Ofici de lector: de novembre 2020\nTítol: Cartes a Irina\nAutor: Josep Lluís Abad\nLa Vilavella, 2020\nJosep Lluís Abad és un d'aquests escriptors subterranis que, fart de l'elitisme i el corralito de les editorials, ha decidit fer via: des de fa una anys s'autoedita, en versió exclusivament digital, els seus llibres.\nEl que ens convoca ací, Cartes a Irina (podeu descarregar-lo ací), és un conjunt de textos en prosa escrits per un enigmàtic habitant de l'illa de Wrangel, a 140 quilòmetres de la costa de Sibèria i a la mar dels Txuktxis. Ací, l'enigmàtic corresponsal escriu a una no menys misteriosa Irina 99 cartes des del 12 de desembre de 1968 fins al 20 de març de 1969. Sí: els Beatles eren a punt de separar-se i Irina seguia sense contestar cap missiva. Let it be...\nÉs Irina una dona, o només una propietat -lírica i líquida- de l'esperit? Cada lector haurà de dir-hi la seua. L'autor de les Cartes a Irina està sol enmig del silenci blanc de la vida i, com un farer, sempre és a punt d'entonar el seu soliloqui.\nEls moments de lirisme intens que brollen d'aquesta prosa epistolar són especialment intensos:\n"Calcule distàncies i no és impossible atansar-te. Ets l’ombra de la veu i insistisc a acompanyar-te una volta i una altra encara més: i una rosa i un jardí m’esclaten de les entranyes cap a la glacera muda que m’agombola".\nEl poeta ensenya a Irina les raons d'una moralitat domèstica però imprescindible i li parla de tot el diví i l'humà:\n"L’èxit, Irina, tan sols és una rentada de cara d’un ego amb ínfules d’eternitzar-se, però que, conscient, se sap efímer físicament i lògica. I no hi ha res més".\n"T’he vist a l’altra banda de l’espill: hi ha una elegància callada, secreta diria jo. Has foragitat tot tipus de murmuracions i una pau blanca escriu als ulls teus diminutes lletres".\n"Camine, mossegue una poma o llig un poema. No venc llibres, ni els expose més enllà dels quatre innocents i amics. Trie de qui o què vull pintar la vida".\nCadascun d'aquests petits fragments podria ser un dels versicles que l'Amic li dedicava a l'Amat en el clàssic de Ramon Llull, aquell opuscle que Blanquerna havia de llegir quan s'havia convertit ja en un feliç ermità. També Irina és l'alter ego del poeta i, sobre la terra impol·luta i gebrada, aquest li dedica cada feliç plantació:\n"T'escric en una terra solta, oxigenada, la de la literatura. Jo l'he cavada, li he afegit adob orgànic i, encara amb l'aixada i els guants a les mans, espere sota l'ombra dels 60 anys del nyesprer que florisca de vida".\nAquest darrer moment m'ha recordat un poema de Joan Margarit -Coneixement- que sempre m'ha emocionat, perquè la poesia que no emociona pot ser també vàlida, però sempre estarà coixa:\n"Aixecar els ulls a les estrelles/ sabent que cal buscar-ho tot a terra". No se m'ocorre cap definició millor d'aquestes melangioses Cartes a Irina. Seguim cavant.\nPublicat per Senyals de fum a 14:01 Cap comentari:\nTítol: Diari de la plaga\nAutor: Emili Piera\nD'abril a maig, sota confinament estricte, cadascú va fer el que va poder. Els avesats a una certa vida d'interior, com els escriptors, vam assajar diverses formes de grafomania. Jo soc, però, dels qui van escriure poc: vaig preferir llegir. Van caure, religiosament, títols que esperaven una oportunitat àuria com aquesta: Lluny del brogit del món, de Thomas Hardy (una delícia dinovesca que encara em fa llepar-me els dits), Em vaig casar amb un comunista, de Philip Roth (un dels pocs Roth que em quedava per llegir) i, com no, La pesta, d'Albert Camus, en homenatge al moment i la circumstància.\nDe La pesta em va interessar especialment el tractament de l'epidèmia com una qüestió moral, matèria que, en mans d'un mestre com Camus, esdevé una argila singularment modelable. En el terreny de les anècdotes, em va sorprendre que Camus definira la mar amb una metàfora molt precisa: "flexible i llisa com un animal". Als qui hem llegit molt Josep Pla, i som addictes al seu mestratge, ens fa gràcia anar trobant els referents d'algunes de les seues imatges o recursos més cèlebres espargits pels autors de la modernitat rampant: la crossa "amics, coneguts i saludats" és de The life of Samuel Johnson, de Jame Boswell; les tirallongues d'adjectius ja eren a la Recherche de Proust i "el gran animal" amb què el de Palafrugell metaforitza la mar ara el descobrisc primigèniament en La pesta.\nEmili Piera, que necessàriament ha de ser també planià (tot escriptor intel·ligent ho és), va aprofitar més que no jo el gran tancament. Sense pensar-s'ho dues vegades, va emprendre un dietari que comença el 13 de febrer (als xinesos cal fer-los cas de seguida i sempre) i acaba el 10 de juny. De precedents il·lustres no li'n faltaven: Tucídides, Lucreci, Defoe i, és clar, Camus. Escriure quan la plaga recorre, udolant, els carrers és una manera de sentir-se segur i, el que és més important, intentar comprendre el gran desgavell del món.\nNomés algú amb els coneixements enciclopèdics de l'Emili i el seu agusat sentit de l'humor podia entendre que el que ens estava passant lligava la desesperació amb l'esperança en un sentit especialment irònic: "El virus -diu- és la versió techno-pop del Diluvi". I Noé, és clar, s'ha agafat uns dies lliures.\nCom que durant la grip anomenada espanyola del 1918 va morir la germana de sa mare, Emili sap quin pa s'hi dona: també Pla començava El quadern gris amb una referència gloriosament pandèmica: "Com que hi ha tanta grip han hagut de tancar la universitat", però no se sap que hi tinguera baixes íntimes. La ploma esmolada de Piera es fixa en tot i de tot trau conclusions pròpies, això és la plusvàlua (d'un escriptor):\n"Trobe repugnant la tradició política xinesa -escriu el 2-4-20-, però cal reconèixer el bon sentit de moltes de les seues iniciatives: inverteix en els cinc continents, presta amb interès, traça ponts i carreteres i construeix línies de ferrocarril i envia brigades de metges a Itàlia mentre, amb els papers invertits, EEUU sembla centrar-se a construir la Gran Muralla. La Gran Muralla, si ho sabran els xinesos, no va servir de res. La Línia Maginot, tampoc, però aleshores i ara, es faran rics alguns contractistes afins."\nEscrivint precisament un dietari l'autor s'adona que el món és "una màquina de generar correspondències" és a dir, exactament igual que un assaig. És per això que l'acaparament inicial de paper higiènic ("l'únic best-seller d'aquest temps de llibreries recloses") li recorda On the road, de Jack Kerouac, escrita en un rotllo d'aquesta mena (i que, sincerament, sempre m'ha paregut un rotllo stricto sensu).\nPerò Piera és un home d'ordre: "Jo crec en el mercat -confessa-: el mercat dels divendres". El confinament no elimina els bons aliments, però sí les bones companyies, i això fot. Tot el que s'hi assembla són una tribu de veïns sorollosos que posen a prova els nervis de la seua dona, però no els d'ell, alletat a les millors redaccions de l'ofici periodístic.\nLa lectura d'un llibre com aquest és especialment plaent per als tastaolletes professionals, perquè divaga, per exemple, sobre la màscara des de les civilitzacions precolombines fins Pierre Lamaître o sobre els llibres reveladors, de Dos anys de vacances de Jules Verne a Homenatge a Catalunya, de Georges Orwell, la mena de títols que, llegits a l'edat adequada, ens lleven la bena dels ulls i ens deixen ser com som però més lúcids.\nAl final, el propòsit de Diari de la plaga és simple: "espantar pardals sinistres, pensaments de fatalitat i presumptes conspiracions". I més encara: "aprendre jo i ajudar que altres en sàpiguen". I, al capdavall, "distraure el personal, petar una xarrada i riure".\nPublicat per Senyals de fum a 19:06 Cap comentari:\nNietzsche i Luis Mariano a la Indoxina\nTítol: L'amor, la guerra i altres ocupacions\nLa Bisbal d'Empordà, 2020\nJoan Daniel Bezsonoff, "el nostre escriptor més nietzscheà" (segons Adrià Pujol), torna a un dels seus escenari més estimats (l'antiga colònia francesa d'Indoxina) per ambientar una de les seues novel·les més ambicioses, L'amor, la guerra i altres ocupacions.\nCom ja és habitual en l'autor nordcatalà, un estil poderós vehicula un argument situat en els anys anteriors a l'alliberament del Vietnam del Nord del jou francès, en 1954. Com diu un personatge del país, els indígenes només hi volien "que el Vietnam fos vietnamita", però encara haurien de passar molts anys (faltava la intervenció ianqui) perquè aquest propòsit s'acomplira.\nBezsonoff escriu les seues novel·les com qui dirigeix una comèdia lleugera. Tot hi té un aire exòtic, sensual, irònic i melangiós. Invariablement, els seus personatges senten alguna mena de nostàlgia per una pàtria perduda. En algun cas, una descripció passavolant ens fa pensar en el propi autor, com ara la del Serguei professor d'institut:\n"Gràcies a la seva còrpora, infonia respecte sense esforç. Els alumnes anotaven tots els seus comentaris sobre els poemes de Clément Marot, el seu humor amarat de melangia, però s'envisava que els deixebles s'avorrien com la reina de les ostres"\nLa prosa plàstica de Bezonoff és atapeïda, precisa i sempre llesta per a la ironia. El seu estil és afuat, tallant com un diamant, vehiculat en frases curtes i violentes:\n" Quan el general Henri Navarre va arribar a l'aeroport de Tan on Nhat el dissabte 23 de maig del 1953, va semblar al habitants de Saigon que veien una guilla. En tenia la bellesa i l'astúcia"\nEn les seues contalles sempre hi ha l'element rus i occità, i no hi falta Luis Mariano i els altres estimats cantants francesos. Tampoc enyorarem mai una bona història d'amor, que en aquest cas és la que protagonitzen Henry i Armance. No esperem, però, cap transsumpte de Love Story i altres merengues hollywoodenques:\n"Gomorritzar-la s'havia convertit en droga per a ell. Hi pensava tothora. Cada dia l'estimava més i li feia nosa abusar de la seua hospitalitat glútia"\nÉs impossible llegir Bezsonoff i no tindre el llapis preparat per subratllar a tort i a dret. És un estilista fi i també hilarant, però al final de tot sempre queda aquesta sensació d'haver assistit en directe a un episodi d'algun paradís perdut. Si el conec bé, diria que podria afirmar d'ell mateix allò que aquell famós jugador de futbol va certificar: "He gastat els meus diners en alcohol, dones i cotxes. La resta ho he balafiat". I així passa la glòria del món...\nPublicat per Senyals de fum a 18:14 Cap comentari:\nVedi New York e poi mouri\nTítol: Els ullastres de Manhattan\nAutor: Ponç Pons\nDesprés d'un temps, m'han arribat noves de Ponç Pons, el meu estimat -i admirat- corresponsal menorquí. El correu m'ha fet avinent el volum Els ullastres de Manhattan, la peculiar crònica d'un viatge a Nova York que Ponç va fer en 2007. Estrafent un conegut refrany italià, som molts els qui hi pensem com un deure ineludible: "Vedi New York e poi muori". Els meus lectors saben bé que la meua vivència estatunitenca (mot lleig, però pràctic) va tindre lloc en 1990 i està contada en Història d'Amèrica (A contravent, 2011), aquella entranyable barreja de novel·la, dietari i llibre de viatges que em va editar l'amic i ara Molt Honorable expresident de la Generalitat de Catalunya Quim Torra.\nLa peripècia de Ponç Pons m'ha fet rememorar l'aventura americana en el que té de viatge iniciàtic i d'immersió en el fons cultural d'on tots hem begut i bevem. Però som cosmopolites amb arrels: quan som allà, pensem en el que hem deixat ací. Paraula de Pons:\n"Els viatges m'han fet veure llocs preciosos i poètics, però també m'han convertit en un illòman convençut de les bondats i valors de l'estil de vida menorquí.\nViatjar m'ha ensenyat que som un jo social, que la torre important no és la d'ivori, sinó la de Montaigne, i que els instints i les passions humanes són els mateixos pertot"\nA Nova York, el menorquí aprèn a estimar realment la seua illa i Alaior, el seu poble de 8.000 habitants, s'aixeca de sobte com un tot poderós enfront dels 8 milions habitants de Manhattan, l'altra illa, i les oliveres bordes (ullastres) del país rivalitzen en magnificència amb els gratacels enlluernadors.\nA les nits intranquil·les de la Ciutat, el poeta materialitza un vell projecte: fer el seu propi Canto general de Menorca, una història de la petita illa en vers, que acompanya aquest dietari i ofereix un suggerent contrapunt èpicolíric. Enmig del brogit de l'imperi, retorna la vella divisa que ara es valora com cal: "Viure tranquil, sense presses, de forma humana i natural".\nL'home -el poeta- que diu (rectificant Ortega) "Jo sóc jo i la meva biblioteca", no pot evitar acarar-se, enmig de Manhattan, amb les cinquanta mil referències prèvies al viatge: Hi havia una vegada a Amèrica, de Sergio Leone, Digueu-ne son, de Henry Roth, i l'obra de tots els poetes hispànics que hi han recalat: Rubén Darío, J.R. Jiménez, García Lorca, Luis Cernuda, José Hierro... Sense oblidar-hi el viatge de Blai Bonet, tal com el rememorava jo mateix a Història d'Amèrica:\n"Blai Bonet, com Kafka, no va estar mai a Amèrica. També Kant escrivia guies de viatge de ciutats que no va visitar (i aquestes ciutats, i aquestes guies, són les imprescindibles). Blai Bonet va escriure un llibre que es deia Nova York mentre seguia meditant sobre la mort. El va publicar a l’any següent de la meua tornada. Sempre es torna massa prompte –és a dir, massa tard".\nLlegir Els ullastres de Manhattan és la petita delícia obra d'un poeta que, quan escriu prosa, ho fa amb gust i amb sentit de la frase i del ritme. Una divagació dietarística que acaba justificant i exemplificant aquella sentència de Sant Agustí: "El món és un llibre i qui no viatja només en llegeix una pàgina".\nD'on la necessitat dels llibres, dels viatges i de les sentències.\nPublicat per Senyals de fum a 12:59 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Ponç Pons\nPer un relat de la cuina valenciana\nTítol: Menjars i memòries del gust\nLes arrels de la cuina valenciana\nMolt poc després d'haver donat a conèixer Cuina i cultura del gust al País Valencià (Publicacions de la Universitat d'Alacant), l'infatigable Jaume Fàbrega ens ofereix ara el text amb què va guanyar el Quart Premi de Llibre Gastronòmic a Benicarló, Menjars i memòries del gust.\nAquest nou volum, que es subtitula significativament Les arrels de la cuina valenciana, és de nou un cant a la gastronomia del nostre país, dut a terme no per un escriptor de cuina qualsevol, sinó pel gastrònom més qualificat dels Països Catalans i un dels més aguts connaisseurs de les pautes alimentàries de la Mediterrània (sense exageracions, la millor cuina del món).\nPrecisament la tesi de Fàbrega (difícil de rebatre) és que la cuina valenciana és un exemple paradigmàtic de l'alimentació mediterrània (això que alguns anomenen dieta, terme que el nostre autor no estima gens). Llibres com aquest fan molta falta, ja que el dèficit de relat de la nostra cuina ha provocat la seua precària internacionalització i la seua lluita desigual amb altres pautes gastronòmiques. Fàbrega exemplifica això amb un cas molt evident:\n"En la cuina valenciana -escriu- hi ha bons plats de bacallà, però cap que s'hagi projectat a nivell general com s'escau, per exemple, amb l'esqueixada de Catalunya -que també es menja de la Sénia cap avall, sota aquest nom o sota d'altres, com esgarradet- el bacallà al pìl-pil (que alguns prefereixen anomenar bacallà lligat) dels bascos, la brandada dels provençals, el baccalà alla vicentina dels italians o el bacalhau á Gomes de Sá de Portugal"\nJustament per lluitar, amb la modèstia que calga, contra aquesta absència de relat literari de la nostra cuina vaig escriure primer La memòria del sabor (3i4) i després El rebost perfecte (Onada). I he tingut la satisfacció que Jaume Fàbrega, en els dos llibres successius que esmente ací, haja reconegut la meua tasca: en Cuina i cultura del gust afirmava que La memòria del sabor és "la gran referència de la nostra literatura gastronòmica"; i en Menjars i memòries del gust, també a propòsit del volum que vaig dedicar a la meua cuina materna, rebla que "ja no ens fa enyorar tant Josep Pla". Sincerament agraït: comparar-lo amb l'autor de El que hem menjat és el major elogi per a un escriptor que haja triat el català com a vehicle literari!\nMés enllà de les valoracions i l'adjectivació, però, cal reconèixer que Fàbrega és un d'aquest escriptors que sap del que parla quan escriu (rara avis, desgraciadament!). La seua manera de presentar la cuina com una part fonamental de la cultura d'un país, combinant coneixements d'etimologia, d'antropologia, de literatura, de geografia i sobretot una nodrida experiència personal, fan dels seus llibres un tresor de saviesa que haurien de plaure no només els lectors gurmets, sinó qualsevol interessat en les raons d'identitat comuna de les terres de parla catalana.\nPer desgràcia, al País Valencià està perdent-se a marxes forçades tot un tresor de receptes tradicionals, que la gent jove ja redueix només, a tot estirar, a la típica paella dominical. Com aquells lectors que només llegeixen novel·les (i encara, tot just, novel·letes), molts valencians desconeixen l'olla de carabassa, l'arròs amb coliflor o la tortada d'ametla. I no saben el que es perden. Contra això -i a favor d'una de les millors tradicions alimentàries del món- cal bastir el relat de la nostra cuina. Comenceu per llegir aquest llibre, per exemple. I després, en el seu honor, fumeu-vos un bon havà!\nPublicat per Senyals de fum a 17:56 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Jaume Fàbrega


rodriguez | TERRAdeNINGU.com – Fotografía\nPosted in Vídeos\tTagged with can basté, conferencia, conferència fotogràfica, cultura, EADT, fotògraf, imatges, marc coromines, patri, ponencia, rodriguez, tarragona, TERRADENINGU, terradeningu.com, Vídeo i Documentació, xerrada fotogràfica\t1 juliol 2008\nL’horror de Dachau / Fotografies de Jesús Martín Rodríguez\tA no ser que siguis de pedra, el primer que sents quan entres a un lloc com el memorial del camp de concentració de Dachau és compungiment. Una sensació de profund respecte als que van viure aquest horror et fa parlar en veu baixa, romandre en silenci i reflexionar sobre lo fàcil que és la nostra vida actual. Intentes imaginar com seria aquest lloc tant terrible dissenyat per albergar a 6.000 persones i que a finals de la guerra superava els 30.000.\nLes històries personals narrades en primera persona a l’àudio guia et posen la pell de punta i et fan comprendre al grau que arribaven les tortures i l’esclavització, duent-te per cadascun dels racons d’aquest camp de concentració.\nPer moments és difícil aguantar alguna que altra llàgrima. Un nus a l’estomac t’acompanya durant tota la visita.\nL’ entrada del camp encara ens mostrava algunes de les antigues vies dels trens que transportaven als jueus, arrancats de llurs famílies, al camp de concentració.\nLes torres de vigia, les balles electrificades, els filferros d’espí no solament conformaven una paret inexpugnable, era també una tortura psicològica. Molts decidien acabar amb la seva vida de la forma més ràpida i indolora. Sortir corrent cap a la franja de gespa que separava el camp de barracons de la tanca electrificada. Amb sort en uns segons els vigilants de les torres et disparaven i acabaven amb tot.\nLa tristesa i l’obscuritat t’aixafen i et persegueixen durant tota la visita. No se si va ser més dur veure el forn crematori o la càmera de gas. En aquell instant no podia treure’m del cap una escena de la pel·lícula de la Llista de Schindler on desenes de dones nues creien que estaven a punt de morir asfixiades a unes dutxes normals.\nLa zona museu et permet veure les fotografies i les cares de les persones que van viure o morir allí, les seves nacionalitats, professions y com van esser torturats i explotats.\nLa presó es un altre dels llocs més compungidors. Allí també torturaven física i psicològicament a les persones que no complien les seves absurdes normes. Pel sol fet de fumar en un moment inapropiat et podien dur a passar 3 dies a una cela extremadament estreta.\nAl sortir d’allí et fas altres preguntes. No parava de pensar en el tabú que podria suposar-li a la actual població de la ciutat parlar d’aquest tema. A fi de comptes allí van viure persones dels dos bàndols, torturadors y torturats. No va ser fa tant, segur que molts avis de la zona podrien explicar les seves pròpies vivències.\nHaurà après el mon alguna cosa d’això? Està clar que no. És increïble com tornem a caure un cop més en els mateixos errors. Les guerres estúpides per un pedaç de terra, per parlar un o altre idioma, o per creences religioses.\nPodeu veure l’exposició sencera a TERRAdeNINGU.com Written by Carles Calero\nPosted in Exposicions\tTagged with camp, concentració, dachau, esclavització, exposicions fotogràfiques, foto, fotògraf, fotografia, horror, jesús, martín, rodriguez, terra de ningu, tortures\t23 juny 2008\nIlla de Lobos / Fotografies de Jose Manuel Rodríguez Sanchez\tL’Illa de Lobos sempre ha estat present a la meva vida. Crec que no tindria més de set anys quan vaig anar per primera vegada. Eren temps de la Mar Blava, el primer pesquer del meu pare. La de vegades que em vaig quedar amb les ganes de trepitjar-la quan m’apropava a ella a la recerca de tonyines. El canvi de color a mida que ens apropàvem.\nUna illa que em fascina, que em fa emborratxar amb els records. Va ser el seu mar, el que la rodeja de prop, el que em va donar la primera i ultima advertència. A partir d’aquell moment sempre he pensat que la propera no em perdonaria.\nA Lobos, en aquesta minúscula illa repleta de gavines i sol, fa ara cent i escaig anys, una dona va donar a llum una nena que més tard seria una anomenada poetessa Paraguaiana, Josefina Plá.\nUs convido a cercar la seva historia, a llegir les seves poesies, inclús a localitzar Lobos, però penseu ara en la seva mare, en el seu pare, en el far, en la illa, al 9 de Novembre de 1903 i en uns crits… els de la seva vida.\nPosted in Exposicions\tTagged with exposicions fotogràfiques, far, foto, fotògraf, fotografia, gavines, Illa de Lobos, Jose Manuel, Jose Manuel Rodríguez Sanchez, Josefina Plá, mar, poesies, rodriguez, Sánchez, sol, terra de ningu\t30 març 2008\nPosted in Exposicions\tTagged with 4x4, atlas, calero, carles, carretera, desert, essaouira, exposicions fotogràfiques, fez, foto, fotògraf, fotografia, marrakech, marroc, patri, rodriguez, terra de ningu\tTota la actualitat del món de la fotografía la podras trobar al nostre blog. Noticies, actualitat relacionada amb actes, debats, conferències, articles d'opinió, tècnics i d'actualitat. El nostre programa de cursos, tallers, exposicions i esdeveniments participatius.


20 | BonDia Diari digital d'Andorra.\nInici / 20\nEl Bisbat va cedir l’edifici del Seminari per traslladar-hi els padrins de la unitat sociosanitària.\nDj., 22/10/2020 - 19:52\nDetecten 20 casos al brot de l’hospital de la Seu\nEl centre hospitalari de la capital alturgellenca detecta deu positius entre els pacients i deu entre el personal\nLlegir més sobre Detecten 20 casos al brot de l’hospital de la Seu\nDl., 11/05/2020 - 21:39\nLes 229 proves PCR que s’han fet arran dels resultats dels tests d’anticossos que s’estan portant a terme han permès detectar fins a 20 casos nous de coronavirus. Així ho han explicat el titular de Salut, Joan Martínez Benazet, i el cap de Govern, Xavier Espot, que, amb dades tancades a divendres passat, han fet un balanç de la primera volta del cribatge poblacional que acaba aquest dimecres.\nLlegir més sobre Les 229 PCR posttests han permès detectar 20 casos nous de Covid-19\nEl president de la Unió Hotelera, Carles Ramos.\nDc., 08/04/2020 - 21:00\nEl 20 per cent dels hotels es planteja no reobrir fins a l'hivern\nAproximadament un vint per cent dels hotels del país estarien plantejant-se no tornar a obrir fins a la temporada d’hivern, adverteix la Unió Hotelera d'Andorra (UHA), que reclama un suport "clar" de l'Administració.\nLlegir més sobre El 20 per cent dels hotels es planteja no reobrir fins a l'hivern


Taradell Bloc: La Biblioteca posa en marxa un nou curs d'iniciació al GPS i a la cartografia digital\nL'objectiu del curs és coneìxer les múltiples possibilitats del GPS, el seu funcionament i utilització: què és un waypoint , una balisa , un track … Es treballarà amb mapes digitals on s'hi dibuixarà la ruta i després es passarà al GPS. Tot plegat, es posarà en pràctica amb una sortida pels voltants de Taradell el dissabte 12 de novembre a les 10 del matí.\nEl curs s'impartirà els dilluns a les 7 de la tarda amb un total de tres sessions teòriques de dues hores. Mentre que la pràctica tindrà una durada d'unes 4 hores com a màxim. Les inscripcions ja es poden fer a la Biblioteca de Taradell.\nMés informació al web sobre senderisme


ATLETESVNG.ORG EL PUNT DE TROBADA: 2014\nVIDEO PROMOCIONAL C.A. ATLETESVNG TEMPORADA 2014-2015\na diumenge, de novembre 30, 2014 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: C.A. AtletesVng.org\nINFO TEMPORADA 2014-2015\nAquí podeu descarregar tota la informació per si us voleu apuntar al nostre club aquesta temporada. Recordeu que fins al 31 de desembre si us doneu d'alta al nostre club us regalem la equipació complerta de competició marca Adidas.\na diumenge, de novembre 02, 2014 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Informació atletesvng.org\nASSEMBLEA ANUAL DEL CLUB\nAquest divendres 26 de setembre a les 20,00h es cel·lebrarà l'assemblea anual del club on decidirem les directrius i bàsiques de la temporada 2014 - 2015. Us hi esperem!\na diumenge, de setembre 21, 2014 Cap comentari:\nVIDEO I CURSA 5K I III 10K CIUTAT DE VILANOVA\nUs deixem l'enllaç al vídeo oficial de la cursa, agraim la col·laboració del company Abel Pérez Romero per la seva confecció:\na diumenge, de maig 25, 2014 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Cursa 5k i 10k Vng 2014\nFOTOS I CURSA 5K I III CURSA 10K CIUTAT DE VILANOVA\na divendres, de maig 23, 2014 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Cursa 10km VNG 2014\nArticle de premsa III Cursa 10k Ciutat de Vilanova\nTot és a punt per celebrar novament el proper 18 de maig la tercera edició de la cursa de 10km Ciutat de Vilanova. La principal novetat d'enguany és la incorporació de la cursa de 5km que es farà a les 9,00h del matí fet que farà desplaçar la sortida de la cursa de 10km a les 10,00h enlloc de les 9,30 com era habitual en les dos edicions anteriors. El lliurament de dorsals es farà el dissabte per la tarda a la Plaça del Port i de 8h a 9,45h del matí el mateix dia de les curses.\nAmbdues curses es realitzen en un circuit circular de 5km en la que es realitza una volta o dues voltes respectivament. El traçat és completament pla per asfalt i surt de la mateixa plaça del port direcció Sitges es dona el tomb abans de la rotonda del Far i es segueix tot recta fins a D'Arró on es fa novament un gir direcció al Grand Marina on estarà ubicat el km 4 i 8 respectivament. L'arriba coincidirà amb el punt de sortida a la plaça del Port i en una recta llarga ideal per fer el esprint final.\nLes distàncies estan homologades per la Federació Catalana d'atletisme i el cronometratge és realitzarà mitjançant un xip que portaran els corredors lligats al calçat.\nEls participants rebran a més del avituallament líquid, una samarreta tècnica de màniga llarga i una bossa del corredor amb diversos obsequis en l'interior. Les inscripcions costen entre 10 i 16 euros en funció de la modalitat d'inscripció i si algun participant s'inscriu a les dues rebrà a més un obsequi addicional.\nLa previsió inicial era de 1500 participants però degut a les eleccions europees del proper 25 de maig moltes curses s'han hagut de concentrar el dia 18 havent-hi fins a 6 en el mateix dia, fet que ha fet rebaixar les expectatives de participació per part dels organitzadors a 1000 participants entre ambdues curses.\nAquestes curses han estat coorganitzades pel Club Atletisme AtletesVng i l'Ajuntament de Vilanova i la Geltrú que juntament amb la Fira Expomar permetran una bona afluència de visitants a Vilanova el tercer cap de setmana de maig.\nTota la informacio del esdeveniment el podeu consultar a http://www.cursa10kmvng.com\nCURSA DE LA TALAIA 2014 13KM FOTOS DIEGO MUÑOZ\na diumenge, d’abril 27, 2014 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Cursa de la Talaia\nENTRENAMENT 20 D'ABRIL\n8,30H Parking del Parc del Garraf. Sortideta de 1h 15min aprox.\na dissabte, d’abril 19, 2014 Cap comentari:\nSAMARRETA TECNICA I CURSA 5K I III 10K CIUTAT DE VILANOVA\nTens poques samarretes tècniques de màniga llarga a l'armari?\nUs presentem la samarreta tècnica de màniga llarga de la I Cursa 5k i III 10k Ciutat de Vilanova 2014. Gratuita al fer la inscripció en qualsevol de les dues curses. Talles XS, S, M, L, XL, XXL\nAnimeu-vos inscripcions obertes a www.cursa10kmvng.com\nI si tens ganes de còrrer i t'inscrius a les dues curses 5k i 10k apart de dos samarretes us regalem aquest pendrive (vàlid només per inscripcions amb el mateix dni a les dues curses).\na dijous, d’abril 10, 2014 Cap comentari:\nENTRENAMENT 06/04/2014 CURSA DE LA TALAIA\nDemà us proposem sortir del parking del camping Vilnova-Parc a les 8,30h per fer el circuit curt de la Talaia. Us esperem!\na dissabte, d’abril 05, 2014 Cap comentari:\nCARTELL III CURSA 10K I I CURSA 5K CIUTAT DE VILANOVA 2014\nS'ha fet esperar com tot el que és bó... però ja el tenim aquí!\nEl cartell de la III Cursa 10k i I 5k Ciutat de Vilanova.\nReserveu la vostra agenda el proper 18 de maig de 2014 (9,00h 5k i 10,00h 10k a la Plaça del Port de Vilanova)\nEsperem que us agradi el cartell i que gaudiu de la cursa també!\na dimarts, d’abril 01, 2014 Cap comentari:\nENTRENAMENT 22 I 23 DE MARÇ\nDissabte 22 us esperem a les pistes d'atletisme a les 9,00h per fer fartlek / series.\nDiumenge 23 a les 8,30 al Parking del Camping Vilanova Park per fer el circuit curt de la Cursa de la Talaia.\nFOTOS MARATÓ BARCELONA - ATLETESVNG.ORG\nUs deixem les fotos rebudes per Diego Muñoz del Marató de diumenge a Barcelona. Aprofitem per felicitar a tots els que hi van participar i acabar amb èxit.\nEtiquetes de comentaris: Marato Barcelona 2014\nEntrenaments 15 i 16 de març\nDissabte 15 ens veiem a les pistes 9.00h per fer una mica de fartlek.\nDiumenge 16 a les 8.30h al parc del garraf o a les 9.00h directament a Olivella plaça de la vila per fet entrenament de la Cursa del Margalló guiats pel Gran Gàlvez.\na divendres, de març 14, 2014 Cap comentari:\nOBERTES LES INSCRIPCIONS PER LA III CURSA 10K CIUTAT DE VILANOVA I I CURSA 5K\nJa hem reinaugurat la web de la cursa 10k d'enguany. Aquest any també hi ha possibilitat de fer una cursa de 5k. Tota la info la trobareu a http://www.cursa10kmvng.com\na dissabte, de març 01, 2014 Cap comentari:\nENTRENAMENT 16 DE FEBRER\n8:30 Al Parc del Garraf. Està previst fer carrera continua per asfalt. Circuit decidirem allà mateix. Bona sort a tots els que participen a la Mitja de Barcelona.\na dissabte, de febrer 15, 2014 Cap comentari:\nFOTOS CROS DE SANT PAU\nGràcies a Amador Sánchez Marcos i a Antoni Suárez! . Us deixem fotos que hem rebut del Cros de Sant Pau. A destacar els podiums de Pilar Guallar i de Juanjo Cañadas.\nEtiquetes de comentaris: Cros de Sant Pau 2014\nSAMARRETA TECNICA I CURSA 5K I III 10K CIUTAT DE V...\nCARTELL III CURSA 10K I I CURSA 5K CIUTAT DE VILAN...\nOBERTES LES INSCRIPCIONS PER LA III CURSA 10K CIUT...


QUI SOM – IMPREMTA QUEROL\nDes de 1905 fent impressió\nFundada l'any 1905, Impremta Querol és una empresa familiar portada actualment per la 4ª generació dels fundadors, els germans Josep i Enric Querol Beltri, i amb un membre de la 5ª treballant-hi.\nSituada els darrers 25 anys al Polígon Industrial Baix Ebre de Tortosa, ha duplicat recentment la superfície de producció arribant actualment als 2.000 metres quadrats per poder-hi encabir maquinària molt diversa amb la tecnologia més avançada per a tot tipus de feines, amb un excel·lent equip de professionals amb molts anys d'experiència al servei de les teves necessitats, treballant de manera personalitzada i amb diversos vehicles de repartiment amb la intenció de donar servei a la Província de Tarragona i a les veïnes Castelló i Terol.\nImpremta Querol és una empresa de comunicació gràfica especialitzada en impressió òfset, impressió digital i disseny gràfic. Publicacions artístiques, llibres il·lustrats, catàlegs comercials i revistes constitueixen els principals serveis que oferim a tot tipus de negoci, des d'Ajuntaments i institucions importants del territori fins a dissenyadors particulars o petites empreses.\nCapacitat d'escolta, rigor, excel·lència i esperit creatiu, són els valors que han fet d'Impremta Querol una de les empreses tarragonines més reconegudes en l'àmbit de l'edició gràfica, a més a més de la constant vinculació al món local, amb presència a nombrosos esdeveniments, sempre donant suport a les iniciatives del territori, amb ganes d'innovar i prestar un servei a la societat.\nEQUIP, VALORS I MISSIÓ\nEl tracte personal sempre ha estat el nostre fort\nA Impremta Querol sempre busquem ser la millor alternativa per als serveis d'impressió a les nostres Terres. El nostre comportament com a empresa es basa en la qualitat amb un equip consolidat i professional i amb la passió per millorar i estar actualitzats en tot moment. Utilitzem papers lliures de clor i reciclats, separem i gestionem el procés de reciclatge de tot el paper, plàstic, metall i olis que genera la nostra cadena de producció, per a contribuir a conservar el nostre medi ambient i valorem si els nostres proveïdors compleixen les normes mediambientals. A més a més, sempre busquem la màxima diversitat en els serveis per a satisfer les necessitats dels nostres clients.\nLa nostra missió sempre ha estat satisfer els nostres clients aportant un servei integral des de la recerca fins al lliurament; inspirar confiança amb la nostra trajectòria i experiència; i crear valor i marcar la diferència amb els nostres professionals.\n· © 2021 IMPREMTA QUEROL · Powered by · Designed with the Customizr theme ·


Tarragona SPSP vencedor del Play-off 1ª Catalana masculina, Balàfia li acompanyarà a Fase Ascens - Competicions Catalanes Sènior - Federació Catalana de Voleibol\nEl Pavelló Juanjo Garra de Lleida va ser escenari dissabte de la Fase Final del Campionat de Catalunya de Primera Divisió sènior masculina, play-off que determinava el nom dels dos equips que disputaran la Fase d’Ascens a Primera Nacional en seu encara per determinar la setmana del 7 al 10 de maig.\nEl CV Sant Pere i Sant pau va resultar el vencedor final del Play-off, derrotant en la final de la tarda al conjunt amfitrió del CTI Balàfia Lleida per 3-1 davant una bona presència d’aficionats que van voler fer costat en la gran organització de la fase a càrrec del club lleidatà, podent-se veure els tres partits via streaming, senyal del gran treball comunicatiu que porten a terme des de la temporada passada al Club Vòlei Balàfia Lleida. Tant tarragonins com lleidatans van arribar al partit que decidia el campió del Play-off després de superar el matí per la via ràpida a dos lluitadors CV Olot i FC Barcelona ‘B’, arribant així a la final els dos primers classificats actualment de la Fase Campionat del Campionat de Catalunya.\nA la finalització del partit el Regidor d’Esports de l’Ajuntament de Lleida, Txema Alonso, i el Delegat Territorial de la Federació Catalana de Voleibol a Lleida, Antoni Blesa, van fer entrega al capità de l’equip tarragoní, Aleksandar Stevovski, de la copa que els acreditava com a campions d’aquest Play-off. Ara, la competició a Primera Catalana es reprendrà el cap de setmana de l’11 i 12 d’abril.


La "Pajuelin XIII Benidorm" es proclama campió de la XLVIII Diana d'Or del Reial Club Nàutic Dénia La "Pajuelin XIII Benidorm" es proclama campió de la XLVIII Diana d'Or del Reial Club Nàutic Dénia\nLa Pajuelin XIII Benidorm es proclama campió de la XLVIII Diana d'Or del Reial Club Nàutic Dénia\n16 de juliol de 2019 - 09: 40\nPajuelin va realitzar el trajecte en un temps de 09: 40: 25, arribant a meta a les 21: 45 hores. El segon classificat ha estat Luís Esperança, amb la seua embarcació X Tutatis, Amb un temps de 10: 27: 57 i arribant a meta a les 22: 32 hores. l'embarcació Espitos "un", De Juan Manuel Camarena, va arribar a meta a les 22: 46 hores, amb un temps de 10: 41: 20 amb el qual va aconseguir la tercera posició. Grup Dominguis de Carles Rosell va finalitzar en quarta posició amb un temps de 10: 26: 59, arribant a meta a les 22: 31 hores.\nLa XLVIII Diana d'or es va iniciar divendres 12 de juliol amb un sopar per a tots els participants a la terrassa del restaurant Balandros. La jornada de dissabte es va iniciar a les 9: 30 hores amb la reunió de patrons i la eixida es va produir a les 11: 00 hores. Les embarcacions van realitzar el seu recorregut fins a la Penyeta del Moro (Cullera) amb bon vent. A la tornada, la falta de vent va produir un retard general i la retirada de cinc embarcacions.


Madrid premia a l’app Reliving-Tàrraco i es planteja adaptar-la a la capital - Impulsa, la plataforma que connecta fabricants i administració local\nE l projecte Imageen Reliving-Tarraco ha estat guardonat per l'Ajuntament de Madrid com una de les millors aplicacions per promoure la història, amb la perspectiva d'aplicar-lo a la capital espanyola. Es tracta del concurs "Madrid Appetece", que ha seleccionat les tres millors apps, de centenars de presentades. Han estat guanyadors de la categoria d'aplicacions que podrien adaptar-se a Madrid i, malgrat que no hi ha un compromís en ferm, sí que hi ha perspectiva de crear Reliving - Madrid. Victor de Vega, Co-fundador de Imageen assegura que "és un primer pas, un reconeixement. Si són coherents amb el seu propi premi, ens estan dient que els agradaria un Imageen a Madrid, el més lògic seria que ens puguem posar a treballar".\nEs tracta d'una aplicació impulsada per la fundació Tarragona Smart Mediterranean City i que ja ha tingut més de 165.000 descàrregues en prop d'un any i mig. Vega ha remarcat que el compromís principal de l'empresa està amb Tarragona, ja que "tenim un vincle especial amb Tarragona, en absolut és un projecte acabat, és només la versió 1.0 però això no ha fet més que començar. La relació amb Tarragona Smart City i l'Ajuntament és d'anar de la mà per millorar l'aplicació". De fet, consideren que Reliving-Tarraco és un projecte del qual poden presumir, i que els obre portes a altres ciutats emblemàtiques.\nD'altra banda, Imageen també ha estat seleccionada per participar en el programa d'acceleració Start Up Madrid 10, premis a la innovació. Un programa en què quasi una 30 de grans empreses donen suport a iniciatives a més petita escala. Durarà cinc mesos, durant els quals Imageen i la resta de seleccionats podran adquirir les competències per fer créixer la proposta, d'una banda, millorant l'oferta tarragonina i exportant Imageen a Madrid.\nDescarrega l'app per Android i Apple i als monuments principals (amfiteatre, circ, maqueta, etc) a través de Wi-FI gratuïta.


Som el que mengem? | Xarxa de competències bàsiques\nArxiu d'etiquetes: Som el que mengem?\nIMPLEMENTACIÓ – “SOM EL QUE MENGEM?”\nPublicat el 27 de juny de 2017 per EVA MOLAS SERRA\nEl nostre projecte, cada cicle ho ha estat treballant de forma diferent.\nTot l’enfocament del projecte s’ha fonamentat en la recerca, que comporta un constant procés reflexiu i crític. El recorregut del treball és marcat pels alumnes. El rol del professorat no ha estat el de donar respostes sinó el de fer les preguntes adequades que permetien seguir fent recerca, investigació, resolució de dubtes i reorientació del procés de treball.\nIniciem el projecte enfocant-lo sobretot en les malalties carciovasculars.\nAls alumnes se’ls introdueix el tema a partir de la visualització d’un petit vídeo. Els fem exposar el què han vist, què creuen que ha passat, què volen aprendre, quines curiositats els aporta i ells sols dedueixen quin és el tema a treballar.\nA partir d’aquí comencem a treballar en grups cooperatius i heterogenis on cadascú assomeix un rol i s’acorden quines són les seves tasques.\nUn cop fets els grup, cadascun d’ells fa una posada en comú dels seus dubtes, curiositats, què volen aprendre,…. I, a nivell oral, cada grup ho exposa.. A continuació es valora què farà i investigarà cada grup i a partir d’aquí es comença tot el treball de recerca.\nCom a eines de treball s’ha utilitzat molt el DRIVE , les tablets per la recerca d’informació, també van portar informació externa de casa, llibres, visulaització de vídeos, es van utilitzar les eines convencionals,es van fer experiments,…\nA l’inici de cada jornada, els alumnes es planificaven en grup el treball del que durant a terme i el què s’ha fet. També, diàriament el mestre revisa i fa la valoració del treball realitzat del dia anterior a nivell grupal.\nUn cop resolt tots els dubtes, les qüestions, les curiositats que volien saber, els aprenentatges,… Els alumnes van realitzar uns experiments: disseccionant diferents cors d’animals, muntatge d’una maqueta de l’aparell circulatori, creació pròpia de maquetes del cor.. I finalment es va elaborar un gran mapa conceptual exposant tot el què s’havia après.\nPer concloure tot el treball, i per fer-ne l’avaluació, Cada grup va elaborar un petit curt metratge sobre les diferents tipologies “malalties cardiovasculars”. Perquè no es repetissin els temes, cada grup va triar una causa o conseqüència de les diferents malalties cardiovasculars. (paro cardíac per causa d’una mala formació genètica, per una causa emocional, per vellesa, per mals hàbits …)\nTot aquest treball del curt metratge van haver d’elaborar un guió cinematogràfic on havien d’esmentar i escriure quantes seqüències, personatges, el diàleg dels personatges, lloc on es faria, càmera, il.luminació, música de fons,…\nEn aquests vídeos també es va treballar de forma cooperativa i havien d’exposar tot el que havien après sobre les malalties cardiovasculars.\nIniciem el projecte a partir de la pregunta ENTRA MENJAR I SURT CACA, QUÈ PASSA?.\nEls alumnes fan petites aportacions del que creuen que passa i a partir d’aquí van sorgint més preguntes sobre el que volen saber del tema o de dubtes que tenen.Aquí el tema s’amplia i demanen molts aspectes del cos humà en general.\nA partir d’aquí comencem a treballar en grups cooperatius i heterogenis per poder resoldre els dubtes.Quan ja tenim moltes qüestions resoltes ens adonem que el cos humà és molt complex i a partir d’aquí decidim especialitzar-nos per grups en un aparell o sistema concret.\nCom a eina de treball es proporciona una extensa bibliografia amb llibres, pàgines web i vídeos on es pot veure el funcionament de cada aparell.També utilitzem molt el DRIVE ,on els nens/es recullen la informació en una presentació google. Els nens aporten informació externa de casa, aplicacions de tauletes digitals,…\nA part de crear les presentacions de cada aparell la majoria de grups en fan una maqueta i el dibuix de cada sistema damunt d’una silueta humana en una bossa de plàstic transparent, de manera que sobreposant-les queden complementades, podent observar la situació de cada òrgan del cos humà.\nPer concloure el treball cada grup elabora un vídeo explicant la importància de l’aparell o sistema que ha treballat i el seu funcionament, de manera que a l’acabar és fàcil entendre la correlació entre tots i cadascun dels aparells del cos humà.\nFinalment es redacta l’explicació global que relaciona un aparell amb l’altre que serveix de guió per publicar-ho al bloc del centre i per exposar-ho a la resta dels companys d’escola.\nEl treball en aquest Cicle ha partit del tema curricular de l “‘Alimentació i la salut”.\nHem estudiat l’origen dels aliments (animal o vegetal), la seva conservació, i primordialment com podem dur a terme una alimentacio equilibrada que fomenti la nostra salut.\nPer fer aquest treball ens hem basat en l’estudi de LA PIRÀMIDE L’ALIMENTACIÓ.\nSe’ls hi ha introduït el tema dient que ells serien els responsables de transmetre a la resta de l’escola què és el que ens ensenya aquesta piràmide.\nPer aconseguir aquest objectiu vam construir una piràmide de tres cares de dimensions com l’alçada d’una persona.\nA cada cara hi vam preparar un joc per a cada grup de l’escola: EI, CM i CS.\nEI- Després d’escoltar l’explicació que els feien els alumnes de CI, els nens/es jugaven a einserir la imatge dels aliments en les tres boques de dimensions diferents que tenia la piràmide, segons si aquest aliment el podíem menjar SEMPRE, SOVINT O DE TANT EN TANT.\nCM_ Després d’escoltar l’explicació que feien els nens de CI jugaven primer al mateix joc que els d’EI i després passaven a realitzar el seu que consistia en tirar unes boles petites de “porexpan”, on hi havia escrit els noms dels aliments en l’obertura adequada que trobaven en la cara del joc de la seva piràmide. Per cada “pilota” encertada en el lloc adequat cada grup que participava en l’activitat s’anotava un punt.\nCS- Després d’escoltar l’explicació que els feien els alumnes de CI practicaven, en petits grups, el que havien après , enganxant el noms dels aliments escrits en anglès en el lloc adequat de la piràmide.\nUn cop enganxats tots els noms se’n feia una lectura col·lectiva. Vam comptar amb l’ajuda de la mestra d’anglès per fer els aclraiments pertinents si era el cas.\nEl treball en aquest cicle s’ha portat a terme, a partir del programa SI (Salut integral del Dr. Valentí Fuster) el qual ens vam inscriure i on l´objectiu principal és que els alumnes adquireixin hàbits saludables des de la infància que repercutiran en la millora de la qualitat de vida i el risc de patir malalties cardiovasculars en l’ edat adulta.\nAmb aquesta idea de promoure salut a partir de la infància per aconseguir un canvi de comportament durador i eficaç ha estat amb la idea que hem anat treballant durant el curs.\nS´ha treballat aquest programa a través d’unes unitats didàctiques. Cada unitat didàctica ofereix una sèrie de materials didàctics i on el personatge principal, el Càrdio, actua com a referència i motiva els infants a tenir cura de la seva salut. Amb una visió global de promoció integral de la salut s´incideix en quatre components bàsics interrelacionats: l’ adquisició d’hàbits d’alimentació saludable, el desenvolupament d’activitat física, el coneixement del cos i del cor i la gestió emocional.\nFinalitzat el treball de les unitats didàctiques es fa un vídeo resum on els alumnes d’educació infantil elaboren un video on es donen uns consells per cuidar el cardio.\nAquests consells surten a partir de la reflexió de tot el treball fet durant el curs. El vídeo “HEM DE CUIDAR EL CARDIO” es presenta als altres cicles de l’escola durant la setmana saludable i es penja al bloc de l’escola.\nA més durant aquesta setmana es porten a terme diferents tallers i activitats que ajuden a fixar els quatre components bàsics per adquirir uns hàbits saludables: taller de ioga, fem pa, circuits amb bicicletes i patins, tallers d´alimentació, higiene dental, reflexoteràpia, el sucre a les begudes, cuinetes…….\nPublicat dins de Escola Terra Nostra, Implementació\t| Etiquetat com a Som el que mengem?\t| Deixa un comentari\nLA VEU DELS ALUMNES – “SOM EL QUE MENGEM?”\nL’actitud dels alumnes al llarg del projecte ha estat molt bona. Tots estaven molt engrescats i motivats per les diferents tasques i activitats. Tots ells se’ls ha vist molt contents.\nLa seva valoració ha sigut molt bona i positiva. Pensen que s’hauria de mantenir en els propers cursos.\nPublicat dins de Escola Terra Nostra, La veu dels alumnes\t| Etiquetat com a Som el que mengem?\t| Deixa un comentari\nAVALUACIÓ – “SOM EL QUE MENGEM?”\nPel nostre centre, l’avaluació s’ha basat molt en l’avaluació del procés d’apenentatge de tot el projecte. Ho hem realitzat mitjançant l’observació directe, les revisions i valoracions dels treballs. A mesura que anaven avançant i aprenent, el mestre feia petites intervencions i modificacions si calia.\nPel què fa a l’avaluació final del projecte s’ha valorat a partir de les exposicions dels seus treballs, duta a terme la última setmana de juny. Aquesta part és la que ens ha costat més i ens ha mancat més temps. Ja que no hem pogut fer una reflexió final i una autoavaluació de cada alumne.\nAquí us mostrem alguns dels petits vídeos que van elaborar els nens.\nSi voleu veure altres vídeos aneu al bloc de l’escola.\nPublicat dins de Avaluació, Escola Terra Nostra\t| Etiquetat com a Som el que mengem?\t| Deixa un comentari\nPublicat dins de Escola Terra Nostra, Producte final\t| Etiquetat com a Som el que mengem?\t| Deixa un comentari\nMETODOLOGIA – “SOM EL QUE MENGEM?”\nPublicat el 22 de juny de 2017 per EVA MOLAS SERRA\nTot l’enfocament del projecte s’ha fonamentat en la recerca, que comporta un constant procés reflexiu; en la interpretació de dades i en la capacitat d’elaborar uns petits textos expositius en forma de vídeo i de manera cooperativa.\nEl recorregut del treball és marcat pels alumnes. El rol del professorat no ha estat el de donar respostes sinó el de fer les preguntes adequades que permetien seguir fent recerca i reorientació del procés de treball.\nEls alumnes han treballat molt en grups cooperatius, a gran grup i per parelles.\nEs presenten tasques de diferents àmbits (artístic, lingüístic, matemàtic, lúdic)\nPer fer arribar a les famílies tot aquest treballi es pengen notícies al bloc de l’escola.\nPer finalitzar tota la tasca i posar en comú tot aquest treball dels diferents cicles, es crea “LA SETMANA SALUDABLE”.\nA totes les famíles se’ls fa arribar un full informatiu de la nova proposta, on se’ls hi explica el què es farà i com es treballarà al llarg d’aquella setmana.\nPublicat dins de Escola Terra Nostra, Metodologia\t| Etiquetat com a Som el que mengem?\t| Deixa un comentari\nPLANIFICACIÓ – “SOM EL QUE MENGEM?”\nEl leit motiv del projecte és “SOM EL QUE MENGEM?”.\nA partir d’aquesta pregunta inicial, adaptada a cada nivell i cicle, els alumnes portaran a terme tot aquest treball, però enfocat de forma diferent i entre tots complementarem i realitzarem un sol projecte.\nA nivell de claustre s’ha acordat que els alumnes de cicle superior l’enfocarien més en el treball de les malalties cardiovasculars, els alumnes de cicle mitjà la part dels aparells (digestiu, circulatori, respiratori,…)que afecten més cap a una bona alimentació, els alumnes de cicle inicial la part de la nutrició (piràmide dels aliments) i els alumnes d’infantil tot el treball del cardio (“el cor”) conjuntament amb el programa SI (salut integral).\nEl pes del projecte el portarà la tutora de cada cicle (infantil, cicle inicial, cicle mitjà i cicle superior) i la resta de mestres i especialistes que entren a l’aula a reforçar\nEls objectius del projecte es podran aplicar en diferents contextos ( aules ordinàries, afores de l’escola, sortides, …)\nAbans d’iniciar el projecte amb els alumnes tots els mestres ens trobem per tal de consensuar diferents aspectes com: com ho avaluarem , què volem que sàpiguen els nens de cada cicle del projecte, objectius del projecte, timing aproximat (3r trimestre i sobretot última setmana de juny), quines àrees implicades es veuen reflectides al projecte.\nEs preten que durant el llarg del tercer trimestre es portarà a terme aquest projecte, però tindrà una cloenda final a l’última setmana de juny, on tots els alumnes des dels de P3 a 6è exposaran els seus treballs i es farà una reflexió de tot el què s’ha après.\nAmb aquest projecte pretenem: donar protagonisme a l’alumnat, potenciar alumnes actius, creatius i reflexius, canviar el rol del mestre, potenciar el treball cooperatiu, avaluar per construir, potenciar l’experimentació i la descoberta i descobrir conjuntament (mestre-alumne)..\nPublicat dins de Escola Terra Nostra, Planificació\t| Etiquetat com a Som el que mengem?\t| Deixa un comentari


Botiga Omen, Santa Eulàlia | Botigues de roba a Eivissa\nOmen és una botiga de roba, accessoris i complements per a la llar de Santa Eulàlia que destaca per la qualitat de les seves peces, fabricades amb fibres naturals\nLa trajectòria d'Henriette en el món de la moda és d'allò més extensa. fa més de 20 anys que es dedica a aquest sector i que va decidir obrir les portes del seu negoci a l'illa: Omen.\nEn aquesta botiga de roba de Santa Eulàlia, Henriette deixa anar al seu talent seleccionant originals peces i accessoris per ajudar-te a vestir còmode sense deixar de banda la tendència.\nI com sentir-te a gust amb el que portes és summament important aquí, els teixits amb els quals es fabriquen les peces que ven són sempre d'alta qualitat. Les fibres naturals com el cotó, la seda o el caixmir són presents en la majoria dels seus articles. Teles que, a part de ser agradables al tacte, romanen com noves durant molt més temps.\nLa roba de Omen es caracteritza, a més, per seguir un estil casual, per al dia a dia, tant en la seva línia d'home com en la de dona. No obstant això, en els seus penjadors també podràs trobar algunes peces amb un toc més elegant i models únics que no trobaràs en cap altra botiga d'Eivissa.\nEls complements són una altra part important de la col·lecció de Omen. precioses joies de plata, barrets, bosses, xals de caixmir i fins i tot sandàlies per a dona que donaran un aire especial al teu look.\nI no s'acaba aquí la cosa! Henriette disposa a més d' boniques hamaques per a la teva llar i de cobrellits fets a mà amb els quals podràs decorar qualsevol estada.\nVisita Omen, a Santa Eulàlia, i enamora't de tots i cadascun dels seus cridaners articles.\nNo té pèrdua. Està en ple port esportiu de Santa Eulàlia, cap al final. La veuràs just al costat de la cafeteria Granarium.\n0034 971 319 051\nEstiu: Al juny de 11 a 14 i de 18 a 22.30 hores. Juliol i agost fins a les 23.30\nHivern: De 11 a 14 hores i de 18 a 22


Guanyar Alcoi critica l’incompliment en quant a participació en el plec de la brossa | GUANYAR ALCOI\nGuanyar Alcoi critica l’incompliment en quant a participació en el plec de la brossa\nFa un any Guanyar Alcoi i Compromís van fer pública la seua intenció de vetllar per la netedat del procés de redacció del plec de condicions de la brossa i neteja viària, que es va encetar amb molts dubtes, sobretot arran de la contractació de l’empresa Lovic, la qual es va constatar que en un alt grau, els plecs redactats anaven a parar a FCC.\nEn aquella roda de premsa en la que va participar el regidor de Guanyar Alcoi Cristian Santiago i l’exregidor de Compromís David Abad, es va denunciar que no es contemplava cap procés de participació en la redacció del plec de condicions i el mateix regidor recordava que en les Bases d’Execució del Pressupost d’Alcoi des de 2014 i a proposta del seu grup polític figura que:\nA hores d’ara aquesta alerta que es va llençar continua sent desoïda i tal com se senyala a les bases d’execució és d’obligat compliment, ja que el servei de recollida de brossa i neteja viària és un servei bàsic. El regidor de Guanyar Alcoi Cristian Santiago assenyala que “les nostres reivindicacions polítiques des de l’inici del procés han estat clares: transparència, netedat durant el procés i donar veu a la ciutadania. Sobretot si es tracta d’un servei bàsic com aquest, valorat en més de 24 milions d’euros durant quatre anys” i remarca que “tal com es va assenyalar fa més d’un any, les Bases d’Execució del pressupost reforçen la nostra defensa de què davant d’un contracte tan gran, és necessari un procés participariu de qualitat per tenir el millor servei possible i, per a això, és necessari el millor procés possible”.\n“En cap cas pretenem realentitzar el procés, simplement volem que siga transparent i que Alcoi acabe tenint el millor servei de recollida de brossa i neteja possible.\n2. – Les Bases d’Execució del pressupost ( com s’han de dur a terme les actuacions del Govern) reforça el fet q davant un contracte tan gran és necessari un procés participatiu de qualitat. Ens reaferma en les nostres posicions inicials. Volem el millor servei possible i per això és necessari el millor procés possible.\n3, – “El procés ja està molt avançat i aquest punt no s’ha dut endavant encara, per això demanem al Govern que convoque amb diligència el citat procés participatiu a través de la reactivació del Consell de Medi Ambient”.\n4. – El contracte de RSU i neteja viària és molt important i porta massa temps caducat, però eixa no pot ser raó per saltar-nos passos tant importants com aquest.\n5. – Recordar que el Plec desenvolupat la legislatura passada va comptar amb un proces participatiu a traves de la Mesa de Medi Ambient


La CUP defensa un model alternatiu de gestió de El Sorrall\ndâ??Unitat Popular de MatarÃ³ celebra lâ??entrada\nen funcionament de la nova instal.laciÃ³ esportiva municipal Â«El\nSorrallÂ» que vÃ© a ampliar el ventall dâ??oferta esportiva\npels mataronins i mataronines.\nVermut-presentació a Can Margarit dels candidats i candidates de la CUP\nDissabte, 26 d'abril, s'han presentat pÃºblicament les persones que formem la llista de la Candidatura d'Unitat Popular de MatarÃ³ en un acte-vermut a la guingueta de Can Margarit, al Passeig MarÃtim de MatarÃ³.\nA l'acte, presentat pe...\nJoan Jubany presenta la candidatura als Amics de la ciutat de Mataró\nL'entitat Amics de la ciutat de MatarÃ³ ha convidat el cap de llista de la Candidatura d'Unitat Popular (CUP), a presentar la candidatura en un acte organitzat al RacÃ³ del Casal l'AlianÃ§a. A la xerrada, presentada per Ricard Bonamusa, en J...\nAvanç de presentació de la llista electoral de la CUP\nCoincidint amb la diada de Sant Jordi, la Candidatura d'Unitat Popular\nde MatarÃ³ ha fet una primera presentaciÃ³ dels seus candiats i\ncandidates a les eleccions municipals del proper mes de maig. S'ha fet\nuna foto de grup de la gent que for...\nLa Junta Electoral exclou un candidat de la CUP perquè “no és espanyol”\nDimecres 23 d'abril, la CUP de MatarÃ³ ha realitzat una roda de premsa\nals jutjats de MatarÃ³ per denucniar l'exclusiÃ³ del nÃºmero\n27 de la llista, Abdelhak el Haddouti. Aquesta antidemocrÃ tica decisiÃ³ ha\nestat una imposiciÃ³ de...\nJoan Jubany participa a les Jornades Independentistes de Calella\nEn el marc de les II Jornades Independentistes de Calella, s'ha\ncelebrat una taula rodona sobre municipalisme d'alliberament nacional.\nEls ponents de la xerrada han estat Joan Jubany, de la CUP de MatarÃ³, Paco Gas, regidor de Roquetes, i Jaume...\nDesprés de la tractorada, cal continuar lluitant per les Cinc Sènies i per una ciutat equilibrada\nDesprÃ©s del ple municipal d'ahir, la CUP de MatarÃ³\nvol manifestar. Malgrat la tractorada i la mobilitzaciÃ³ ciutadana, el\nple de l'Ajuntament no va aprovar l'esperat Pla Especial de les Cinc\nSÃ¨nies, sinÃ³ una moratÃ²ria d'actuac...\nLa CUP de Mataró suspèn el govern municipal de Manuel Mas i li porta carabasses al Registre\nDimecres 2 d'abril, l'Ivan Terra, en nom de la CUP de MatarÃ³ ha presentat una instÃ ncia a l'alcalde Manuel Mas, acompanyada d'una caixa de carabasses, on li exposa:\nQue la CUP, amb motiu de l'elaboraciÃ³ del nostre programa electoral,...\nLa CUP reclama una moratòria de creixement urbanístic al Maresme\nDissabte 29 de marÃ§ del 2003, al SalÃ³ de Plens de lâ??Ajuntament de\nPineda de Mar, es va realitzar la xerrada â??Municipalisme i construcciÃ³\nnacionalâ?. A lâ??acte hi van assistir una vintena de persones que van\nescoltar el p...


1. Els “Xecs Comerç” s’han de comprar a través de la plataforma de venda en línia en col·laboració amb Caixa Ontinyent. La compra s’ha d’efectuar necessàriament amb targeta bancària.\n3. Cada persona podrà adquirir xecs de 10 i 20 € fins a sumar com a màxim 80 € de valor en els comerços. Aquests xecs de 10 i 20 € tindran un cost per a l’usuari de la meitat del seu valor, és a dir, 5 i 10 € respectivament (l’Ajuntament de Gandia corre amb l’altra meitat). El mínim que es pot adquirir és un Xec de 10 € (5 € de cost per a l’usuari). El màxim que es pot adquirir són 8 Xecs de 10 € (40 € de cost per a l’usuari) o les combinacions dels dos tipus de Xecs fins a aplegar al màxim de 80 € de valor.\n5. Els Xecs es podran utilitzar per a la compra de béns o serveis de valor igual o superior a la suma del valor nominal dels Xecs utilitzats en aquesta compra. Igualment, podran combinar-se diversos xecs en una mateixa compra sempre que es complisca la condició anterior. En cap cas es retornaran diners en efectiu ni en la compra ni en la possible devolució posterior del producte (vegeu Polítiques de Devolucions).\n6. Els xecs adquirits podran utilitzar-se per a efectuar compres únicament en els establiments adherits a la campanya (consultar llistat d’establiments).\n7. El període d’adquisició i ús de xecs estarà limitat en 40 dies a contar des del dia d’inici de la campanya de compra. Els Xecs no utilitzats dintre de l’esmentat període no podran ser reemborsats ni podran utilitzar-se amb posterioritat.\n9. Aquest xec té validesa per al seu bescanvi en els comerços fins al 30/06/2022.


Maya Guest House Sighnaghi Geòrgia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSt.Geirge Street 7, Sighnaghi Town Center, Sighnaghi, Geòrgia - Veure al mapa\n"Breakfast,balcony of the first house,good price"\nSituat a Signali, Maya Guest House és el lloc perfecte per gaudir de Sighnaghi i els seus voltants. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Maya Guest House asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com pesca, equitació, jardí. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Maya Guest House la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Sighnaghi.\nTots els tipus de viatgers (180) Parelles (86) Viatgers en solitari (39) Famílies amb infants petits (8) Famílies amb infants grans (4) Grups (43)\nMaya guest house”\nHost, location, and atmosphere


Set cadenes alimentàries dicten la llei de l’embut | esther vivas\n14/05/2008 at 20:08\nTanmateix, no cal tenir a l’abast grans dades estadístiques ni ser expert en macroeconomia perquè qui faci la compra habitualment ha comprovat com els preu dels aliments bàsics s’han disparat en pocs mesos, per damunt de la mitjana de l’IPC. D’altra banda, però, el sector de la pagesia viu a casa nostra una permanent situació de crisi que, segons els sindicats agraris, amenaça de forma severa multitud d’explotacions i negocis familiars.\nSegons Joan Guitart, responsable de producció lletera d’Unió de Pagesos, fa deu anys hi havia a Catalunya 3.500 granges dedicades a la producció de llet: ara n’hi 820 a tot estirar i només l’any passat en van tancar 66. Guitart detalla que avui les grans empreses comercialitzadores de llet els paguen menys que fa un any; però, en canvi, el preu del pinso –a causa de la pujada global dels cereals– s’ha incrementat gairebé un 60% i els carburants també són cada cop més cars. El sector ramader viu immers en mobilitzacions de protesta pels mateixos motius: avui se li paga en llotja entre un 10% i 18% menys el quilo de carn que fa un any.\nCom es menja, doncs, que els aliments siguin cada cop més cars a la botiga i als pagesos no els surtin els números perquè cada cop els paguen menys pels seus productes? Com és possible que, tal com s’assenyala des de la Coordinadora d’Organitzacions Agràries i Ramaderes d’Espanya (COAG), els aliments ens costen sis cops més cars a les botigues que el que paguen als productors?\nSegons la periodista Esther Vivas, la resposta cal cercar-la en la imposició d’un model de distribució comercial dels aliments dominat per unes quantes grans companyies que «han contribuït a la mercantilització del què, com i a on comprem, i han supeditat l’alimentació, l’agricultura i el consum a la lògica del capital i del mercat». Vivas és membre de la Xarxa de Consum Solidari –entitat dedicada a la promoció del comerç just amb els països pobres– i també és coordinadora del llibre Supermercados, no gracias (Icaria Editorial, 2007), en el qual es radiografia a fons aquest model consumista basat en la concentració dels capitals.\nLes dades d’aquest llibre són demolidores: a l’Estat espanyol set companyies controlen el 75% de la distribució alimentària: dues centrals de compra (Euromadi i IFA/1) i cinc cadenes de gran distribució (Carrefour, Mercadona, Alcampo, Eroski i El Corte Inglés). La primera gran víctima d’aquest procés de concentració ha estat el petit comerç, que, en deu anys, s’ha reduït en un 20%: si fa deu anys hi havia 95.000 tendes familiars a l’Estat espanyol, ara n’hi a tot estirar 25.000. La segona víctima és el consumidor, empès a uns hàbits de consum tendents a la uniformització no solament dels preus, sinó també dels gustos i dels hàbits alimentaris, i la pèrdua de varietats autòctones.\nPerò també en pateixen les conseqüències els productors, ja que la situació de monopoli en la pràctica dels intermediaris fa que sovint hagin de doblegar-se als dictats d’aquestes cadenes i vendre al preu que els imposen. Els productors catalans de llet, per exemple, assenyalen que les grans indústries comercialitzadores –com ara Pascual, Puleva, Ato…– pacten els preus a la baixa deixant el ramader lligat de peus i mans, sense poder optar als beneficis de la llei de l’oferta i la demanda.\nEn l’àmbit europeu, la concentració industrial de l’alimentació encara es fa més evident. Segons s’explica a Supermercados, no gracias, al continent hi viuen uns 160 milions de consumidors i tres milions de productors agrícoles i ramaders, però tan sols 110 grans cadenes de compra d’aliments. Esther Vivas explica gràficament la situació com «una teoria de l’embut: els consumidors cada cop tenen menys portes d’accés als productes i els productors disposen de menys canals per arribar als consumidors».\nNo obstant això, els efectes col·laterals d’aquesta concentració dels mercats no s’acaben aquí, sinó que, directament o indirectament, se situen a l’origen de la crisi alimentària a escala global que acaba d’esclatar. Perquè, com molts altres sectors industrials, l’alimentari també ha apostat de valent per la deslocalització a gran escala, és a dir, anar a cercar les matèries primeres allà on són més barates. Això té com a primera conseqüència unes alarmants despeses en combustibles de transport que no fan cap favor al canvi climàtic.\nAquest augment de la demanda, però, tampoc no ha estat cap remei per a les economies dels països pobres. Sotmesos a les lleis de la liberalització dels mercats, molts pagesos s’han posat a produir per al gran comerç internacional i per a la florent indústria dels biocombustibles, i qui ho paga són les poblacions locals (vegeu la pàgina 8). A aquest procés, hi contribueixen amb decisió les polítiques de desregulació del mercat marcades per organismes internacionals com l’Organització Mundial de Comerç (OMC), que han forçat un gir en la política comunitària de la Unió Europea, tradicionalment proteccionista amb el teixit agrari del continent. Així doncs, cada cop les grans corporacions són les que dicten què, on i quan s’ha de produir. Com explica gràficament Josep Pàmies, portaveu del sindicat Assemblea Pagesa, «vivim una situació de total desequilibri, marcada per polítiques ultraliberals. Podem estar produint pomes en excés i que, en canvi, hi falti algun altre producte».\nDes de fa alguns anys, diverses organitzacions d’agricultors han desenvolupat el concepte de sobirania alimentària com a alternativa al model especulatiu imposat per les grans multinacionals. Consistiria en el dret de la població mundial a disposar d’un menjar saludable, culturalment adequat i pròxim al territori, no agressiu amb el medi ambient. Tal com explica Salomó Torres, responsable d’agricultura ecològica d’Unió de Pagesos, «decidir la política alimentària ha de formar part dels drets dels pobles».\nL’efecte col·lateral dels transgènics\nLa indústria alimentària dels transgènics «està embolicada en la crisi alimentària actual, que és una operació d’especulació molt àmplia». Això ho assegura Josep Pàmies, portaveu de l’Assemblea Pagesa, que acusa els fons d’inversió d’haver provocat la situació que patim. Salomó Torres, responsable d’agricutura ecològica a Unió de Pagesos (UP), diu que «els transgènics introdueixen un element nou, el model ultraliberal de gestió dels recursos i de desdemocratització de les activitats agràries». Tots dos coincideixen que hi ha en joc la sobirania alimentària dels pobles.\nPàmies recorda els informes de la FAO que constaten que al planeta hi ha prou producció alimentària per abastir una població de 10.000 milions de persones i «si som 6.500 milions, com s’explica el que està passant?». La responsabilitat de la situació és que «la indústria alimentària està en mans de menys indústries, assegura Torres. El portaveu d’UP posa com exemple que «cada cop hi ha menys indústries d’adobs». De fet, en la indústria dels transgènics, el 80% de les llavors mundials estan controlades per Monsanto. En un informe publicat a ecoportal.net s’explica com un dels grans problemes que aquests transgènics provoquen és que «molts mitjans i petits productors queden endeutats i arruïnats perquè es crea una gran dependència de llavors genèticament modificades, d’herbicides de Monsanto i de caríssimes màquinàries per sembrar». Com un dels casos que exemplifiquen aquesta situació, el treball esmenta el de l’Argentina, «on hi ha més de 300.000 petits o mitjans productors en aquestes condicions, amb el problema social que això significa». També s’hi detalla com «moltes vegades, per ampliar els terrenys conreables, es destrossen grans extensions de terra i fins i tot es talen boscos sencers, amb els perjudicis ambientals que suposa».\nPàmies –que a través de la seva organització impulsa una recollida de firmes per presentar una proposició no de llei al Parlament per tal que es declari Catalunya lliure de transgènics– apel·la també al cas de Colòmbia. En aquest país «s’hi veu l’aliança entre Monsanto i el Pentàgon que es tradueix en les avionetes que ruixen amb herbicides la coca de Colòmbia».\nArticle publicat a El Triangle, nº873.\nLa izquierda catalana tras el 9 de marzo\tUn poliedro de miradas no cegadas


Josep Rull insta el Govern a no aplicar la quarta retallada\nARA RIPOLL 15/07/2012 00:00\n260x366 Josep Rull insta el Govern a no aplicar la quarta retallada / ACN Josep Rull insta el Govern a no aplicar la quarta retallada / ACN\nJosep Rull va instar ahir el Govern a plantar-se i a no complir el nou objectiu de dèficit autonòmic fixat per l'Estat, que abocaria la Generalitat a retallar en 800 milions d'euros els pressupostos per al 2013. El secretari d'organització de CDC va proclamar que ha arribat l'hora de dir prou i desobeir les instruccions de Montoro, perquè Catalunya "ja ha complert". Rull va criticar que l'Estat "centrifugui" tot el dèficit en les autonomies i els va acusar de ser "deslleials i envair constantment competències". Segons CDC, l'única solució és "tenir la clau de la caixa" assolint el pacte fiscal. Per això va aprofitar per advertir al PSC que la proposta està pràcticament tancada tot i que negociaran "fins al final" per tenir el màxim consens.\nEl Govern ja va advertir que l'enduriment en quatre punts més de l'objectiu de dèficit autonòmic fixat per l'Estat per al 2013 obliga Catalunya a retallar el pressupost per a l'any vinent en 800 milions d'euros. Una exigència "extraordinàriament dura", segons CDC, que hauria de portar el Govern a plantar-se i a dir al ministre Cristóbal Montoro que Catalunya no assumirà aquesta xifra.\nSegons el secretari d'organització de CDC, Josep Rull, Catalunya és un país que ja ha fet els deures. "Si no haguéssim complert, si haguéssim tingut una actitud passiva, no tindríem marge de maniobra", va assegurar Rull, que va afegir que la Generalitat ja ha fet les retallades que tocaven i que no ha de tornar a carregar a la ciutadania la "prepotència de Madrid". CDC considera que l'executiu del PP està "centrifugant" tot el dèficit en les comunitats autònomes, mentre que no aplica mesures pròpies i, a més, es queda "tots els balons d'oxigen" que aporta Europa. "Catalunya és un país que genera recursos que se'n van per culpa del dèficit fiscal sagnant, i els hem de recuperar", va dir.


Advocats penalistas al Prat de Llobregat\nCridi'ns: 935 106 765\nAccidents de trànsit, delictes patrimonials, alcoholèmies i altres delictes de la seguretat del tràfic.\nAdvocats penalistas per a la resolució de conflictes d'accidents de trànsit, delictes patrimonials i d'alcoholèmia\n- Accidents de trànsit\n- Delictes patrimonials\nEn Estudi Juridic Castella al Prat de Llobregat (Barcelona) som advocats penalistas, advocats de dret penal, advocats d'accidents de trànsit i advocats alcoholèmia.\nComptem amb els millors experts financers que li ajudaran a obtenir millors beneficis amb els seus estalvis, plans de jubilació, plans d'amortització i risc.\nGestionem la seva comunitat, sense despeses de rebuts, fotocòpies, comissions... descobreixi com podem ajudar-li.\nAdvocats especialistes en dret civil\nArrendaments urbans, propietat horitzontal, responsabilitat civil, discapacitat, contractació civil, reclamacions de deutes, dret successori, dret hipotecari.\nDivorcis, pensions d'aliments, custòdies de menors i incapacitats, herències i capitulacions matrimonials.\nAssessors i Advocats laborals\nAcomiadaments, modificació de les condicions de treball, reclamació de quitances, qualificació professional, negociacions emprat / empresa, inspecció de treball, impugnacions.\nAdvocats dret administratiu\nExpropiacions, procediments sancionatorios, contenciós administratiu, reclamacions patrimonials a l'administració pública.\nDret concursal, dret societari, reclamació de deutes mercantils.\nPots fer-ho mitjançant el formulari de contacte, email, telèfon o visitant la nostra oficina.\nLa comunicació enviada quedarà incorporada a un fitxer del que és responsable Alfredo Pérez Rei. Aquesta comunicació s'utilitzarà exclusivament per tractar les seves dades per atendre la seva sol·licitud, sempre d'acord al Reglament (UE) 2016/679 (RGPD),la Llei Orgànica 15/1999 (LOPD) i el Reial decret 1720/2007 de desenvolupament de la LOPD),sobre protecció de dades. Les seves dades no es comuniquessin a tercers, excepte per obligació legal, i es mantindran mentre no sol·liciti la seva cancel·lació.\nA qualsevol moment vostè pot exercir els drets d'accés, rectificació, portabilitat i oposició, o si escau, a la limitació i/o cancel·lació del tractament, comunicant-ho per escrit, indicant les seves dades personals a C. Castella, 26-28 o mitjançant un email a advocats@castellaestudi.com.\nEstudi Jurídic Castella · C. Castella, 26-28, El Prat de Llobregat, 08820, Barcelona · 935 106 765 - 673 690 634 · advocats@castellaestudi.com -Avís Legal - Política de Privadesa - Política de Cookies -


ACTIVITATS PROPOSADES | CIENCIA PER EMPORTAR 2017-2018\nBIOcomuniCA’T ens desplacem fins al vostre centre i duem a terme un taller científic.\nEls TALLERS CIENTÍFICS que us proposem en el context d’aquest projecte són:\nAprendreu com s’ho fa un organisme per construir tots els òrgans i teixits que el formen a partir del mateix ADN. Extraureu ADN de diferents òrgans i veureu com canvia l’expressió gènica de cada teixit.\nGRUPS SANGUINIS i GENÈTICA\nFareu un test estàndard d’identificació de grups sanguinis (ABO i RH) utilitzant sang i anti- sèrums sintètics, per demostrar la genètica mendeliana.\nDureu a terme un debat científic sobre algun tema científic actual, amb investigadors del nostre equip.\nRecordeu que BIOcomuniCA’T portem tot el material necessari de laboratori i us facilitem un document-guia per als alumnes.\nSi voleu rebre més informació sobre els tallers, saber el cost per taller i/o apuntar-vos per ser beneficiaris d’aquest programa especial que llença BIOcomuniCA’T i la Fundació FECYT, contacteu-nos a info@biocomunicat.com\nSi ja teniu tota la informació i voleu reservar un taller, ho podeu fer a FORMULARI d’INSCRIPCIÓ


Núm. Registre / Catàleg: 829-MH\nSegles: XIII - XIV // XV -\nEl castell està situat sobre un turó que domina tot el poble d'Esponellà i el Fluvià. Aquesta fortalesa està molt malmesa, només en resten alguns paraments de pedra. Aquests murs formen dos recintes: un primer de forma triangular, que dataria del segle XIII, el qual fou ampliat al segle XIV cap al sud, mitjançant un terraplenat del terreny. Al nord-oest, la part més elevada i potser la més antiga, hi ha una gran torre quadrada amb paviment de còdols. Es conserven trams de muralla amb espitlleres. A la banda de la torre quadrada es pot observar que el mur folrava el terreny natural, la qual cosa sembla indicar que el castell es bastí rebaixant el terreny.\nProp del castell hi havia la capella que devia donar servei espiritual al seus estadants, dedicada a la Mare de Déu de l'Esperança. Les restes d'aquesta capella, probablement, es corresponen amb unes ruïnes encara visibles a l'est de la fortificació, just al davant de la seva porta d'entrada principal. Aquesta capella externa s'enderrocà al segle XV per tal de bastir una barbacana que protegia la fortificació (la capella es troba en la línia directa de tir de la seva tronera). Aquesta barbacana és una construcció semicircular, que presenta evidències d'un petit camí de ronda a la part superior del mur, cosa que demostra que es tractava d'una estructura descoberta. L'accés al castell es feia per un petit pont d'obra que encara es conserva.\nAixí mateix, es conserva una gran cisterna de planta rectangular que recollia les aigües pluvials. Existeix, a la zona oest, una altra cisterna més petita, que és de construcció posterior, de l'època que el castell funcionava com a masia.\nLes excavacions de l'any 2000 varen deixar al descobert les restes de dues habitacions de l'extrem nord-est del castell. Es va poder constatar que, antigament, havien format una única cambra, amb una funció senyorial, ja que tenia un magnífic terra de travertí, ara en molt mal estat per la total manca de protecció des que es va excavar. El buidatge de la cisterna més petita va permetre recuperar dos capitells amb decoració floral, que es poden datar al segle XIV. També es varen trobar restes de plafons de guix, que segurament decoraven el sostre de les habitacions principals cap al segle XVI. Tot això permet suposar que el conjunt també va funcionar com a residència senyorial, si més no en alguna etapa de la seva història. El castell està situat sobre un turó que domina tot el poble d'Esponellà i el Fluvià. Aquesta fortalesa està molt malmesa, només en resten alguns paraments de pedra. Aquests murs formen dos recintes: un primer de forma triangular, que dataria del segle XIII, el qual fou ampliat al segle XIV cap al sud, mitjançant un terraplenat del terreny. Al nord-oest, la part més elevada i potser la més antiga, hi ha una gran torre quadrada amb paviment de còdols. Es conserven trams de muralla amb espitlleres. A la banda de la torre quadrada es pot observar que el mur folrava el terreny natural, la qual cos...\nLa primera referència a l'església parroquial data de l'any 925 a la vila d'Esponellà (Villa Spondiliano), dins del comtat de Besalú. Al segle XII el locatiu apareix com a cognom. Malgrat aquestes referències, no hi ha mencions explícites a una fortalesa en aquest indret que permetin conèixer els seus orígens. S'ha parlat de l'existència d'una petita fortificació, durant el segle XI, de la qual eren castlans els Creixell de Borrassà. Posteriorment, el castell passà a ser controlat per la família Palera (segles XII i XIII). A principis del segle XIV aquesta fortalesa era propietat de la família Rocabertí.\nEl 1381 el rei Pere el Cerimoniós erigí el lloc d'Esponellà com a castell termenat i el vengué a Guillem de Collteller, metge reial. El castell presenta senyals evidents d'haver estat objecte d'una reforma general a finals del segle XIV, tot i que l'escassa documentació coneguda no ho esmenta. En aquest moment, s'amplia el recinte cap al sud, mitjançant la construcció de diverses terrasses. Així mateix, es basteix un fossat i es reforça el mur oest amb una obra que el folrava. L'estructura general del castell, durant aquest període, devia ser força similar a l'actual.\nAquest castell, segurament, degué patir els efectes dels terribles terratrèmols dels anys vint del segle XV, tal i com indiquen alguns elements en les restes del monument. Durant aquest segle la importància estratègica d'aquest castell no minvà: està situat en una cruïlla de comunicacions entre el Pla de l'Estany i l'Empordà, alhora que domina tota una plana.\nL'any 1468 els castell fou lliurat pel rei Joan d'Anjou al senyor provençal Folc d'Agoult, en el context de la Guerra dels Remences. Segurament, pot datar d'aquest període la construcció d'una barbacana de planta semicircular, que defensava l'accés al castell, que es feia per un petit pont d'obra.\nMés endavant, la fortificació va perdre el seu valor estratègic i militar i es va destinar a l'explotació del territori. Així, es va adaptar internament per tal d'utilitzar-lo per a tasques agrícoles. El culte a la capella de la Mare de Déu de l'Esperança es va mantenir fins l'any 1657, quan la mort violenta del capellà de la vila mentre hi feia missa dugué al seu abandó. Les dades arqueològiques indiquen que el castell també fou abandonat en aquesta mateixa època.\nDes del seu abandó es va convertir en una mena de pedrera on els habitants de la zona s'abastien per construir les seves cases i masos. La restauració del castell es va iniciar a finals dels anys noranta, a iniciativa de l'Ajuntament d'Esponellà. S'han realitzat diversos camps de treball per a joves, que han desbrossat i netejat el terreny. També s'hi han realitzat campanyes arqueològiques als anys 1999 i 2000 , 2012 i 2013.\nA finals dels anys noranta es va fer una neteja per facilitar l'accés, que va suposar la pèrdua d'un important volum d'informació històrica, en efectuar-se sense cap mena de control arqueològic ni tècnic. Un altre problema afegit és que, en no consolidar-se les restes de les excavacions arqueològiques, el conjunt ha sofert una creixent degradació de les restes i murs, en ser exposats als elements després de segles d'estar enterrats. L'any 2002 es va fer una senyalització i adequació general del conjunt per a la seva visita, però la manca de manteniment ha suposat la seva ràpida degradació.\nEls anys 2013 i 2014 la Diputació de Girona ha dut a terme una intervenció d'excavació i consolidació de les restes del castell. La primera referència a l'església parroquial data de l'any 925 a la vila d'Esponellà (Villa Spondiliano), dins del comtat de Besalú. Al segle XII el locatiu apareix com a cognom. Malgrat aquestes referències, no hi ha mencions explícites a una fortalesa en aquest indret que permetin conèixer els seus orígens. S'ha parlat de l'existència d'una petita fortificació, durant el segle XI, de la qual eren castlans els Creixell de Borrassà. Posteriorment, el castell passà a ser controlat per la família Palera (segles XII i XIII). A principis del segle XIV aquesta fortalesa era propietat de la família...\n1999-2000 Excavació arqueològica\n2002 Senyalització i adequació per a la visita\n2012-2013 Excavació arqueològica\n2013-2014 Excavació i consolidació de les restes del castell\n2016 Restauració del castell fase 2016\n2017 Restauració del castell d'Esponellà. Fase 2017\n2018 Restauració del castell d'Esponellà. Fase 2018\n2019 Restauració del castell d'Esponellà. Fase 2019\nfinals anys 90 Neteja i desbroçament\nArxiu CTPC Girona Serveis Territorials Girona Memòria del Projecte de restauració del castell d'Esponellà, fase 2014. Servei de monuments de la Diputació de Girona\nArxiu DGPC Palau Moja Dehesa, R.; Lòpez, Q. (1999-2000): M. de les campanyes d'excavació programada al Castell d'Esponellà. Annys 1999 i 2000. N. 5193


Drets ARCO – Institut Català de la Salut\nICS Camp de Tarragona > Ciutadania > Oficina Virtual > Oficina Virtual Hospital > Drets ARCO\nEl dret d’accés consisteix en què tot ciutadà té dret a sol·licitar i obtenir informació sobre:\nQuines dades seves estan sent objecte de tractament.\nL’origen de les seves dades, és a dir, d’on s’han obtingut les seves dades.\nEls usos i finalitats a que es destinen les seves dades.\nLes cessions a tercers que s’han realitzat o que es preveuen realitzar amb les seves dades.\nTota persona física té dret a rectificar i corregir els errors o incorreccions que presenten les seves dades personals.\nEn el cas de l’HC3 (Història Clínica compartida), per instrumentar aquest dret cal fer la rectificació sol·licitada tant a l’HC3, com a la història clínica del centre. Atès que a l’HC3 no es genera nova informació sinó que aquesta es nodreix dels historials clínics dels centres, l’exercici d’aquest dret es podrà sol·licitar per diverses vies, però només es podrà resoldre en el centre on s’han originat les dades i on disposa de les dades a rectificar.\nEl dret de cancel·lació consisteix en què tota persona té dret a demanar la cancel·lació o supressió de les seves dades. En tot cas, la cancel·lació efectiva de les dades estarà sempre subjecta als terminis legals de conservació de la història clínica.\nEl dret d’oposició consisteix en què tota persona té dret a oposar-se a un determinat tractament de les seves dades personals quan existeixin motius fonamentats i legítims relatius a una concreta situació personal.\nTrobareu més informació a seu.gencat.cat


Roca: Necessitem nous lideratges\nNecessitem nous lideratges\nper Genís Roca Empresa, cultura i societat digital 07 de juny de 2019 05:30\nPer tal que un grup d’humans puguin viure junts i en societat cal establir tot un seguit de mecanismes de coordinació que acostumen a derivar en què alguns dels seus individus assumeixen unes tasques i unes responsabilitats en defensa dels interessos de tot el grup o almenys d’una part. A mesura que les nostres societats s’han anat tornant més complexes aquestes responsabilitats s’han anat especialitzant més i hem necessitat més individus ocupats en quelcom que va més enllà del seu interès individual. Uns vetllant pels drets dels treballadors i altres per les necessitats dels empresaris, uns vetllant pel benestar dels animals i altres pel medi ambient, uns pel dret universal a rebre assistència mèdica i altres per combatre el frau fiscal. Diferents causes i diferents necessitats que ens han portat a dotar-nos d’allò que anomenem institucions, és a dir, organismes des d’on coordinar allò que considerem d’interès públic. Des d’un govern fins a una associació veïnal, des de les cambres de comerç fins als sindicats, des d’una associació de malalts fins a un gremi.\n"Diferents causes i necessitats ens han portat a dotar-nos d’institucions per coordinar allò d’interès públic. Des d’un govern fins a una associació veïnal, des de les cambres de comerç fins als sindicats, des d’una associació de malalts fins a un gremi"\nEsdevenir la persona que lidera una d’aquestes institucions és una responsabilitat, però també és un honor. Atorga un rol de protagonista dins la nostra societat, assenyala com a rellevants a certes persones, les converteix en referents i sovint les dota amb certa capacitat de prendre decisions, importants doncs afectaran molts recursos i a moltes persones. És a dir, les institucions atorguen poder. Liderar una institució et fa poderós i per tant no acostuma a ser senzill assolir la posició. Normalment cal una certa trajectòria, ser reconegut pels iguals, respectat per una majoria, i també estar disposat a acceptar la responsabilitat. Accedir al poder no és fàcil, però el preocupant és que tot sembla indicar que tampoc deu ser fàcil deixar aquestes posicions, vist com els costa a alguns deixar els càrrecs de poder que en el seu moment se’ls va confiar.\nS’han escrit moltes anàlisis i reflexions sobre el que ha passat a les darreres eleccions a la Cambra de Comerç de Barcelona, i hi ha un cert consens en dir que qui les ha guanyat han estat els independentistes, que han aconseguit conquerir una plaça on no se’ls esperava i per tant de manera imprevista, amb adjectius com ara conquesta, revolta, sorpresa, cop de mà, i similars. Però podria haver-hi una altra lectura, si més no complementària: qui ha guanyat la Cambra de Comerç no són els independentistes sinó els nous. Potser el que hi ha hagut a la Cambra ha estat un relleu generacional.\nMés info: Lliçons empresarials a la Cambra de Comerç\nQuan una institució queda ocupada per una generació que s’hi perllonga durant dècades, sovint l'única manera de substituir-los és fent-los fora a empentes doncs tenen tendència a dilatar els terminis i complicar l’accés a noves alternatives, siguin o no independentistes, siguin o no liberals, siguin el que siguin. Les alternatives queden esmorteïdes bé per la burocràcia, bé pels calendaris, bé pel desgast, o pel que sigui, i les úniques que acaben tenint veritables possibilitats de discutir el poder són les agosarades que s’hi enfronten, esdevenen incòmodes, saben actuar de pressa i si cal perden les formes.\nPotser qui ha guanyat a la Cambra de Comerç no ha estat l’opció més independentista, sinó l’opció més disposada a fer-hi canvis sense importar-li massa què en pensi l’actual poder, i sense perdre ni un minut en parlar-hi o mirar de fer-se entendre. El canvi més radical i menys pactista.\n"Potser qui ha guanyat a la Cambra de Comerç no ha estat l’opció més independentista, sinó l’opció més disposada a fer-hi canvis sense importar-li massa què en pensi l’actual poder, i sense perdre ni un minut en parlar-hi o mirar de fer-se entendre. El canvi més radical i menys pactista"\nContra un lideratge fort i consolidat potser només s’hi pot enfrontar un lideratge jove i irreverent. Potser tot plegat no té només a veure amb l’independentisme, sinó amb unes institucions controlades pels mateixos lideratges des de fa dècades, opaques i aparentment poc disposades realment a obrir debats successoris. Si repassem les principals institucions del nostre país, tant públiques com privades, en trobarem més d’una amb el mateix lideratge des de fa 15 i 20 anys. Aquestes seran, doncs, les més vulnerables a aquesta mena de reconquestes. Ha estat la Cambra i aviat podria ser Pimec. Altres com Foment o el Cercle d’Economia semblarien en menys risc doncs tenen més rotació al seu capdavant, potser més als noms que a la ideologia, però cada persona aporta unes coses i en canvia unes altres. El risc sembla més alt en aquells llocs on la persona no ha canviat en dècades. Persones valuoses, persones capaces, persones admirables... però es fa estrany que encara es pensin que són els millors possibles, o que la resta de possibles encara és pitjor.\nNecessitem lideratges forts, però també necessitem lideratges joves. Hi ha una generació que ocupa posicions des de fa dècades i que ara nega la posició a gent de la mateixa edat que tenien ells en accedir-hi. Independentistes, dones, ecologistes... cada cop hi ha més col·lectius amb causes prou fortes per considerar l’opció d’anar a empentes per assolir els canvis que creuen necessaris. Potser a la Cambra no ha guanyat l’opció més independentista, sinó l’opció més disposada a anar a totes.\nLa generositat del diàleg\nLa Cambra de Comerç, o canvia o tanca


Obre’t al món amb els programes per a joves Xanascat\nGuanya autonomia, pren decisions, practica esport, fes noves amistats i amplia el teu cercle, endinsa’t a la natura, surt de la teva zona de confort, descobreix l’oferta cultural del país, respecta i aprèn... en definitiva, obre horitzons i ves més enllà del que tens al teu dia a dia!\nT’interessa? Doncs tot això ho pots viure a qualsevol dels albergs de la xarxa Xanascat; els punts de trobada pensats per a establir debat, ampliar fronteres, conèixer les diferències, aprendre i en definitiva... obrir la ment.\nNo ho deixis escapar... ho recordaràs tota la vida!\nQuins programes i activitats tenim per a joves?\nTota una xarxa d’albergs al teu abast\nExperiènces per no parar


L'Avià porta tot el pes del partit però topa amb la solidesa de l'Andorra - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nL'Avià porta tot el pes del partit però topa amb la solidesa de l'Andorra\nUna acció de córner al minut 3 deixa vist per a sentència el matx\njosep pareraavià 29.11.2015 | 00:00\nCasasayas, d´esquena, lluita per l´esfèrica amb un jugador andorrà salvador redó\nLa solidesa defensiva de l'Andorra va ser la raó principal per entendre la derrota de l'Avià. L'equip del Principat en va tenir prou en aprofitar una acció a pilota aturada rematada amb el cap per Hugo al minut 3 per sentenciar el partit. A partir de llavors va dedicar-se a defensar amb una seguretat gai-rebé espartana, va desfer tots els intents d'atacar dels locals.\nL'Avià va fer-se el domini del partit i a la primera meitat el seu davanter Miki López va fregar l'empat en dues ocasions. Al minut 15 la seva rematada va ser rebutjada per un defensa sobre la línia de gol i en el 30 va xutar fora de poc.\nA la segona meitat el domini local encara va ser més clar, tot i que tampoc no va disposar de gaires ocasions de gol. L'Andorra encara va tancar-se més en defensa. Al minut 53 el capità Joan Noguera va estavellar un xut de falta al travesser i al 67 Ferran va salvar amb el peu una rematada a boca de gol de Pol que ja es veia com a gol. El proper partit dels homes d'Óliver Ballabriga serà el 12 de desembre al camp del Farners.


'Hem de fer compatible la identitat amb l'evolució'\nEl Congrés d'Art i Paisatge Vitivinícola del Penedès va néixer fa tres anys de la voluntat d'abordar problemes per trobar alternatives i plantejar nous models que no trenquin amb la cultura del vi. Els dies 2 i 3 de juny se'n celebra la tercera edició a Subirats. Miquel Vidal n'és el director, i la novetat d'enguany és que el debat inclou propostes sobre enoturisme: la via de futur per als elaboradors.\nCATI MORELL El Punt - [Entrevista]\nMiquel Vidal al costat de la basílica de Santa Maria de Vilafranca del Penedès. CM\nP. Creu que està en perill la cultura vitivinícola o el seu paisatge?\nR. Hem de tenir clar que no és el mateix. El marge, la riera, el turó, la vinya... les actuacions sobre aquests elements entren en competència amb altres tipus d'actuacions. La inclusió de polígons industrials o infraestructures provoquen canvis d'ús al territori. El que hauríem d'aconseguir és fer compatible la identitat amb l'evolució i el progrés.\nP. Com es va gestar el Congrés d'Art, Paisatge Vitivinícola i Enoturisme?\nR. Com una eina per abordar els problemes que puguin afectar la comarca, plantejar alternatives i reforçar els vincles entre la universitat i la gent compromesa amb el territori. Jo crec que mitjançant aquest congrés garantim que la gent del territori s'aprofita més del coneixement que es produeix des de la universitat.\nP. Per què es busca l'art com a nexe?\nR: L'art és un mecanisme per ajudar a reflexionar sobre el valor cultural del paisatge. El paisatge és el reflex de la història i d'una manera de ser d'un territori. L'ordenació territorial va lligada amb les garanties de preus justos per als viticultors i amb la generació d'un espai harmònic on cadascú es desenvolupa al seu lloc.\nP.Aquest discurs està renyit amb la construcció de polígons industrials?\nR. El polígons s'han de fer quan són necessaris i s'han d'introduir i inserir bé en el paisatge. El paisatge cultural per excel·lència al Penedès és la vinya. La història, la literatura, el cinema ho han explicat així. Les instal·lacions efímeres o els miradors que es presenten en el projecte Miravinya tenen la funció de rellançar aquesta idea.\nP. Volen proposar la creació d'una agència del paisatge vitivinícola...\nR. És una conseqüència del primer congrés. Ha de ser un ens que vetlli pel paisatge, assessorant els ajuntaments i el Consell Comarcal.\nP. Però les propostes que faci no seran d'obligat compliment, no?\nR. De moment, tot el que està relacionat amb el paisatge es pacta. La clau és saber si et creus o no et creus que el paisatge vitivinícola té un futur. N'hi ha que pensen que el sector està agonitzant, però també hi ha una nova generació d'elaboradors que aposten per productes de qualitat i que es basen en el territori... Jo veig que les grans marques són, cada cop, més sensibles.\nP. Serà com la Carta del Paisatge, que la van signar tots els alcaldes i a l'hora de la veritat...\nR. L'agència farà suggeriments, però el més important és la gent. Tenim molt clar que no volem que contaminin l'aire o l'aigua, però la contaminació visual encara no es té en compte. Hi ha una disbauxa.\nP. S'haurien de tancar acords de cooperació per definir àrees industrials i preservar zones de vinya?\nR. Hem anat consumint terreny per a infraestructures i ara ens queden zones perdudes enmig de les infraestructures. Culturalment sembla que l'agricultura representi el passat i la indústria, el futur. Però aquesta és una idea del segle XVIII. Fa falta una reflexió sobre la metropolització del Penedès. No es pot magnificar ni obviar. Per a l'àrea metropolitana és important mantenir el paisatge vitivinícola. L'ha de conservar. La ciutat no és un monstre però tampoc no és El Dorado, i el Penedès podria ser un espai de qualitat paisatgística i ambiental en un context cultural diferent. Seria un dels pulmons de Barcelona.