Time Bends as We Come Closer - Pedro Torres en Chiquita Room\nTime Bends as We Come Closer és un projecte sobre la curvatura de l’espai-temps i la nostra relació amb la força de la gravetat. En la mecànica clàssica, la gravitació és una força d’atracció que actua entre els cossos amb massa, però a partir de la teoria general de la relativitat s’entén com la deformació de la geometria de l’espaitemps provocada per una massa. Una força invisible i, al contrari del que es pugui pensar, molt feble –la més feble entre les quatre interaccions fonamentals–. Una interacció a la qual nosaltres, com a cossos en relació a altres cossos, estem subjectes i la que ens ha modelat (química, física i intel·lectualment) en el nostre entorn (cosmològic i quotidià). A través de diverses obres en diferents mitjans (so, neó, text, vídeo, instal·lació), Pedro Torres proposa diferents configuracions que s’entrellacen a partir de la gravetat per a afectar els nostres cossos a mesura que ens endinsem en l’exposició.\nEl esdeveniment acaba el 07 novembre 2020\nYou’ve been swimming in gravity since the day you were born. Every cell knows where down is. Easily forgotten. Your mass and the earth’s mass calling to each other.\nTime Bends as We Come Closer és un projecte d’exposició al voltant de la curvatura de l’espaitemps i la nostra relació amb la força de la gravetat. En la mecànica clàssica, la gravitació és una força d’atracció que actua entre els cossos amb massa, però a partir de la teoria general de la relativitat s’entén com la deformació de la geometria de l’espaitemps provocada per una massa. Una força invisible i, al contrari del què es pugui pensar, molt dèbil (la més dèbil de les quatre interaccions fonamentals de la naturalesa). Una interacció a la què els éssers humans, com cossos en relació a altres cossos, estem subjectes i que ens ha moldejat (química, física i intel·lectualment) en el nostre entorn quotidià i cosmològic.\nLa gravitació com a punt de partida sorgeix del meu interès en temes científics, sobretot relacionats amb el temps, i del propi espai físic de la galeria, la verticalitat de la qual ha afavorit vincular la reflexió sobre el temps amb la interacció gravitatòria específicament. L’exposició reuneix obres en diferents mitjans i funciona com un sistema entrellaçat. Explora la verticalitat i l’horitzontalitat, l’atracció i la repulsió. I afecta en la posició corporal del visitant: entra de peu i acaba tombat.\nEn la investigació prèvia al projecte, en l’àmbit artístic, dos camps destaquen en l’exploració de la gravetat: l’escultura i la dansa. Endinsant-nos en l’exposició, ens trobem amb dues peces de neó idèntiques que es presenten en parets oposades, però una en posició horitzontal i l’altra en vertical: From the Past (Score —h) i From the Future (Score v—). La base és un dibuix tridimensional, amb corbes, elipsis i rectes, que remeten a les òrbites (objecte d’estudi de la física relacionat amb els camps gravitacionals) com un sistema de cossos en relació, afectats per l’atracció de les seves masses. Cada peça és una escultura feta d’un traç de llum, que fa visible en l’aire les línies que poden connectar cossos. Amb el simple gest de girar la forma, és a dir, deixar incidir sobre ella la gravetat a partir d’un possible eix de rotació, veiem com ocupa un altre espai i es transforma completament davant dels nostres ulls (que tenen una direccionalitat fixa a causa justament de la gravetat). Les dues peces, a més de funcionar com escultures autònomes, serveixen com a partitura per a una peça de dansa basada en el contact improvisation, una tècnica desenvolupada per Steve Paxton als anys setanta.\nTiempo curvado y caíste és una instal·lació que posa en relació i contrast diversos elements: una tela de seda (que s’arruga com la pell), línies de llum que creuen l’espai (en forma de neons) i text (paraules que es fan visibles en la trobada amb el material i els ulls de qui ho mira, que guanyen sentit a la seva ment i es desfan en una dansa capritxosa d’anades i tornades del temps). De forma poètica, el text fa un repàs per la curvatura de l’espaitemps, les caigudes, les mirades i les masses, els cossos i les òrbites. El propi text es veu afectat per un moviment de caiguda i la seva lectura és contrària a la corrent: es llegeix d’abaix cap amunt.\nDues altres peces independents, però posades en relació en l’exposició, són Falling i While Thinking of Escaping (Mientras no escapamos). Falling és un àudio de 48 minuts, un paisatge sonor compost a partir de tres pistes ja existents: Walking & Falling (1982), de Laurie Anderson; Falling (2011), de Meredith Monk; i Falling, Catching (2010), d’Agnes Obel. Les tres peces remeten al fet de caure, moviment que els nostres cossos experimenten constantment a causa de la força gravitatòria, poc perceptible o conscient en el quotidià. Caminar és un permanent caure per aixecar-se. Per a ser escoltada, se li imposa a l’oient una espècie de caiguda prolongada, s’ha de tombar, el que exigeix un canvi de postura corporal del vertical a l’horitzontal. A més a més, només s’escolta la part proporcional de l’àudio en respecte a l’alçada de la sala i els dies d’exposició. Una proporció donada per un càlcul que involucra el valor de la gravetat g a la Terra.\nFalling, física i conceptualment, és una obra que transita els eixos vertical i horitzontal i, de la mateixa manera, ho fa la superfície on tombar-se per escoltar-la: l’obra While Thinking of Escaping (Mientras no escapamos). Aquesta peça és una catifa de llana natural amb el dibuix de la fòrmula de la velocitat d’escapament (basada en una il·lustració d’Isaac Newton presentada en el seu Principia). La fòrmula permet calcular la velocitat que un altre cos ha de tenir per allunyar-se indefinidament d’un cos més massiu al que es vincula per la gravetat. Per les nostres pròpies capacitats (i limitacions) físiques, com a éssers humans sobre la Terra, no podem escapar-nos d’ella, estem ancorats a aquesta superfície. No obstant, el cel –sobretot el nocturn– sempre ha exercit una força d’atracció sobre els nostres ulls i les nostres ànimes i ha forjat un desig d’anar-hi, de sortir d’aquí, de volar i veure altres horitzons, també d’escapar i desaparèixer. While Thinking of Escaping (Mientras no escapamos) proposa aquest moment de suspensió, d’imaginació, de contemplació. És físicament inevitable quedar-se immòbil en aquesta posició, però la ment obeeix a altres lleis i passeja, arribant a ingravids confins insospitats.\nCreixem impulsats per una espècie de moviment antigravitatori, cap amunt, fins al punt en què assolim un equilibri i ens estabilitzem, per de seguida començar a encongir-nos, doblegar-nos. Els nostres braços, tanmateix, semblen sempre recordar-nos on està el nostre fonament, apunten al nucli compartit, dibuixen una línia invisible que surt de les puntes dels nostres dits cap al centre de la Terra. La força de la gravetat actua i també limita altres cossos, inanimats. Els vincles entre àtoms per agrupar-se en mol·lècules es veuen afectats per aquesta interacció. Com més alta és una muntanya, major és la pressió en la seva base, fins el punt que, si és molt elevada, la unió entre els àtoms comença a trencar-se i la muntanya s’enfonsa en la superfície terrestre per a reduir la pressió suficient fins que es solidifica i s’estabilitza. Folded Mountain y Arm Bending mostren aquestes dues masses –una muntanya i un braç– d’escales molt dispars. Ambdues representacions es presenten materialitzades en un teixit que permet que la imatge es doblegui i, al fer-ho, li confereix un volum que anima la forma, cobra gruix i apareixen les curvatures de l’espaitemps.\nEn definitiva, amb Time Bends as We Come Closer parteixo de la gravetat per a parlar de cossos, d’aproximacions i de deformacions, d’allò íntim i de com ens sentim atrets els uns pels altres, de forces invisibles i del temps, de forces d’atracció i repulsió, de contradiccions, de la nostra condició, com a éssers humans, d’estar ancorats a la Terra però alhora del nostre desig supervivent d’escapar, d’una relació poètica entre art i física i de la màgia de les formes.\nFrom the Past (Score —h) 7986€\nFrom the Future (Score v—) 7986€\nWhile Thinking of Escaping (Mientras no escapamos) 4731€\n→ ) arrOw of time—l’éther at Zenith Polar • 3267€\nCircling Times 387.2€\n17 set. 2020\tEntrada gratuïta


EL RACÓ DEL PROFE | lamaletadeleducador\n← Presentació Blog\nPosted on Abril 12, 2012\tby lamaletadeleducador\nEres profe? alguna vegada has tingut alumnat desmotivat? et pot interessar el vídeo de la conferència del psicopedagog Juan Vaello que hem penjat a la secció: “EL RACÓ DEL PROFE”\nEL RACÓ DEL PROFE.\nAquesta entrada s'ha publicat en Blogs/webs d' orientació, el racó del profe i etiquetada amb alumne, aula, el racó del profe, Juan Vaello, recursos. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


La moda neutra en gènere està en augment a la indústria de la moda\nQuan es tracta de gènere, per a un nombre creixent de marques de moda, el sentiment és neutre\nDins el món de la moda del (mil·lenari) rosat per a les nenes i el blau per als nois, hi ha un enorme espai blanc. 'Les estadístiques mostren el 38 per cent de Gen Z-ers & lsquo; estem d'acord' que el gènere ja no defineix una persona tant com abans, i el 27 per cent dels mil·lenaris se sentien de la mateixa manera, segons Christina Zervanos, la responsable de PR de The Phluid Project, una marca basada en el concepte de vestir sense gènere. “Aquestes generacions són el futur del comerç minorista, que suposarà una despesa de 143 milions de dòlars en els propers quatre anys.\nCom a resultat, un nombre creixent de marques de moda comença a pensar fora de la caixa binària. Durant les darreres temporades, dissenyadors de luxe com Gucci, Saint Laurent i Haider Ackerman han celebrat espectacles en pista. Moda Operandi va estrenar la seva primera col·lecció de roba de carrer unisex a principis d’aquest any, i Zara va començar a llançar col·leccions sense gènere el 2016 amb models d’ambdós sexes dissenyats amb la mateixa roba. Més especialment, han aparegut una collita de noves marques com Agender i Rebrand per atendre als consumidors que no volen dir-los què és la moda masculina o femenina.\nLa demanda de moda no centrada en el gènere és tan alta de fet, que quan Asos va llançar la seva primera col·lecció unisex a principis d’any, es va convertir en la quarta oferta més popular (de més de 800) en una setmana. Com a resultat, el major minorista en línia del Regne Unit està expandint les seves modes neutres. Fins ara, s’ha centrat en la roba de carrer: dessuadores, samarretes i altres grapes casuals que la majoria de les persones creixen portant independentment del sexe.\n“Els dissenyadors creen roba que s’adapta a tothom sense mantenir les coses limitades i unidimensionals.\nSens dubte, aquest és el cas de la majoria de roba unisex que hi ha al mercat actualment: hi ha menys casos d’homes en faldilles o vestits que hi ha dones en pantalons i vestits dins d’aquesta categoria. Però existeixen, i a mesura que la moda sense gènere troba la seva posició en el corrent principal, està creant més llocs per comprar per a totes les persones interessades a explorar vestits no binaris, inclosos els membres del col·lectiu LGBTQI +.\nLa marca italiana Francesco Russo confecciona actualment uns estilets de talles masculines, la marca Telfar de Nova York, destinatària del Fons de moda del Consell de Dissenyadors de Moda d’Amèrica (CFDA), crea moneders de cuir luxosos comercialitzats cap a homes i el projecte Phluid té un maó extens. i espai de morter al centre de la ciutat de Nova York, en un moment en què les botigues físiques tanquen en cotxes. 'Per poder jugar i experimentar a través de la moda i la bellesa en un espai sense judicis, és la millor manera d'aprendre qui ets i entrar a la teva pròpia Zervanos. “Els dissenyadors creen roba que s’adapta a tothom sense mantenir les coses limitades i unidimensionals.\nI no només les marques contemplen com les normes de gènere (o la seva falta) informaran que la moda avanci. Al febrer, la CFDA va afegir una opció unisex / no binària per a la New York Fashion Week, quatre marques mostrades en aquesta categoria, amb dotze dissenyadors addicionals que van mostrar col·leccions unisex en les seves categories tradicionals. Marc Karimzadeh, portaveu de la CFDA, va declarar la decisió d’oferir més opcions que els homes i les dones per a desfilades de moda després d’assistir a “un nombre creixent de dissenyadors les col·leccions que no estan delimitades per gènere”. “Aquests dissenyadors reflecteixen l’impuls cultural. És un canvi que molts de la indústria de la moda veuen amb atenció.\nÉs innegable l’impuls dels mil·lenaris i gen Z-ers per impulsar el canvi. A continuació s’explica com influeixen en la indústria dels viatges. I crear nous espais comunitaris dins de l'escena del benestar.\nCom viatjar amb el teu millor amic ... i no odiar-se els uns als altres al final del viatge\nLes Mega companyies inverteixen en petites marques d’aliments saludables: els vostres serveis indie es venden?


Cap de setmana ple d'activitats a Baqueira Beret : estacions :: CanalNeu.cat :: Bloc\nestacions / Cap de setmana ple d'activitats a Baqueira Beret\nAquí us deixem les diferents activitats per aquest cap de setmana:\nNova edició d'Era Olhada, el plat més representatiu de la cuina aranesa.\nEl diumenge 6 de març, a partir de les 11h i al costat de la terrassa de la cafeteria Audeth a Beret, se celebrarà la 3a edició d'Era Olhada. Es tracta d'una jornada dedicada a la degustació de l'olla aranesa, el plat més típic de la gastronomia aranesa. Elaborada per 5 restaurants de la Vall d'Aran, la ració tindrà un preu de 3 € i es regalarà la cassoleta especial Era Olhada.\nPrograma especial Carnestoltes\nAnimació en pistes amb un Ski-Ral-Fotogràfic-Disfresses (recollida del full d'instruccions en les oficines d'atenció al client de la cota 1.500 de Baqueira). A la tarda cita a la terrassa del bar Audeth de Beret. més informació a www.baqueira.es / notícies\n14a edició de la competició Amics de Montgarri.\nAmics de Montgarri celebrarà la 14 ª edició i seran dos dies de competició: el dissabte es farà un supergegant i el diumenge una combinació race. Es realitzarà a l´Stadium de Beret, en una molt bona situació ja que es pot veure tota la carrera des de la meta i es pot accedir a peu des del pàrquing.\nLa cursa comptarà amb la participació de més de 350 corredors alevins I i II de clubs de tot Espanya, Andorra, França. Organitza el CAEI. www.caei.es\nMés informació a Baqueira Beret www.baqueira.es\nPractica el Vallsharing\nForfet de temporada a meitat de preu a VallNord!


XAREL·10: de novembre 2020\nDes del blog RELATS CONJUNTS ens proposen escriure un relat inspirat pel quadre "Cinc retrats" [Fem portrætter] (Vilhelm Hammershøi - 1901/02).\nVa arribar un moment que la classe política havia desprestigiat tant la democràcia que aquesta forma de govern va deixar de tenir sentit. Si el que la gent votava no importava perquè totes les decisions dels governs eren imposades per les elits econòmiques no valia la pena esmerçar temps i recursos en organitzar eleccions que no servien per a res perquè era igual qui guanyés, els que manaven sempre eren els mateixos.\nS’havia, doncs, de canviar el règim polític. La democràcia ja no servia, havia quedat superada igual que abans havien quedat obsoletes les dictadures, les monarquies o les teocràcies. Calia fer una cosa diferent i deixar de triar els governants entre qui tenia com únic mèrit el saber fer discursos brillants o aconseguir caure simpàtic a la gent. Si tenim un problema sanitari, no és millor que l’intenti solucionar un metge abans que un polític que només ha trepitjat un hospital per fer-se la foto el dia de la inauguració? Si sorgeix un conflicte fronterer, no és preferible encarregar-lo a un diplomàtic expert abans de permetre que el president de torn pugui prémer el botó nuclear sense més ni més? Deixar la solució en mans dels que hi entenen és sempre una bona solució i, per tant, havíem de ser governats pels que estiguessin millor preparats per afrontar cadascun dels temes cabdals que afecten la nostra societat. No va ser fàcil trobar aquests experts perquè, com tothom sap, aquestes persones realment capacitades es poden comptar amb els dits d’una mà però una vegada localitzats tots cinc, la pentacràcia (que així es va denominar aquest nou sistema polític) va ser, per fi, instaurada.\nAlguns, els que heu estudiat una mica d’història, potser pensareu que aquesta fórmula ja havia estat provada anys enrere sense gaire èxit. Aquest nou règim pot recordar els governs formats per tecnòcrates o, anant encara més enllà, aquells pobles de principis del segle XX on el poder el tenien l’alcalde, el capellà i el cap de la policia que feien sempre el que els semblava. Ni de bon tros, l’error de base d’aquells governs era que no deixaven espai a la participació ciutadana en cap moment i això no passa amb la pentacràcia. En circumstàncies normals, els cinc experts poden manegar la situació a la seva manera i tot ha de funcionar correctament però si sorgeix un afer massa complicat de resoldre, aleshores es posa en marxa un recurs innovador de solvència contrastada: el pentaconclave.\nImagineu que apareix un problema que afecta greument a part de la societat i que no hi ha manera de solucionar-lo des del govern. És el moment d’activar el pentaconclave i tancar els cinc experts dins una sala amb totes les comoditats que calgui però completament aïllats de l’exterior. No es tracta, com alguns pensareu, que aprofitin aquest aïllament per trobar una solució sinó just pel contrari, el que se’ls demana és que s’apartin un temps per no fer nosa i així permetre que la gent que pateix directament aquell problema pugui solucionar-lo. Després, quan tot estigui resolt, els cinc governants poden tornar a sortir per seguir encarregant-se del dia a dia que la població té altra feina.


Els germans Cardona a l'acabar la prova de la Pierra Menta. (F: Sky&Run)\nEls germans Oriol i Nil Cardona han quedat 7ns a la prova “Pierra Menta” d’esquí de muntanya\nEls banyolins han competit junts per segon any consecutiu i han aconseguit millorar la 9a plaça obtinguda l’any passat.\nEls Alps francesos han acollit entre els dies 8 i 11 de març la 32a edició de la “Pierra Menta”. La cita és una de les tres curses d’esquí de muntanya més importants que se celebren als Alps i acull més de 400 corredors, que competeixen amb equips de dos esquiadors. Entre ells, els guanyador de la edició anterior Kilian Jornet. La cursa té un recorregut que compte amb 10.000 metres de desnivell positius dividits en 4 etapes.\nEls germans banyolins Nil i Oriol Cardona han fet equip per segon any consecutiu. El primer dia de la cursa els integrants de la Selecció Catalana d’esquí de muntanya van començar en bona forma i van aconseguir una 8a plaça a la classificació. Al final de la segona jornada els banyolins van repetir posició. Els millors resultats els van obtenir en la tercera etapa acabant en una molt bona 5a posició a tan sols 12 minuts del primer equip classificat. Finalment, tot i que en la última jornada van ser 11ns, van aconseguir fer valer els bons resultats de les tres primeres etapes i van acabar 7ns de la classificació general. Amb aquest resultat, els banyolins han millorat la 9a posició que van aconseguir l’any passat.\nEl temps total que van marcar els germans Cardona va ser d’ 11 hores, 17 minuts i 3 centèsimes, rebaixant el temps de l’any passat en 11 minuts i quedant a menys d’una hora de l’equip guanyador format pels italians Damiano Lenzi i Matteo Eydallin. El català i guanyador de l’edició anterior Kilian Jornet ha acabat en 2a posició fent equip amb el francès Alexis Sévennec.\nEl calendari de proves d’esquí de muntanya no s’atura, i la propera cita és el Campionat d’Espanya per equips a la Vall d'Aran, on els banyolins tornaran a formar equip.


Ciència i Innovació aposta per la medicina reparativa molecular | Consumer\nCiència i Innovació aposta per la medicina reparativa molecular\nAhir es va posar la primera pedra de l'Institut de Medicina Molecular, que se situarà a la Universitat d'Alcalá\nLa ministra de Ciència i Innovació, Cristina Garmendia, va presidir ahir l’acte de col·locació de la primera pedra de l’Institut de Medicina Molecular, que se situarà al campus aquest de la Universitat d’Alcalá (Madrid). La titularitat del centre serà compartida pel Consell Superior de Recerques Científiques (CSIC) i la citada universitat.\nSegons va dir la ministra, l’Institut de Medicina Molecular, que costarà uns 49 milions d’euros, es convertirà en un referent europeu en la recerca de malalties immunològiques, inflamatorias, tumorals i de l’envelliment humà. La seva inauguració està prevista per 2010.\nGarmendia va destacar a més la importància de la constitució d’un institut mixt d’aquesta naturalesa. En aquest sentit, va subratllar que el seu departament es proposa potenciar les connexions entre els agents del sistema de R+D, entre ciència i empresa, i entre entitats públiques i privades, així com el treball compartit entre les institucions de l’Administració General de l’Estat i de les comunitats.\nEl nou centre, en el qual podran treballar fins a 600 investigadors, té com a objectiu la creació i coordinació d’un programa investigador entorn de la medicina reparativa molecular, predictiva i individual. Abordarà estratègies de recerca tant per buscar nous tractaments com per desenvolupar formes de diagnòstic més ràpides i efectives.\nAixí mateix, els promotors del projecte pretenen establir ponts de\ncol·laboració amb l’Hospital Universitari Prínceps d’Astúries, a Alcalá d’Henares, perquè les recerques biomèdiques realitzades en el nou institut tinguin una repercussió directa en els pacients del centre sanitari.\nEl Ministeri assenyala que aquesta via de col·laboració entre el CSIC, la universitat i el personal de l’hospital, inèdita a Espanya, propiciarà la constitució d’equips de recerca multidisciplinàries.\ninstituto de medicina molecular-ca medicina-ca molecular-ca primera piedra-ca universitat d'alcalá


Xarxa Educativa Can Boada – L'Espigol — Marià Galí — Copèrnic\nL'Espigol — Marià Galí — Copèrnic\nProjecte dels centres educatius del barri de Can Boada del Pi\nEscola Bressol L’Espigol\nAutor X.E.CanBoadaPublicado el junio 15, 2017 enero 12, 2018 Deja un comentario en Centres integrants\nPremis Sant Jordi de la Xarxa Educativa Can Boada\nEl dimarts a la tarda va tenir lloc al nostre institut el lliurament de premis Sant Jordi 2019 de la Xarxa Can Boada, on participaven conjuntament l’Escola Bressol l’Espígol, l’Escola Marià Galí i l’Institut Nicolau Copèrnic. Aquesta ha estat la tercera edició. Els directors dels tres centres van ser els encarregats de presentar els guanyadors i representants de cadascuna de les classes que havien participat.\nA l’acte van assistir representants de tots tres centres, així com els alumnes guardonats i les seves famílies. Els alumnes més menuts de l’Escola Bressol l’Espígol van amenitzar la jornada amb una actuació que havien preparat per aquesta ocasió. Era la primera vegada que la interpretaven, i ho van fer molt bé!. Altrament, els alumnes del taller internivell de Flautes, juntament amb el seu professor – en Joan Escoda-, van representar 3 petites peces que havien estat assajant durant aquest curs. Fins i tot es van atrevir amb un “cover” d’una cançó de música electrònica!\nA continuació del lliurament dels guardons, els finalistes dels premis del TdR de Batxillerat de l’Institut Nicolau Copèrnic van explicar-nos breument els seus treballs.\nTots plegats vam viure una jornada molt emocionant, que esperem que pugui repetir-se el proper curs!\nA continuació us mostrem algunes imatges de la jornada!!\nAutor Javier Laganga EstebanPublicado el mayo 2, 2019\nTercera edició dels premis de la Xarxa Educativa Can Boada\nPer tercer any consecutiu, la Xarxa Educativa Can Boada, integrada pels centres Escola Bressol L’Espigol, Escola Marià Galí i l’INS Nicolau Copèrnic, entregaran els premis «JOCS FLORALS» de la seva tercera edició.\nLloc: Institut Nicolau Copèrnic\nData: Dimarts 30 d’abril\nAutor Javier Laganga EstebanPublicado el abril 26, 2019\nEntrega premis Xarxa Educativa Can Boada\nEl passat dimarts 24 d’abril, la Xarxa Educativa Can Boada va fer l’entrega dels premis Sant Jordi als guanyadors i guanyadores de l’Escola Bressol Espígol, l’Escola Marià Galí i L’Institut Nicolau Copèrnic. L’ esdeveniment va ser un total èxit d’assistència i on tothom va poder gaudir d’un petit refrigeri al finalitzar l’acte.\nAutor Lidia Rovira GimenoPublicado el abril 26, 2018 abril 26, 2018\nVídeo de la rua d’enguany\nAutor Javier Laganga EstebanPublicado el febrero 20, 2018\nAquest any farem la Rua de Carnestoltes.\nAdjuntem l’horari i el recorregut perquè, si ho voleu, ens podeu acompanyar.\nExplicació del recorregut:\nPunt vermell sortida a les 10:15\nRecorregut en color rosa dels tres centres i tornada al mateix punt\nRecorregut en color verd del CEIP i de l’Institut (de 10:45 a 11:45 aproximadament)\nPunt blau on ens separem CEIP i Insti\nAl voltant de les 12 cadascú al seu centre\nAutor Javier Laganga EstebanPublicado el enero 12, 2018 enero 12, 2018\nXarxa Educativa Can Boada Creado con WordPress


La Vigneraie de Meusnes Meusnes França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nLa Vigneraie de Meusnes45 Rue Cezanne (Lieu Dit Chamberlin), Meusnes, Meusnes, França, 41130 - Veure al mapaExcel·lent8,6Basada en89comentarisLa Vigneraie de MeusnesVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 10 fotosMolt bona ubicació 7,8Veure al mapa7,8Ubicació\nSobre l'allotjamentDescripcióConvenientment situat a Meusnes, La Vigneraie de Meusnes és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Meusnes. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha aparcament de cotxes, habitació familiar, àrea de TV/saló compartit, cuina compartida. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Piscina exterior, jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. La Vigneraie de Meusnes és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Meusnes.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsempolles d'aigua de cortesia Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar més\nAllotjaments a Meusnes


Montblanc i la Conca de Barberà es preparen per viure l'11 de Setembre - Nova Conca\nDestaquen els actes de la Diada Nacional del país a Montblanc i l'Espluga de Francolí\nDimarts, 10 de setembre de 2019 a les 23:08h\nLa comarca es disposa a celebrar demà dimecres dia 11 de Setembre, Diada Nacional de Catalunya, els actes commemoratius previs a l'anada a la gran manifestació de Barcelona.\nAixí, a la capital de la Conca de Barberà, els actes començaran a les 11 del matí, a la plaça de Sant Francesc amb l'ofrena floral al monument de Francesc Castellví i Obando i la posterior actuació de la Coral Flor de Lis.\nA l'Espluga de Francolí els actes començaran a les 10:30 h a la plaça de la Vila des d’on es dispararan 4 coets que anunciaran l’inici de l'acte de la Diada. Seguidament i al mateix lloc s’iniciarà l’acte central que comptarà amb la intervenció d'un grup d'espluguins i espluguines que van fer possible l'1 d'Octubre que exposaran quina creuen que hauria de ser la resposta a la sentència als presos polítics.\nA continuació tindran lloc els parlaments i lectura del manifest de la Diada Nacional de Catalunya 2019 a càrrec de l’ANC i Josep M Vidal alcalde de l’Espluga. L’acte es clourà amb la cantada dels Segadors, himne nacional de Catalunya, acompanyats de l’actuació dels Grallers de l’Espluga, i un Vermut per la República.\nLes diferents localitats celebraran els seus actes, com ara, Vimbodí i Poblet, amb un esmorzar a l'ermita del Montgoi, a partir de les 10 del matí


El despertar valencià - Diari La Veu\nDissabte, 3 de desembre de 2016 00:00h\nUn llibre sobre la caiguda d’un règim i la irrupció del canvi.\nEl pròleg el signa Enric Juliana.\nVíctor Maceda ens fica negre sobre blanc les claus de l’autèntica traca política a València i al País Valencià. Es tracta d’un treball d’investigació, minuciós i rigorós, que ens ajudarà a entendre com van funcionar certes coses al País Valencià en els temps de les grans obres, dels projectes megalòmans i dels il·luminats.\nHo edita Pòrtic segell dins el Grup 62.\nLa sinopsi d’aquest llibre:\nEstem assistint a l’enderroc de tota l’estructura partidista i de poder del PP valencià, que durant vint anys va controlar absolutament tot el que passava al País Valencià. És la caiguda d’un Règim. Ja no es tracta només de diverses trames corruptes, sinó d’una operació de saqueig centralitzada i molt ben dissenyada, que amenaça seriosament els dos grans referents de la formació dels anys de glòria del partit: Rita Barberà i Francisco Camps. El relat del periodista Víctor Maceda, cenyit als fets, té l’alè d’una història èpica i grollera alhora.\nCazarabet conversa amb Víctor Maceda:\n-Víctor, crec que som molts els que ens sentim alleujats quan “cau el castell” del poder del PP, però és que amb tot el que hi ha caigut, amb tot el que passa i ha passat, jo la caiguda la fico entre cometes, i és que el PP al País Valencià té encara molt de poder?\n-Certament, el PP continua sent la força més votada al País Valencià. Però si comparem el resultat de les eleccions valencianes del 2015 amb el de quatre anys abans, l'erosió és ben evident. En només quatre anys, el PPCV pràcticament va perdre un de cada dos vots, un desgast impensable fa no gaire. Cal recordar, per exemple, que l'any 2011 Francisco Camps havia renovat la majoria absoluta sota la condició d'imputat, i amb 55 diputats, el màxim històric. El 2015, van caure fins als 31. Dit això, és clar que el PPCV continua sent una força preponderant. Conserva molts menys nuclis de poder (els més destacables, les diputacions d'Alacant i Castelló, i els ajuntaments d'Oriola i Benidorm), però té una estructura potentíssima que li permet, com ja s'ha pogut comprovar en les dues eleccions estatals celebrades el 2015 i el 2016, mantenir un nivell de vot considerable.\n-Per què creus que es manté amb aquesta força? Tan ferm és el clientelisme?\n-La societat no canvia com un mitjó. La mateixa societat que atorgava majories aclaparadores al PPCV és la que ha dut l'esquerra al poder. Ara bé, la ciutadania cada cop és més capaç de diferenciar el seu vot en funció de cada elecció. Hi ha noves formacions polítiques i el vot dual és cada vegada més habitual. No parlaria de clientelisme, per tant, sinó de preferències consolidades en el temps després de 20 anys –no ho oblidem!– de control absolut de la pràctica totalitat de les institucions valencianes. En tot aquell temps va instaurar-se una manera de governar amb què la gent empatitzava bastant. La capacitat o no de l'esquerra de contraposar-ne una altra de més atractiva resultarà clau a l'hora de continuar en el Govern.\n-Però és que pareix que la corrupció, tota la trama de corrupteles, no fan forat… Tu què en penses?\n-Crec que la corrupció no fa forat en època de vaques grasses i desocupació baixa. Per contra, quan va de la mà d'una crisi severíssima com la que estem vivint, sí que passa factura. El PP de la ciutat d'Alacant ha passat de presumir del seu rècord de regidors (18) a fer el seu mínim històric (8), i tot això, en només quatre anys! Pense que no es pot dissociar aquesta pèrdua del cas Brugal, que implicava de ple l'anterior alcaldessa de la ciutat, Sonia Castedo. Ella va dimitir el càrrec abans de les eleccions i ja no va ser-ne la candidata, però l'aspirant que va rellevar-la, Asunción Sánchez Zaplana, va pagar-ne les conseqüències.\n-Penso que no és pas la corrupció allò que més ha fet trontollar el poder del PP al País Valencià… Què és allò que, segons tu, també els ha fet perdre vots?\n-Va ser un cúmul de factors. La pèrdua de les caixes d'estalvi, Bancaixa i la CAM, o de RTVV, amb Canal 9 i Ràdio 9, va ser molt traumàtica. De sobte, els valencians van quedar-se sense els dos principals referents financers del país i sense la radiotelevisió pública, que va quedar clausurada abruptament, cosa que, a Europa, tan sols havia passat a Grècia. A més, va evidenciar-se que la crisi era especialment greu al País Valencià, per la sobreexposició al sector de la construcció i per la mancança d'un sistema de finançament just, sense el qual el govern autonòmic cada cop estava més endeutat i tenia menys capacitat de maniobra, amb els efectes que això tenia sobre les polítiques públiques, i en especial, sobre l'ensenyament: quan el PP va abandonar el poder, a les escoles i instituts valencians, hi havia més de 1.700 aules prefabricades. Tot plegat, sense un enemic exterior a qui responsabilitzar de tots els mals, un paper que fins el 2011 van jugar els governs espanyols de José Luis Rodríguez Zapatero, va permetre que el PPCV col·lapsara per complet.\n-De tota manera qui perd vots, perd poder, i qui perd poder acaba perdent clientelisme i corre la veu que els diners no brollen i… Què ens pots reflexionar?\n-Com us deia adés, el PPCV no ha estat poc de temps en el poder, precisament. És a dir, que poden sobreviure perfectament a quatre anys a l'oposició. Han bastit una estructura partidària molt forta, única al País Valencià, fins al punt que disposen del doble de militants que la resta de partits junts, que aviat és dit. Estan en condicions de refer-se i de retornar al poder l'any 2019, no és en absolut descartable, però ja no ho farien amb aquelles majories abassegadores. Tampoc no crec que en el futur pogueren aplicar les pràctiques delictives que els van permetre de guanyar tantes eleccions consecutivament. Els controls s'han extremat i l'actual Govern està impulsant una sèrie d'actuacions que seran de compliment obligat per als pròxims governants, siguen quins siguen.\n-Però en aquells anys, no fa tant de temps, acumulaven els principals ajuntaments, les tres diputacions, la Generalitat… I degueren aportar molts “incentius” al PP central. És per això, segurament, que es podien moure i es mouen, encara, com volien i com volen. Penses així?\n-Òbviament, el PPCV és un pilar clau dins del PP, però també ho és que Mariano Rajoy no es va significar especialment per voler salvar-lo d'una desfeta electoral que cada dia semblava més a prop. Si analitzem el comportament que va tenir envers la Generalitat Valenciana (i per extensió, envers el PPCV mateix) durant la legislatura 2011-2015, conclourem que potser tampoc no li desagradava que el partit passara a l'oposició. De fet, van afanyar-se a acotar la corrupció (el cas Gürtel, sobretot) al País Valencià, com si a la resta de l'Estat no els afectara tant. Els importava salvar el Govern espanyol, però un cop l'han retingut, tampoc no dubte que es marcaran com a meta recuperar l'alcaldia de Madrid i la Generalitat Valenciana, i de passada, l'Ajuntament de València.\n-Com definiries aquesta “nova etapa”, la que es coneix com “a la valenciana”?\n-Doncs és una etapa esperançadora, però amb molts entrebancs. El País Valencià arrossega un deute de 45.000 milions d'euros, el més elevat en relació al PIB de totes les autonomies, però s'estan impulsant mesures de tall social que afecten la vida quotidiana de les persones: des de la generalització de la sanitat a la gratuïtat dels llibres de text, des de la fi del copagament farmacèutic per a les rendes baixes (vora un milió de persones se n'han vist beneficiades) fins a la resolució de molts expedients pendents en matèria de dependència o de vivenda. No són grans esdeveniments, ni ocupen moltes pàgines de diari, però són mesures que milloren la vida de la gent que ho necessita més. I, sobretot, s'està demostrant que els diferents poden governar units. En contra dels auguris d'alguns (entre els quals, molts sectors esquerrans), el PSPV-PSOE i Compromís cohabiten de manera amable, sense estridències, i Podem, que els hi dóna suport extern, també s'ha revelat un soci fidel. Si comparem aquest govern de coalició a uns altres que vam veure a Catalunya o Galícia, es podria dir que és referencial.\n-Si no hagués sigut per alguns treballadors de la premsa i per aquells valents que van denunciar alguns fets, què hagués passat?\n-Seríem una societat encara més malalta i alguns dels que passaran els pròxims anys a la presó potser ens continuarien governant. Sort del treball d'una part de la premsa i sort dels funcionaris que, podent callar, van preferir denunciar, ni que fóra anònimament. Els hi devem molt, als uns i als altres.\n-La gent, el ciutadà i la ciutadana del País Valencià, van estar-hi molt tocats i amb les il·lusions ben tocades. No hi veien sortida. Quina part de la responsabilitat tenien els partits de l’oposició? Com és que no “il·lusionaven” prou per motivar els qui estaven farts de tot allò? I què passa ara?\n-L'esquerra, a les eleccions valencianes, feia molts anys que es movia pels volts dels 950.000 vots. L'any 2015 va ser capaç de trencar la tanca d'1.300.000, entre els quals, és clar, hi havia exvotants del PPCV. Si aquesta gent va il·lusionar-se amb l'esquerra fins al punt de votar-los va ser perquè hi va veure alguna cosa. La gent no vota en contra del que creu, encara més quan en aquest cas hi havia l'opció de Ciutadans. Una de les claus, en el futur, es poder retenir aquesta part de l'electorat que va sentir-se atreta pel discurs del centre-esquerra valencià. El valencianisme de Compromís va atraure electors que feia anys que votaven el PP, i no era senzill. Els populars van controlar durant molts anys tots els ressorts del poder, i dins del seu esquema mental, aquesta coalició era “catalanista” i “radical”. Bé, doncs alguna gent va obrir els ulls i va adonar-se que, en contra del que deien els seus, potser el discurs de Mónica Oltra tenia una part de raó i que calia donar-li una oportunitat. Ara té l'ocasió de guanyar-se una segona oportunitat.\n-N’hi ha prou a fer les coses bé?, o la gent ha entrat en una mena de ventall amb “molts mals costums” i no es conformarà amb millores i rescat social i una lluita seriosa per una educació pública?\n-Ací és on està la clau, al meu parer. Si el Govern actual és capaç de redreçar l'ordre de prioritats de la ciutadania, si la majoria de valencians entén que resulta més just redistribuir la riquesa i que tothom tinga les mateixes oportunitats, de segur que no hi haurà un canvi de color a la Generalitat. Ara bé, aquesta feina requereix moltes dosis de pedagogia, i sobretot, demana fets. Sense diners, aquests fets potser no seran tan perceptibles, i en aquest sentit, l'aconseguiment d'un sistema de finançament equitatiu, que no faça “perdre” als valencians 1.300 milions d'euros anuals, serà fonamental. Amb aquests diners, podrien implementar-se unes polítiques públicament valentes de debò, que afavoriren els sectors més desafavorits de la societat, que fins l'any passat també votaven majoritàriament el PPCV.\nEl Camí del Xúquer


Taga маршрут - Ribes de Freser, Catalunya (España)- GPS track\nПіший Туризм (Піший Туризм маршрутів на Spain → Catalonia → Ribes de Freser )\n562 42 57\nUploaded 28 лютого 2016\nRibes de Freser - Coll de Manter - Mas Conill - Cal Perpinyà - Central de Coma - Càmping Vall de Ribes - Ribes de Freser (Піший Туризм)\nRibes de Freser- Casi hasta el Taga (Не визначено)\nRibes de Freser - Tarruella - Ribes de Freser (Піший Туризм)\nTaga (Піший Туризм)\nXavier Hidalgo Всі права захищені\nПереглянуто 420 раз(и), завантажено 4 раз(и)\nAscenció al cim del Taga feta al febrer del 2016 des de Ribes de Freser. La única neu que vam trobar va ser a partir del 1800 m, però insuficient per posar-nos les raquetes. Això, sí, amb un fort vent a la baixada. En resum: uns 1100 md 10 km de recorregut en unes 5 hores de marxa.\nA Ribes de Freser s'arriba des de Ripoll per la carretera que es dirigeix a Puigcerdà. Un cop al poble el millor és preguntar per la font de la Caterineta, lloc de sortida. Espai per aparcar als carrers del voltant.\nDes de la font cal agafar el camí (indicador) que s'enfila a la dreta i que en uns vint minuts ens deixa a la collada de Manter. Abans però passarem per uns nius d'ametralladores on acostuma a haver força bestiar (atenció si aneu amb gossos). Des de la collada agafarem el camí indicat que s'enfila en direcció SW i poc després en direcció SW, seguint la llarga carena que porta fins al cim.\nL'excursió no presenta problemes d'orientació. Arribarem al collet d'Ardena i haurem de pujar per la serra del mateix nom. Des d'aquí veurem l'avant-cim i les tanques de bestiar que el remunten. Les seguirem. Un cop a l'avant-cim caldrà continuar per la mateixa carena fins al cim del Taga.\nCom dèiem la pujada no presenta cap problema d'orientació, però cal remarcar que es tracta de 1.100 m de desnivell constant i cal estar en forma. El premi són les vistes espectaculars de tot el Pirineu de Núria i de Vallter.\nEl descens el farem pel mateix camí.\n-Des de l'aparcament al cim: 3.15 h.\n-Novament fins al cotxe: 5 h.\nI did this trail with Xavier Hidalgo\nAsk Xavier Hidalgo to add you as a trail buddy on this trail


La convocatòria per rebre al Vila-real\nErnesto Valverde ha donat a conèixer els 18 jugadors citats, per afrontar la sisena jornada de Lliga al Camp Nou (21 hores)\nQuart partit en 11 dies pels d'Ernesto Valverde, i torna la Lliga al Camp Nou després de les victòries contra Betis i València. El Barça rep al Vila-real CF en la sisena jornada de Lliga de la temporada 2019/20. Per aquest partit, que es disputarà a les 21 hores, Valverde ha facilitat aquest dimarts la llista de 18 convocats.\nPer aquest matx, el tècnic blaugrana ha decidit convocar els següents futbolistes: Ter Stegen, N. Semedo, Piqué, Sergio, Todibo, Arthur, Suárez, Messi, O. Dembélé, Neto, Lenglet, Griezmann, Aleñá, S. Roberto, F. De Jong, Vidal, Junior i Ansu Fati. Queden fora de la convocatòria per decisió tècnica I. Rakitic i Wague i per lesió Jordi Alba i Umtiti. La principal novetat a la convocatòria és el retorn de Dembélé, que ha rebut l'alta mèdica.\nDarrera sessió i alta mèdica per O. Dembélé\nAquest dimarts l'equip s'ha exercitat per darrera vegada abans del partit contra el Vila-real. Una sessió que ha comptat amb els jugadors disponibles del primer equip al camp Tito Vilanova i on també han entrenat han estat Iñaki Peña i C. Pérez del Barça B i Ansu Fati del Juvenil A. En acabar la sessió d'entrenament, Ousmane Dembélé ha rebut l'alta mèdica de la lesió que va patir a la primera jornada de Lliga contra l'Athletic Club.


Recullen firmes perquè Telecinco torni a contractar Antonio David Flores\nSeguidors de l'exmarit de Rocío Carrasco posen en marxa una campanya perquè torni a la televisió, però només aconsegueixen tretze firmes\nper María Merino 24/03/2021 09:50h\nLa sèrie documental de Rocío Carrasco està carregant contra Antonio David Flores, el seu exmarit, que ha estat acusat de maltractaments i d'haver manipulat als seus fills. És per això que Mediaset i la productora La Fábrica de la Tele han decidit acomiadar a Antonio David, però diversos teleespectadors i seguidors han posat en marxa una campanya perquè el col·laborador torni a la televisió.\nAntonio David Flores es queda sense feina\nEl testimoni de Rocío Carrasco en el documental 'Rocío, contar la verdad para seguir viva' ha commocionat a gran part de la població. En concret, entre llàgrimes i desolació, Carrasco explica l'infern que va viure durant el seu matrimoni amb Antonio David Flores. Ara bé, també ha volgut parlar sobre com ha actuat el seu exmarit després de posar fi a la relació.\nTenint en compte el seu testimoni i les proves que exposa en el documental, Mediaset ha decidit acomiadar a Antonio David. De fet, aquest dimarts, Carlota Corredera ha afirmat que «'Salvame' anuncia el cessament d'Antonio David Flores». És més, la presentadora ha assegurat que «La Fábrica de la Tele i Mediaset han aplicat aquesta mesura a la resta de programes del grup audiovisual».\nCOMUNICADO DE MEDIASET, en el que se cesa la vinculación laboral de Antonio David en todos los programas del grupo audiovisual pic.twitter.com/aahJIhbWGQ\nCampanya perquè Flores torni a la televisió\nMolts teleespectadors han aplaudit la decisió de Mediaset i fins i tot Neus Sala, que ha treballat en el documental, considera que el grup audiovisual podria haver aplicat aquesta mesura molt abans. Tot i això, hi ha persones que no es creuen el testimoni de Rocío Carrasco i, tot i que Antonio David ha estat vint anys cobrant diners per parlar malament de la seva exdona, critiquen que ella hagi rebut diners a canvi d'explicar tota la història.\nPer aquest motiu, els seguidors d'Antonio David han posat en marxa una campanya a Change.org perquè Mediaset torni a contractar-lo. «Després de l'entrevista de Rocío Carrasco, han acomiadat injustament a Antonio David Flores per un suposat delicte de maltractament, després de 25 anys. Antonio va ser absolt d'aquest cas i ara és acomiadat sense dret a defensar-se. El jutge va desestimar el cas, on és la presumpció d'innocència? S'està utilitzant a Antonio David», manifesten els seguidors del col·laborador.\n«Pocavergonyes. Fer fora una persona que vosaltres mateixos heu utilitzat per omplir-vos les butxaques, quan ell en el seu treball ha estat professional. Ara us interessa més el testimoni de Rocío, que fa més pena i parla de maltractaments. Intenteu enfonsar a una persona sense embuts. No acomiadem a Antonio David Flores sense motiu aparent aquest 2021. Té dret a defensar-se», afegeixen.\nSonia Fresco ha estat l'encarregada de posar en marxa la campanya, però no ha aconseguit gaire èxit; només han signat tretze persones.\nEls seguidors d'Antonio David asseguren que és innocent perquè va ser absolt, però l'advocada Montse Suárez explica que «el col·laborador no ha estat jutjat, és a dir, és mentida que tingui una sentència absolutòria. Existeix un acte de sobreseïment provisional i, com bé indica la paraula, es pot aixecar el cas i reobrir-se en qualsevol moment si realment es pot reforçar amb proves, sobretot de naturalesa pericial i quan, en el cas de Rocío Carrasco, continua el patiment».\n-Abogada: “Antonio David no ha sido juzgado. Cuando él dice que tiene una sentencia absolutoria, es mentira” #ADFueraDeLaTV1 pic.twitter.com/V3wcbrse1N\nD'altra banda, seguidors i celebritats han volgut defensar a Rocío Carrasco perquè ella ha exposat proves suficients, com els informes de la Unitat de Valoració de Violència de Gènere. No obstant això, Antonio David té previst prendre mesures legals contra la mare dels seus fills.\nAntonio David demandarà una companya de 'Sálvame': «Ho hauràs de demostrar»\nEls col·laboradors de 'Sálvame' donen l'esquena a Antonio David: «Ja no el volem aquí»


espeleobloc: Tres petites cavitats del Pla d’Ardenya\nTres petites cavitats del Pla d’Ardenya\nEl primer dia de març (01.03.2012) tretze del grupet d’Espeleo Dijous anàrem de visita matinal al Pla d’Ardenya a Vallirana: Dolors, Jaume, Julio, Jordi, José, Josep, Josu, Lluïsa, Montse, Pere, Ricard, “Víctor” i “Visu”.\nDos companys, després d’esmorzar a Cal Doctor, s’en van adduint compromisos dubtosos, amb que ens quedem sense dos bons fotògrafs, tot i que fer-hi fotos es un dels objectius tradicionalment implícits d’aquestes sortides.\nEn primer lloc, per si encara algú ho ha oblidat, recordeu que no sempre es guanya temps escollint el camí mes curt.\nEl pas estret que hi ha just en els primers metres de la cavitat fou suficientment selectiu per tal que només entresin tres companys (Julio, Lluïsa i Montse)... i sense càmera fotogràfica.\nAvenc del Trio\nEn Jaume ens volia demostrar que contràriament al que figura al “Catàleg Espeleològic del Massís de l’Ordal” publicat per en Francesc Rubinat el desembre del 2004 com un EspeleoSie monogràfic, aquest petit forat no podia estar “tapat per pistes o carreteres”.\nEn efecte la cavitat encara existeix i tal com sospitava en Jaume, un dels seus descobridors quan formava part del EIE, fins i tot seria possible treure-hi pedres per tal d’aprofundir-lo. Capturarem un exemplar d’aranya.\nAprofitem per publicar la topografia original de l’any 1969, en la que encara hi figura un gran bloc en la boca que ara ja no hi es.\nA tall d’anècdota, ja sortíem d’aquest petit pouet, quan fruit d’una sorprenent “casualitat” apareix el “kiku” que tot passejant per les proximitats, i orientat pels nostres companys que iniciaven l’exploració del T-38, ens feu una visita de cortesia, tot prenent bona nota de les coordenades del Trio.\nLa seva boca estava mig tapada per unes banques, que vam tornar a situar en finalitzar la visita. El pou està recobert per una colada que podria ser més bonica si no fos per l’estat general de sequera i descalcificació de tota la vertical. També vam poder recollir un nou exemplar de Meta, amb tota probabilitat bruneti, de manera que ja podem donar per finalitzada les captures destinades al projecte Meta menardi 2012 en aquests relleus de Garraf-Ordal.


Jaume Aymar i Ragolta: marzo 2012\nVeure amb els ulls del cor\nHomilia diumenge V de Quaresma\nEn la petició d’aquells pelegrins de cultura grega que es van acostar a l’apòstol Felip, Sant Joan expressa i resumeix la veu de tot el paganisme obert a l’Evangeli: “Volem veure Jesús”. Els pagans tenien la seva religió (pagus, camp, pagès) eren religiosos però potser per curiositat, potser per insatisfacció, no en tenien prou: volien “veure Jesús”. L’expressió “veure” no es limita als ulls del rostre, es refereix per sobre de tot a la mirada de l’esperit. Tinc un amic invident que sovint em diu: “estic content de veure’t”, em veu amb la mirada interior. En el llenguatge de Joan “veure” volia dir entrar en contacte personal de simpatia. Encara avui nosaltres diem popularment “ens hem de veure!”. Vol dir que ens hem de trobar, que hem d’enraonar...\nAvui molts també voldrien veure Jesús. Potser s’autodefineixen agnòstics, o escèptics, o simplement diuen que creuen en alguna cosa... Busquen, se senten insatisfets... Voldrien conèixer el missatge de Jesús, comprendre’l. Nosaltres hem de ser per a ells, transparències de Jesús. Veuen a Jesús en nosaltres? En el nostre capteniment personal i comunitari? Som transparència de Jesús? O de vegades els propis cristians som opacs i fem de tap? Nosaltres també tenim l’oportunitat de veure’l cada dia a Jesús, no en directe però sí en els germans, especialment en els més pobres... Veure’l en l’eucaristia. Però ens calen els ulls de la fe.\nLa mort no ens fa por, a la majoria. Però sí que ens espanta l’agonia, la lluita, el sofriment. Jesús també pressentia l’agonia de Getsemaní. No era cap estoic: l’horroritzava el suplici imminent. Comença la temptació d’evadir-se, però reacciona i se centra en un únic ideal la Glòria del Cel. I el Pare li respon, el Pare li assegura a Jesús que el seu sacrifici serà el Centre de la Glorificació divina.\nÉs el sacrifici fecund. En el programa de la Salvació no hi ha més que el del Sacrifici voluntari: servir i seguir l’únic Salvador per la Creu de la Vida. És anar donant la vida pas a pas... Quan mor una persona estimada com ens agrada llegir aquest text de l’evangeli! Veure la mort a la llum de la fe li dóna una dimensió nova. Recordo que fa uns mesos en l’enterrament d’un sacerdot molt estimat, mossèn Josep Boix, el Sr. Cardenal ens deia: si algú dubta de la Resurrecció, hauria d’haver parlat amb mossèn Boix aquests dies, amb quina esperança parlava de la seva trobada imminent amb Jesús!\nPublicado por Jaume Aymar i Ragolta en 3/25/2012 10:27:00 a. m. No hay comentarios:\nEtiquetas: cultura grega, Getsemaní, glorificació, Josep Boix\nSalvats però de què?\n“Déu estima tant el món que ha donat el seu fill únic perquè no es perdi ningú dels qui creuen en ell sinó que tinguin vida eterna.” Paraules de Jesús a Nicodem, una nit. Aquestes paraules, estan escrites dalt d’un altar que hi ha a en una església de Barcelona, l’Oratori de Sant Felip Neri. “Així Déu ha estimat el món”. Un altar neoclàssic, centrat per la imatge de Jesucrist clavat en creu. Durant la guerra, la metralla va entrar fins a l’església i va arribar al cor de la imatge de Crist de l’altar major. Un altar bellíssim amb un Crist molt bonic que encara es conserva.\n“Déu estima apassionadament el món. Déu ha enviat el seu fill al món no per condemnar sinó per redimir”. Quina meravella! Quina grandesa l’amor de Déu: per amor ens ha creat, per amor ens ha redimit. Tot és per amor. “D’on vens d’amor, on vas a amor...” escrivia Ramon Llull. Ens ho ha dit també la lectura de l’apòstol: Déu que és ric en l’amor ens ha donat la vida juntament amb Crist a nosaltres que érem morts per les nostres culpes. Però tot això avui ho entenem? Estem celebrant el bicentenari de la Constitució de Cadis (1812-2012) ja aleshores circulaven unes idees que tota persona en aquesta vida ha d’aspirar no a la redempció, sinó a la felicitat. Que tota persona ha de guiar els seus actes per la raó i no per la tradició (JJ.López Burniol LV 17/03/12, p. 25). Aquestes idees avui continuen circulant. En els dos mil anys de vida de l’Església, els cristians hem estat víctimes de tota mena de desgràcies com els altres; i hem estat també causants d’injustícies, de guerra, i de dolor, com tots els altres. El mateix Jesús hi va estar implicat. Ell va ser perseguit, condemnat i crucificat. Al peu de la creu es va sentir un desafiament: “Salva’t a tu mateix, si ets Fill de Déu i baixa de la creu”. Què significa doncs, que Jesucrist és el Salvador dels homes? Com poder confessar l’amor de Déu davant de tanta injustícia i de tant sofriment? Déu ens estima i ens salva. Això vol dir que Déu se’ns dóna perquè cada persona i cada grup humà visquem en Ell i així trobem la vida veritable. (Problemàtica viva, 68). El pecat porta a la mort, l’amor dóna la vida. L’amor ressuscita. Nosaltres hem de ser sembradors de l’amor de Déu allí on ens trobem. És a dir, sembradors del seu amor, de la seva misericòrdia, del seu perdó... Allí on no hi ha amor, posa-hi amor i hi trobaràs amor. A vosaltres que heu cregut ens ha salvat per gràcia. Hem de ser doncs rics en l’amor i hem d’enriquir els altres amb el nostre amor. Pel qui estima tot és gràcia, tot és do.\nMoisès enlairà al desert la serp talment com un talismà. Tothom en veure-la es guaria. La creu alçada sobre el món: el nord, sud est i oest crucificant la terra, com escrivia el poeta, esdevé signe de salvació: amb aquest signe vencerem. “Mireu l’arbre de la creu/on morir el redemptor del món”, cantarem aviat a Setmana Santa. Mirar la creu, mirar-la amb ulls de fe, ens dóna paradoxalment la vida. Per això enmig del desert de la Quaresma, avui anticipem ja l’alegreu-vos! de la Pasqua.\nPublicado por Jaume Aymar i Ragolta en 3/18/2012 11:14:00 a. m. No hay comentarios:\nEtiquetas: Constitució de Cadis, López Burniol, Nicodem, Oratori de Sant Felip Neri, problemàtica viva\nUn instant etern\nAvui, amb les imatges enregistrades podem anar endavant i endarrera. Podem congelar la imatge, accelerar-la o retenir-la. Això no ho podem fer en la vida real: la història és per ser descrita, però no podem tornar-la a escriure. Tampoc el futur no ens pertany. És cert que tenim la memòria que ens permet evocar el passat i que som capaços de somniar i dissenyar el futur, però tot des de la humilitat del nostre present, l’únic que tenim. La transfiguració de Jesús fou un d’aquells instants que els apòstols volgueren fer eterns en el seu cor: Que n’estem de bé aquí a dalt! I Jesús transfigurat il•lumina i dóna sentit ple a la llei (Moisès) i als profetes (Elies). Després comprendran que la passió és necessària per entrar a la glòria, però ells han tastat ja l’eternitat. Han viscut un temps fora del temps com el de l’eucaristia.\nTots lloem la fe d’Abraham, pare dels creients. “Quina escena tan dura, com li podia demanar Déu el sacrifici del seu fill?” Diuen molts, però com afirma poèticament David Jou, quants pares avui sacrifiquen de tantes maneres els seus fills, amb horaris abusius o obligant-los a ser allò que ells van voler ser i no van poder! Si gran fou la fe d’Abraham, molt més gran fou la fe de Maria. Allà al calvari, no hi havia cap moltó, Jesús era l’anyell sacrificat. No hi havia cap àngel que deturés la mà del botxí. És el mateix Jesús, braços en creu que anuncia a Maria que serà mare de tots els homes.\nAnem a celebrar l’eucaristia que anticipa l’eternitat en la nostra vida i Jesús és l’anyell de Déu. Que sigui un tast de l'eternitat.\nPublicado por Jaume Aymar i Ragolta en 3/04/2012 08:10:00 p. m. No hay comentarios:\nEtiquetas: Abraham, David Jou, Elies, eternitat, instant, Moisès\nLa nova aliança i la lluita contra el mal\nQuina meravella l’arc de Sant Martí! La llum que es descompon en una gamma acolorida. Cada vegada que el veiem ens emociona. És el signe de Déu i de la seva aliança que estableix amb tots els éssers humans, amb tots els éssers animats (per tant, també amb els animals) i per a totes les generacions, per sempre més. Hi ha un pacte de Déu amb l’ésser humà, un pacte còsmic que es renova i s’actualitza cada vegada que celebrem l’eucaristia: “aquest és el calze de la meva sang, la sang de l’aliança nova i eterna que serà vessada per vosaltres i per a tots els homes en remissió dels pecats”. Déu renova el seu sí envers nosaltres i nosaltres renovem el nostre sí a Déu.\nCada vegada que resem el credo apostòlic repetim una expressió enigmàtica: “davallà als inferns”. Manllevada d’aquesta carta de Sant Pere que hem escoltat avui: [Jesús] “va anar a dur la seva proclama als esperits empresonats, que s’havien resistit a creure en temps de Noé”. Jesús davalla fins al fons de la condició humana. Benet XVI explica que aquest passatge està molt lligat al baptisme. En les icones orientals veiem com Jesús baixa fins al fons de l’aigua fluent, que baixa fins a la “casa del mal” que té els homes presos. No oblidem que una de les missions del batejat és precisament lluitar contra el mal, convençuts de la victòria final del bé sobre el mal. El baptisme ens prepara per ser ciutadans d’un cel nou i d’una terra nova.\nL’evangeli segons sant Marc ens ha dit que l’Esperit empeny Jesús cap al desert. El desert és u lloc privilegiat per a Israel, lloc de la seva constitució com a poble. Viure entre animals feréstecs que no li fan mal i que l’alimenten els àngels. Així és sovint la nostra vida. I després succeint Joan que és a la presó, anuncia lliurement el nucli del seu missatge. És el temps propici, Déu és a prop vostre, rectifiqueu i creieu en aquesta bona notícia.\nPublicado por Jaume Aymar i Ragolta en 3/02/2012 07:05:00 a. m. No hay comentarios:\nEtiquetas: aliança, Benet XVI, davallà als inferns, Israel, Noé


Politique de confidentialité – Krik Krak Productions\nKrik Krak Productions informa els usuaris del lloc web sobre la seva política respecte del tractament i protecció de les dades de caràcter personal dels usuaris que puguin ser recaptats per la navegació o contractació de serveis a través del seu lloc web.\nEn aquest sentit, Krik Krak Productions garanteix el compliment de la normativa vigent en matèria de protecció de dades personals, reflectida en la Llei orgànica 3/2018 de Protecció de Dades de Caràcter Personal i en el Reial decret 1720/2007, de 21 desembre, pel qual s’aprova el Reglament de Desenvolupament de la LOPD i altres regulacions legals internacionals i europees vigents.\nPer a una més informació complementària sobre la protecció de dades personals et convidem a consultar la pàgina web de l’AEPD (Agència Espanyola de Protecció de Dades).\nIdentitat del responsable del tractament i informació bàsica sobre protecció de dades.\nResponsable: Krik Krak Productions\nAdreça: C/Badó 16, local 3, 08960 Sant Just Desvern\nCorreu electrònic: info@krikkrak.cat\n1. Recollida, finalitat i tractaments de dades\nKrik Krak Productions té el deure d’informar els usuaris del seu lloc web sobre la recollida de dades de caràcter personal que poden dur-se a terme, bé sigui mitjançant l’enviament de correu electrònic o en emplenar els formularis inclosos en el lloc web. En aquest sentit, Krik Krak Productions serà considerada com a responsable de les dades recaptades mitjançant els mitjans anteriorment descrits.\nAl seu torn Krik Krak Productions informa els usuaris que la finalitat del tractament de les dades recaptades contempla: L’atenció de sol·licituds realitzades pels usuaris, la inclusió en l’agenda de contactes, la prestació de serveis, la gestió de la relació comercial i l’enviament d’informació d’interès per a l’usuari (promocions o comunicacions comercials).\nLes operacions, gestions i procediments tècnics que es realitzin de manera automatitzada o no automatitzada i que possibilitin la recollida, l’emmagatzematge, la modificació, la transferència i altres accions sobre dades de caràcter personal, tenen la consideració de tractament de dades personals.\nTotes les dades personals, que siguin recollits a través del lloc web de Krik Krak Productions, i per tant tingui la consideració de tractament de dades de caràcter personal, seran incorporats en els fitxers declarats davant l’Agència Espanyola de Protecció de Dades per Krik Krak Productions.\n2. Comunicació d’informació a tercers\nKrik Krak Productions informa els usuaris que les seves dades personals no seran cedits a terceres organitzacions, amb l’excepció que aquesta cessió de dades aquest emparada en una obligació legal o quan la prestació d’un servei impliqui la necessitat d’una relació contractual amb un encarregat de tractament.\nEn aquest últim cas, només es durà a terme la cessió de dades al tercer quan Krik Krak Productions disposi del consentiment exprés de l’usuari.\n3. Drets dels usuaris\nLa Llei orgànica Llei orgànica 3/2018 de Protecció de Dades de Caràcter Personal concedeix als interessats la possibilitat d’exercir una sèrie de drets relacionats amb el tractament de les seves dades personals.\nMentre les dades de l’usuari són objecte de tractament per part de Krik Krak Productions. Els usuaris podran exercir els drets d’accés, rectificació, cancel·lació i oposició d’acord amb el que es preveu en la normativa legal vigent en matèria de protecció de dades personals.\nPer a fer ús de l’exercici d’aquests drets, l’usuari haurà de dirigir-se mitjançant comunicació escrita, aportant documentació que acrediti la seva identitat (DNI o passaport), a la següent adreça: Krik Krak Productions, C/Badó 16, local 3, 08960 Sant Just Desvern o la direcció que sigui substituïda en el Registre General de Protecció de Dades. Aquesta comunicació haurà de reflectir la següent informació: Nom i cognoms de l’usuari, la petició de sol·licitud, el domicili i les dades acreditatives.\nTambé podrà ser enviada la sol·licitud al següent correu electrònic: info@krikkrak.cat.\nLes dades proporcionades es conservaran mentre es mantingui la relació comercial o durant els anys necessaris per a complir les obligacions legals.\nL’Usuari és responsable que la informació que proporcioni a través d’aquesta pàgina web sigui certa, responent de l’exactitud de totes les dades que comuniqui i mantindrà actualitzada la mateixa perquè reflecteixin una situació real, sent responsable d’informacions falses o inexactes que proporcioni i dels danys, molèsties i problemes que poguessin causar a Krik Krak Productions o a tercers.\nAquesta informació serà guardada i gestionada amb la deguda confidencialitat, aplicant les mesures de seguretat informàtica necessàries per a impedir l’accés o ús indegut de les seves dades, la seva manipulació, deterioració o pèrdua.\nNo obstant això, l’Usuari ha de tenir en compte que la seguretat dels sistemes informàtics mai és absoluta. Quan es faciliten dades personals per internet, aquesta informació pot ser recollida sense el seu consentiment i tractada per tercers no autoritzats.\nKrik Krak Productions declina, qualsevol tipus de responsabilitat sobre les conseqüències d’aquests actes puguin tenir per a l’Usuari, si ha publicat la informació voluntàriament.\nPolítica de Privacitat actualitzada al juliol de 2020.


I un cop més… Cap a Bangkok! |\n← La guerra de Vietnam en D.M.Z.\nAyutthaya: L’antic regne de Siam →\nPer tercera vegada durant el nostre viatge, tornem a entrar a Thailàndia. Aquesta vegada però amb la intenció d’acabar de visitar, una mica millor la seva capital, els llocs més interessants de les ciutats que hi ha a les rodalies i principalment per anar cap al sud a veure una part de la costa d’Andaman i les seves impressionants platges. Però bé, de moment som a Bangkok i això és el que us explicarem.\nCom la primera vegada que vam recaure a Bangkok, els primers dies de la nostra estada els hem de dedicar a fer burocràcia i a intentar arreglar la bateria del portàtil, perquè a Vietnam es va fondre de cop 😦 Així doncs, perdem pràcticament un dia, entre anar i venir per tramitar el visat a Myanmar, el proper destí. Si voleu saber com ho hem fet, què ens ha costat i tota la informació corresponent, us deixem l’enllaç del visat de Myanmar.\nPel tema de la bateria, hem perdut gairebé dos dies, amunt i avall, visitant totes les botigues Samsung de Bangkok i algun que altre Servei Tècnic, amb la mala sort que tots es dediquen a arreglar només mòbils 😦 L’únic que hem trobat que arreglava portàtils, ens ha dit que teníem que deixar l’ordinador unes dues setmanes, així que hem marxat amb la cua entre les cames i al final no arreglarem l’ordinador, de moment funciona, creuem els dits i que ens arribi fins a Nova Zelanda o Austràlia :S\nBé, a part de tot el rotllo que us acabem d’explicar, també hem fet alguna que altra cosa per aquí, però tampoc penseu que ens hàgim estressat intentant visitar tots els racons de la ciutat. A part, també hem de dedicar temps a que l’Ursu estudiï, ja li queda poc per acabar el primer pràcticum de la uni.\nEl dia que vam anar fins a l’ambaixada de Myanmar, vam aprofitar per fer-ho amb barca pel riu Chao Phraya. Així vam poder veure algun temple i una mica la vida que hi ha pel riu.\nA més, i aprofitant la ben entesa i el poc cap que de vegades tenim, tornant de l’ambaixada, caminant sota un sol de l’infern i aprofitant que era dimecres, hem anat a veure Muay Thai al centre comercial MBK.\nPer si algú no sap que és el Muay Thai, és un tipus de boxa, kick boxing i algun altre esport per l’estil, però a l’estil Thailandès. Això vol dir, que abans de fotres d’òsties, els adversaris ballen una dansa ritual, acompanyats d’una música que se’t posa dins el cervell, però que mola. Un cop acabada, comencen a caure les òsties per tot arreu i si tens la sort d’estar ben a prop del quadrilàter, fins i tot, escoltes com xiulen les garrotades.\nTot un espectacle, encara que no t’agradin aquests tipus d’esports. A més, els dimecres al centre comercial del MBK, és gratuït i si hi vas ben aviat, et pots posar al peu mateix del quadrilàter i les vistes són si més no, distretes! Com a curiositat, dir que aquest esport a llocs com els EUA, està prohibit.\nA part de veure garrotades, hem visitat el barri de China Town de Bangkok. Aquesta part de la ciutat, és també un bon espectacle. Està plena de mercats, amb les coses més surrealistes i extranyes que us pogueu imaginar.\nEncara que el producte estrella, sembla que siguin les llums de neó, tot tipus d’equipament de música pels cotxes i les pel·lícules piratejades, sobretot les porno. Allà hi hem perdut un matí, donant voltes i més voltes per aquest immens mercat.\nLa tornada cap a Kao San Road, l’hem aprofitat per visitar algun que altre temple, des de fora mateix del carrer perquè per entrar a gairebé tots els temples et fan pagar i no poc, així que des de fora també són prou bonics 😛 De totes maneres, hem de dir que n’hem trobat un de prou bonic i gratuït!!!! Com podeu compendre, hi hem entrat i no ens ha decebut.\nEl temple en qüestió, és la Golden Mountain. És un temple que hi ha sobre un petit turonet, amb una petita pagoda a dalt de tot. Des d’allà dalt les vistes de Bangkok són impressionants i el camí que et porta fins el cim, passa entre mig de petites cascades artificials, un bon grapat de figures de budes i pel temple que hi ha just abans d’arribar a la pagoda.\nPodem dir-vos, que allotjar-se al bell mig de Kao San Road, es tota una experiència, amb les seves parts positives i les seves parts negatives. Però bé, al final hem estat prou bé al Guest House que hem trobat per 300 Bahts la nit. Encara que cada nit hem pogut escoltar la música fina a altes hores de la nit i més d’un dia, viure amb alguns joves al mateix Guest House que et demostren que hi ha molta gent que no sap beure. Per cert, al final i després de tants dies allà mateix, els veterans del carrer hem estat pocs, uns nosaltres i els altres dos d’aquesta foto 🙂\nUn dels dies que hem estat per aquí hem decidit anar fins als pobles d’Amphawa i Mae Klong. Us preguntareu què hi ha en aquests dos pobles, almenys jo m’ho pregunataria jejeje Doncs a Mae Klong hi ha un dels mercats més curiosos que hem vist en tota Àsia, per no dir el més curiós.\nEl mercat està en mig de les mateixes vies del tren i just en el moment què passa, ens pocs segons desmonten la parada amb una velocitat vertiginosa i només acaba de passar; la tornen a montar amb la mateixa rapidesa. O sigui, que en qüestió de menys d’un minut veus desmontar un mercat, passar un tren i tornar a montar el mercat. Impressionant!!!!\nEn canvi, a Amphawa hi ha un mercat flotant. Ens havien dit que aquest era de tots els mercats flotants el menys turístic i que encara era bastant autèntic. Així que gràcies a la proximitat que hi ha entre Mae Klong i Amphawa i esperant que passes el tren, vam anar-lo a veure.\nDoncs bé, és veritat que no és molt turístic… pels occidentals, però està ple de Thais i de mercat flotant té més aviat poc. Les quatre barques que hi ha són un tipus de restaurants i el que es ven pels costats del mercat, són collonades, vaja el que els hi agrada a la meitat dels asiàtics 🙂\nEl nostre pas per Bangkok ha estat de bastants dies, no hem fet gaire cosa, però hem invertit temps perquè l’Ursu pogués estudiar amb calma. Per cert a banda d’això, també vam fer una petita escapada d’un parell de dies a Ayyuthaya, però això us ho explicarem a la propera entrada.\nEns allotgen a Kawin Place (en un carreró de Kao San Rd.) per 300 Bhats/ parella i nit. Habitació doble amb roba de llit neta, tovalloles, paper WC i ventilador. Lavabos compartits impecables. Wifi molt potent. Teniu zona comú àmplia per treballar i connectar-vos a la corrent. El lloc és sorollós però nosaltres dormim com troncs i no ens afecta massa. Us guarden les bosses per 20 Bhats/ dia, a nosaltres però no ens han fet pagar.\nEls dimecres a les 18h al Centre Comercial MBK, fan combats de Muay Thai gratuïts.\nMig dia pel mercat de les vies del tren de Mae Klong i el mercat flotant d’Ampawa (cap de setmana):\nAgafem el bus 509 a Kao San Road per anar fins al Victory Monument. 13 Bhats/ persona i trajecte (aire condicionat).\nPer anar al mercat de les vies del tren de Mae Klong agafem una van compartida al Victory Monument que ens costa 70 Bhats/ persona i trajecte. Un cop allà, aneu a l’estació de trens per saber quan passa el proper tren (a nosaltres ens passava a les 13:45h).\nAgafem un songtaew (cotxe pick up) per anar de Mae Klong a Ampawa per veure el mercat flotant (només caps de setmana) i ens costa 8 Bhats/ persona i trajecte.\nA Ampawa podeu agafar una barca per 50 Bhats i anar a veure coves i temples, nosaltres no ho vam fer.\nPer tornar d’Ampawa a Mae Klong vam tornar a agafar el songtaew (cotxe pick up) i ens va costar el mateix (8 Bhats/ persona i trajecte).\nDes de Mae Klong agafem una van compartida que ens deixa a Victory Monument per 70 Bhats/ persona i trajecte. Última van a les 20:00 pm\nDel Victory Monument agafem el bus número 12 per arribar a Kao San Rd. 8 Bhats/ persona i trajecte\nDespesa total: 177 Bhats/ persona en transport.\nPosted on 19 Desembre, 2014, in Uncategorized and tagged Amphawa, backpacker, bangkok, Chao Phraya, China Town, enjoy, floating market, Golden Mountain, kao san road, Maeklong, market, MBK, mosamperdut, Muay Thai, thailand, travel. Bookmark the permalink.\tDeixa un comentari.


Protecció Civil ho recomana: La prohibició que podria haver-hi la nit de Sant Joan\nLa decisió de l'Ajuntament de Barcelona d'obrir les platges durant la revetlla de Sant Joan contradiu la recomanació de Protecció Civil. | Catalunya Diari\nLa institució ha recomanat als ajuntaments tancar les platges durant la revetlla | El consistori de Barcelona havia optat per obrir-les, i ara Ada Colau demana coordinació per prendre una decisió final\nper Oriol Lleonart Padrell 09/06/2021 13:30h\nProtecció Civil ha fet arribar aquest dimecres un document als ajuntaments amb les pautes de seguretat per a la revetlla de Sant Joan. Quan falten catorze dies per la nit del 23 de juny, el cos recomana tancar les platges en cas que no s’hi pugui controlar l’accés ni l’aforament.\nEls preceptes arriben amb l’objectiu clar d’evitar aglomeracions en una celebració tradicionalment multitudinària. Protecció Civil recorda que la concentració de persones és un factor de risc de contagi de la Covid-19, especialment en trobades en què es consumeixen aliments i begudes i no es poden respectar les mesures bàsiques.\nEn aquest sentit, en la missiva Protecció Civil demana orientar la celebració cap a activitats de format reduït i recomana evitar les aglomeracions «en espais no controlats o activitats no organitzades», com poden ser les platges.\nLa recomanació arriba dies després de l’anunci que Barcelona obrirà les platges durant la revetlla\nEl conseller d’Interior, Joan Ignasi Elena, ha demanat prudència i ha recordat que el missatge de Protecció Civil és una recomanació. En una entrevista a ‘RAC1’, Elena ha anunciat que aquesta setmana es reunirà amb el tinent d’alcalde de Prevenció i Seguretat de Barcelona, Albert Batlle.\nI és que, de fet, la recomanació de Protecció Civil es contradiu amb la decisió de l’Ajuntament de Barcelona de mantenir obertes les platges de la ciutat durant la nit de la revetlla.\nBatlle manifestava la setmana passada la intenció de recuperar la revetlla amb un dispositiu semblant al d’anys anteriors. Encara que admetia que s’havia d’acabar de concretar, Batlle va assegurar que també s’obririen totes platges de l’àrea metropolitana.\nJoan Ignasi Elena: «És una nit molt sensible. Hi ha unes condicions que s’han de complir»\nÉs per aquest motiu que el conseller d’Interior ha assegurat a la ràdio del Grup Godó que vol conèixer en profunditat les intencions del consistori barceloní. Tot i això, Elena ha advertit que la de la revetlla és una nit «molt sensible» i que «hi ha unes condicions que s’han de complir i que hem de garantir».\nAda Colau reitera que cal coordinació metropolitana sobre les platges\nL’alcaldessa de Barcelona també s’ha pronunciat aquest dimecres sobre la celebració de Sant Joan. Colau ha reiterat la necessitat de coordinar-se entre els municipis metropolitans per decidir què fer amb les platges.\nEn aquest sentit, la batllessa ha explicat que aquesta tarda hi haurà una reunió entre els ajuntaments i ha insistit que cal valorar «tècnicament» les diverses opcions. S’esculli quina s’esculli, Colau ha destacat que es comunicarà.\n«Evidentment, es podrà fer algun tipus de festa, perquè no hi ha estat d'alarma, però s'haurà de seguir les recomanacions sanitàries», ha conclòs Colau.\nEl 'Passaport Covid' ja és una realitat a Catalunya: així pots demanar-lo


En una organització és habitual treballar per projectes amb la finalitat d’assolir els objectius empresarials per equips de treball, en el que cada membre assumeix una responsabilitat que haurà de dur a terme en el seu dia a dia, Per això, per poder guiar i planificar els projectes de la teva empresa és recomanable emprar alguna metodologia Agile Managment que et permeti assignar les tasques de forma ràpida i eficient. En aquest post, t’expliquem en profunditat un mètode en concret, el diagrama de Gantt, per coordinar el treball dels equips i treure els treus projectes endavant.\nEl diagrama de Gantt permet tenir un alt grau de coneixement dels processos que formen el projecte empresarial\nQuè és el diagrama de Gantt?\nEl diagrama de Gantt és una eina que permet la representació gràfica d’un projecte concret, dividit en tasques i activitats per ordre de prioritat. Per tant, permet veure de forma visual les activitats que formen el projecte i el temps de dedicació previst per portar a terme el seu desenvolupament. Resulta un recurs molt eficient a l’hora de gestionar plans d’acció empresarials, ja que cada membre podrà portar el control de la planificació del seu treball indicant el començament, el final i la duració de l’activitat.El gràfic de Gantt és una taula composta per un eix vertical esquerre, en el que es representa les tasques que es portaran a terme durant el projecte, i un eix horitzontal superior, on es reflecteix el temps previst pel desenvolupament de cada un d’ells. D’aquesta forma, permet conèixer la realitat del projecte d’una sola ullada.\nPerquè serveix un diagrama de Gantt?\nSi el teu objectiu és assolir l’èxit empresarial, el mètode del Diagrama de Gantt és una bona opció per aconseguir-ho, ja que facilita la direcció de projectes complicats i genera resultats positius. Et mostrem els avantatges que obtindràs a la teva empresa, si decideixes aplicar aquesta metodologia en el teu pla d’acció:\nT’expliquem els #Avantatges d’establir el mètode del Diagrama de Gantt a la teva #empresa.\nVisió global del projecte:\nEl diagrama de Gantt reflecteix el conjunt de tasques que formen el projecte, així com la seva duració. Per això, permet tenir una visió global del pla d’acció i saber en tot moment l’estat en el qual es troba, Ajuda a prendre decisions que repercutiran en l’àmbit global i detecta possibles desviacions al procés.\nPermet planificar el desenvolupament de complexos projectes de forma fàcil, i no requereix el coneixement previ de gestió de projectes.\nTerminis realistes d’entrega:\nL’eix horitzontal del gràfic de Gantt indica en què període es completarà cada tasca, adquirint una perspectiva temporal adequada per arribar el compliment dels objectius establerts.Redueix l’estrès:Veure reflectida en forma de gràfic la planificació de les tasques afavoreix que totes les persones implicades en el procés s’organitzen amb temps i estan mentalment tranquil·les amb els terminis marcats.\nDemostra el coneixement del creador:\nUn bon disseny d’un diagrama de Gantt denota professionalitat i dedicació del director del projecte. Es percep a través de l’organització de les tasques i els recursos del seu coneixement sobre les necessitats i objectius del projecte.\nCom fer un diagrama de Gantt?\nPel desenvolupament eficaç d’un gran projecte és convenient dividir-lo en etapes i tasques més petites que permeten una gestió i un control més àgil de procés. A continuació et desvetllem les pautes bàsiques per l’elaboració d’un diagrama de Gantt:\nDefineix les tasques que requereixen el projecte: Es tracta del punt de partida on hauràs de numerar les tasques necessàries per portar a terme el projecte, per ordre de prioritat. És important evitar errors, ja que posteriorment repercutiran en la resta de passos.\nDuració de les tasques: En aquest punt, hauràs de plantejar-te quant de temps emprar per a l’elaboració de cada tasca i així aconseguir una visió global i una duració estimada del procés.\nEstablir els recursos necessaris: En aquesta part, hauràs d’assignar els recursos que seran necessaris emprar en cada tasca: econòmics, humans i tècnics.\nDistribució de les tasques: En aquesta fase, hauràs de detallar sobre quin recaurà la responsabilitat de cada tasca i concretar possibles col·laboracions entre departaments.\nPer una adequada planificació empresarial és necessari establir una bona comunicació amb els equips de treball, així com tenir una visió global dels projectes per poder controlar tots els elements que influeixin en el seu desenvolupament. Per això, el Diagrama de Grantt és l’eina de gestió perfecta per a qualsevol tipus d’empresa. A què esperes per incloure-la en la teva?\n”La millor manera de garantir la productivitat i un ambient adequat, és la cooperació entre l’administració i els obrers”.


Alt Empordà es declara, una comarca catalana, lliure i sobirana - Vila de Roses\nInici Comarca Alt Empordà es declara una comarca catalana, lliure i sobirana\nAlt Empordà es declara una comarca catalana, lliure i sobirana\nEl Consell Comarcal va aprovar, ahir, en el ple ordinari de desembre, una moció per la qual l’Alt Empòrdà és declara moralment “ una comarca catalana, lliure i sobirana”. Una proposta que va ser aprovada amb tots els vots a favor excepte dels PP, que va votar en contra.\nLa moció demana al Parlament de Catalunya que estudiï totes les mesures que s’hauran d’emprendre, si així ho decideix el poble català, per a la seva consecució. Així, també insta al President de la Generalitat de Catalunya perquè treballi en la formulació i en possibilitar el dret a decidir dels ciutadans i ciutadanes de Catalunya.\nD’aquesta manera, després de La Garrotxa, l’Alt Empordà és la segona comarca de la demarcació de Girona que es declara “catalana, lliure i sobirana”.\nMoció per la declaració de l’Alt Empordà com a comarca catalana, lliure i sobirana\nQue en aquests moments el context nacional que es viu a Catalunya és excepcional tant per les seves institucions com per la seva població.\nQue les polítiques econòmiques que aplica el govern de l’Estat Espanyol perjudiquen l’economia catalana.\nQue el dèficit crònic de finançament i d’inversions de l’Estat Espanyol a Catalunya, suposa de facto una situació d’espoli per la via de la fiscalitat.\nQue el patiment de la ciutadania de Catalunya és de progressiva gravetat tant per la situació econòmica com per la social que se’n deriva.\nQue fets com la sentència del Tribunal Constitucional sobre l’Estatut aprovat pel Parlament de Catalunya i pels seus ciutadans, escapcen l’autogovern.\nQue les reformes educatives aprovades a les Corts espanyoles posen en perill un model educatiu integrador i que garanteix la cohesió social de Catalunya.\nQue en els darrers temps, moltes de les actuacions del Govern i les Cambres espanyoles han limitat les competències de la Generalitat.\nQue les darreres propostes de legislació anunciades pel govern espanyol, atempten clarament al principi d’autonomia municipal.\nQue molt sovintejadament, determinades actituds de responsables polítics espanyols denoten una falta de comprensió i respecte cap als catalans i les catalanes, la nostra identitat, llengua, cultura i història.\nQue el passat 11 de setembre, Diada Nacional de Catalunya, es produí la manifestació més gran de la història de Catalunya, que auspiciada per l’Assemblea Nacional de Catalunya i amb el lema “Catalunya: Nou Estat d’Europa”, clamava per la Independència.\nPer tot l’exposat, i principalment per preservar els benestar dels nostres ciutadans, i per procurar impedir que la situació de crisi s’agreugi i derivi en més problemes amb més dificultats pel manteniment de les polítiques socials, de degradació de les activitats empresarials, laborals i en més increment de la desocupació i empobriment de les famílies, proposem al Ple l’adopció dels següents\n1.- Declarar que l’Alt Empordà és moralment una comarca catalana, lliure i sobirana.\n2.- Demanar al Parlament de Catalunya que estudiï totes les mesures que s’hauran d’emprendre, si així ho decideix el poble català, per a la seva consecució.\n3.- Instar al President de la Generalitat de Catalunya perquè treballi en la formulació i en possibilitar el dret a decidir dels ciutadans i ciutadanes de Catalunya.\n4.- Sotmetre a la consideració del Parlament de Catalunya perquè es debati la necessitat d’emprendre accions immediates com, entre d’altres, les següents:\n– la creació dels registres civils, mercantils i de la propietat catalans.\n– la creació d’una hisenda pròpia i d’un banc nacional de Catalunya.\n– la creació de les administracions fiscals i de justícia catalanes.\n– la creació d’una comissió destinada a comunicar i negociar, amb la comunitat internacional inclosa Espanya-, l’inici del procés d’independència de Catalunya\n– decretar que les banderes oficials siguin, a les administracions oficials, la senyera, i, a les administracions locals, a més la local. Així mateix, permetre que al costat de les oficials puguin onejar-hi estelades fins arribar a l’assoliment de la plena sobirania.\n– deixar sense aplicació totes les lleis i reglaments, sentències judicials i resolucions que limiten l’ús de la llengua catalana en qualsevol àmbit de la vida pública o acadèmica catalana.\n– ordenar que tots els cossos policials i militars en territori català hagin de realitzar comunicació prèvia i demanar autorització per a realitzar llurs funcions dins del territori de Catalunya.\n– assumir la plena competència sobre la regulació dels dies festius i laborables\n– demanar l’empara de la Unió Europea i l’aportació d’observadors per a garantir que el procés de transició cap a la sobirania ha estat plenament cívic, transparent i democràtic.\n5.- Manifestar el ple suport del Consell Comarcal de l’Alt Empordà a totes aquelles organitzacions que treballen en favor de la llibertat i dels drets nacionals de Catalunya i de la seva emancipació com a país.\n6.-. Notificar aquests acords a la Presidència de la Generalitat de Catalunya, a la Presidència del Parlament de Catalunya i als Grups Parlamentaris, a l’Associació Catalana de Municipis i Comarques i a la Federació de Municipis de Catalunya, i a l’Associació de Municipis per la Independència.\nArticle anteriorEl Govern Central estudiarà integrar de la base militar de Roses al Parc Natural de Cap de Creus\nArticle següentEl Consell Comarcal, també contra la llei Wert


Una Gàl·lia elèctrica en ple Vallès per abaixar el preu de la llum » Cecot Renovables\nPublished on 3 de febrer de 2020 18 de març de 2021 by Cecot Renovables\nArticle de Xavier Grau | Diari Ara – 02/02/2020\nDe moment s’han analitzat 60 projectes per instal·lar plaques fotovoltaiques\na les teulades de les empreses del Vallès. Però l’objectiu és arribar a una superfície d’un milió de metres quadrats, que equival a 100 camps de futbol, que ara no tenen cap ús i que en un futur podrien generar electricitat. Fomentar l’autoconsum compartit entre les empreses és un dels objectius que té la patronal Cecot, amb l’objectiu últim de rebaixar la factura de la llum de les empreses. Això els faria guanyar competitivitat, ja que l’electricitat és un dels principals costos en moltes fàbriques, segons explica el secretari general de la Cecot, David Garrofé. L’objectiu és encara més ambiciós. Els projectes actuals volen deixar-ho tot a punt per convertir aquestes empreses en prosumidores –productores i consumidores alhora– i aprofitar-se de l’autoconsum compartit.\nEl projecte ve de lluny, de fa 12 anys, però les retallades de les primes a les renovables, primer del govern de Rodríguez Zapatero i després del de Mariano Rajoy, el van paralitzar, fins que la ministra Teresa Ribera va capgirar la política energètica. Fer comunitats d’autoconsumidors als polígons industrials té molta lògica. “No volem dependre de l’oligopoli”, explica el secretari general de la Cecot. Hi ha molts metres quadrats de teulades que no aporten res i que, cobertes de panells fotovoltaics, poden generar electricitat.\nContinua llegint tot l’article al Diari Ara\n@Imatge propietat del Diari Ara\nCategories Notícies•Tags autoconsum fotovoltaic, cecotrenovables, Oficina per a la transició energetica\nPrevious Los nuevos peajes eléctricos, al detalle\nNext L’ICF, Avalis i la Cecot signen un conveni per promoure el finançament de projectes de transició energètica


«El retrovisor» se serveix de la memòria col·lectiva per veure els canvis des dels 80 - Diari de Girona\nLa sèrie documental, que s'estrena aquesta nit a TV3, repassa les grans transformacions en la vida quotidiana a Ca talunya\nTV3 estrena aquesta nit El retrovisor, un programa que fa un exercici de memòria col·lectiva sobre quines has estat les transformacions més importants en la vida quotidiana dels catalans des dels anys 80 i fins a l'actualitat. L'espai creat pel Departament de Documentals i Nous Formats de TV3 transcorre en un plató ambientat com un vell traster. En 25 minuts per capítol, busca «el punt d'equilibri» entre el divertiment i l'anàlisi d'aquests canvis, sobretot tecnològics, segons va explicar ahir el cap d'aquesta àrea, Miquel Garcia. Les imatges d'arxiu, les entrevistes amb 75 persones anònimes i els objectes seran els protagonistes d'un programa a cavall entre el documental i l'entreteniment.\nA cadascun dels sis lliuraments que s'emetran, sis persones anònimes recordaran, per exemple, com era buscar feina quan no hi havia internet, com es comunicaven amb familiars i amics sense telèfons mòbils, o els ídols i les lluites predominants fa 30 anys. Les entrevistes es completaran amb imatges i testimonis procedents de l'hemeroteca de TV3, que d'aquesta manera ressalta el seu valor com a arxiu històric.


Aprenent a ser mare: de juny 2013\n5 comentaris: Etiquetes de comentaris: Editorial Juventud, llibres infantils\nEl diumenge el petit va fer 11 mesos!\nTot va molt bé, està enorme i molt espavilat.\nLa última de les seves habilitats és... baixar escales!\nPoc després de començar a gatejar, el petit de casa va aprendre a pujar escales, i des de fa unes setmanes, sorprenentment, també a baixar-les.\nCom que les escales que li queden a l'abast són de pujada, no vam posar cap barana protectora. Estem pendents cada cop que s'hi aproxima i, segons la nostra disponibilitat del moment, l'animem a pujar-hi o el dissuadim com podem.\nPer tant, que el nen volgués experimentar l'ascensió cap al pis de dalt no ens va agafar de sorpresa, ja que la petita també va passar-se moltes estones pujant-hi. El que ens ha sorprès més és l'habilitat de baixar-les, perfeccionada amb pocs dies: quan es cansa de pujar o li cau algun objecte que porta entre mans, inicia el descens amb una tècnica immillorable, amb tan sols alguna temptativa de relliscada registrada fins el moment. Sense girar-se de costat, va tirant el culet endarrere com si fos una granoteta i es deixa lliscar fins a l'escala immediatament inferior. És molt còmic de veure!\nI molt sovint fa aquest procés, per més inri, amb alguna cosa a les mans, ja sigui una de les seves joguines o algun objecte que li ha semblat atractiu del menjador i que ens ha requisat (comandaments a distància, mòbils o ulleres de sol són dels més habituals).\nAixí que una de les seves distraccions preferides és traginar objectes de la tauleta del menjador al replà de dalt de les escales. S'hi estaria hores!\nÉs un gran repte per ell i s'ho passa pipa, mentre puja la seva captura escales amunt. Va rient i a intervals es para per a saludar monàrquicament, ara amb una mà, ara amb l'altra. O a picar de mans, o a tirar petonets, depenent de quina és l'última habilitat que ha aprés a fer i que no vol perdre l'ocasió de practicar.\nI ara ja ens queda molt poc per l'any!\n2 comentaris: Etiquetes de comentaris: aprenent a ser mare, desenvolupament, gatejar, mesos\n(Entrada publicada a la web de l'ARA Criatures)\nAvui comença l'estiu, i s'acaba el curs escolar: dues novetats que afecten molt al dia a dia dels petits de la casa.\nPel que fa a l'estiu, la meva filla porta ben bé un mes preguntant per la seva arribada. Quan a finals de maig van pujar una mica les temperatures i alguns dies li vaig posar màniga curta estava contentíssima. "Què ja som a l'estiu?", preguntava sense parar.\nDesprés, quan van venir unes setmanes tan fredes, ella no va acceptar amb facilitat el retorn a les jaquetes, les sabates tancades i la màniga llarga. Com la majoria dels nens, per la petita la felicitat s'assembla molt a portar sandàlies que ensenyin els ditets i màniga de tirants (ella li diu "màniga de llances", possiblement per la confusió amb la similitud entre "tirar" i "llançar"). Esperem que avui que ja ha arribat oficialment l'estiu el bon temps ens permeti desterrar per fi les jaquetes i la roba de primavera! Si més no, ens estalviarà moltes negociacions davant l'armari a primera hora del matí!\nPel que fa al curs, avui s'acaba P3! Molta gent em deia que a P3 entren sent petits i en surten grans, i certament ho he viscut així, i no només per la gran estirada que han fet ella i els seus companys aquest curs. La manera de relacionar-se amb el món ja és diferent que a l'escola bressol. I a nivell d'aprenentatge, on he notat més canvi és en el dibuix i en l'escriptura. A principis de setembre només feia gargots en un paper i a poc a poc ha après a dibuixar-se (i dibuixar-nos) amb molts detalls: celles, ninetes, tots els dits de la mà i inclús amb cinturons i faldilla! I a partir de Nadal va començar també a escriure el nom a sota del dibuix, a base d'anar preguntant-nos les lletres. Primer només se sabia les del seu nom i ara ja les té totes controlades i inclús comença a llegir amb lletra de pal. Un gran progrés!\nAquest matí, quan l'he despertada anunciant que era l'últim dia de P3 ella m'ha dit "I demà faré quatre anys?", així que sembla que encara no té molt clar el que significa l'inici i el final de les coses, però sens dubte tots notarem un gran canvi a partir d'avui.\n6 comentaris: Etiquetes de comentaris: aprenent a ser mare, escola\n16 comentaris: Etiquetes de comentaris: aprenent a ser mare, lactància\nQuan li expliquem un conte a la petita, sempre pregunta molt pels pares i les mares dels nens protagonistes dels contes. Si no surten, ens demana on són, si s'han mort, si són a treballar....\nI si apareixen, doncs no sempre es queda tranquil.la, ja que no sempre apareixen per a bé. En els contes clàssics, per exemple, sovint el paper dels pares no és del tot positiu: o estan morts i els nens estan en mans de madrastres dolentíssimes, o els abandonen, o estan a punt d'abandonar-los (Blancaneus, Ventafocs, Polzet, L'àneguet lleig...)\nI ella això, com és lògic, no ho acaba d'entendre, i li precoupa. Una de els coses que té segures en el seu entorn, i resulta que en els contes no sempre és així!!\nBruno Bettelheim, en el seu llibre sobre els contes de fades explica que en els contes es tracten sempre temes que angoixen als nens, justament per presentar-los el món amb totes les seves realitats, bones i dolentes. Per a que ells projectin les seves pors i en vegin una resolució. I ser abandonats pels pares és una de les angoixes més grans que han tingut i tenen els nens petits, en totes les èpoques.\nJustament perquè explora aquest tema, a la meva filla sempre li ha agradat molt la pel.lícula del Chaplin The kid. La mira des que tenia uns dos anys i mig, com també mira, del mateix Chaplin, l'escena del dinar de Modern Times, que la fa riure molt.\nA la història de The kid s'hi va enganxar de seguida, tot i que ja té 100 anys d'existència, és muda i en blanc i negre (característiques que ella deu trobar ben estranyes). A més, aquesta pel.lícula ni tan sols és còmica, no és la típica pel.lícula del Charlot fent-ne de les seves. És una història trista sobre un nen abandonat.\nEl fet que es vegi, de bon principi, com la mare abandona el nen petit en un cotxe la inquieta molt. Sort que després el Charlot el cuida molt bé i sort sobretot que al final torna a aparèixer en escena la seva mare per a quedar-se amb el nen.\nEl chico, Editorial Combel\nI fa uns dies que vaig descobrir un llibre de l'editorial Combel, El chico, que és una adaptació molt fidel de la pel.lícula en imatges. La petita no es podia acabar de creure que aquella història que ella coneixia en moviment, també existís en imatges fixes. Normalment ho hem fet al revés: primer el llibre i després la pel.lícula. Així que es va quedar ben parada quan el va llegir per primer cop, i quan anava veient que era exactament la mateixa història.\nI és que el llibre és com veure el Charlot en color! I al final té un apèndix amb fotografies reals de la pel.lícula i la història de com es va fer.\nUna delícia. La petita ja sap que és un d'aquells llibres pels quals ha de tenir les mans ben netes per llegir-lo.\nUs el recomano molt, tant per la història, com pels dibuixos, com per a eina per ensenyar-los-hi els grans clàssics de la història del cinema.