Juli Guiu, sobre el contracte del Barça amb Spotify: “L’acord ha estat en perill per les filtracions”\nEl vicepresident de l’àrea de màrqueting del Barça assegura que l’empresa sueca es va prendre molt malament que sortissin les xifres de l’acord publicades\nJuli Guiu, vicepresident de l’àrea de màrqueting del Barça, també és el director del Festival de Cap Roig. RAC1\nActualitzada el 04-04-2022 23:02\nEl Barça ha reconegut que el pacte amb Spotify ha estat en perill per la filtració de les seves xifres, uns números que des del club s’ha insistit, una vegada i una altra, que no es podien fer públics per uns acords de confidencialitat entre la plataforma de música en línia i el mateix club. És per aquest motiu que l’empresa sueca no s’ha pres gens bé que diversos mitjans hagin filtrat els detalls d’aquesta aliança.\nÉs veritat que el Barça no les ha fet públiques en cap moment; de fet, aquest diumenge els socis compromissaris van haver de ratificar l’acord sense conèixer les xifres exactes, però el vicepresident blaugrana, Juli Guiu, ha admès a El món a RAC1, en una entrevista amb Jordi Basté, que les filtracions als mitjans de comunicació han fet trontollar l’estabilitat d’un acord que el Barça defensa que “és el millor de la història de l’entitat”.\nL’acord ha estat en perill per les moltes filtracions i s’han emprenyat molt. No és normal això que passa al Barça, que surti tot a la premsa\nJuli Guiu vicepresident del Barça\nEl vicepresident de l’àrea de màrqueting ha assegurat que les filtracions són un problema que s’haurà de solucionar, però que ara mateix és incapaç d’identificar qui ha enviat les xifres exactes als mitjans de comunicació.\nEls socis compromissaris han ratificat aquest dimecres l'acord de patrocini amb Spotify, amb 625 vots a favor, 49 en contra i 27 amb blanc. // FC Barcelona\nSigui com sigui, Guiu ha apuntat que el Barça no tenia cap pla B, en cas que ahir els socis compromissaris no haguessin ratificat l’acord, i que ara com ara es tracta del patrocini més ben pagat d’Europa, més que qualsevol altre equip del continent.\nNo sé què passarà en el futur, però ara mateix és el millor patrocini d’Europa, sens dubte\nEl Barça manté l’actual patrocini amb Rakuten fins al 30 de juny, però a partir d’aleshores ja començarà a treballar amb Spotify. De fet, al primer partit a l’agost ja es veurà el patrocini per tot arreu. Spotify Camp Nou serà la nova nomenclatura oficial de l’estadi, i la samarreta, possiblement, la podrem començar a veure amb el logotip de l’empresa sueca a partir de la gira del mes de juliol, als Estats Units.\nCrec que l’aliança amb Spotify és l’enveja de l’esport mundial\nLa cúpula de Spotify es fotografia al Camp Nou, diverses setmanes abans de la signatura de l'acord. // Marta Ramon - RAC1\nEn un altre sentit, l’aliança amb Spotify permetrà a la plataforma musical substituir el seu logotip, de manera puntual, per fer promoció de cançons i de concerts, entre altres activitats. Un dels exemples que va sortir a l’assemblea de compromissaris va ser el del disc de la catalana Rosalía, Motomami. El vicepresident blaugrana admet que hi pot haver canvis en la samarreta de partit, però que serà la d’entrenament qui experimentarà més canvis.\nOn veig més possibles canvis és en la samarreta d’entrenaments. Pot ser que hi hagi un canvi al trimestre o un cada dos mesos\nEl vicepresident de l’àrea de màrqueting també ha reconegut que estan treballant per un segon patrocinador a la màniga i la samarreta d’entrenament i per als esports indoor i els e-sports.\nL’aplicació en català, signat per contracte\nEn aquesta conversa amb Jordi Basté, Juli Guiu, també ha explicat que la idea d’incloure –en l’acord– la possibilitat que Spotify llancés una versió de la seva aplicació en català és cosa del president, Joan Laporta, malgrat que admet que l’empresa sueca ja ”estava treballant en diferents opcions d’idiomes, i el català n’era una de clara”.\nQue l’aplicació estigui en català està signat al contracte. Va ser una idea del mateix Joan Laporta. Ell ho va voler incloure\nRecupera l’entrevista de Jordi Basté a Juli Guiu, a El món a RAC1:\nJuli Guiu sobre el contracte del Barça amb Spotify: “L’acord ha estat en perill per les filtracions”\n03-04-2022 23:06 BARÇA 1 - 0 SEVILLA\n01-04-2022 07:51 US HO AVANÇA RAC1


La relació amb Cerdanyola i l'annexió a Sant Cugat centren el debat de l'EMD de Bellaterra\nImatge del debat de candidats a l'EMD de Bellaterra | Bellaterra Diari\nEls candidats a la presidència de l'EMD de Bellaterra van participar en un debat per explicar les seves propostes\nMónica García 22 de maig de 2019 11:22\nEl diumenge 26 de maig, a més de votar a les eleccions municipals, els veïns i veïnes de Bellaterra escolliran al president de l'EMD. Enguany, els candidats són el vigent president, Ramon Andreu (Gent per Bellaterra), Quim Oltra (Esquerra Republicana), Jordi Macarulla (Convergents), Abel Moreno (Junts per Bellaterra) i Bea Durán (Ciutadans). Quatre dels cinc candidats - Bea Durán es va excusar per motius personal - van participar, el 21 de maig, en el debat organitzat per la Unió de Veïns i Bellaterra.cat.\nLa relació amb Cerdanyola\nEls candidats van explicar les seves propostes en un debat celebrat al Centre Cívic de Bellaterra i que es va estructurar en tres blocs: la relació amb Cerdanyola, l'annexió a Sant Cugat i el Trànsit. Després d'unes primeres intervencions de presentació de cada candidat, els presidenciables van encetar el primer bloc centrat en la gestió de la relació entre el barri i l'EMD i l'Ajuntament de Cerdanyola.\nL'actual president de l'EMD, Ramon Andreu, va reconèixer que la relació entre Cerdanyola i Bellaterra "sempre és dificil" però va senyalar que han intentat que fos "la millor relació possible". Sobre els factors que dificulten la relació, Andreu va destacar que "existeix un dèficit fiscal de 2 milions d'euros". Quant als processos judicials que enfronten el consistori i l'EMD, Ramon Andreu va argumentar que s'han iniciat "quan no hi ha hagut cap altre remei". Per la seva banda, el candidat de Junts per Bellaterra, Abel Moreno, va apostar per "una relació de diàleg constant amb l'Ajuntament". "Aquests dos anys ens hem trobat amb dues formes molt diferents de fer política i ha sortit perjudicada Bellaterra", va senyalar. Quant a la forma d'estructurar aquesta relació, Moreno va destacar la necessitat de treballar per un nou conveni que "beneficii econòmicament Bellaterra i que amplii les competències".\nDes d'ERC, el candidat Quim Oltra va defensar el paper del seu partit "buscant encaixos a Bellaterra i Cerdanyola" i va criticar la gestió del govern de Compromís per Cerdanyola: "No han perdut ocasió de fer-ho malament allà on han pogut". Quant al conveni, Oltra va apostar per negociar un conveni "ben definit" i que aspiri a ser "com el de Valldoreix". "Cerdanyola s'ha d'adonar que Bellaterra ha de se runa potencionalitat i orgull de Cerdanyola", va concloure. Com a candidat de Convergents, Jordi Macarulla es va mostrar crític amb les demandes i processos judicials iniciats entre l'Ajuntament i l'EMD. "Han estat quatre anys conflictius, nosaltres tenim una altra forma de fer política a través del consens", va destacar.\nL'annexió a Sant Cugat\nDes de Junts per Bellaterra, Abel Moreno va admetre que, tot i considerar "lícit que un moviment veïnal" promogui l'annexió, no comparteixen que s'hagi impulsat en campanya electoral. "Seguirem treballant amb l'Ajuntament de Cerdanyola", va destacar. Per la seva banda, Quim Oltra, candidat d'ERC, va reconeixer que el moviment per l'annexió "és una clara expressió del malestar que hi ha des de fa temps", però es va mostrar crític amb el procés apostant per seguir treballant en el conveni: "Hem treballat en la línia de picar pedra i buscar arguments per convèncer el màxim de gent possible que la solució passa pel conveni".\nJordi Macarulla, candidat de Convergents, va reiterar el seu suport "al dret a decidir" i a al respecte "al 60% de bellaterrencs que han signat a favor d'annexionar-se a Sant Cugat". Tot i això, va senyalar que mentre Bellaterra segueixi formant part de Cerdanyola cal seguir treballant en un nou conveni. Qui es va posicionar més explícitament a favor de l'annexió a Sant Cugat va ser Ramon Andreu, de Gent per Bellaterra: "No som part de Cerdanyola, som d'altres llocs, i a Cerdanyola tampoc ens hi senten part". En aquest sentit, l'actual president de l'EMD va assegurar que "Bellaterra és una part de la societat de Sant Cugat gestionada des de Cerdanyola". Andreu va recordar la petició de Bellaterra de ser un municipi l'any 1992 i la consulta per la independència que van impulsar l'any 2015: "Un 94% va dir que volia ser un municipi independent de Cerdanyola". En referència al conveni, Ramon Andreu va explicar que l'EMD va plantejar a l'Ajuntament que el consistori proposés un conveni perquè els bellaterrencs el votessin en referèndum. "No hi ha hagut cap proposta", va finalitzar.\nDurant el tercer bloc, dedicat a tractar la gestió del trànsit, Jordi Macarulla va senyalar que la primera prioritat ha de ser adquirir la competència de la BV-1414. Un cop s'hagi assolit, plantegen determinats canvis de sentit en les carreteres que passen per Bellaterra per tal que tenir dos sentits únics i millorar el trànsit: unes vies que vagin cap a Sabadell i altres cap a Sant Cugat. Per la seva banda, Quim Oltra va discrepar en la priorització de la titularitat de la BV-1414. El candidat d'ERC va apostar per aplicar un Pla de Mobilitat entenent que el trànsit s'ha de reduir en dos sentits: el trànsit de pas i l'intern. En l'àmbit de l'aparcament al voltant de l'estació de ferrocarrils, Oltra va proposar cercles concèntrics d'aparcament de curta, mitja i llarga durada.\nDes de Junts per Bellaterra, Abel Moreno, va proposar que la Diputació pagui la conversió de la BV-1414 en carretera i impulsar mesures com radars i pilones però de forma controlada. Quant al trànsit intern, va plantejar la instal·lació d'un servei de bicing i millorar els accessos a peu. Per la seva banda, Ramon Andreu, va defensar la instal·lació de les pilones a Camí Antic de Sant Cugat per separar el trànsit de pas del trànsit dels veïns i va assegurar que Bellaterra necessita més pilones com al carrer de Ramon Fuster o al Turó de Sant Pau. En aquest sentit, va destacar que cal impulsar mesures perquè les carreteres es transformin en carrers i que el trànsit de pas es faci per fora de Bellaterra.


‘Detainment’, un drama colpidor nominat als Oscars tancarà aquest divendres a les 21 hores les sessions competitives del festival FILMETS\nEl director i guionista d’aquest curtmetratge, Vincent Lambe, serà present al Teatre Zorrilla per presentar la seva pel·lícula\nL’última pel·lícula en competició que es veurà a FILMETS és Detainment, un drama colpidor i una controvertida història real dirigida per Vincent Lambe. Aquesta última sessió competitiva de la 45a edició del festival FILMETS començarà aquest divendres 25 d’octubre, a les 21 hores, al Teatre Zorrilla.\nLa projecció de Detainment, nominada als Oscars aquest any, tindrà un al·licient molt especial. El director i guionista d’aquest curtmetratge, Vincent Lambe, estarà present al Teatre Zorrilla. Ell s’encarregarà de presentar la seva pel·lícula.\nDetaniment és la dura crònica basada en transcripcions d’entrevistes i gravacions fidedignes del cas James Bulger, que va commocionar al món l’any 1993 en tractar-se de l’assassinat d’un nen de 2 anys a mans de dos infants a la localitat anglesa de Merseyside.\nEl gener de 2019, Detainment va ser nominada a l’Oscar en la categoria de millor curtmetratge de ficció. Denise Fergus, la mare de la víctima, el petit James Bulger, va manifestar el seu disgust tant per la pel·lícula en si, com per la nominació, i va lamentar que els cineastes no haguessin tingut en compte el seu parer abans de dur a terme el projecte cinematogràfic. La mare volia que la cinta fos desqualificada dels Oscars, però el director del curt, Vincent Lambe, s’hi va negar.\nDel curtmetratge, de 30 minuts de durada, cal destacar la impressionant actuació dels dos actors infantils, Ely Solan (Jon) i Leon Hughes (Robert).


El Palo Alto Market, el mercat més inquiet de la ciutat dedica la seva edició d'abril a la moda. Mostrarà els dissenys més originals i atrevits del panorama fashion del país. Els visitants podran veure les últimes creacions de Carlota Oms, guanyadora -durant dos anys consecutius- de la passarel·la 080 Barcelona; les originals peces per a home de Martin Across, la 'moda optimista' de Paloma Suarez, o l'sport deluxe de Krizia Robustella.\nEls dissenys atemporals made in Barcelona confeccionats a petits tallers de la ciutat comtal de Colmillo de Morsa, les peces pràctiques i fresques de Dos Ocho Cinco, els dissenys casuals per a dones urbanes de Pinc by Ana Tichy, la moda unisex d'IKA, les sabates contemporànies de Deux Souliers, les peces urbanes de WHO, les espardenyes de Naguisa i els dissenys accessibles i contemporanis de Le T-Shirt Fantastique completen el cartell de firmes indispensables que marcaran tendència aquesta primavera.\nMaïa Vidal, The Sinners e Iramis & Mel Semé són els protagonistes musicals d'aquesta edició, i la Plom Gallery, primera galeria d'art contemporani orientada als més petits, serà l'encarregada del taller infantil.


ca.solar-energia.net > Definicions > Termodinàmica\nLa termodinàmica clàssica es basa en el concepte de sistema macroscòpic, és a dir, una porció de massa física o conceptualment separada de l'entorn extern, que sovint se suposa per comoditat que no es veu pertorbada per l'intercanvi d'energia amb el sistema. L'estat d'un sistema macroscòpic que està en condicions d'equilibri s'especifica mitjançant quantitats anomenades variables termodinàmiques o funcions d'estat com ara temperatura, pressió, volum i composició química. Les principals notacions en termodinàmica química han estat establertes per la unió internacional de química pura i aplicada.\nNo obstant això, hi ha una branca de la termodinàmica, anomenada termodinàmica del no equilibri que estudia els processos termodinàmics caracteritzats per la incapacitat d'aconseguir condicions d'equilibri estables.\nEls principis de la termodinàmica es van enunciar durant el segle XIX i regulen les transformacions termodinàmiques, el seu progrés, els seus límits. Són axiomes reals, no provats i indemostrables, basats â € <â €\nPodem distingir tres principis bàsics, més un principi "zero" que defineix la temperatura i que està implícit en els altres tres.\nQuan dos sistemes que interactuen estan en equilibri tèrmic, comparteixen algunes propietats, que es poden mesurar, el que els dóna un valor numèric precís. Com a resultat, quan dos sistemes estan en equilibri tèrmic amb un tercer, estan en equilibri entre si i la propietat compartida és la temperatura. El principi zero de la termodinàmica simplement diu que, si un cos "A" està en equilibri tèrmic amb un cos "B" i "B" està en equilibri tèrmic amb un cos "C", llavors "A" i "C" estan en equilibri tèrmic equilibri entre ells.\nAquest principi explica el fet que dos cossos a diferents temperatures, entre els quals s'intercanvia calor (fins i tot si aquest concepte no està present en el principi zero) acaben aconseguint la mateixa temperatura.\nA la cinètica principi formulació zero de la termodinàmica és una tendència a arribar a un 'energia cinètica mitjana comú dels àtoms i molècules dels cossos entre els quals porta d' intercanvi de calor: de mitjana, com a resultat de les col·lisions de les partícules del cos més calent, de mitjana, més ràpid, amb les partícules del cos més fredes, de mitjana més lent, hi haurà energia passant del primer al segon, tendint a temperatures iguals. L'eficiència de l'intercanvi d'energia determina calors específiques dels elements involucrats.\nQuan un cos es col·loca en contacte amb un cos relativament més fred té lloc una transformació que condueix a un estat d'equilibri en el qual les temperatures dels dos cossos són iguals. Per explicar aquest fenomen, els científics del segle divuit van suposar que una substància, present en majors quantitats en el cos més calent, passava al cos més fred.\nAquesta substància hipotètica, anomenada calòrica, es va pensar com un fluid capaç de moure a través de la massa anomenada impròpiament matèria. El primer principi de la termodinàmica identifica la calor com una forma d'energia que pot convertir-se en treball mecànic i emmagatzemar-, però que no és una substància material. Es va demostrar experimentalment que la calor, originalment mesurat en calories i el treball o l'energia, mesurats en joules, són en realitat equivalents. Cada caloria és equivalent a aproximadament 4,186 joules.\nEl primer principi és, per tant, un principi de conservació de l'energia. A cada màquina tèrmica o un motor tèrmic, una certa quantitat d'energia es transforma en treball: no hi pot haver cap màquina que produeixi treball sense consumir energia. Una màquina similar, si existís, de fet, produiria l'anomenat moviment perpetu de la primera espècie.\nEl primer principi s'estableix tradicionalment com:\nLa variació de l'energia interna d'un sistema termodinàmic tancat és igual a la diferència entre la calor subministrat al sistema i el treball realitzat pel sistema en l'ambient.\nLa formulació matemàtica corresponent s'expressa com:\n& Delta; U = Q - L\nOn O és l'energia interna del sistema, Q la calor subministrat al sistema i L el treball realitzat pel sistema.\nEnergia interna significa la suma de les energies cinètiques i la interacció de les diferents partícules d'un sistema. Q és la calor intercanviada entre l'ambient i el sistema (positiu si es subministra al sistema, negatiu si és transferit pel sistema) i L el treball realitzat (positiu si el sistema ho realitza en l'ambient, negatiu si ho fa l'ambient en el sistema). La convenció de signes està influenciada pel vincle amb l'estudi dels motors tèrmics, en els quals la calor es transforma (parcialment) en treball.\nLes formulacions alternatives i equivalents del primer principi són:\nPer a un sistema obert, qw = I on E es destina a la variació de l'energia total, que no és més que la suma dels canvis en l'energia interna, l'energia cinètica i l'energia potencial que posseeix aquest sistema és. Veiem que per a un sistema tancat les variacions d'energia cinètica i potencial són nul·les i, per tant, ens referim a la relació anterior.\nPer a un cicle termodinàmic, q = w, ja que la variació total d'energia és zero, el sistema que té, al final de cada cicle, de nou en les mateixes condicions de partida.\nHi ha diverses declaracions del segon principi, totes equivalents, i cadascuna de les formulacions emfatitza un aspecte particular. Estableix que "és impossible realitzar una màquina cíclica que té com a únic resultat la transferència de calor d'un cos fred a un càlid" (declaració de Clausius) o, de manera equivalent, que "és impossible dur a terme una transformació el resultat és només el de converteixi la calor extret d'una sola font en treball mecànic "(declaració de Kelvin).\nAquesta última limitació nega la possibilitat de realitzar l'anomenat moviment perpetu de la segona espècie. L 'entropia el total d'un sistema aïllat roman sense canvis quan té lloc una transformació reversible i augmenta quan té lloc una transformació irreversible.\nEstà estretament relacionat amb aquest últim i, en alguns casos, es considera una conseqüència d'aquest últim. Es pot afirmar dient que "és impossible aconseguir el zero absolut amb un nombre finit de transformacions" i proporciona una definició precisa de la magnitud anomenada entropia.\nTambé estableix que l'entropia per a un sòlid perfectament cristal·lí, a una temperatura de 0 kelvin és igual a 0. És fàcil explicar aquesta afirmació a través de la termodinàmica molecular: un sòlid perfectament cristal·lí està compost d'un sol complex (Tots ells són maneres d'organitzar les molècules, si les molècules són tots iguals, independentment de la forma en què estan disposats, macroscòpicament el vidre és sempre la mateixa) i, sent a 0 kelvin, l'energia de vibració, de translació i de rotació de les partícules que el componen és res, per tant, de la llei de Boltzmann S = k ln (1) = 0 on 1 són els complexos (en aquest cas només un).\nVa ser Sadi Carnot, en 1824, el primer a demostrar que es pot obtenir treball de l' intercanvi de calor entre dues fonts a diferents temperatures. Mitjançant el teorema de Carnot i la màquina ideal de Carnot (basada en el cicle de Carnot) va quantificar aquest treball i va introduir el concepte d'eficiència termodinàmica.\nEl 1848, Lord Kelvin, utilitzant la màquina de Carnot, va introduir el concepte de temperatura termodinàmica efectiva i és responsable d'una declaració del segon principi de la termodinàmica.\nEn 1850 James Prescott Joule va demostrar la igualtat de les dues formes d'energia (llavors es creia que el líquid calòric encara existia).\nHavent arribat a això, es va plantejar el problema que, si fos possible obtenir la calor total del treball, no hagués estat possible obtenir el invers. Aquest resultat també va aterrar Clausius que el 1855 presenta el seu desigualtat per reconèixer processos reversibles de les irreversible i estat de la funció de l'entropia.\nEl 1876 Willard Gibbs va publicar el tractat "Sobre l'equilibri de substàncies heterogènies" (Sobre l'equilibri de substàncies heterogènies) que mostrava com un procés termodinàmic podria representar-se gràficament i com estudiar d'aquesta manera l'energia, l'entropia, el volum, la temperatura i la pressió podrien preveure l'eventual espontaneïtat del procés considerat.\nEl cas de la termodinàmica és emblemàtic en la història i en 'l'epistemologia de la ciència: és un d'aquests casos en què la pràctica ha estat pioner en la teoria mateixa: la primera està dissenyada per a la màquina de vapor, a continuació , es va sistematitzar el seu funcionament teòric a través dels seus principis bàsics.\nÚltima revisió: 26 de abril de 2018\nLa termodinàmica es basa principalment en un conjunt de quatre lleis universalment vàlides quan s'apliquen a sistemes que cauen dins de les restriccions implícites en cada un.\nLa termodinàmica és la branca de la física clàssica que estudia les transformacions termodinàmiques induïdes per la calor i el treball en un sistema.\nES - Termodinámica\nEN - Thermodynamics\nFR - Thermodynamique\nDE - Thermodynamik\nPT - Termodinâmica


Sara | Escola Josep Manuel Peramàs\nJa fa olor a estiu!\nAquí teniu l’últim recull de fotos d’Educació Infantil!!!! Continuareu rebent notícies nostres i estigueu molt atents perquè seran una sorpresa…Estigueu molt atentes i atents!\nAventures des de casa…\nCom ja comença a ser un costum, aquí teniu totes les imatges de les vostres aventures des de casa. Així que esperem que quan les mireu sentiu que les vostres companyes i companys estan més a prop del que sembla. Cuideu-vos molt!\nEmocions i valors durant el confinament\nRECULL DE DIFERENTS ACTIVITATS QUE HAN FET ELS NENS, NENES, NOIS I NOIES PER A EXPRESSAR LES EMOCIONS I VALORS QUE ESTAN EXPERIMENTANT DURANT AQUEST TEMPS QUE NO PODEN ASSISTIR A L’ESCOLA PER LA COVID-19.\nJa ha arribat el gran dia!!!!!! Amb motiu de la celebració del dia mundial del medi ambient us volem proposar una pregunta: COM PODEM CUIDAR ELS OCELLS DE LA NOSTRA CIUTAT? Aquest repte ens el proposen els nostres amics del CREAF. Entreu a dins de… Llegeix més»\nEndevina quin és el segon repte!!!!\nEl dia 5 de juny és molt especial i molt important, ja que aquest dia, va ser constituït per les Nacions Unides per alertar sobre la degradació ambiental i donar a conèixer les necessitats de preservar i millorar el medi ambient. Es va escollir aquesta… Llegeix més»\nMés activitats des de casa vostra…\nJa ha arribat el millor moment de la setmana, ara podeu veure la selecció setmanal de les fotos i els vídeos que ens heu anat enviat. Ens agrada molt rebre notícies vostres i veure que no us oblideu de nosaltres. Vinga que ho esteu fent… Llegeix més»


AMPA de l'Escola Decroly de Barcelona – Pàgina 2 – Activitats i notícies de l'Associació de Mares i Pares d'Alumnes de l'Escola Decroly de Barcelona\nPublished on 03/05/2018 03/05/2018 per AMPADeixa un comentari\nUn any mes hem celebrat el concurs de Sant Jordi. Aquest any els participants havien de presentar unes tires de còmic. Ha estat un concurs renyit, amb històries increïbles, i dibuixos fantàstics. Enhorabona a tots i gràcies per participar!\nAls premiats de cada curs l’AMPA els ha obsequiat amb un còmic. Feliç Sant Jordi i a gaudir de la lectura!!!!\nSORTIDA GRUP NATURA I CALÇOTADA\nPublished on 23/03/2018 per AMPADeixa un comentari\nPer primera vegada, vam anar de calçotada després de la passejada del Grup Natura. L’AMPA va organitzar per al diumenge 18 de març una passejada entre vinyes i sense desnivells. El lloc de trobada va ser Cal Mata a Saifores (Banyeres del Penedès). Va ser una ruta circular, amb una petita parada al Castell de Santa Oliva. Després de caminar un parell d’hores, les famílies de l’escola vam tornar a Cal Mata per a la calçotada a l’aire lliure. Mentre les mares i pares fèiem tertúlia de sobretaula, les criatures van jugar fins que va ser hora de marxar. Algunes famílies van venir només a la passejada o només a la calçotada. En total vam ser més de 60 persones.


Vila-real en bici: PROPOSTA VIALS BICI UPV :QUE MILLORARIEM\nPROPOSTA VIALS BICI UPV :QUE MILLORARIEM\nSi esteu al tanto de com va el tema de mobilitat sostenible a Vila-real sabreu que l'Ajuntament havia fet un proyecte. Este ha estat valorat per la Universitat Politecnica deValencia (UPV). Esta proposta s'ens va presentar i es va resultar correcta perque arreplega les idees i sugerencies de Vila-real en bici que presentarem abans del actual equip de govern.\nEncara aixó pensem que esta proposta de la UPV pot millorar en el seu plantejament i en el seu detall. Aquestos treballs estan fets per profesionals de molta capacitat , pero que no pedalejen en lo que nosaltres podem aconsellar quan oferisen varies opcions tecniques per triar (per eixemple fer els carrils bici per la vorera o la calçada). A banda Vila-real en bici com entitat seria i compromesa pertany a Conbici, que agrupa quasi 60 associacions pro-bici a Espanya, en lo que coneixem el que funciona o no a nivell nacional. Es per aixó que de manera formal (baix ho podeu llegir) hem presentat el que canviariem despres d´estudiar-la.\n- Primer volem dir que la proposta de la UPV deixa fora importants punts generadors de desplaçaments a Vila-real . Estem parlant del Hospital de la Plana, polígons industrials, i futur Espai Vila-real.\n- Pensem que els ciclo carrers han de tindre una senyalitzacio al paviment durant tot el recorregut, perque de lo contrari els usuaris a motor o en bici es poden despistar.\n- També considerem que els carrils bici no han de fer-se per damunt de les voreres, perque generen conflictes amb els peatons. A Vila-real tenim un trist precedent negatiu al passeig de l´acequia.\n- Que es busquen mesures i accions per fer complir en la practica el llímit de 30 km/h (controls de radar, tobogans a la calçada....)\n- Que abans de fer carrils bici es valore la possibilitat d´ampliar el nombre de ciclo carrers i zona 30. Sempre en una filosofia de pacificar el transit per buscar la convivència , i aumentar la seguritat vial.\n- Que no sols basta fer els vials ciclistes sino que cal una difusió i promoció dels avantatges de moure´s en bici. També formar a la gent de com pedalejar de forma fàcil i segura.\n- Que cal fer complir la llei de mobilitat de la Comunitat Valenciana, especialment en el tema de fer parkings de bici en establiments comercials, edificis públics, centres residencials, etc\n- Crear llocs de parking d´alta seguretat per a estacionar bicis durant moltes hores, especialment per treballadors.\n- Que se li done prioritat al foment de la bici privada, davant la bici pública (Bicivila´t) especialment al dedicar recursos, donat el poc éxit del prestec de bicis.\n- Finalment demanar que la proposta de la UPV inspire un pla de mobilitat que busque un Vila-real on els desplaçaments a peu o en bici tinguen protagonisme davant la mobilitat a motor.\nPublicado por vilarealenbici en 2:05\nEtiquetas: important, instancia, proposta, UPV, vials


Santiago Fombuena està fabricant estes màscares amb una impressora 3D\nEls gestos de solidaritat per a fer front a la crisi del coronavirus estan arribant per totes les bandes. Un d'ells ha sigut a Llíria a través del professor de Tecnologia de l'IES Laurona, Santiago Fombuena.\nEste docent s'ha sumat a una iniciativa nacional de molts particulars amb impressores 3D per a ajudar en la fabricació de mitjans de protecció. Fombuena ha subministrat ja a l'Ajuntament de Llíria 10 viseres de protecció per a la cara, que s'han destinat a la Policia Local i altre personal municipal que puga estar més exposat\nLa impressora d'este professor té capacitat per a confeccionar una d'estes peces de plàstic a l'hora. Pel que continuarà preparant més unitats que es distribuiran també en altres centres del municipi on siguen necessàries.\nA més, Santiago Fombuena ha comentat que “el professorat del departament de Tecnologia de l'IES Laurona de Llíria també s'ha posat a disposició de la Conselleria d'Educació per a usar els aparells del centre en la fabricació d'estos elements de protecció sanitària”.


Salut mental | Infermeres 2020\nLa vocalia de salut mental de la Candidatura INFERMERES 2020 vol dotar a totes les infermeres que treballem en salut mental amb les eines i el suport necessari per brindar unes cures infermeres d’excel·lència.\nEl centre de la vocalia són les relacions establertes entre les infermeres que treballen en salut mental i la ciutadania a qui atenem, recollint no només les demandes i experteses dels professionals sinó també les dels experts per experiència constituint infermeres i ciutadania un binomi indispensable per a la cura de la salut de la població.\nRecolzar l’augment del número d’Infermeres Especialistes en Salut Mental i d’Infermeres Expertes en Salut Mental per donar resposta a les necessitats de salut de la població.\nRecolzar l’augment de les places de formació d’Infermera Especialista en Salut Mental.\nFomentar l’establiment de guies de pràctica clínica a partir de la Infermeria basada en l’evidència.\nPromoure projectes d’investigació en Infermeria de salut mental interdisciplinaris, així com projectes en col·laboració amb experts per experiència.\nTreballar projectes innovadors en l’àmbit de l’especialitat d’Infermeria de salut mental.\nFomentar jornades específiques per a l’impuls de la innovació en la Infermeria de salut mental\nRegular àmbits de competències que incloguin el col·lectiu d’Infermeres especialistes en salut mental i el col·lectiu d’Infermeres expertes en salut mental (EESTO).\nIncloure en els cursos de formació continuada, a les jornades d’Infermeria de salut mental i a les diferents píndoles formatives els sabers dels experts per experiència.\nImpulsar la formació en la Infermeria de salut mental (cursos de formació continuada, jornades d’Infermeria de salut mental i les diferents píndoles formatives) incloent:\nFormació en competències bàsiques en salut mental, afavorint la participació d’infermeres que no treballen directament en salut mental o volen iniciar el seu desenvolupament professional en aquest camp, posant èmfasi en psicopatologia bàsica i comunicació terapèutica, que són transversals a tots els àmbits assistencials.\nFormació en competències avançades per a infermeres especialistes i expertes en salut mental.\nFormació especifica per a les infermeres que cuiden d’altres infermeres (programa retorn i fundació galatea).\nsalut mental establint sinergies amb el Departament de salut i altres proveïdors.\nRecollir les demandes del col·lectiu EESTO en salut mental.\nReconèixer les experteses del col·lectiu EESTO en salut mental.\nBrindar assessorament a les infermeres que volen iniciar o seguir desenvolupant la seva trajectòria professional en el camp de la salut mental.\nEstablir contactes i arribar a acords amb el Departament de Salut, i altres proveïdors.\nGenerar i mantenir aliances i sinergies amb universitats, Unitats Docents, societats científiques, i altres col·legis professionals.\nEstablir línies de treball amb les Universitats, societats científiques, Col·legis d’Infermeres, altres Col·legis de professionals de la salut, i amb les Unitats Docents Multiprofessionals en salut mental.\nCol·laborar amb l’Associació Societat Catalana d’Infermeria en Salut Mental (ASCISAM).\nCol·laborar amb la Asociación Española de Enfermería en Salud Mental (AEESME).\nEstablir línies de treball conjuntes amb associacions de persones amb experiència en primera persona i familiars.\nDonar suport a institucions i agents socials que treballen en l’àmbit de la salut mental.\nDonar suport a les accions i d’altres intervencions que es realitzen des del Programa RETORN.\nApropar la vocalia de salut mental a les infermeres que treballen en salut mental i a les persones ateses.\nDiplomat en Infermeria per Escola Universitària d’Infermeria del Mar adscrita a la Universitat Pompeu Fabra. Infermer especialista en Salut mental via EIR per la Unitat Docent Multiprofessional de l’Hospital de la Santa Creu i Sant Pau. Postgraduat en Formació Bàsica en Teràpia Familiar per la Universitat Autònoma de Barcelona – Escolta de Teràpia Familiar de l’Hospital de la Santa Creu i Sant Pau. Postgraduat en Salut Mental Col·lectiva per la Universitat Rovira i Virgili. Màster Oficial en Investigació e Innovació en Cures Infermeres per la Universitat Autònoma de Barcelona. Actualment doctorand en la Universitat Autònoma de Barcelona.\nHa treballat com infermer assistencial a CPB Serveis de Salut Mental (CPBSSM) – Hospital de la Santa Creu i Sant Pau (HSCSP) a la Uniat d’Hospitalització Parcial a Domicili en salut mental i a la Corporació Sanitària Parc Tauli de Sabadell en els serveis de Hospitalització de Psiquiatria de Aguts, Hospitalització de Toxicomanies i Hospitalització de Psiquiatria de Aguts Infanto-Juvenil (Unitat de Crisi d’Adolescents).\nEn el àmbit docent ha sigut col·laborador de la assignatura Intervencions en Salut Mental del Grau d’Infermeria de la Universitat Autònoma de Barcelona. Des de 2018 és professor associat de la Universitat Autònoma de Barcelona en el Grau d’Infermeria impartint docència en diferents assignatures i actualment és coordinador de la assignatura Cures Infermeres en Salut Mental.\nTambé ha sigut creador i docent de diversos cursos de formació continuada en salut mental, tant de preparació de l’examen EIR com en l’àmbit de la comunicació terapèutica. Ha sigut infermer referent de la rotació per la UHPAD de CPBSSM – HSCSP de les Infermeres residents de Salut Mental de l’Hospital de la Santa Creu i Sant Pau així com infermer referent de pràctiques del Màster d’Infermeria Psiquiàtrica i Salut Mental de l’Escola Universitària d’Infermeria de l’Hospital de la Santa Creu i Sant Pau. També ha estat infermer referent de pràctiques de l’Escola Universitària d’Infermeria Gimbernat quan treballava al Parc Tauli.\nHa sigut ponent convidat en jornades autonòmiques i congrés nacional.\nEn l’àmbit de la recerca, és autor de publicacions en revistes nacionals i internacionals d’Infermeria de salut mental i és autor de nombroses comunicacions orals i pòsters en congressos nacionals i internacionals. És membre del Grup d’Investigació infermera en Vulnerabilitat i Salut de la Universitat de Barcelona (GRIVIS) i membre del Comitè de Recerca i Publicacions de CPB Serveis de Salut Mental.\nEn l’àmbit associatiu i de la innovació és membre fundador de l’Associació per un Major Empoderament Social i de la Salut (AMESS). Des del 2016 és col·laborador, conferenciant i conductor de grups de suport de l’Associació de Bipolars i Depressius del Vallès (ABDV).\nHa rebut el premi el premi accèssit d’investigació Associació Societat Catalana d’Infermeria de Salut Mental (ASCISAM) 2017 i el premi Infermeria i societat Entitats (Ex-Aequo) 2017 de la Fundació Infermeria i Societat del Col·legi Oficial d’Infermeres i Infermers de Barcelona.\nInfermer especialista en salut mental en la Unitat d‘Hospitalització Parcial a Domicili de CPB Serveis de Salut Mental – Hospital de la Santa Creu i Sant Pau (servei de Psiquiatria).\nProfessor associat i Coordinador assignatura Cures Infermeres en Salut Mental en el Grau d’Infermeria de la Universitat Autònoma de Barcelona.\nSecretari Associació AMESS.


Dalí, cada dia més important - Diari de Girona\nDalí, cada dia més important\nLa rellevància de Dalí en la història creix a mesura que s'aprofundeix en l'estudi de la seva vida i la seva obra\nalfons petit 23.01.2019 | 14:06\nDalí és molt més important ara que fa 30 anys, perquè se l'ha estudiat més, ha arribat a les generacions més joves, que curiosament són molt fans de Dalí, s'ha aprofundit en la seva vida i en la seva obra, s'ha anat donant una altra interpretació a la creació del seu personatge, que no va ser una boutade sinó un preludi d'una manera diferent d'entendre l'art, una mostra de la seva capacitat d'anticipació i un precedent de les performances, dels happenings... Tot plegat consolida Dalí com una figura polièdrica, una expressió que fem servir molt però que en el seu cas s'hi escau molt». Dimecres que ve, dia 23 de gener, es compleixen trenta anys de la mort de Salvador Dalí (Figueres, 1904-1989); les reflexions que obren aquest reportatge les formulava aquesta setmana la presidenta dels Museus Dalí i del Centre d'Estudis Dalinians, Montse Aguer, quan Diari de Girona li demanava si Salvador Dalí és més important ara o ho era fa trenta anys, en el moment de la seva defunció, que va provocar una autèntica commoció en el món de l'art i va portar milers de persones a visitar la capella ardent instal·lada al Teatre-Museu de la seva ciutat natal en una mostra de dol que es va allargar en els dies posteriors i que va omplir els carrers el dia 25, en ocasió del funeral.\nJa fa temps que la Fundació Gala-Salvador Dalí, l'entitat creada pel mateix artista per a la preservació, conservació i difusió de la seva obra, no organitza cap activitat en ocasió dels aniversaris de la seva defunció. Però trenta anys són una xifra rodona i Montse Aguer accepta comentar alguns dels canvis que s'han produït en aquest temps pel que fa a la consideració i el coneixement de l'artista. Uns canvis en els quals hi ha tingut un protagonisme destacat la Fundació: «Estem orgullosos de la feina feta, i tot i que segurament no em pertoca a mi dir-ho, crec que s'ha fet una molt bona feina, amb la publicació de l'Obra Completa, la recerca sobre la vida i l'obra, l'adquisició d'obra, les exposicions...».\nGala i Dalí a la casa de Portlligat | Foto: Ajuntament de Girona | CRDI | Narcís Sans Prats.\nAguer destaca l'àmbit de la recerca sobre Dalí perquè segons ella hi ha camp per córrer, encara: «Hem d'aprofundir en el Dalí escriptor, per exemple, i de fet en tot el seu vessant intel·lectual, que és un dels objectius que s'ha marcat l'actual president de la Fundació, Jordi Mercader». Mercader també aposta per un altre tipus d'exposicions que tinguin en compte precisament aquesta concepció «polièdrica» de Dalí, i que ja comencen a tenir una traducció pràctica: les mostres Dalí-Rafael, Un somieig prolongat, al Teatre-Museu de Figueres, i Dalí atòmic, al CaixaForum de Sevilla, s'articulen al voltant d'un quadre i generen al seu voltant una gran quantitat de continguts que hi estan relacionats.\nEn qualsevol cas, Montse Aguer destaca que aquell caràcter «polièdric» de Dalí afavoreix que sigui atractiu per a molts públics diferents: «A més, va tenir una enorme capacitat d'anticipació, i per això moltes de les coses que feia o deia són radicalment modernes». «Va ser, per exemple, un precursor dels selfies», defensa la directora dels Museus Dalí, per a qui l'artista és «ideal» per a les xarxes socials, que evidentment no va arribar a conèixer i encara eren inimaginables en el moment de la seva mort: «A Dalí sempre l'havia acompanyat la controvèrsia, i precisament per aiòx a les xarxes sempre hauria provocat reaccions». En aquest sentit, Aguer afegeix que «és interessant comprovar que força gent jove s'interessa per ell perquè el veuen com un rebel que advoca per la llibertat, i parla obertament de molts temes que d'altres amagarien».\nPerformance de Dalí amb un elefant prop de Figueres, el 1967 | Foto: Ajuntament de Girona | CRDI | Narcís Sans Prats.\nDalí a les xarxes\nEn tot cas, les xarxes socials, que d'una banda han contribuït a difondre la vida i l'obra de Dalí (una cerca amb aquest cognom a Google ofereix prop de cinquanta milions de resultats), també han obligat la Fundació a fer-ne un seguiment, per mirar de detectar continguts erronis o fraudulents. Fonts de l'entitat apunten que «fem un seguiment de forma regular encara que l'àmbit digital és inabastable. Els continguts dalinians poden anar des de postals que es venen en una botiga virtual fins a esdeveniments de primer ordre a qualsevol racó del món, en qualsevol idioma i format. Una supervisió total és materialment impossible. Cal elaborar estratègies per poder fer un seguiment el més exhaustiu i eficaç possible. Això es fa en sectors determinats i actors determinats. Cal escollir l'objecte i les accions a emprendre. Es fan rastrejos periòdics en sectors i activitats concretes».\nEn aquests rastrejos s'hi detecten continguts ben diversos, i que comporten reaccions diferents per part de la Fundació: «Opinions personals o activitats privades es consideren dins l'àmbit de la llibertat d'expressió i no són objecte de seguiment si no és en casos excepcionals en què es vulnerin els drets immaterials de Salvador Dalí. El que sí se segueix de prop són continguts erronis o negatius l'impacte dels quals pot erosionar el llegat dalinià. La Fundació Dalí no només supervisa sinó que és activa a internet. L'objectiu és publicar continguts rigorosos que serveixin de referència per evitar la propagació de l'error. D'altra banda, en l'àmbit del frau l'actuació és diferent. Es procedeix a estudiar detingudament els continguts i el seu abast i a valorar-ne les accions que caldrà emprendre». En aquests casos, «si la iniciativa perjudica els drets immaterials de Salvador Dalí se'n valora l'impacte. Es decideixen els recursos que s'hi destinen i s'estudia l'actuació que serà més efectiva en defensa del llegar de l'artista. La reacció pot anar des d'enviar un avís per resoldre l'error fins a traslladar el dossier als Serveis Jurídics, en funció de la gravetat i la persistència de l'agent implicat».\nMés enllà de les xarxes, publicacions i visites a museus i exposicions continuen essent la manera més habitual d'aproximar-se a l'obra daliniana. En aquest sentit, les coses també han canviat força, en els últims trenta anys: el Museu Dalí fa temps que es manté per sobre del milió de visitants anuals, quan en els anys posteriors a la mort de l'artista aquesta xifra voltava el mig milió. En aquest punt, el centenari del 2004 va suposar un punt d'inflexió. També s'ha incrementat de manera notable el nombre i la importància de les exposicions que se'n fan a l'estranger, on l'interès per Dalí és generalitzat. La Fundació treballa per trobar maneres noves d'explicar el Teatre-Museu, i en paral·lel continua organitzant exposicions retrospectives per a l'estranger, que permetin al visitant fer-se una idea de conjunt d'aquell Dalí «polièdric». «Aquestes mostres més convencionals permeten aproximar-se a Dalí des d'una perspectiva cronològica que facilita l'apreciació de l'evolució de la seva obra», diu Aguer.\nMilers de persones van sortir al carrer en el seguici fúnebre de Dalí el gener de 1989 | Carlos Sans\nLa propera mostra d'aquest estil en la qual treballa la Fundació es farà a Mònaco i s'inaugurarà el proper 5 de juliol. Encara que en aquest cas també s'ha buscat un enfocament novedós: «Plantejarà una mena d'història de la pintura a través de l'obra de Dalí», apunta Montse Aguer: «S'hi podrà veure com Dalí va fent en la seva obra referències a la història de l'art, basculant entre l'impressionisme, el cubisme, el futurisme, el noucentisme, Velázquez, Miquel Àngel...».\nPrecisament com un «artista del Renaixement», va qualificar Salvador Dalí, en una entrevista al Dominical del Diari de Girona, Ramon Boixadós (1927-2017), l'anterior president de la Fundació Gala-Salvador Dalí. «Dalí l'has de comparar amb un Miquel Àngel, o amb un Leonardo da Vinci, o amb gent així per trobar alguna cosa semblant –afegia Boixadós–. Com els vols qualificar? Com a pintors, només, com a dibuixants? T'equivoques, perquè són moltes més coses».\nCreador de formació clàssica i una àmplia cultura que combinava amb un esperit transgressor, Salvador Dalí va ser un dels grans abanderats del surrealisme. Però poc a poc va anar definint un estil propi i inclassificable, que es nodria d'aportacions procedents del món de la ciència, la literatura, l'art... Dalí tenia una curiositat insaciable i ho demostrava als seus quadres. A més, es va adonar de la creixent importància dels mitjans de comunicació de masses en la societat contemporània, i es va convertir en el principal «venedor» d'ell mateix i de la seva obra. Va saber crear un personatge amb una enorme repercussió mediàtica a tot el món, la qual cosa, afegida a la qualitat de les seves creacions, li va obrir les portes de les principals capitals artístiques i culturals del món: París, Nova York, Londres... es van rendir al seu carisma.\nI encara ho fan. Trenta anys després de la seva mort, la vida i l'obra de Dalí continuen generant una enorme expectació. Ho demostra, per exemple, el nombre de visitants al Teatre-Museu Dalí de Figueres, i l'expectació que genera cada mostra de l'artista que s'inaugura a l'estranger. Per a l'any que ve, per exemple, se'n prepara una a la Xina, un país on Dalí és molt i molt apreciat. Hi ha obres de Dalí en els principals museus de tot el món, i als Estats Units, concretament a Saint Petersburg (Florida), hi ha un museu exclusivament dedicat a l'artista figuerenc, que a principis de 2011 estrenava una seu espectacular. Però les joies de la corona del llegat dalinià són a les comarques gironines: el Teatre-Museu Dalí de Figueres és la gran obra de Salvador Dalí; la casa de Portlligat és el símbol del paisatge que va marcar la vida i l'obra del geni; i el castell de Púbol és la casa que va comprar per a la seva musa, Gala, i on havien de ser enterrats plegats.\nLes restes de Dalí reposen, però, sota la cúpula del Teatre-Museu, i el seu trasllat a aquest indret va ser una de les polèmiques que van envoltar els moments posteriors a la mort de l'artista. Unes polèmiques que havien començat anys abans i que continuarien anys després i que tenien a veure amb les suposades afinitats polítiques de Dalí, amb els drets de la seva obra, amb les falsificacions, amb la gestió dels secretaris...\nEn els últims trenta anys, però, la situació ha canviat de manera radical i la presència de Dalí als mitjans té a veure amb la seva obra i no amb aquests conflictes. De fet, fa cinc anys, Joan Manuel Sevillano, gerent de la Fundació Gala-Salvador Dalí ja declarava que «aquests 25 anys que han passat (de la mort de Dalí) poden servir per valorar l'autèntica dimensió del personatge, lluny d'aquells moments finals, que han afectat una o dues generacions, i que han marcat la visió molt tòpica de Dalí que ha dominat durant molt de temps». Per a Sevillano, «ja és hora de deixar clar que Dalí és un personatge d'una transcendència històrica inqüestionable, un dels grans creadors del segle XX, que va perfilar la cultura de masses des del seu coneixement i respecte per la cultura clàssica».\nEn la mateixa línia, Jordi Mercader declarava fa pocs mesos al Dominical del Diari de Girona que Dalí li feia pensar en «un home del neo-renaixement». Segons ell, «Dalí és l'arquetip d'aquest tipus de personatge, particip de totes les àrees del coneixement. Això és molt inusual, s'ha de posar en context, s'ha d'explicar i pot fer molt atractiu Dalí, proporcionant-ne una lectura més holística, més integral».\nDol als carrers de Figueres\nSalvador Dalí va morir a l'Hospital Comarcal de Figueres a un quart d'onze del matí del 23 de gener del 1989, a causa d'una insuficiència cardíaca associada a una pneumònia. La mort de Dalí no va ser una sorpresa a causa del delicat estat de la seva salut. El seu últim ingrès hospitalari s'havia produït el 18 de gener per culpa d'una insuficiència cardíaca, però en els mesos anteriors havia necessitat diverses vegades atencions mèdiques per insuficiències respiratòries, hemorràgies internes i altres problemes. De fet, el seu estat físic estava molt deteriorat des que l'agost del 1984 va patir greus cremades en un incendi al Castell de Púbol, la qual cosa el va obligar a traslladar la seva residència a la Torre Galatea de Figueres.\nLa capital altempordanesa va viure tres dies de dol entre la commoció i l'expectació. El delicat estat de salut de Dalí ja havia portat a la ciutat nombrosos periodistes i alguns curiosos, però l'afluència d'uns i altres es va multiplicar quan es va conèixer la seva mort. La ciutat va quedar desbordada, fins el punt que, per exemple, va caldre la col·laboració de l'Ajuntament de Barcelona, que hi va enviar quatre camions carregats de tanques per delimitar el recorregut que seguiria el seguici fúnebre. Unes trenta mil persones van visitar el 24 i el 25 de gener del 1989, dimarts i dimecres, la capella ardent de Salvador Dalí, instal·lada a la Torre Galatea de Figueres.\nEl cos de Salvador Dalí va ser embalsamat pel forense de Figueres Narcís Bardalet, ajudat per Rogelio Lacaci i Anna Hospital, i va ser embolicat amb una túnica de seda de color beix, brodada amb una corona i una lletra D de Dalí per unes monges de Figueres.\nEl 25 de gener a la tarda, els actes fúnebres en memòria de Dalí també van ser seguits per una enorme quantitat de persones, tant a Figueres com a través de la televisió, perquè Televisió Espanyola va retransmetre en directe el funeral per a tot Espanya; TV3, en canvi, va mantenir la seva programació habitual, que incloïa un documental de la BBC i dibuixos animats. Abans que el fèretre fos traslladat de la Torre Galatea a l'església de Sant Pere, el xòfer i amic de Dalí Artur Caminada va tapar la cara del pintor, per complir el seu desig. A les portes de l'església, on el pintor havia estat batejat, la multitud va rebre amb una intensa ovació el seguici fúnebre. Després de la cerimònia religiosa, el fèretre va ser transportat pels carrers de la ciutat per quatre empleats del Teatre-Museu Dalí, vestits amb uniforme de gala. En el seguici, que encapçalaven el president de la Generalitat, Jordi Pujol, el ministre de Cultura, Jorge Semprún, i l'alcalde Marià Lorca, hi figuraven els seus col·laboradors i les persones més properes, la seva cosina Montserrat Dalí –el familiar més proper del pintor, al marge de la seva germana, Anna Maria, que no va assistir al funeral– i representants d'institucions i partits polítics.\nFinalment, Salvador Dalí va rebre sepultura sota la cúpula geodèsica del Teatre-Museu. El fèretre va ser introduït en una tomba que havia estat construïda els últims dies, de dos metres i mig de llargada i noranta centímetres d'amplada, i tapada amb una llosa d'una tona de pes, sense cap inscripció. «Sobre Dalí no cal escriure res, ni pensaments ni ornamentacions», havia declarat el dia abans Antoni Pitxot.\nHomenatge fotogràfic al centre del món\nEl centre del món és a l'estació de Perpinyà, havia declarat Salvador Dalí, que de fet va immortalitzar aquesta estació en un quadre ple de simbolismes. I aquests dies la localitat nord-catalana commemora els trenta anys de la mort de l'artista amb una doble exposició organitzada per l'àrea de cultura de l'Ajuntament en col·laboració amb el diari L'Indépendant.\nLa primera mostra, Dalí Hommage, es fa precisament a l 'Espai Dalí del Convent dels Minimes, que aquest mes de gener també celebra els seus vint anys d'existència. Durant aquest temps, segons fonts municipals, «molts grans fotògrafs hi han exposat amb un tema comú, immortalitzar Salvador Dalí». Ara s'hi exhibeixen una quarantena d'imatges de la col·lecció creada a partir d'aquelles exposicions, que mostren «un Salvador Dalí sempre a punt per captar l'atenció de l'objectiu que veu».\nLa segona exposició porta per títol Dalí vist pels fotògrafs de 'L'Indépendant', i el seu emplaçament és precisament la seu d'aquest diari. I s'hi mostren, no podia ser d'altra manera, instantànties de l'artista captades per fotògrafs del rotatiu en indrets com Perpinyà, Ceret o Port-Lligat. «Cada fotografia ha estat captada per un fotògraf del diari L'Indépendant, durant un període que va dels anys 50 als 80. Les trenta imatges ens mostren tot l'interès que Dalí tenia pel departament», apunten els responsables d'aquesta segona exposició.\nLes dues mostres tenen entrada lliure i estan obertes al públic fins el proper 31 de març. La del Convent dels Minimes es pot visitar de dimarts a diumenge, d'onze del matí a dos quarts de sis de la tarda, mentre que la del diari L'Indépendant està oberta de dilluns a divendres, de nou del matí a dos quarts de cinc de la tarda.\nLes llars dels artistes, un refugi en la quarantena.\nVisitar el Teatre-Museu Dalí com si fos una casa de nines virtual i surrealista.\nL'exposició més representativa de Dalí a Rússia tanca abans d'hora pel coronavirus.


Penedès. El govern de Cubelles ratifica en el ple la seva aposta pel pont del carrer Lleida\nL'oposició va demanar que s'ajorni el projecte fins que es faci una comparativa de les alternatives\nLAURA MARÍN. Cubelles\nL'equip de govern de Cubelles continua ferm en la seva aposta pel pont sobre el riu Foix pel carrer Lleida, malgrat que des de l'oposició i algunes entitats se li va fer una crida a reconsiderar el projecte aprovat i a crear una comissió que estudiés i comparés les alternatives existents. En un ple extraordinari que va durar prop de tres hores, el govern i l'oposició van tensar encara més les seves relacions amb retrets sobre la transparència i els canvis de posicions d'alguns regidors sobre aquest tema. Finalment, el replantejament del projecte constructiu va ser rebutjat amb els vots contraris dels tres socis de govern (PSC-CiU-ERC).\n+ L'enginyer de camins Marc Gil va intervenir en el ple per defensar la construcció del pont per l'avinguda Onze de Setembre. Foto: L.M.\nLa sessió extraordinària –de gairebé tres hores– va estar marcada per les tensions obertes entre els regidors del govern, l'oposició i els assistents a la sala i els retrets en veu alta van impregnar de crispació el debat. En alguns moments la discussió política també va arribar al terreny personal, com ara en el cas dels regidors Joan Rodríguez Serra (ERC) i Mònica Miquel (ICV). Malgrat l'hora de la convocatòria –la una de la tarda– la sala i el vestíbul es va omplir de ciutadans que volien seguir en directe el debat. Els membres de Fauna Cubelles van aprofitar el ple per dur una pancarta en què acusaven el govern de fer una «dictadura».\nL'oposició municipal havia demanat la convocatòria del ple per intentar que el govern local reconsiderés la seva posició, però l'equip de govern va confirmar que s'impulsarà el projecte constructiu aprovat. De fet, el regidor d'Obres i Serveis, Joan Albet (CiU), va ser l'encarregat de defensar ahir, en el ple, la posició del govern respecte a la construcció d'un pont sobre el riu Foix: «El projecte del carrer Lleida és en tots els àmbits, excepte l'hídric, molt millor que el de l'avinguda Onze de Setembre.» Albet va argumentar que els aspectes de mobilitat (circulació entre els barris del poble) els soluciona més bé el pont pel carrer Lleida i que les dues propostes, que disten «50 metres amunt o avall», no poden tenir tantes diferències pel que fa a l'afectació de l'entorn natural. En aquest sentit, el responsable d'Obres i Serveis del govern de Cubelles va recordar que el projecte que defensa l'entitat Fauna Cubelles «és similar al que es va descartar el 2003 perquè proposava un pont alçat i suposava una obra faraònica».\nJoan Albet també va aprofitar el ple per sortir al pas d'algunes declaracions fetes pels grups de l'oposició i la plataforma, que deien que havia reconegut en privat que no estava d'acord amb el pont. El regidor de CiU va dir públicament que el que havia dit és que prefereix «fer una biblioteca i un centre social abans que un pont», per una qüestió de filosofia personal.\nPrèviament, l'oposició havia intentat fer canviar l'opinió alguns dels regidors dels govern, recordant-los que durant la campanya electoral de les municipals defensaven justament el pont per l'Onze de Setembre.\nL'Entesa per Cubelles va demanar al govern que creés una comissió de treball per estudiar les diverses alternatives existents abans de fer una infraestructura d'aquestes característiques: «No tenim la comparativa que es va acordar en un ple per majoria», va recordar Anna Martínez, que va exposar al govern els informes d'inundabilitat que ha elaborat l'ACA. En aquest sentit, Iniciativa per Cubelles va insistir en l'impacte ecològic que podia representar la creació d'aquest pont «en una de les quatre zones humides que hi ha a Catalunya».\n>Ni l'oposició ni els veïns fan que el govern de Cubelles modifiqui el projecte del pont