el 1938 sobre el tractament als espanyols considerats apàtrides, començant pels comunistes, socialistes i acabant amb els jueus i els maçons. Franco no en volia saber absolutament res i donava llum verda per “la seva liquidació”. Gràcies a aquest acord, la policia política alemanya gaudia d’estatus diplomàtic a Espanya, i podia vigilar al seu aire als trenta mil alemanys que vivien a l’estat espanyol. Una carta blanca per entrar “a perseguir criminals” del Tercer Reich.\nMembres de la comunitat sefardita grega de Salònica en un casament celebrat el 1938. Les autoritats espanyoles van actuar tard i malament per salvar els jueus sefardites “espanyols” de Grècia, Bulgària i Romania. Fotografia: Museu de l’Holocaust dels Estats Units.\nEl gener de 1943, el govern alemany va emetre un decret que permetia als seus aliats i a alguns països neutrals (Espanya, Suïssa, Portugal, Suècia, Turquia, etc.) repatriar els “seus jueus” dels territoris ocupats pels nazis en un termini màxim de dos mesos, abans que fossin deportats a l’Est. Així ho van fer alguns, però no Espanya. Només quinze dies abans que expirés el termini, el Ministeri d’Afers Exteriors espanyol va informar l’ambaixada alemanya que únicament permetria l’entrada “d’un màxim de 100 persones per les quals havien intercedit espanyols famosos”. Al desembre, quan ja molts havien estat deportats a camps d’extermini i ja no es podia fer res per ells, el ministre Gómez Jordana va ordenar que se salvessin aquells d’indiscutible nacionalitat espanyola.\nCanvi d’actitud, la derrota dels nazis. Franco, “el salvador” de jueus?\nDavant la indiferència de Franco, hi va haver diplomàtics espanyols que es van jugar el lloc, i la vida, en salvar els jueus d’una mort segura. La historiografia espanyola els ha utilitzat per intentar netejar la seva imatge.\nVa ser durant l’etapa final de la Segona Guerra Mundial quan el govern filofeixista de Madrid va començar a voler presentar-se com a salvador dels jueus davant les potències aliades occidentals i davant les organitzacions jueves. Enrere quedaven les trobades amb els dirigents i capitosts nazis quan eren rebuts com a conqueridors i herois. A això va contribuir-hi de manera especial l’ambaixador d’Espanya a Washington, que va permetre que als Estats Units s’hi projectés una imatge positiva d’Espanya en aquest sentit. Calia rentar-se la cara de forma contundent i evitar tota equiparació amb els nazis.\nJueus al port de Barcelona a punt d’embarcar cap a Palestina amb el vaixell ‘Lima’. Fotografia: Carlos Pérez de Rozas. Arxiu Fotogràfic de Barcelona/Angle Editorial\nNomés a última hora i amb un alt grau de covardia, quan a mitjans de 1944 Franco estava plenament convençut que Hitler seria derrotat (havia patit fins i tot un atemptat que quasi li havia costat la vida), va ordenar endegar gestions per salvar petits grups de jueus i va donar l’ordre als seus ambaixadors d’intentar repatriar aquells jueus d’indubtable nacionalitat espanyola. L’historiador alemany Bernd Rother (antic membre del centre Moses Mendelssohn d’Estudis Jueus Europeus a Postdam, Alemanya), autor del llibre Franco y el Holocausto l’any 2005, el descriu així: “Espanya només a contracor i d’una manera dubitativa va protegir als jueus i va limitar la protecció als jueus espanyols”.\nEl 1948 aproximadament 265.000 jueus vivien al sultanat del Marroc. Avui en dia tan sols n’hi viuen 2.500, sobretot a les ciutats de Casablanca i Fes.\nMentrestant el rabí Maurice Perlzwieg, president del Congrés Mundial Jueu (CMJ), va enviar diverses peticions al govern de Franco perquè aquest li permetés ajudar els refugiats a Espanya. Tanmateix també sol·licitava que el govern espanyol intervingués davant Alemanya en favor de l’evacuació de nens jueus. Les peticions del CMJ a Madrid van ser reiterades, però la seva gran decepció va venir quan es va saber que, a la primavera de 1944, els espanyols havien establert que el requisit sine qua non per a l’entrada de més sefardites a la Península era la seva posterior evacuació a altres països.\nJueus sefardites a prop de la ciutat de Marsella l’any 1949. El Marroc era un dels paisos amb més jueus abans de la independència d’Israel l’any 1948, amb una xifra superior als 250.000, dels quals 25.000 eren jueus sefardites. Fotografia: Beth Hatefutsoth Photo Archive, Shifra Dahan, Israel.\nNo fou fins al final del conflicte mundial quan s’inicià una tasca detallada de cooperació entre organitzacions jueves i el govern franquista, en què ambdues parts en sortiren beneficiades. Les organitzacions van intentar salvar un gran nombre de jueus dels camps de concentració i extermini i com a contrapartida, el govern de Franco fou degudament reconegut pels mitjans de comunicació dels aliats. Per descomptat, per a Franco no es tractava, en absolut, d’aconseguir bones relacions amb els jueus i ajudar-los en la seva situació, sinó d’assegurar-se una posició pública favorable a la política internacional de postguerra. Franco va accedir a salvar els jueus per salvar la reputació del seu propi sistema polític. Si ajudant els jueus Espanya seria vista amb uns altres ulls, salvaria els jueus perseguits i assassinats pels nazis.\n“El poble jueu i l’Estat d’Israel recorden l’actitud humanitària adoptada per Espanya durant l’època hitleriana, quan van donar ajuda i protecció a moltes víctimes del nazisme”. Golda Meir al Parlament israelià (Knesset), el 10 de febrer de 1959.\nLes relacions entre l’estat d’Israel i Espanya\nHaim Avni, autor d’un llibre imprescindible Spain, the Jews and Franco, afirmava: “L’interès d’Espanya a millorar les relacions públiques no va ser prou fort per a actuar com a impuls per a la salvació. A més, aquest interès ha estat àmpliament servit per les estretes relacions que ambaixadors espanyols van llaurar amb un nombre de líders jueus, els quals van beneficiar Espanya fomentant el mite de l’amplitud de les seves activitats a l’hora de salvar jueus”. Avni també feia referència als informes oficials de l’American Join Distribution Comitee, que deien que 53.000 i 63.000 jueus havien aconseguit arribar a l’estat espanyol i que el mateix Avni qualificà de xifres massa exagerades.\nL’historiador de la Universitat de Jerusalem, Yehuda Bauer, especialista en la Shoah, va reflexionar sobre aquesta qüestió en la seva obra American Jewry and the Holocaust, en la que reflexionava sobre l’hostil indiferència del govern franquista, tot fent referència als milers de jueus que el franquisme va permetre de salvar quan els nazis van començar a patir derrotes serioses a partir de l’any 1943.\nFelipe Gonzàlez i Shimon Peres. L’any 1986 el govern espanyol reconeixia de forma oficial l’estat d’Israel amb l’obertura de l’ambaixada espanyola a Tel-Aviv. Fotografia: Croes, Rob C./ Anefo – Nationaal Archief\nTanmateix podem mencionar les declaracions fetes per Isser Harel, antic cap del Shin Bet i del Mossad, les dues agències de seguretat més importants d’Israel, al diari espanyol El País l’any 1989: “Al règim de Franco, encara que aliat de Hitler, no li complaïen les violentes persecucions antijueves. Espanya va donar refugi a nombroses famílies jueves que fugien de l’infern nazi durant la Segona Guerra Mundial. Espanya havia anat fins i tot més lluny: Madrid havia autoritzat als cònsols espanyols a Europa oriental i central a concedir passaports espanyols als jueus els cognoms tinguessin una identitat històrica espanyola, com Toledano, Bejarano, Castro… el que va salvar a centenars de jueus, sobretot a Romania, de la deportació cap als camps de mort hitlerians”.\nEl documental de l’any 2014 Documents robats? Franco i l’Holocaust revela l’ambigua relació del dictador espanyol Francisco Franco amb els jueus durant la Segona Guerra Mundial. La seva directora, Yolanda Villaluenga, el definia com “ni antisemita ni filo semita, sinó algú que jugava amb la situació”. També aquell any, el Ministeri d’Afers Exteriors i de Cooperació espanyol finalitzava una investigació de dos anys que treia a la llum les “accions heroiques” que va desplegar un grup de 18 diplomàtics i funcionaris del Servei Exterior espanyol per salvar de la persecució nazi a uns 8.000 jueus durant l’Holocaust.\nWhen former Prime Minister Golda Meir thanked Spanish dictator General Francisco Franco for his “humanitarian attitude” and for protecting the Jews in his country during the Holocaust, she was not aware that he had ordered his officials to draw up a list of thousands of Jews living in Spain to be handed over to the Nazis.\nSpanish Antisemitism? The Jews in Spain Under Francisco Franco\nThe treatment of the Jewish people in Spain under the rule of dictator Francisco Franco has long been a point of contention in the academic community. Was Franco actually an antisemite? Did his antisemitic words lead to antisemitic actions? How did Spain respond to the establishment of the Jewish state of Israel in 1948?\nLos historiadores siguen hoy debatiendo si el régimen franquista tuvo o no un comportamiento antisemita durante la Segunda Guerra Mundial. Lo que demuestran los hechos es que su actitud estuvo presidida por la indiferencia y por una desesperante pasividad.\nLa dictadura franquista conocía la magnitud del genocidio pero sólo ordenó salvar a “los judíos de indudable nacionalidad española”. En los próximos días, 'Público' ofrecerá testimonios de supervivientes españoles de los campos nazis, que aparecen en la obra 'Los últimos españoles de Mauthausen'.\nLas huellas del Holocausto aún habitan Budapest. Unos zapatos de bronce oxidado discurren por el río Danubio en recuerdo de los miles de judíos ejecutados por los nazis en su orilla. Les ataban por parejas, disparaban a uno en la nuca y les empujaban para que se hundieran juntos.\nPerseguits per Hitler\nRessona en els timpans la veu de Hitler arengant des d’un púlpit milers d’acòlits. Sorgeix del documental propagandístic del règim nazi de Leni Riefenstahl El triomf de la voluntat que projecta una pantalla tot just entrar a l’exposició Fugint de l’Holocaust. Catalunya i els refugiats jueus de la Segona Guerra…\nIt was the list that would have sent thousands more Jews to their deaths in Auschwitz and other extermination camps run by Adolf Hitler’s Nazi regime during the second world war, but this time the victims were to be Spaniards.\nSpain and the Jews in the Second World War on JSTOR\nMICHAEL ALPERT, Spain and the Jews in the Second World War, Jewish Historical Studies, Vol. 42 (2009), pp. 201-210\nArchivos Tema – ¿Documentos robados? Franco y el Holocausto – RTVE.es\nMussolini, Franco y los judíos: una relación controvertida de David Pérez GUILLÉN\nLa España contemporánea y la cuestión judía de Danielle ROZENBERG\nFranco y el Holocausto de Bernd ROTHER\nArticle anteriorL’arqueologia dels estels, mirant al cel\nProper articleLa Reforma, la Pau de Westfàlia i la geopolítica europea actual\nArqueologia abr. 26, 2016\nEspanya set. 11, 2017\nEspanya oct. 6, 2014


Sra. Sílvia Quesada i Escobar\nCoordinar l'administració, el règim interior i la gestió dels serveis generals del Departament, sota la direcció del/de la secretari/ària general, i coordinar els serveis que porten a terme els organismes que en depenen.\nPlanificar i impulsar accions adreçades a la integració, a la rendibilització i a l'optimització màximes de les actuacions de les diferents unitats del Departament.\nPromoure, impulsar i coordinar iniciatives que condueixin a la millora de la gestió en els diferents àmbits del Departament.\nMantenir relacions funcionals amb altres departaments quan li ho encarregui el/la secretari/ària general.\nCoordinar la preparació de l'avantprojecte de pressupost del Departament en col·laboració amb els altres òrgans del Departament.\nCoordinar i gestionar els assumptes relatius al personal adscrit als diferents òrgans del Departament, sens perjudici de les funcions d'altres unitats directives.\nSupervisar la gestió pressupostària, la comptabilitat, la gestió patrimonial, les contractacions, les obres i el seu manteniment, sens perjudici de les funcions d'altres unitats directives.\nCoordinar la política de relacions laborals del Departament.\nCoordinar la política de prevenció de riscos i salut laboral del Departament.\nCoordinar l'execució de les actuacions en matèria de sistemes d'informació i tecnologies de la informació i la comunicació del Departament, d'acord amb l'estratègia TIC corporativa, relacionar-se amb les empreses proveïdores i coordinar-se amb els organismes competents en aquest àmbit.\nCoordinar la planificació en infraestructures i la supervisió de les actuacions necessàries per dur-les a terme, així com la seguretat i el manteniment preventiu i correctiu de les instal·lacions i immobles del Departament.\nCoordinar l'execució de les actuacions en matèria d'equitat de gènere que siguin pròpies del Departament.\nPromoure i garantir la coordinació administrativa del Departament.\nDECRET 59/2018, de 7 de juny, pel qual es nomena la senyora Sílvia Quesada i Escobar directora de Serveis del Departament d'Interior. (DOGC núm. 7639)\nPerfil i trajectòria professional: Sílvia Quesada Escobar


Joc santa claus amb els seus rens\nSanta Claus amb els seus Rens\nEn aquest joc, hi ha una imatge de Santa Claus amb els seus rens, però no té color. Per pintar, vostè ha de fer clic a un color amb el ratolí i després, feu clic a l'element que voleu pintar amb aquest color.\nAquest joc a tingut 7024 partides en línia. Classificació 2480 de els millors jocs gratis.\nJugat 7024 vegades\nPare Noel, Sant Nicolau, regals de Nadal,\nSobre el que és aques joc? Aquest és un joc gratis anomenat Santa Claus amb els seus Rens per al navegador sense dever descarregar ni instal lar res, és completament fiable. En aquesta pàgina web pots jugar de forma gratuîta al joc flash Santa Claus amb els seus Rens sobre Nadal. I recorda que això és un joc gratis anomenat Santa Claus amb els seus Rens i és relacionado amb Nadal. El nostre nou joc Santa Claus amb els seus Rens és un dels millors jocs de Nadal es pot trobar i ho pots compartir amb els teus amis i contactes a les xarxes socials. Aquest és un joc en línia i videojoc anomenat Santa Claus amb els seus Rens que et convidem a jugar, gaudir i aprendre al respecte, aixì com compartir en els comentaris i amb els seus amics en les xarxes socials.


És la relació entre dues persones que representen una confiança mútua, ajudar-la quan ho necessita amb els seus problemes, recolzar-la, ser sincer i sentir-te segura amb ella. És compartir els teus sentiments, ser bon company i tenir respecte sense violència. Podem explicar secrets per ser bon amics. 5èB\nÉs un valor que es comparteix amb les persones que et respecten, t'ajuden I et tracten bé. També podem fer-ho amb la gent que no coneixem perquè poden ser els nostres amics nous. Estar sempre al seu costat. Podem compartir secrets, emocions, moments feliços... ajudar sempre que fagi falta. 5è.A\nEs compartir amb els altres ex : compartir el material amb els altres ,llaminadures...\nVol dir treballar en equip i ajudar-nos, sobre tot a la gent que ho necessita. També participar a bones causes, peró respectant els altre. Es pot colaborar en fundacions de gent que no té diners i necesita menjar(medicines,roba...) També ajudar a nens amb problemes de salut.\nEl treball en equip significa que hem de col•laborar tots junts per aconseguir el nostre objectiu. Per exemple: en un equip de bàsquet en de pasarse la pilota fins que un pugui encistellar.\nConfiança amb l'altre\nSaber que una persona podria fer alguna cosa per tu i tenir la seguretat que ho farà de la millor manera.


Obren expedient sancionador a vuit immobiliàries per comercialitzar lloguer turístic il·legal a Mallorca » Balears » Balears » Setmanari Sóller\ndimarts, 24 de abril de 2018 14:30h\nObren expedient sancionador a vuit immobiliàries per comercialitzar lloguer turístic il·legal a Mallorca\n#LloguerIrregularexpedient sancionador immobiliàrieslloguer il·legal Mallorca\nLa Vicepresidència i Conselleria d'Innovació, Recerca i Turisme, a través de la Direcció General de Turisme, ha iniciat expedients sancionadors a vuit immobiliàries amb multes que podrien ascendir als 200.000 euros per comercialitzar lloguer turístic il·legal.\nAixí ho han donat a conèixer després de presentar aquest divendres els resultats de la primera campanya d'Inspecció orientada a les grans comercialitzadores d'habitatges turístics.\nDurant la primera setmana de la campanya, els inspectors de Turisme han visitat a un total de 12 immobiliàries o centrals de reserves en què havien trobat indicis que anuncien lloguer d'estades presumptament turístiques en una tipologia d'habitatges no permesa per la llei de turisme actualment en vigor.\nLes visites, que s'han realitzat conjuntament amb inspectors de l'Agència Tributària de les Balears, s'han dut a terme a Palma, Pollença, Colònia Sant Jordi, Cala d'Or, Capdepera i Artà.\nDe les 12 empreses controlades, els inspectors han constatat possibles infraccions en vuit d'elles, atès que comercialitzaven entre tres i 80 habitatges il·legals en edificis plurifamiliars.\nLes sancions corresponents poden anar des dels 6.000 euros fins als 40.000 euros per empresa i ja s'han iniciat els procediments sancionadors, que podrien sumar un total de 200.000 euros.\nSegons ha explicat la directora general de Turisme, Pilar Carbonell, els inspectors continuaran durant les properes setmanes amb inspeccions conjuntes amb l'ATB a grans comercialitzadores d'oferta il·legal de lloguer turístic.\nAixí mateix, el Govern ha recordat que l'actual llei prohibeix la comercialització d'estades turístiques a habitatges ubicats en edificis plurifamiliars i que el projecte de llei que modificarà la regulació del lloguer preveu la possibilitat de comercialitzar estades turístiques en edificis plurifamiliars, complint una sèrie de requisits i sempre que es faci en les zones aptes.


El Ciutat de Xàtiva organitza una xerrada sobre nutrició i dietètica – CDX\nDilluns passat, va tindre lloc a la Casa de Cultura de Xàtiva una xerrada – col·loqui sobre l’alimentació en el futbol, organitzada pel Ciutat de Xàtiva CFB. En la Sala de Conferències es van donar cita al voltant de 60 persones entre futbolistes, familiars i amics per a aprendre de les ponents Anna Penadés i Júlia Giner.\nAnna és graduada en nutrició i dietètica, i compta amb un màster en qualitat i seguretat alimentària, mentre que Júlia, a banda de ser graduada en nutrició i dietètica, s’ha format de manera específica en nutrició esportiva. Ambdues van explicar de manera amena i didàctica que menjar i beure abans, durant i després dels entrenaments i partits.\nDesprés de les nombroses preguntes per part de les persones assistents al final de l’exposició, va finalitzar una vesprada de futbol on no hi havia balons ni porteries i si l’interés dels allí presents de millorar la seua alimentació per a rendir millor en la seua activitat esportiva, guanyar en salut i, de pas, prevenir lesions.\nEn finalitzar l’acte, dues jugadores de l’equip femení de F8 van entregar un detall a les ponents.\nRESULTATS 26-28 DE NOVEMBRE


La desfeta europea - Levante-EMV\nLa desfeta europea\njosep carles laínez 25.07.2016 | 04:15\nRecordeu aquella cantilena la lletra de la qual deia: «Ara que Europa va cap a la unitat, els catalans i els bascos volen la independència»? Doncs bé, el trencament de la unitat ha vingut, paradoxalment, del Regne Unit, tot demostrant tres coses. La primera: la Unió Europea ha començat a desfer-se; la segona: els Estats-nació no desitgen perdre poder sobre les seues decisions ni sobre els territoris que controlen; la tercera: s´ha bastit una UE deixant a banda allò que ens uneix: la cultura, la tradició, la consciència de ser poble. Malauradament, els Estats-nació no han copsat que, pel que fa a Europa, hauran d´esdevenir simples departaments, peces prescindibles o substituïbles de la gran Europa que haurà d´arribar, d´Islàndia a Rússia.\nÉs segur que la Unió Europa, del mode que es troba constituïda, no suposa l´horitzó final dels nostres anhels. El populisme la critica, i el xovinisme vol eixir-ne. La ciutadania, d´altra banda, no sap ben bé què dir sobre el tema. És bo pertànyer a la UE? És menys europeu un noruec o un suís que un hongarès o un estonià? És evident que no. Tanmateix, per a una Europa unida, qualsevol temptació de desfer-la a fi de construir-ne una de nova „teòricament més acord amb la cultura i els pobles que la componen„ implicaria apostar per una Europa desunida durant decennis o tal volta segles. Ja tenim l´estructura. Si som europeus, modifiquem-la, però no la boicotegem en nom de l´Imperi Britànic, la Francophonie o no se sap què.\nTanmateix, qui destrueix la Unió Europea? D´una banda, els populismes i xovinismes, com ara el francès o el britànic, més o menys democràtics; d´altra, la burocràcia, tecnocràcia i partitocràcia per a la qual la UE és un mercat i una plaça pública; i Europa no és un hotel ni un consell d´administració, sinó la terra d´un poble.\nPer això, el que de nou hi ha sobre la taula, encara que els primers ministres o presidents dels països de la UE no ho vulguen veure, és la batalla cultural. L´única diferència és que no es produeix des de la tòpica „i vera„ idea de la culta esquerra enfront del centredreta sense símbols i sense arrels, sinó des del prisma que la UE només es preocupa d´unions econòmiques, monetàries, fluxos de capital i hipotètics drets humans, mentre que els estats-nació continuen estant l´orgull, la pàtria, la tradició i la cultura. I aquest discurs cala, i s´acaba vinculant qualsevol esment d´Europa a un magma mel·liflu de senyors encorbatats, i no a allò que emociona i dota de sentit.\nLa imatge d´Europa que es besllumena és, de nou, la de dos bàndols: Estats-nació separats de la UE, cada volta més xovinistes i tancats en si mateixos; i una Europa amb nacions orgulloses de la seua europeïtat. De tots dependrà convertir-nos en una Europa forta i conscient, o seguir estant un impossible projecte de bondats i negacions.


Festival Medieval d'Elx: Capital de l’art ibèric\nEls més de dos mil anys d’història d’Elx han deixat com a herència un riquíssim patrimoni arqueològic que pot ser contemplat als seus museus. Però, sens dubte, és la cultura ibèrica la que ha deixat un testimoni extraordinari per a la ciutat: el bust de la Dama d’Elx. Descoberta el 1897, la Dama d’Elx, autèntica joia de l’art ibèric, ha fet que el bust d’aquesta sacerdotessa ibèrica d’enigmàtica mirada s’haja convertit en un dels símbols més estimats de la ciutat, que reclama la seua tornada a Elx des del Museu nacional d’Arqueologia de Madrid.\nEl Parc Arqueològic i el Museu de l’Alcúdia ens acosten al món dels ibers i dels romans gràcies a les restes arquitectòniques, ceràmiques i escultòriques que s’hi guarden. A l’indret on es trobà la Dama d’Elx s’ha posat una fidel reproducció d’aquest bust. Tant ací com al Museu municipal d’Arqueologia, situat a l’Alcàsser de la Senyoria, s’hi poden veure mostres d’art ibèric i d’altres cultures que poblaren el terme.


Comença a baixar la velocitat de propagació del covid-19 a Catalunya\nEl Biocom hi veu el primer pas per poder contenir el creixement de casos\n3 min. Societat 01/11/2020 18:01 Traduccions: Cat Cas\n651x366 Diversos sanitaris fent una traqueotomia a una pacient a l'UCI de l'Hospital de la Vall d'Hebron / FRANCESC MELCION Diversos sanitaris fent una traqueotomia a una pacient a l'UCI de l'Hospital de la Vall d'Hebron / FRANCESC MELCION\nLes dades d'evolució de la pandèmia que recull el departament de Salut deixen aquests dies una dada per a cert optimisme: la disminució de la velocitat de propagació del virus, la Rt, que avui cau cinc centèsimes en relació a ahir i, mantenint la tendència a la baixa, se situa en l’1,21. Aquesta taxa mesura la velocitat de reproducció del virus en els últims set dies, calcula quantes infeccions noves es poden generar de mitjana a partir d’un sol contagi. L'objectiu és reduir aquest valor per sota d'1. Tenint en compte, però, que fa uns dies s'havia enfilat per sobre de l'1,5, el Grup de Biologia Computacional i Sistemes Complexos (Biocom-SC) ha celebrat com una "notícia important" que el creixement de l'epidèmia caigui amb les dades consolidades de què disposen fins al 27 d'octubre. Tot i remarcar que l'epidèmia continuarà creixent de manera exponencial fins que la Rt no arribi a 1 i que encara queden setmanes dures, defensen que s'ha "encetat el camí".\nClara Prats, que és investigadora d'aquest grup, assegura que s'ha assolit "el primer pas": frenar l'augment de la Rt i començar-la a baixar. I apunta que quan s'aconsegueixi situar aquesta taxa per sota d'1, baixaran de manera successiva primer els casos diaris, després els nous ingressos i les entrades a l'UCI i, finalment, les defuncions.\n"Queda un llarg camí però ja hem començat", defensa, i afegeix que aquest pas es pot considerar la conseqüència del primer paquet de mesures aprovades, com el tancament de la restauració o la recomanació del teletreball. Avisa, però, que per veure canvis importants cal aconseguir abaixar la taxa per sota d'1 i que es mantingui aquí durant un temps. "El que veiem ara és que el camí encara és dur però que ja no fa tanta pujada", assegura.\nLa taxa de contagi (Rt) és, de fet, un dels tres indicadors que el Govern considera claus a l'hora de decidir les restriccions. També es tenen en compte el nombre d'ingressats a l'UCI, que hauria d'estar per sota dels 300 i actualment està per sobre dels 460, i el nombre diari de contagis, que s'hauria de situar per sota dels mil.\n4.000 positius més\nSegons les últimes dades de Salut, aquest diumenge també ha baixat 15 punts el risc de rebrot en relació a dissabte, quan es va superar la barrera dels 900 punts. En paral·lel s'han declarat 4.002 nous casos confirmats per PCR o test d'antígens (TA), una xifra que eleva a 238.024 els casos confirmats des de l'inici de la pandèmia. El 12,75% de les proves que s'han fet en l'última setmana han donat positiu.\nTambé s'ha informat de 50 noves morts, amb un total de 14.074 des de l'inici de la crisi sanitària. Pel que fa a la situació als hospitals catalans, hi ha 2.527 pacients ingressats per covid-19 (+116), 465 dels quals a l'UCI (+2). La incidència a 14 dies és de 770,20 entre el 22 i el 28 d'octubre, molt per sobre dels 579,86 de l'interval anterior (15-21 d'octubre).


Segona posició per a Sergi Cebrián a la Lliga Catalana de Camp de Tir amb Arc - Canal Terrassa\nAquest passat cap de setmana es va disputar a Rubí l’última jornada de la Lliga Catalana de Camp de Tir amb Arc, amb la presència de 108 arquers, la segona màxima participació dins d’aquesta modalitat.\nCal destacar el subcampionat obtingut pel Club d’Arquers Terrassa en la lliga de clubs, amb l’equip format pels cadets Biel López, amb Arc Longbow, Ivet Santolaya, amb olímpic, i Sergi Cebrián, amb Arc Nu. L’equip egarenc només ha estat superat pel Caldes de Montbui, fortament reforçat a mitja temporada amb la incorporació dels campions en Compost i Nu Jordi Soler i David Garcia, procedents del Club d’Arquers Osona.\nEn l’apartat individual, cal destacar l’or per a Santolaya en Olímpic i el mateix metall per a Biel López en Longbow. Per la seva part, Cebrián iniciava la definitiva jornada en la quarta posició de la general. Tot i començar el recorregut amb un nul, l’egarenc ha pogut reconduir la situació salvant la jornada amb 311 punts i remuntant fins a la segona posició de la general, només superat per David Garcia, actual número 1 mundial de la modalitat. El podi l’ha completat Xavier Ribatallada.\nLa següent cita per a Cebrián serà aquest diumenge, a la tercera jornada de la Lliga Espanyola de Camp, a Aranjuez, on tindrà la primera oportunitat de confirmar la presencia en el Mundial de Cortina (Itàlia).\nTags: Biel LópezClub Arquers TerrassaIvet SantolayaLliga Catalana CampSergi Cebriántir amb arc


L’Aula Municipal de Teatre d’Almacelles ALTEMA estrena aquest cap de setmana dues obres de teatre — Ajuntament d'Almacelles\nL’Aula Municipal de Teatre d’Almacelles ALTEMA estrena aquest cap de setmana dues obres de teatre\nL’Aula Municipal de Teatre d’Almacelles ALTEMA estrena aquest cap de setmana dues obres de teatre https://www.almacelles.cat/actualitat/noticies/l2019aula-municipal-de-teatre-d2019almacelles-altema-estrena-aquest-cap-de-setmana-dues-obres-de-teatre https://www.almacelles.cat/actualitat/noticies/l2019aula-municipal-de-teatre-d2019almacelles-altema-estrena-aquest-cap-de-setmana-dues-obres-de-teatre/@@download/image/Teatre.jpg\nAmb motiu de la finalització del present curs la vintena d’alumnes que conformen l’Aula Municipal de Teatre d’Almacelles ALTEMA, posaran en escena les dues obres sobre les quals han anat treballant durant els darrers mesos. La direcció d’ambdues peces ha anat a càrrec dels actors, directors i comunicadors de l’Aula Municipal de Teatre de Lleida Jordi Villacampa i Goretti Borràs.\nD’una banda, els alumnes més grans estrenaran l’obra “Jo d’Almacelles i tu d’Almensilla”, una història en la qual un seguit de persones molt diferents es retroben en unes circumstàncies molt curioses, descobrint coses els uns dels altres sobre les què mai s’haguessin pogut imaginar.\nD’altra banda, els alumnes més menuts també posaran en escena l’obra “Després de la fi”, una obra de creació lliure, en la qual es posa de manifest que serà de les dues úniques tribus supervivents després d’una catàstrofe on tan sols uns pocs individus hauran pogut sobreviure.\nL’estrena d’aquestes dues obres serà el diumenge, 2 de de juny, a les sis de la tarda a la Sala Polivalent d’Almacelles. L’entrada és gratuïta.


Per què continuo anant al saló dominicà, tot i que em fan mal als cabells - Bellesa\nPer què continuo anant al saló dominicà, tot i que danyen els meus cabells\nLa nit de Cap d'Any, el dia més assedegat de l'any i, per tant, un dels més lucratius per a negocis de bellesa, vaig pagar 55 dòlars en un saló dominic de tres càtedres per una eclosió mediocre i un desigual desigual. La meva companya d’habitació va haver de treure-li les tisores per arreglar-la minuts abans que sortíssim a una festa, però tot i així, argumentaria que vaig obtenir més del que vaig pagar. No podeu afegir un valor en dòlar a aquestes coses: tres hores i mitja de reflexió en espanyol; escoltar històries de merengues i velles esposes (el cabell creixerà més si una dona embarassada el talla); no sentir-me com un foraster, del tot.\nA la universitat, algú em va preguntar si escalfava una noia japonesa, com si suposadament fos un compliment. Va anar a l'escola del sud i, com que tenia molts amics negres, però mai havia vist ningú que m'assemblés, va pensar que havia de portar un teixit. Potser un altre dominicà seria aplanat, perquè molts porten els cabells llargs i rectes com a insígnia d’honor: per defensar el seu patrimoni racialment barrejat i negar la negror. El meu propi avi acredita les nostres maneres suaus i sedoses a l'ADN indígena, una afirmació que sóc escèptica.\nL'últim cens va trobar que el 73 per cent de la població del país és de procedència mixta africana i europea, però molts deixen de tractar de les seves arrels arrelades. El 1937, l'ex dictador Rafael Trujillo va aconseguir mantenir els llaços de la cultura amb l'Espanya colonial com a mecanisme per justificar el genocidi haitià. L'intent de Trujillo de netejar la població es va manifestar en uns ideals de bellesa blancs i el rebuig dels cabells naturals es va quedar enganxat. El vuitanta per cent de la població dominicana actual té sang de l'oest i de l'Àfrica central, segons un estudi realitzat per CUNY, però encara hi ha problemes del racisme del país. Milers d’haitians dominicans van ser deportats a la crisi d’immigració de l’any passat.\nPerò al front, com a mínim, les coses estan mirant cap amunt. Alguns dominicans finalment estan abraçant els seus rínxols. El 2015 es va obrir el primer saló de perruqueria natural a Santo Domingo. Els cabells naturals fins i tot han començat a aparèixer a la pista, amb models com Lineisy Montero al capdavant de la tendència.\nquant costa la graella d'or\nM'encanta l'estrella de carrer Julia Sarr-Jamois, i la model Imaan Hammam és tota la meva taula de bellesa de Pinterest, però des de la maduresa de 4 anys em treuen els cabells a la pell de la vellesa. allisat per primer cop amb líquid tòxic, que hauria de ser il·legal.\n'No us heu arreglat els cabells?' la meva àvia us preguntarà si us atreviu a aparèixer el Nadal amb panys que us semblen com us creixen del cap. Els amics, generalment blancs, es pregunten per què rotllo els ulls i em poso defensiu quan insisteixen que surto arrissat més sovint. Creixent, no se'm va animar mai a fer-ho i deixar-ho estar. Mai no m’ha sentit natural.\nNi tan sols el tema dels anys 60 del cap d’any de la nit de cap d’any em va emportar els pèls. A les comunitats amb una població dominicana, no és massa difícil trobar un saló assequible que us doni pèls rectes, mantinguts intactes amb un doobie, no una articulació, però el pentinat que Rihanna portava als American Music Awards. A la seva supersticiosa manera dominicana, la meva mare estava convençuda que rentar-me els cabells amb regularitat em posaria malalt. Durant bona part de la meva joventut, els meus cabells es van embolicar en un desordre desordenat. Aleshores, no era un símbol deliberat d’estat fresc.\nAquell dia, el propietari del saló va sacsejar el cap i es va negar a donar servei a una noia blanca que venia a buscar una trença francesa. 'Els nord-americans sempre volen pastes i trenes', va sospirar.\nRarament em fan els cabells als salons no dominicans. Normalment em fan sentir jutjat i em deixaré amb un grau de penediment més profund del que algú sent per males estones o capes fora de lloc. Una vegada, a un saló del centre de la ciutat, la perruqueria em va preguntar com vaig saber el lloc amb un to que em va fer sentir algun tipus de camí. La veritat és que havia aparegut al lloc d’un blogger de moda biracial. (Al final, m’adono que probablement se li va pagar per promocionar aquest lloc.)\nPotser el to del perruquer era de naturalesa condescendent; potser havia projectat la meva pròpia inseguretat sobre la seva pregunta. Quan un estilista no té color o no té els cabells de textura similar, em trobo disculpat amb nervis. Els meus cabells són tan gruixuts, ho sento. Però el que realment dic és, Ho sento, no sóc blanc.\nUnes poques setmanes abans del Cap d'Any, vaig tenir la meva primera experiència a Dry Bar, un saló de franquícies que us ofereix una versió de principis dels anys 2000 de Sexe i ciutat de luxe, complet amb una despesa gratuïta de Champagne i Kelly Clarkson. No és que mai ho hagués admès en veu alta, però el concepte sempre em va cridar l’atenció i em va intimidar, suposant que ningú en un lloc tan comercial estaria equipat per afrontar el niu de la meva rata. Però el nostre editor de bellesa estava renunciant a una targeta de regal perquè sempre li donaven rínxols de barril, així que vaig pensar que, perquè no?\nQuan vaig reservar la cita, vaig donar una descripció exagerada dels meus cabells molt secs i arrissats. El subtext: Estigueu preparats quan Lion Babe entra per la porta. Però llavors va resultar que el meu estilista era negre. Finalment, em vaig relaxar i em vaig deixar sentir completament nou.\nFins i tot quan entro a un saló dominicà i m’adrecen en anglès perquè suposen que sóc afroamericà, em sento com a casa. Les altres dones em semblen; Entenc el seu idioma i referències. D’alguna manera aquesta sensació de pertinença i experiència cultural se val la pena perjudicada per la calor, el procés antiguat d’estar assegut sota un assecador de cabell durant una hora, els passos dolorosos amb diferents eines.\nÉs possible trobar salons on els estilistes que no siguin de color saben treballar amb tot tipus de textures. Però, sincerament, no m'importa molt donar-los els meus diners. Cal que hi hagi una empenta més gran i més òbvia al mercat per fer que clients com jo sentin que no són un problema ni que són més difícils de treballar, basats en un tret genètic fora de control. És molt de demanar, sobretot quan pagueu per un servei?\nnoves tècniques de coloració de cabells 2015\nPotser la solució és integrar la forma de treballar amb els cabells naturals en el currículum escolar obligatori. Potser és tan senzill com penjar rètols als salons reconeixent que no discriminen Els hippies sempre són benvinguts els que veieu pels voltants de les ciutats de platja.\nFins i tot a la part superior, hi ha feina per fer. Fa uns anys, el model negre Jourdan Dunn va portar a Twitter per comunicar els seus greuges sobre la manera en què va ser tractat en escena en un desfile de moda de Giambattista Valli: 'Juro que algunes persones han d'aprendre a fer pèl / pell negra!'\nDes d’aleshores, s’ha obert un saló de tipus Dry Bar per al cabell natural a Nova York, i hi ha llocs, com Devachan, que fan que les dones de pèl arrissat se sentin com a reines. Però no vull cercar aquests establiments nínxols, sobretot quan el vostre saló mitjà a vegades cobra una quota addicional, l'impost negre no oficial ni molt real.\nContinuaré donant suport a les empreses que se senten segures, encara que no siguin molt glamuroses, fins que no hi hagi una desconnexió tan àmplia entre com tractem els cabells blancs i no blancs.\nAquell 31 de desembre, em vaig enfonsar en una cadira en un passadís estret sense finestra mentre una jove baixava el cap cap a l’aigüera. Vaig deixar que em vergonyés a aconseguir la condició profunda per tractar els meus extrems i eliminar tots els culpables que he tingut per perpetuar els estàndards de bellesa opressiva, només per estar-hi.\nNo vaig deixar que em temés que estaven fora d’aigua calenta o que utilitzava xampú barat. Potser va ser la fulgurant bachata que va ofegar qualsevol preocupació que hauria de tenir. Sigui el que fos, sabia que tornaria. Amb prou feines intercanviavem més que poques frases, però sabia que entenia per què no estava preparada per ser la noia de cabells grossos i arrissats, encara no només.\n'Com puc assegurar-me que no acabaré en una altra feina horrible?'\nGran broma de Balenciaga\nQuè és perdre milions de dòlars a una estafa de cites en línia\nQuè pensen els antropòlegs de moda sobre el boom de pantalons curts de màniga implacable\nLa vostra guia exhaustiva sobre la vedella de Kim Cattrall – Sarah Jessica Parker\nOh No, Stassi i Beau!\nLa rutina de cura de la pell sensible d’un artista de maquillatge Pro\nLa millor roba d'entrenament per a dones\nMeghan Markle i el príncep Harry van retallar la seva llista de convidats per a casaments


Un estudi basat en la tesi doctoral de Carlota Riera confirma la importància de l'aprenentatge informal en els hospitals - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nUn estudi basat en la tesi doctoral de Carlota Riera confirma la importància de l'aprenentatge informal en els hospitals\nUna recerca amb la UOC revela que, en l'adaptació a un entorn complex com el sanitari, l'intercanvi informal de coneixement és clau, com il·lustra la crisi de la COVID-19\nredacció | manresa 11.06.2020 | 14:21\nUn estudi basat en la tesi doctoral de Carlota Riera confirma la importància de l'aprenentatge informal en els hospitals | UMANRESA\nAccediu a l'estudi\nLa crisi deguda al coronavirus ha sacsejat l'estructura del sistema sanitari espanyol fins a posar-lo contra les cordes. No obstant això, metges, infermers i la resta de treballadors d'hospitals i centres de salut han estat capaços d'adquirir els coneixements necessaris per adaptar-se a aquesta situació extrema en qüestió de dies. I no ho han fet assistint a cursos o congressos, sinó mitjançant la cooperació.\n«La resposta ràpida i brillant que han donat els diferents ens sanitaris del país s'ha efectuat des de la informalitat dels aprenentatges i des de la cultura de la col·laboració absoluta», explica Carlota Riera, degana de la Facultat de Ciències de la Salut d'UManresa i autora d'una tesi doctoral sobre l'aprenentatge informal. Precisament, aquest intercanvi informal de coneixement té més importància de la que se li acostuma a atribuir en l'entorn laboral, segons revela ara un estudi que ha publicat la revista Journal of Workplace Learning i que signen Carlota Riera, Clara Selva, professora dels Estudis de Psicologia i Ciències de l'Educació de la UOC i directora de la tesi i Miguel Ángel Sahagún, de la Universidad de Aguascalientes (Mèxic).\n«L'aprenentatge en l'entorn laboral té un paper principal en el desenvolupament, la millora i l'actualització de les habilitats de les persones. Com a conseqüència de la gran quantitat de temps que passem a la feina, aquest és, sens dubte, un dels escenaris més privilegiats per desenvolupar competències professionals i personals», declara Riera. Tradicionalment, se li atorga una gran importància al que es coneix com a aprenentatge formal, que és el que té objectius i està planificat —els cursos, seminaris i congressos en serien exemples. No obstant això, els professionals també aprenen intercanviant experiències de manera informal, per exemple, mentre xerren prenent un cafè o observant com fan una tasca els companys.\nEn aquest sentit, la recerca buscava aclarir la relació en l'entorn laboral entre l'aprenentatge formal, l'informal i el que es produeix entre iguals. Per fer-ho, aquests investigadors han dut a terme un estudi etnogràfic de nou mesos centrat en un equip de ginecologia d'un hospital del territori català. Els investigadors van observar i analitzar les rutines i pràctiques quotidianes dels 44 membres de l'equip, format per metges, infermers, llevadores i personal administratiu.\nLa riquesa de la informalitat\nEls resultats indiquen que, «contràriament al que moltes persones i organitzacions pensen, la riquesa dels aprenentatges és, sobretot, en els espais informals d'interacció entre les persones, més que en activitats formals d'aprenentatge. Com menys jerarquitzada és l'organització, més oportunitats d'aprenentatge, i millors, es generen, i d'una manera més equitativa, en termes de democràcia», destaca Riera. Així, doncs, «una cultura organitzativa que propiciï l'obertura de diàleg i la participació igualitària de tota la seva comunitat potencia l'aprenentatge dels seus membres, i també l'aprenentatge del conjunt de l'organització». A més, els treballadors valoren més aquest aprenentatge quan es produeix entre iguals, és a dir, entre persones que s'identifiquen mútuament de manera equitativa.\n«Amb els resultats de l'estudi a la mà, considerem necessari que les organitzacions actuals i futures destaquin la importància que té en elles la igualtat. A més, tenint present la relació clara que s'estableix entre igualtat i participació, sembla clar que el foment de la proximitat de rols ha de ser un objectiu per a qualsevol organització que aspiri a dotar-se d'aprenentatges complexos que requereixin coneixements diversificats i que s'han de generar de manera àgil», subratlla Riera.\nEn el cas concret dels hospitals, la jerarquia i la cientificitat del coneixement s'han revelat com a traves per a aquest intercanvi. Segons la degana de la Facultat de Ciències de la Salut, «la cultura organitzativa d'una entitat sanitària legitima uns aprenentatges per sobre d'altres, sovint amb interessos més gremials que no pas científics. Fomentar més participació i horitzontalitat entre professionals de la medicina i la infermeria, per exemple, afavoriria que les organitzacions aprenguin més i millor».\nUna emergència afrontada des de la participació\nL'emergència de la COVID-19 ho ha il·lustrat a la perfecció. «Els equips no estaven preparats, des del punt de vista de formació formal, per afrontar una crisi sanitària com aquesta, i la necessitat ha esborrat en poques hores els aspectes piramidals i jeràrquics que dificulten la participació de tothom. Tots els professionals i la seva experiència i bagatge han estat necessaris per transformar els hospitals, i espontàniament l'organització ha facilitat el flux d'aprenentatges i la participació de tots els seus estaments per trobar les solucions més oportunes, i d'una manera no mitjançada jeràrquicament, sinó per un objectiu comú i compartit», conclou Riera. «Aquest és l'aprenentatge que se'n pot extreure, i que alguna cosa d'aquesta informació quedi instaurada en les cultures organitzatives per sempre».\nCom ser un bon cap durant el teletreball, segons els experts.\nEls experts donen consells per mantenir la motivació per continuar estudiant a casa.\nCom «enganyar» el teu cervell perquè no s'adoni que no surts de casa.


EL LLOC DE REPRODUCCIÓ EN TEMPS REAL OWN3D ESTÀ CAIENT, ELIMINANT TOTS ELS VOD | - CANAL\nEl lloc de reproducció en temps real Own3D està caient, eliminant tots els VOD |\nOwn3D, un dels noms més importants en streaming de jocs en línia durant els darrers anys, ha anunciat que planeja tancar les seves portes definitivament en algun moment d'avui, així com suprimir tots els fluxos gravats i penjats, fet que va provocar que molts comencin les descàrregues massives en un moment. esforç per guardar el contingut.\nAparentment, Own3D ha tingut problemes durant força temps. Ha tingut dificultats per monetitzar el servei i, amb una competència creixent de persones com Twitch, simplement no ha pogut arribar a la carn.\nSuposo que no seran 'propietaris' gaire en el futur. Aconseguir-ho?\nEn a publicació al blog al lloc de l'empresa ahir a la nit va dir : Own3D i la seva direcció, després d'haver avaluat el futur d'own3D, han decidit cessar les seves operacions el 31 de gener de 2013. Com a primer portal de reproducció en directe per a jugadors, own3D va tenir un inici turbulent amb un creixement inesperat. Hem intentat portar l'empresa a la rendibilitat, però a causa de la naturalesa intensiva de capital de la nostra indústria i de la creixent competència, no hem pogut assolir-la malgrat els nostres millors esforços.\nTot i que la declaració es va signar amb un gran agraïment a aquells que havien utilitzat el servei, així com a qualsevol que hagi ajudat a construir Own3D en el que era, hi ha una altra nota trista en el fet que tots els VOD s'eliminaran aviat. Això passarà en 24 hores i no tornaran.\nPer tant, si teniu un vídeo preferit que voleu conservar o almenys voleu veure'l una o dues vegades més en el futur, seria una bona idea fer-ne una còpia de seguretat, ja que no hi estarà durant molt de temps.\nSempre és trist veure com un pioner arriba al final dels seus dies, sobretot en aquest cas perquè el streaming s'està convertint en una cosa tan important a l'Esport en aquests dies. Fins i tot ahir en vaig parlar.\nAlgun de vosaltres té vídeos preferits que us afanyareu a fer còpies de seguretat?


Curso de especialización: Introducción a la escritura consciente\nEl mindfulness és 'atenció plena' i fa referència a la capacitat de prestar atenció a l'experiència del moment present intencionadament i sense jutjar. La recerca científica mostra que la seva pràctica aporta molts beneficis amb relació a la salut, a la reactivitat a l’estrès i al desenvolupament de les capacitats cognitives. Les tècniques de mindfulness s'han incorporat amb excel·lents resultats en molts àmbits de l’activitat humana: clínic, educatiu, esportiu, empresarial, etc.\nL'escriptura creativa aporta nombrosos beneficis: fomenta la interiorització, ajuda a alliberar traumes, organitza el pensament, propicia les preses de consciència, acompanya els canvis vitals, trenca el patró del pensament rumiatiu i afavoreix la gestió emocional. L'aplicació del mindfulness als processos d'escriptura potencia i multiplica en gran mesura els beneficis propis de l'escriptura.\nLa combinació de l'escriptura i el mindfulness implica una millora en la salut emocional i física de la persona i un augment de la seva qualitat de vida.\nEl curs va dirigit especialment a persones interessades en l'escriptura que volen indagar en la unió de l'expressió genuïna i la consciència plena per donar espai a noves formes de creació i escriptura. A aquells que volen millorar la seva escolta i autoescolta, conèixer més a fons el seu món interior i potenciar la seva capacitat d'utilitzar l'escriptura com una eina per gestionar els seus processos vitals i per reconèixer en si mateixos qualitats humanes de gran calat que en el ritme de vida quotidià poden passar desapercebudes.\nEl curs està conformat per:\n- 8 classes: Trobades setmanals de 2 hores que inclouen exposicions teòriques, pràctiques guiades i exercicis que fomenten la interiorització, l'expressió significativa i la creativitat des de diversos vessants.\n- Pràctica formal: Aplicació diària progressiva de tècniques que faciliten mindfulness i exercicis d’escriptura conscient.\n- Pràctica informal: Propostes concretes per fomentar el progrés de l'entrenament aprofitant les activitats pròpies de la vida diària.\nINTRODUCCIó A L'ESCRIPTURA CONSCIENT\nEl teu món interior\nAprenent a escoltar els missatges del cos\nLa construcció de la personalitat\nEl teu inconscient\nRecodificant la teva experiència\nIntegració de l'aprenentatge\nHorari: dimarts de 18:00 a 20:00 Calendari: 16 i 23 de març, 6, 13, 20 i 27 d'abril, i 4 i 18 de maig\nAquesta activitat es durà a terme amb un mínim de 13 alumnes inscrits.\nPer assistir a aquest curs no es demana cap requisit.\n22/02/2021 fins 14/03/2021\nContingut Introduccio escriptura conscient.pdf


Segons la defensa del raper mallorquí, el motiu del rebuig de la demanda és una qüestió de procediment perquè no ha esgotat totes les vies a Espanya\nRedacció 19/11/2019 - 12.32 Actualitzat 19/11/2019 - 14.43\nEl Tribunal dels Drets Humans d'Estrasburg no ha admès a tràmit la demanda que el raper Valtònyc va presentar contra Espanya per haver vulnerat la seva llibertat d'expressió. Segons la defensa del raper mallorquí, el motiu del rebuig és una qüestió de procediment. El jutge que va veure el cas va considerar que Valtònyc no havia esgotat totes les opcions de recursos dins de la justícia espanyola.\nLa decisió es va prendre el juliol passat i ara la defensa espera una explicació més detallada d'Estrasburg per estudiar si torna a presentar la demanda.\nEl raper ha matisat en una piulada a Twitter que la demanda "no està desestimada" sinó que "no admesa":\n"No està desestimada, sinó no admesa. No afecta el meu procés ni extradició, però ens hauria agradat crear jurisprudència internacional per tots els casos relacionats amb la llibertat d'expressió a Espanya. Europa urgeix revisar la seva actuació en base als drets humans. Seguim."\nLa defensa del cantant creu que Estrasburg encara veu possible recórrer la sentència a l'estat espanyol i atribueix el rebuig a tràmit a "qüestions relatives a la via interna", tot i que admet que no els han comunicat les causes. Si es confirma aquesta opció, implicaria que el tribunal encara veuria possible recórrer la condemna a l'estat espanyol. El TEDH només accepta entrar en el fons d'un cas sempre que el demandant hagi esgotat totes les vies de recurs al seu país.\nFa poc més d'un any i mig que Josep Arenas és a Bèlgica i es troba enmig del procés judicial per donar resposta a l'euroordre que la justícia espanyola va dictar contra ell. Valtònyc va ser condemnat a tres anys i mig de presó per delictes d'enaltiment del terrorisme, injúries a la Corona i amenaces.\nEl 23 de maig de 2018, el dia abans d'haver d'entrar a la presó, es va saber que se n'havia anat a Bèlgica per evitar l'empresonament. En primera instància, un jutge belga en va rebutjar l'extradició a Espanya amb l'argument que estava emparat per la llibertat d'expressió.\nEl cas de la seva euroordre està paralitzat al Tribunal d'Apel·lació de Gant, que està pendent de la resolució d'una pregunta prejudicial enviada al Tribunal de Justícia de la Unió Europea sobre l'aplicació de la llei espanyola sobre enaltiment del terrorisme a l'hora d'avaluar com s'aplica l'euroordre.\nEl Tribunal d'Apel·lació de Gant va rebutjar al novembre pronunciar-se sobre el cas fins que no hagués consultat el Tribunal de Justícia de la Unió Europea, de Luxemburg.