Uns apunts sobre el verb “esgrinxolar” | Jordi Llavina\nRedaccions. Acostumo a fer escriure força als meus alumnes. Els demano una redacció cada quinze-vint dies. Fa uns quants anys que faig classe, i encara no he descobert cap manera millor d’estimular-los l’expressió, ni de fer-los entendre algunes regles essencials de la gramàtica. Perquè els corregeixo els textos sempre personalment, minuciosament, detalladament. No encerclo la paraula equivocada, o la frase torta, o la hac que s’han empassat, o aquella coma insolent entre el subjecte i el predicat: els ho corregeixo tot a sobre, després de ratllar l’error. Solc posar-los notes altes (de 7 en amunt; rarament un 6, fora que la redacció faci caguera: no hi compto els errors —o, millor, no els descompto del resultat que considero admissible—, sinó que en valoro molts altres elements).\nMolt sovint proposo cinc temes, o fins i tot més, perquè els nois puguin escollir. A vegades, fins i tot els dono llibertat de tema. Però l’última redacció que m’havien d’entregar formava part d’una activitat més llarga relacionada amb la figura de Pompeu Fabra, de qui enguany celebrem el cent cinquantè aniversari del naixement i el centè aniversari de la publicació de la primera gramàtica seva que l’IEC va adoptar ja com a normativa. El tema de redacció consistia a escollir una paraula del diccionari Fabra i, a partir d’aquesta, havien d’escriure un text. Podia ser que opinessin sobre la paraula i la seva definició, o que construïssin un text de caire més científic, o que miressin de ser lírics a partir d’aquella veu, o que, mot a través, fixessin un record de la seva memòria personal, i el recreessin…\nEsgrinxolar. Val a dir que he rebut, aplegat i corregit, textos molt bons: sobre els substantius xacota o guadamassil, que no coneixia, sobre el nom atzucac, que sí que coneixia, bé que jo m’estimo més dir-ne ‘carrer que no passa’. Dues o tres persones han coincidit en l’adjectiu efímer. Fins i tot un alumne ha escrit sobre la paraula gargall, que no resulta un referent gaire encoratjador, trobo jo. El verb estimar, o el nom amistat, també han tingut molta acceptació entre l’alumnat. Com no podia ser d’una altra manera, esclar: tenen setze, disset, divuit anys, edats de passions extremes! Són els meus alumnes de batxillerat: de primer i de segon. Però la paraula que m’ha cridat més l’atenció és aquesta que figura al títol de l’article: esgrinxolar. Un verb. No, no existeix. No cal pas que passeu pena buscant-lo: hi perdríeu el temps. A l’Alcover-Moll, com em fa veure l’amic Esteve Miralles, en surt un de similar: grinxolar. Però té un significat ben diferent del que l’alumne atribueix al seu privatiu esgrinxolar.\nEn una redacció que superava, de llarg, el límit permès, l’alumne en qüestió, l’Ángel, de Castellbisbal, descrivia així la seva paraula inventada: “Esgrinxolar ve a definir una sensació molt concreta que ens pot passar a les persones. Parla de com en moments donats podem arribar a empipar-nos, però davant els quals la impotència de les nostres accions i la situació no ens deixa fer res, tot deixant-nos en un ambient que tingui un cert toc còmic”. Quedes esgrinxolat quan —interpreto jo— una situació clarament injusta et colpeja de sobte, quan alguna cosa que no està bé t’enxampa amb els pixats al ventre. (¿Veieu?, a mi aquesta expressió, de to tan groller, sempre m’ha encantat: “Ves que no ens agafi amb els pixats al ventre!” Em sembla molt més contundent que no pas “enganxar algú amb el pas canviat”, posem per cas).\nEl fet d’inventar-se paraules sempre ha sigut un joc molt grat a la canalla i als joves. En català tenim aquests sons fricatius tan suggeridors (la xeix, per exemple), que donen molt de joc per a aquest propòsit. Quantes vegades, tot jugant al Scrabble, no ens hem empescat paraules que no existien ni existiran mai, més enllà d’aquells fugissers segons de joc! De manera que, ja ho sabeu, podeu fer servir la paraula esgrinxolar sempre que us vingui de gust: això sí, en el context semàntic que he mirat de definir. Com que la nostra llengua va com va, que vol dir de mal en pitjor, no crec pas que ningú hi arrufi el nas. ¿Qui podria posar la mà al foc que esgrinxolar no és una paraula irrefutablement catalana?\nPoesia. Tot això em recorda quan jo començava a escriure poesies, que, de tant en tant, m’inventava una paraula, sense ser-ne del tot conscient, i, tot seguit, la buscava al diccionari. Eren sempre paraules inequívocament catalanes, que sonaven molt bé, molt d’aquí. Però de vegades allò que presumptament havia inventat era al diccionari, formava part del lèxic normatiu, i jo hi havia accedit gràcies a la meva intuïció lingüística; i altres vegades, no. En aquest darrer cas, eliminava el terme en qüestió, i mirava de trobar-ne un altre d’equivalent, sancionat per Fabra (o, si s’esqueia, per Alcover o Coromines).\nJosep Carner, príncep (i rei indiscutible) dels poetes catalans\nJosep Carner, el poeta en llengua catalana més important de tots els temps, se n’inventava moltes, de paraules. Butxaquejava en la seva pròvida imaginació i sempre caçava un verb nou, un substantiu sorprenent, un adjectiu d’una precisió lírica admirable. O, tot finestrejant, donava nom a allò que veia, vidre enllà, i que encara no en tenia cap. Creava. Creava insaciablement amb les paraules, el seu pa de cada dia. De vegades, la troballa li venia pel so. Potser el verb més cèlebre que ens va donar fou gorgolar: “gorgolen per cent becs les catedrals”, deixa escrit en un sonet memorable, el que es titula “Plou”. Busqueu el verb al diccionari: serà en va. O no del tot: apareix a l’Alcover Moll, i no ens diu res de Carner. ¿Pot ser que no se’l vagi treure ell de la màniga, com un dels molts asos amb què va ennoblir la nostra llengua?\nJosep Maria de Sagarra, enorme escriptor, també feia servir paraules ben rares, que tenien el dring inefable del geni de la llengua. Però, a diferència de Carner, ell mateix defensava que no se n’inventava mai cap, perquè no calia. Que totes —deia— estaven a l’abast d’una oïda tan atenta i sensible com ho fou la seva. ¿Per què n’havíem de menester més? ¿Quina necessitat en teníem, d’empescar-nos-en de noves, veus inoïdes, en un firmament tan lluminós de bellesa lèxica? Carner i Sagarra representen dos models ben diferents d’escriptor. I, tot i això, que bons que són tots dos!\nArticle publicat a la revista Tres de vuit de Vilafranca del Penedès.\nPau el 15 març 2018 a les 12:09 ha dit:\nLa memòria (efecte dels cinquanta? Sigui com vulgui, per molts anys) t’ha fet canviar una A per una O, benvolgut: “gargolen per cent becs”, diu el poeta. O potser és culpa de l’Alcover, que recull totes dues variants. Ara, poder l’alumne del ‘gargall’ tenia més raó que no et penses: si mires l’etimologia de ‘gàrgola’ al GDLC ho entendràs. Salut\nJordi Llavina el 15 març 2018 a les 13:38 ha dit:\nPau, t’equivoques (¿efecte dels cinquanta-un?). Carner, tota la vida, va fer servir el verb “gorgolar”, que ve de “gorja”.\nI sí, em refermo en això que he escrit suara: Carner, juntament amb Ausiàs March, és el poeta més gran que ha donat la llengua catalana.\nAusiàs March el 15 març 2018 a les 14:02 ha dit:\nAi, ja estic més tranquil. Ja puc estar mort a gust. Gràcies, gràcies…\nJordi Llavina el 15 març 2018 a les 14:15 ha dit:\nMare de Déu, March no ha mort ni morirà mai!\nAusiàs March el 15 març 2018 a les 15:52 ha dit:\nAh, és cert. Per això compartesc el meu sepulcre amb el Pepet Carner, que amb la seua santa ironia m’alleuja els meus desvaris amorosos, tan greus i medievalots… Quin llir entre llirs és el Pepet Carner!\nPau el 15 març 2018 a les 19:03 ha dit:\nNano, doncs també s’equivoca amb mi la Dolors Oller, que és qui me’l va ensenyar així. I diria que la confusió/alternança deu ser general, perquè si fas la cerca a Google surten profusió de transcripcions en les dues formes.\n(I gràcies per les felicitacions, però els cinquanta-un encara me’ls miro de lluny 🙂\nPau el 15 març 2018 a les 20:20 ha dit:\nMea culpa, mea grandissima i dolorsollerenca culpa: he confirmat amb la font original, i mai tan ben dit això de font, que tens raó. I això obre una escletxa molt interessant, perquè si hi ha tantes citacions amb ‘gArgolen’ (vg. Google) vol dir que el mot ‘gàrgola’ (que és d’origen onomatopeic) ha influït sobre ‘gorgolar’, que prové de ‘gorja’ (i en última instància, de ‘mar’). I ho deixo aquí abans d’ofegar-me del tot.\nJordi Llavina el 15 març 2018 a les 20:44 ha dit:\nPau, per a això s’ha d’anar a la font, no a la xarxa: Poesia 1957. Si no, a la magnífica edició crítica d’aquest “llibre de llibres” feta per Jaume Coll, i publicada l’any 1992 per Quaderns Crema. Tothom qui faci dir a Carner “gargolar”, en comptes del recte “gorgolar”, li esguerra la lliçó d’una manera infame, netament delictiva. Salut!\nAusiàs March el 15 març 2018 a les 13:09 ha dit:\nDe vegades, mentre sóc al sepulcre, m’arriben veus de l’exterior que em fan remoure l’ossada. Avui el vent de tramuntana m’ha portat això: “Josep Carner, el poeta en llengua catalana més important de tots els temps…”


Tura creu que el PSC no trigarà a presentar una candidata a la presidència de la Generalitat – Dones en Xarxa\nTura creu que el PSC…\nEl PSC no trigarà a presentar una candidata a la presidència de la Generalitat. La consellera de Justícia, Montserrat Tura, va expressar ahir el seu convenciment que els socialistes catalans seran «capdavanters» en la presentació d’una dona com a cap de cartell, encara que el PP n’hagi estat el pioner amb Alícia Sánchez-Camacho. Tura, però, va evitar aclarir si ella aspirarà en el futur a convertir-se en la candidata del PSC perquè no se’n dedueixi que es «proposa» per succeir José Montilla.\nEn una conferència sobre dones i política a la Universitat Pompeu Fabra, la consellera de Justícia va assenyalar que el PSC ha estat «capdavanter» en la defensa i la implantació de la paritat a les llistes electorals. No obstant això, va criticar que els partits no apliquin la paritat en l’elecció dels caps de cartell. En les últimes eleccions municipals, el nombre de dones aspirants a alcaldies era «molt inferior» al 40%, va dir. Un percentatge que, al seu criteri, està «per sota del que s’estableix com el mínim acceptable».\nCategoria: PolíticaPer donesenxarxa 20 Gener, 2010\nAnteriorPrevious post:Amnistia denuncia que Aminatu Haidar viu “sota vigilància” i segueix “malament de salut”SegüentNext post:La Generalitat presenta un estudi sobre la incorporació de la perspectiva de gènere en l’àmbit cultural


Les noves restriccions afecten de manera desigual el sector turístic del Pirineu, en plena campanya d'esquí La República\nDilluns, 21 de juny de 2021 - Edició 1061\nLes noves restriccions afecten de manera desigual el sector turístic del Pirineu, en plena campanya d’esquí\nACN Lleida.-Les noves restriccions anunciades aquest divendres pel Govern afecten de manera desigual el sector turístic del Pirineu, en plena temporada alta de la campanya d’esquí. El president de la […]\nACN Lleida.-Les noves restriccions anunciades aquest divendres pel Govern afecten de manera desigual el sector turístic del Pirineu, en plena temporada alta de la campanya d’esquí. El president de la Federació d’Hostaleria de Lleida, Josep Castellarnau, ha fet una primera valoració, “a l’espera de veure el document per escrit publicat al DOGC”. “Els més perjudicats, com sempre, tornen a ser els bars i els restaurants”, ha lamentat, mentre que els hotels sembla que “guanyen la partida”, almenys de moment, ja que les coses “canvien cada setmana”. Una situació que, afegeix, complica la gestió perquè “mai sabem què i quant hem de comprar o a quanta gent cal treure de l’ERTE”.\nLes franges horàries marcades per l’obertura de bars i restaurants, de 7.30 a 9.30h i de 13h a 15.30h, “fan de molt mal treballar”, critica Castellarnau, ja que, per exemple, “la gent que puja a esquiar no pensa en el dinar, perquè està esquiant, sinó amb les tapes a partir de les 17h o en els sopars i, amb aquestes restriccions, els locals tenen el futur ben negre”, lamenta. Afegeix també que pel que fa l’oci nocturn “ja ho donen tot per perdut”.Castellarnau lamenta que es torni a assenyalar els bars i restaurants com els culpables de l’augment dels contagis. “Nosaltres no som el problema però ens limiten perquè volen acabar amb les interaccions socials que es fan als establiments”, ha dit. En aquest sentit, el president de la Federació d’Hostaleria de Lleida considera que si el Govern vol tancar la restauració, que la tanqui però que els doni ajudes de veritat perquè si no, els estaran abocant a “tancar per sempre”. Finalment, tot i que no s’atreveix a fer una predicció de com anirà la campanya, Castellarnau espera que no hi hagi un augment de casos al Pirineu i que es pugui acabar la temporada d’esquí.\nEl Liceu, escenari del final de la taula de negociació\nSánchez vol que l'independentisme accepti la "normalitat espanyola" tal com avui afirmen els grans mitjans de comunicació catalans en les seves editorials\nApunts inútils: Impostures, mentides i governs progressistes\nRamon Moreno 20/06/2021\nXavier Martinez 19/06/2021\nLa derrota del totpoderós Pedro J. Ramírez i la seva piscina corrupta\nJoan Puig 18/06/2021\nAndreu Mas-Colell, el derrapatge de la repressió espanyola\nErika Casajoana 17/06/2021\nFachín demana explicacions a les “cúpules independentistes” sobre la negociació dels indults\nRevelen més draps bruts del Gobierno d’Aznar que va ocultar la donació d’armament a Bush\nPuigneró replica a Junqueras que els indults no són “en cap cas” un “triomf”


Recepta de Galetes de civada, plàtan i xocolata – Artesans en Xarxa\n14 abril, 2020 Receptes\nSeguim amb les receptes dolces i saludables per fer més alegre aquest confinament. Aquesta setmana us proposem unes galetes d’avena, plàtan i xocolata. Una opció molt fàcil i ràpida de fer, i d’allò més sana i nutritiva que qualsevol altra galeta que trobaràs al supermercat.\nINGREDIENTS (12-15 galetes)\n120 g de flocs suaus de civada\n1 presa (porció de la rajola) de xocolata (com més negra, millor)\nEn un bol gran, xafem bé els dos plàtans amb una forquilla.\nSeguidament, afegim els flocs de civada i la canyella al bol i ho barregem tot bé fins que obtinguem una mena de pasta.\nRatllem (amb un ganivet mateix) o piquem la presa (porció) de xocolata, l’afegim al bol i la integrem a la pasta.\nDonem forma de galetes a la pasta i les anem posant en una safata coberta amb paper de forn.\nFornegem les galetes durant uns 10-15 minuts.\nLes deixem refredar en una reixeta uns altres 15 minuts i ja les podrem servir.\nAlimentacióAlimentació saludableCivadaGaletesGaletes de civadaPlàtanReceptaXocolata


Una important fita en la identificació de les arrels genètiques del càncer\nEl projecte Atles del Genoma del Càncer detalla mutacions genètiques que condueixen al càncer en un conjunt de 27 articles publicats ahir, 5 d'abril, a revistes Cell Press. Un dels treballs està liderat per la Universitat de Washington i compta amb la participació de l'investigador de la Universitat Pompeu Fabra Eduardo Eyras.\nUn equip internacional coordinat pels Instituts Nacionals de Salut dels Estats Units (NIH) ha aconseguit una fita destacada en la descripció del context genètic del càncer. Els científics han completat la seqüenciació genètica i anàlisi de més d'11.000 tumors de pacients, que abasten 33 tipus de càncer. Formen part del projecte Atles del Genoma del Càncer (TCGA) que es va llançar el 2005 per investigar la base genètica del càncer.\nEn total han identificat uns 300 gens que impulsen el creixement tumoral i poc més de la meitat dels tumors analitzats tenen mutacions que podrien ser l'objectiu de teràpies ja aprovades per al seu ús en pacients. Els resultats es van publicar ahir, 5 d'abril, a 27 articles científics a Cell Press.\nLa investigadora Li Ding de la Universitat de Washington lidera un subgrup d'estudis dins el projecte i Eduardo Eyras, professor de recerca ICREA a la Universitat Pompeu Fabra (UPF), ha participat en un d'aquests estudis publicat a Cell Reports.\n"Per als tumors que analitzem, ara coneixem detalladament les mutacions heretades que causen càncer i els errors genètics que s'acumulen a mesura que les persones envelleixen, augmentant el risc de càncer", diu Li Ding. "Aquest és el primer resum definitiu de la genètica darrere els 33 tipus principals de càncer".\nEls estudis genòmics a l'última dècada han demostrat que el càncer és una malaltia d'errors en els gens més que en òrgans particulars. "Ara podem usar característiques moleculars per identificar la cèl·lula d'origen del càncer", diu Ding. "Estem veient quins gens estan activats al tumor, i això ens porta a un tipus de cèl·lula particular. Per exemple, els càncers de cèl·lules escamoses poden aparèixer al pulmó, la bufeta, el coll uterí i alguns tumors del cap i el coll. Tradicionalment hem tractat els càncers en aquestes àrees com a malalties diferents, però en estudiar les seves característiques moleculars, ara sabem que estan relacionats".\nEduardo Eyras, investigador al Programa de Recerca en Informàtica Biomèdica (GRIB), una unitat mixta de l'Institut Hospital del Mar d’Investigacions Mèdiques (IMIM) i la UPF, ha participat en l'estudi de les alteracions de l’splicing en tumors. “Aquestes anàlisis revelen que un nombre important de mutacions estudiades anteriorment estaven mal classificades, i podria tenir més rellevància que la que es pensava per a entendre el càncer i per a la identificació d'estratègies terapèutiques” descriu Eyras.\nLa recerca dóna suport a la idea que els tumors de qualsevol tipus amb un alt nombre de mutacions - que sovint són resistents a la quimioteràpia - són susceptibles als fàrmacs d'immunoteràpia anomenats inhibidors del punt de control. Els tumors amb moltes mutacions produeixen comparativament més proteïnes alterades que poden desencadenar una resposta immune. Però com a protecció contra la autoimmunitat, el cos sovint frena aquesta resposta. Tot i així, per tractar tumors agressius, els inhibidors del punt de control poden eliminar aquests frens, permetent que el sistema immune combati el tumor de manera més efectiva.\nLa possibilitat d'utilitzar aquestes anàlisis per tornar a examinar les dades d'assajos clínics anteriors és molt interessant. Moltes vegades, una petita proporció de pacients en un assaig respon bé a una teràpia experimental, però molts altres no responen en absolut, i els investigadors no entenen el per què.\n“Ara, podem seqüenciar les mostres tumorals d’assajos anteriors amb les nostres eines de programari i buscar correlacions entre la genòmica dels pacients i com van respondre als tractaments. Així tindrem un gran poder estadístic per identificar les raons per les quals els medicaments funcionen per a alguns pacients i no per a uns altres. Fins i tot els assajos negatius que van ser una decepció poden convertir-se en eines poderoses per dissenyar millors tractaments en el futur".\n“Aquestes anàlisis són només el començament d'una nova era en la genòmica del càncer. Amb les eines desenvolupades i basant-nos en aquests resultats, ara estem expandint les nostres anàlisis a nous tumors per establir un mapa més complet de les vulnerabilitats terapèutiques de cada pacient segons les característiques moleculars del tumor”, conclou Eyras.\nEl TCGA és un projecte col·laboratiu que involucra a més de 20 institucions i està finançat per l'Institut Nacional del Càncer i l'Institut Nacional de Recerca del Genoma Humà d'Estats Units.\nEn aquest enllaç podeu consultar totes les referències dels articles.\nNoticia adaptada de la nota de premsa de la Universitat de Washington Major milestone reached in effort to ID cancers’ genetic roots\nCientífics troben un nou mecanisme molecular implicat en el desenvolupament de càncer\nUna nova eina permet l'anàlisi de cèl·lules a gran escala


Revisió del 17:49, 4 ago 2020\n2.991 bytes afegits , fa 7 mesos\nRevisió del 17:22, 4 ago 2020 (modifica)\n(→Anys de postguerra)\nRevisió del 17:49, 4 ago 2020 (modifica) (desfés)\nCarrera en la doble monarquia real austrohongaresa i imperial i monarquia. El seu nom original era Nathan, que es va canviar per Norbert quan va arribar a Alemanya.  El 1911, la seva família es va traslladar a Würzburg a Baviera, on Norbert va rebre la seva primera harmònica de la seva mare, que va donar lloc a la pregunta: "Per què riu la música, per què la música plora?" Va ingressar al Conservatori de Würzburg el 1922, sent ja un apassionat per la música, i va ser nomenat subdirector d' Aix-la-Chapelle el 1929, on coneixeria a [[Béla Bartók]] i [[Alban Berg]].\nContractat per la UFA (Universum Film AG) com a compositor el 1930, Glanzberg, de 21 anys, va escriure pel·lícules per a la comèdia alemanya de Billy Wilder, ''The Wrong Husband'', i per a la comèdia de Max Ophüls, ''Cod Live Oil is Preferred''.<ref name="Norbert [Glanzberg, composito">Lane, Anthony. "Mestre de cerimònies: les pel·lícules de Max Ophuls", The New Yorker, 8 de juliol del 2002</ref><ref name="Norbert Glanzberg, composit">Jo més bé tindria oli de fetge de bacallà, [al·locina</ref> També va escriure partitures per a música d'òpera i va ser director musical per a concerts el 1930, inclosos els de la ballarina Ellen Von Frankenberg.<ref name="Norbert [Glanzberg, [composi">Bell-Kanner, Karen. The Life and Times of Ellen Von Frankenberg, Taylor & Francis (1991) pàg. 60</ref><ref name="Norbert Glanzberg, compos">Portada del llibre de Frankenberg</ref> Quan el règim nazi va entrar al poder a Alemanya el 1933, [[Joseph Goebbels]] es va referir a Glanzberg al diari NSDAP, Der Angriff, com a artista jueu degenerat. Glanzberg es va exiliar després a París.\nEl 1935 va conèixer un altre exiliat a París, el guitarrista i líder de banda [[Django Reinhardt]], i es va convertir en el seu pianista quan la seva banda tocava a clubs de París. Van tocar la nit que Edith Piaf va actuar per primera vegada davant d'un públic, després que la directora del club la escoltés cantant al carrer i la persuadís perquè actués a l'escenari. La poderosa veu de Piaf va causar una forta impressió a Glanzberg, escriu la biògrafa Carolyn Burke. [ : 35\n<ref name="Norbert Glanzberg, compo">Burke, Carolyn. No lamenta: La vida d’Edith Piaf, Alfred A. Knopf 2011,ISBN978-0-307-26801-3</ref>\nVa interpretar i compondre cançons en sales de música de París els anys anteriors a la guerra. El 1938, va conèixer la cantant francesa Lily Gauty i va escriure ''Le bonheur est entré dans mon cœur'' (La felicitat ha entrat al meu cor) per a ella. També va acompanyar a cantants que actuaven en col·leccions de moda.\n== Anys de guerra ==\nEl 1939, Glanzberg es va allistar a l'exèrcit polonès, estacionat a Anglaterra. Un cop donat l'alta, va tornar a la Zona Lliure de França al sud del país, que encara no havia estat ocupada per Alemanya. Allà, va conèixer l'empresari Félix Marouani que el va contractar per fer una gira amb Piaf com a seva pianista. Van començar la seva gira a Lió, França, a la Zona Lliure, el 1939. Juntament amb la seva pianista, va començar a escriure algunes de les seves cançons. [ : 79\nTanmateix, durant el 1939, la renda de cançons de Glanzberg va ser bloquejada sobtadament per SACEM, l'associació professional de compositors i compositors francesos, que va desemborsar fons als seus membres. L'organització de música auto-censurada composta per jueus per complir les lleis d'Alemanya de Nuremberg, destinades a minar els ingressos dels jueus.<ref name="Norbert [Glanzberg, compo">Burke, Carolyn. No lamenta: 80La vida d’Edith Piaf, Alfred A. Knopf 2011,ISBN978-0-307-26801-3</ref> Com a resultat, escriu Burke, "Edith es va convertir en la seva línia de vida".<ref name="Norbert [Glanzberg, compo">Burke, Carolyn. No lamenta: 80La vida d’Edith Piaf, Alfred A. Knopf 2011,ISBN978-0-307-26801-3</ref>\nEll i Piaf van continuar de gira per França. Però sempre temia que les seves característiques físiques el traïssin a la policia francesa o als informadors que havien començat a acorralar jueus i altres refugiats indesitjables. Van fer gires en diversos moments entre 1939 i 1942, i es van convertir en amants. [ : 80 La seva formació clàssica i els seus alts estàndards van fer que el cant de Piaf fos molt millorat. [ : 81 Van començar a dependre els uns dels altres, ja que va escriure algunes de les seves cançons més reeixides i ella li va donar suport emocional: "Quan Edith es va recolzar en el piano", va recordar, "millor per crear aquesta intimitat que lligava ella a la música, a la seva música, em van agafar un poder misteriós i encantador." [ :80\nEntre les cançons que va escriure per a ella durant la seva carrera com a cantant hi havia "Padam ... padam" [ "Mon Manege A Moi", [ "Il fait bon t'aimer" ("És bon estimar-te"). [ i "Au bal de la casualitat". [  \nCap al 1942, el govern de Vichy a la França desocupada també va començar a excloure els jueus de la majoria de professions, cosa que va fer que el nom de Glanzberg es mantingués al marge dels programes de concerts. Va canviar el seu nom per Pierre Minet i va confiar en un fals passaport francès per viatjar pel país. Piaf es va preocupar més per la seva seguretat, un cop escrivint-lo quan estaven a part, "estic preocupat per tu. Bec només aigua i te, vés al llit a mitjanit... Tothom diu que em sembla bé. Ha de ser amor!"<ref name="Norbert [Glanzberg, compo">Burke, Carolyn. No lamenta: 81La vida d’Edith Piaf, Alfred A. Knopf 2011,ISBN978-0-307-26801-3</ref> Li va donar el sobrenom de "Nono chéri" ("estimat Nono"),<ref name="Norbert [Glanzberg, compo">Burke, Carolyn. No lamenta: 81La vida d’Edith Piaf, Alfred A. Knopf 2011,ISBN978-0-307-26801-3</ref> i va escriure que ell era el seu "únic amour", el seu únic amor.<ref name="Norbert [Glanzberg, compo">Burke, Carolyn. No lamenta: 85La vida d’Edith Piaf, Alfred A. Knopf 2011,ISBN978-0-307-26801-3</ref> Ambdós no sabien, com la majoria de la població de França, que els nazis tenien previst arrestar una trentena de jueus parisencs, cosa que van fer dos dies després del dia de la Bastilla. [ : 83\nPiaf prenia cada cop més consciència que la vida normal a París empitjorava molt. "Espero que aquesta abominació acabi aviat", li va escriure. Segons Burke, quan Piaf i Glanzberg estaven a part, era "només el pensament de les cançons que ell escrivia per a ella el que li donava qualsevol plaer". [ : 95 Aleshores, el 1943, quan també va ser envaïda la Zona Lliure, va ser arrestat com a jueu i posat a la presó durant tres mesos. [ L'actriu [[Marie Bell]] i el cantant cors [[Tino Rossi]], amb l'ajuda econòmica de Piaf, van organitzar la seva escapada amb èxit abans que fos deportat a un camp de concentració. [\n<ref name="Norbert Glanzberg, compo">Burke, Carolyn. No lamenta: La vida d’Edith Piaf, Alfred A. Knopf 2011,ISBN978-0-307-26801-3</ref> Aleshores, el 1943, quan també va ser envaïda la Zona Lliure, va ser arrestat com a jueu i posat a la presó durant tres mesos. [ L'actriu [[Marie Bell]] i el cantant cors [[Tino Rossi]], amb l'ajuda econòmica de Piaf, van organitzar la seva escapada amb èxit abans que fos deportat a un camp de concentració. [\nEs va traslladar a Marsella, però allà els alemanys realitzaven recerques diàries contra jueus. Piaf va arranjar llavors que s’amagués en una granja propera que era propietat de la seva secretària, Andrée Bigard. [ : 81 Bigard i la seva família havien ajudat a diversos altres amics jueus de Piaf, inclòs el director de cinema [[Marcel Blistène]], a refugiar-se i, per tant, a sobreviure a la guerra.<ref name="Norbert [Glanzberg, compo">Burke, Carolyn. No lamenta: 81La vida d’Edith Piaf, Alfred A. Knopf 2011,ISBN978-0-307-26801-3</ref>\nQuan la finca es va fer massa perillosa, Piaf va demanar a una altra amiga, la comtessa Lily Pastré, que l'amagués a Montredon, el seu xalet fora de Marsella. Piaf la va pagar per mantenir-lo alimentat i protegit. La comtessa Pastré era una amant de la música que tenia bones relacions amb les autoritats, ja que sovint les convidava a concerts i a la xerrada.<ref name="Norbert [Glanzberg, compo">Burke, Carolyn. No lamenta: 81La vida d’Edith Piaf, Alfred A. Knopf 2011,ISBN978-0-307-26801-3</ref> Després de la guerra, es va saber que la comtessa havia aixoplugat una quarantena d'altres compositors i músics jueus de la policia francesa, inclosa [[Clara Haskil]].<ref name="Norbert [Glanzberg, compo">Burke, Carolyn. No lamenta: 81La vida d’Edith Piaf, Alfred A. Knopf 2011,ISBN978-0-307-26801-3</ref>\nEls alemanys finalment van envair aquella part del sud de França, cosa que va portar a Glanzberg a fugir a Niça, sota la protecció dels parents cors de Tino Rossi. Piaf va continuar pagant el cost del seu suport i va enviar sovint el seu secretari, Bigard, per comprovar el seu benestar.<ref name="Norbert [Glanzberg, compo">Burke, Carolyn. No lamenta: 82La vida d’Edith Piaf, Alfred A. Knopf 2011,ISBN978-0-307-26801-3</ref>\nFins al 1944, també va ser amagat en diverses ocasions per [[Georges Auric]] i finalment pel poeta René Laporte a Antibes, on va conèixer alguns activistes de la Resistència francesa, com [[Paul Éluard]], [[Jacques Prévert]], [[Louis Aragon]], [[Elsa Triolet]] i l'editor d'entreteniment René Julliard. Glanzberg va sobreviure a la guerra, tot i que entre 1942 i 1944, més de 75.000 jueus a França van ser deportats als camps de la mort a Alemanya.<ref name="Norbert [Glanzberg, compo">Burke, Carolyn. No lamenta: 83La vida d’Edith Piaf, Alfred A. Knopf 2011,ISBN978-0-307-26801-3</ref>\n== Anys de postguerra ==\n<ref name="Twelve Angry Men">''Revista de cinema'' ACCIÖN' (ISSN: 2172-0517) </ref>\n* Astrid Freyeisen: Cançons per a Piaf: Norbert Glanzberg (Chanson pour Edith Piaf: Norbert Glanzberg, tota una vida, 1910-2001), Ginebra, MJR, 2006, (ISBN 978-2883210424) \nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/wiki/Especial:MobileDiff/24412780»


PEP LLITERES BARCELÓ: A LA FI!!!!!PUIG MAJOR!!!!\nA LA FI!!!!!PUIG MAJOR!!!!\nJa feia molt de temps que tenia "mono" d'anar a fer aquesta ruta; Campos-Porreres-Montuïri-Lloret-Sineu-Inca-Selva-Caimari-Coll de Sa Batalla -túnel de MonnaberColl des Puig Major-Coll de Sóller-Bunyola-Sta Maria-Sta Eugènia-Algaida-Llucmajor-Campos.\nEn Llorenç i jo en partit de Campos davers les 8h, pareix que es dia acompanya. Quan ja haviem passat Porreres en Cerdà m'ha telefonat per saber on erem, m'ha dit que venia amb nosaltres.\nAixí com anava passant es temps es dia millorava enca més, es podia veure sa Serra en tot el seu esplendor, tot i que bufava una mica de vent.\nEm començat sa primera ascensió a n'es Coll de Sa batalla tranquils entre (16 i 18 km/h), jo feia bastant de temps que no havia estat per aquests paratges i no volia abusar des d'un principi per que sino sa tornada es podia fer molt molt llarga. Un cop arribats adalt em continuat cap a n'encreuament de Sa Calobra.\nPassem per a s'emassament des Gorg Blau per anar afrontar sa segona ascensió important, jo l'anomen Coll des Puig Major, però concretament es el túnel de Monnaber, passant per s'embassemnt de Cúber, ho em fet més o manco a un ritme d'entre (14 i 16 km/h). Un cop atravessat és túnel ens em abrigat per fer sa baixada fins a Sóller que és ni més ni manco de 13 km.\nAllà ja només ens quedava sa darrera ascensió des dia, es Coll de Sóller que l'hem fet a un ritme d'entre (15 i 18 km/h) i adalt de tot un sospir d'alleujament, el pitjor aparentment estava superat, dic aparentment perque en Cerdà ens ha duit amb es "ganxo" posat fins que em pogut, es veia que tenia presa d'arribar. A mí m'ha pegat un "juju" entre Algaida i Llucmajor, principalment m'ha afectat més quan em entrat a n'es Camí de Galdent, he pres un gel i mig plàtan i tanta sort que a Llucmajor m'he recuperat. Allà en Cerdà s'ha despedit cap a Porreres, nosaltres em fet una aturada d'urgència a sa benzinera a comprar una cocacola, jo ja feia una bona estona que no portava res per beure (una errada molt molt important quan ses cames ja porten més de 130 km i més de 2000 m d'ascensió acumulats). Llavors pes Camí de Son Marrano direcció Campos amb es vent a favor ha fet bon rodar.\nUn cop a casa, 160 kms a ses cames i molt content perque a la fi he fet una de ses meves rutes preferides.\nGràcies Llorenç i Cerdà.\nPublicado por PEP en 21:24\nAnònim 13 de març de 2011 a les 22:07\nquina envaja més sana cabrons... a meam si un cap de setmana que estigui per sa roqueta ho repetim junts!! jo que pensava ser es tio més afortunat del món esquiant pes pirineus... vaig i men perd una d'aquestes... no hi ha dret!!\nLlorenç Gacias 14 de març de 2011 a les 14:25\nPep si ves sabut això que as contat ves atacat!!! je je je. Realment també ho vaig pasar bastan malament sobretot quan en Rafel se va posar a tirar. Sortin de Bunyola el ritme era infernal ja que no baixavem de 40km/h i si vesiu seguit en aquell ritme no arribo ni a Santa Maria.\nGràcies per les fotos i el video no em vaig enterar de quan ho feres, imagina si que anava malament que no podia perdre ni un segon la vostra roda. Però això no és lo real, hauríes de treure les fotos quan en Rafel m'empenyia je je je...\nMigue en tornar hi pots anar per mi ja que jo si hi vaig hi aniré amb el cotxe per fer l'avituallament je je je...\nMoltes gràcies Pep per convidar-me i també moltes gràcies a n'en Rafel per ajudar-me a pujar pitjan-me per poder seguir el vostre ritme i per animar-me a fer una serie acabant el coll de Sóller, vaig morir!!!!\nPEP 14 de març de 2011 a les 21:28\nMigue, ja ho saps, estas convidat per la pròxima vegada que no estirem gaire a tornar-hi, i en Llorenç també, tot hi es sofriment, jo no et vaig empenyer per que sino llavors en Rafel ens hauria hagut d'empenyer a tots dos jejeje.\nUna abraçada forta a tots dos.


Vulnerabilitats crítiques d'Adobe Shockwave Player\nS'han fet públiques dos vulnerabilitats crítiques, producte Shockwave Player. Les vulnerabilitats poden ser aprofitades per comprometre la màquina.\nExecució de codi arbitrari, fuita d'informació i denegació de servei.\n• Adobe Shockwave 11\n• Adobe Shockwave Player 11.6.8.638, versions anteriors per a Windows i Macintosh.\nAdobe no ha publicat cap actualització d'Adobe Shockwave Player, recomanem estar pendents de la seva publicació, utilitzar EMET si és possible (Microsoft Enhaced Mitigation Experience Toolkit), no fer ús de l'aplicació si no estem segurs de la procedència del contingut que volem reproduir, i la seva reproducció sigui realment necessaria.\nLes versions més recents del producte, amb la seva configuració per defecte, realitzen comprovacions d'actualització de forma automàtica en obrir un nou arxiu Shockwave (.DCR). Es pot comprovar si aquesta funcionalitat està activada al menú contextual, dins de l'apartat Propietats>Servei d'actualització automàtica. Per accedir en aquest menú, cal clicar al botó dret a Windows o Control+clic a Macintosh sobre una pel•lícula Shockwave, coma por exemple (http://www.adobe.com/shockwave/welcome/).\nLa primera vulnerabilitat està associada amb la capacitat d'Adobe Shockwave Player per instal.lar automàticament una versió anterior del runtime. Mitjançant codi HTML especialment dissenyat, es podria executar codi des de remot amb els mateixos permisos que l'usuari que executa el reproductor.\nCodi vulnerabilitat: CVE-2012-6270\nLa segona vulnerabilitat, està associada amb la utilització de Xtras per la visualització de vídeos. En el cas que un Xtra estigui firmat per Adobe o Macromedia, s'instal.larà automàticament sense autorització d'usuari. Això permet la manipulació de vídeos amb la finalitat de poder descàrrega i instal.lar Xtras maliciosos que podrien permetre l'execució de codi des de remot.\nCodi vulnerabilitat: CVE-2012-6271\n• Avís de US-CERT/NIST\nAdobe, CESICAT, Seguretat << tornar


Créixer: una bona idea\nEns ho diuen amb insistència, i sembla lògic: hi ha límits en el que podem fer. Límits que no podem ignorar. La Terra és finita i l’hem explotat massa. Fins aquí d’acord. Però s’hi afegeix que hem de fer-nos a la idea que l’economia no pot créixer més, que fins i tot ha de decréixer. A més, se’ns diu que acceptar-ho propiciarà una economia més harmònica, més cooperativa, en definitiva millor. És la doctrina del decreixement, que -no us estranyarà- no comparteixo.\nCrec que en alguns aspectes és excessivament optimista i en d’altres excessivament pessimista.\nÉs optimista pel fet de creure que els humans, amb totes les excepcions que vulgueu, s’adaptarien amb facilitat a un entorn que els demanés anul·lar les aspiracions de millora. Em disculpo, però no tinc la capacitat d’imaginar una humanitat on, en relació als patrons de cada època, els components no aspirin a més per a ells i sobretot per als fills. En el passat, per a tots, i ara encara per a molts, aquesta compulsió ha gravitat sobre les necessitats bàsiques de l’existència. En el futur, ves a saber, potser el desig, sentit amb no menys intensitat, serà no treballar o fer un viatge anual a la Lluna.\nEn una economia estancada, encara més en una de decreixent, les situacions de suma zero són arreu. En aquestes només hi ha una forma de millora personal: desposseir l’altre, explotar-lo (o, en una variant, explotar la Natura). Una economia estacionària i una població amb aspiracions -que, repeteixo, penso que és l’estat natural de la humanitat- serà una societat amb propensió al conflicte i gens harmònica. Una economia que creix, en canvi, fa possible, en principi, que tothom millori. Encara més, facilita fer reformes. Per exemple, si hi ha desigualtat és possible avançar cap a la igualtat sense reduir el nivell de ningú, i per tant amb menys resistència: simplement distribuint adequadament l’escreix anual. Tot excusant-me si ja ho ha dit algú (probable), m’atreveixo, en l’estil de les tríades incompatibles que va popularitzar Dani Rodrik, a conjecturar la següent: la incompatibilitat d’una economia (permanentment) estacionària, la democràcia i la no-conflictivitat social. Una economia estancada i democràtica serà plena de conflictes. Una economia (permanentment) estacionària i sense conflictes aparents serà probablement regida per un govern autoritari, i una economia democràtica i poc conflictiva serà probablement una economia que creix.\nSi l’economia estacionària fos inevitable, llavors el que hauríem de procurar és que, per més que fossin poc naturals, s’imposessin les filosofies de la resignació, de les quals la del decreixement és una variant. Però, com ja he dit, mentre que penso que és d’un optimisme poc realista respecte a la capacitat dels humans d’interioritzar limitacions, també crec que, afortunadament, està profundament equivocada en la impossibilitat de créixer. Aclariré termes.\nEn primer lloc, una concessió. Si deixem la colonització de la Lluna i de Mart de banda, crec que la finitud espacial de la Terra i el volum d’un ésser humà imposen un límit al creixement de la població. En principi ja m’està bé que el límit s’estabilitzi en nivells no gaire més elevats que els actuals. Ho faria tot més fàcil.\nÉs clar, també, que no podem concebre el creixement com una extrapolació lineal del que ara fem. Això sempre ha estat impossible. El creixement en l’estat de benestar de les persones no el podem expressar, històricament parlant, amb l’augment quantitatiu d’un paràmetre definit a priori basat en el que importa a cada moment (una altra cosa és un índex compost definit a posteriori). Ara ens podem fixar en el molt discutit PIB. En altres moments o geografies podríem mirar, per exemple, l’esperança de vida. El creixement l’hem d’interpretar i mesurar sobretot en termes d’expansió de les dimensions rellevants per al benestar. Ara ens importen coses que els romans no podien imaginar. Qui sap què importarà als que vindran després nostre.\nAixí entès, penso que creixement vol dir que l’entorn econòmic i tecnològic permetria en principi, i preferiblement de facto, que tothom millori. Aquest tothom ha d’incloure un subjecte molt especial: la Natura. Per cert, per als subjectes pensants millorar significa rebutjar el retorn a la situació des de la qual s’ha “millorat”.\nConcloc en l’optimisme: em sembla que tota l’evidència dels darrers 300 anys ens indica que el creixement, com l’acabo de descriure, és possible. Ho és per la via de continuar desfermant i controlant el progrés del coneixement i la tecnologia. Fa 20 anys la idea de descarbonitzar la generació d’energia era un somni a l’abast d’uns quants. Ara ho somiem la immensa majoria i ho veiem possible en cosa de dècades. Tenim una limitació: les lleis de la física. Però també un factor molt favorable: la font última d’energia, el sol, és a efectes pràctics inesgotable. Natura i Humanitat no es troben en un joc de suma zero.\nAndreu Mas-Colell és economista, catedratic emèrit de la UPF i de la Barcelona GSE i president del BIST.


Clàssica a casa: Una orquestra de TGN tocarà en streaming des del Palau de la Música\nCamera Musicae oferirà en streaming els seus concerts simfònics des del Palau de la Música\nOCM Digital Hall s'estrenarà el 26 de setembre amb un concert benèfic a favor de Save the Children\ndimarts, 22 de setembre 2020 - 17:12h\nL'Orquestra Camera Musicae actua al Vendrell el 12 de juliol. | Fundació Pau Casals\nL'Orquestra Simfònica Camera Musicae (OCM) posa en marxa aquest dimarts l'OCM Digital Hall, una nova plataforma digital que permetrà visualitzar els concerts de la seva temporada simfònica al Palau de la Música Catalana en streaming. El llançament coincideix amb la celebració del 15è aniversari de la creació de l'Orquestra, nascuda el 2005 a Tarragona, i s'impulsa en temps de pandèmia per apropar els millors repertoris simfònics a qualsevol indret del món, amb tecnologia de càmeres de cinema i so d'alta qualitat. La plataforma s'estrenarà el 26 de setembre amb un concert benèfic a favor de Save the Children, amb la Novena de Beethoven dirigida per Tomàs Grau.\nEls concerts a la plataforma tenen un preu de 6,99 euros per concert, amb l’opció de comprar 3 streamings per 17,99 euros i abonar-se a tota la temporada per 49,99 euros. Els dos primers concerts, la Novena de Beethoven i el Concert commemoratiu del Centenari de l'Orquestra Pau Casals, tindran un preu promocional de 4,99 euros.\nEl primer espectacle disponible a la plataforma serà el concert inaugural de la temporada de l'orquestra, amb la Novena de Beethoven, que l’OCM oferirà sota la direcció de Tomàs Grau i juntament amb l’Orfeó Català i els solistes Marta Mathéu, Tànit Bono, Marc Sala i Josep-Ramon Olivé al Palau de la Música Catalana, seu de la temporada de concerts que l'orquestra duu a terme a Barcelona des de fa ja 10 anys.\n"Avui és Santa Tecla! Ens apropem a la Catedral per endinsar-nos a la capella" "Important: La decisió d'IQOXE sobre la planta que va explotar el mes de gener"


Page 7 of 10 - News - Federació Catalana d'Espeleologia\nLa Federació Catalana d'Espeleologia organitzarà les properes 32es Jornades científiques de la Societat Espanyola d'Espeleologia i Ciències del Carst, el proper 10, 11 i 12 de mayo 2019 a Prada de Conflent.\nEl 31 d'octubre s'han establert les bases per la participació de la federació a la taula de treball científica i la SAM a la d'activitats i Turisme del Geoparc Mundial de la Unesco de la Conca de Tremp - Montsec\nPropers Cursos de l'ECE M3E, M2-3C i d'Iniciador Esportiu M4EC\nLa Diputació de Barcelona ha concedit a la FCE una subvenció per controlar i seguir les cavitats amb hipòxia dels Parcs Naturals de la Diputació.\nLa Trobada anual de la Federació Europea d'Espeleologia, FSE, es realitzarà enguany a Ebense, Austria, del 23 al 26 d'agost de 2018\nNew APP de la Federació Catalana d'Espeleologia\nActivat el Pla Alfa de risc d'incendis\nCal extremar les precaucions quan anem al bosc. El risc d'incendi ja es troba a nivell 1 i 2.\nXIII Campionat de Catalunya a Corbera de Llobregat\nDesprés d'uns anys, el campionat de Catalunya ha tornat a Corbera de Llobregat de la mà del grup espeleocorb.\nRevisat la via ascendent de la Ferla


A CONTRATORRENT...: ¿Perlas o margaritas?\nUna expressió que sempre m'ha cridat l'atenció, més comunament utilitzada en espanyol que en català, és Echar margaritas a los cerdos. Deu n'hi do la força que amaga l'expressió! Des del meu punt de vista hi ha tres factors que explicarien la seva duresa: d'una banda el so de la paraula cerdos que ja intuim que són animals més grossos, bruts i pudents que els nostres porcs. Novament aquesta combinació d'e i r hi té molt a dir. Un segon factor és el significat de la pròpia paraula cerdo que, en la seva forma aïllada i diferent context, s'utilitza directament com a insult. I el tercer element és la contraposició entre les margaritas i els cerdos: les primeres insinuen delicadesa i bellesa, qualitats que difícilment associaríem per descriure un marrà.\nSembla ser que l'origen de l'expressió és evangèlic, tot i que en funció de les traduccions es canvia margaritas per perlas. Tot ve, aparentment, d'una incorrecta traducció del llatí, i encara que es guanyava en força de significat, en el sentit que les perles són més preuades que les margarides, perd, i molt, la seva força visual. Serà que sóc massa realista però, com a bon marcià, se'm fa molt més fàcil imaginar-me algú que dona margarides als porcs que un altre que els hi llença perles.\nEl significat de l'expressió és senzill i es pot resumir en oferir alguna cosa, temps, generositat o coneixements a algú que no està preparat per rebre'ls o ni tan sols interessat en el que ofereixes. Les situacions en les que es pot aplicar són moltes i diverses. Per a mi, una de les imatges més suggerents, és la de servir un bon vi per sopar, un vi que has triat expressament per a l'ocasió, i que un dels convidats se'l serveixi directament barrejat amb gasosa.\nMalauradament, si més no en aquest cas, no tothom ho percep de la mateixa forma i la força expressiva que conté la frase Echar margaritas a los cerdos pot arribar a ofendre el receptor perquè no entén que no es tracta de cap insult cap a ell, sinó d'una forma d'expressió d'impotència o de fracàs en quant hom no ha estat capaç de transmetre -no ha pogut o sabut- el que volia de forma adequada. Fa molts anys vaig tenir una experiència molt desagradable en utilitzar la frase cap a una de les persones que més m'estimo ja que es va quedar amb el so i la força de l'expressió i no amb el seu significat. Han passat els anys i mai no m'he oblidat d'aquella situació incòmoda... ni la persona a qui anava dirigida tampoc!\nSi has llegit fins aquí et preguntaràs a què collons (o hauria de dir cojones?) treu cap tota aquesta parrafada. Res d'important. Només que ahir per la nit vaig tenir una experiència curiosa on dues persones van oferir una petita actuació musical en una festa, com a regal per a l'homenatjat, i un reduït grup dels presents va alterar la bona harmonia existent, menyspreant l'esforç d'uns i les ganes de passar-ho bé de la resta. Avui necessitava expressar-ho i no he trobat millor forma que aquesta petita dosi de sarcasme. Sempre he dit que aquest bloc és, en primer lloc, un exercici terapèutic per a mi. Ara, després d'haver-ho escrit, em sento millor.\nNúria 29 de juliol de 2012, a les 19:09\nSi vols sentir-te millor i desfogar-te per la boca, el castellà és ideal. I jo no ho otorgo a la er de joder sinó a la força de la jota. Els catalans i els francesos no el tenim aquest so, els anglesos utilitzen un so molt similar amb la H. Però com m'alleugereix dir-li a algú GGGGilipolles! Arrossegant la G. A aquests personatges d'ahir els hagués anat d'allò més bé. On anem nosaltres amb el seu germà bessó català: carallot? Si sembla que els tiris margarides! I d'aquí la contundència d'un fort JJoder i un HiJJJo del que et convingui més al costat d'uns collonets i un fill de sa mare.\nAu, jo també em sento molt millor!\nEscola Aqua Alba 31 de juliol de 2012, a les 20:57\nOstres Ignasi! quina manera més sutil i intel·ligent de desfogar-te... m'agrada! prendré nota per agafar-m'ho amb filosofia en properes trobades. Un petonàs!!!\nignasi 1 d’agost de 2012, a les 7:33\nTens raó Núria: la versió "joder" arrossegant la "j" té molta força tot i que jo he sentit sovint la que comento amb la força al final. No sé si una desfoga més que l'altra però intueixo que això depèn de qui l'utilitza. Jejejeje\nPatrícia, me n'alegro que t'hagi fet gràcia. Em sembla recordar que tu i el Carles també hi éreu, oi? ;-) Subtil sí que ho és o ho intentava. De fet la Cris em deia que la nota final no era necessària però em semblava que ho havia de fer per la gent que ho llegeix i no hi era. De totes maneres, compte! No sempre funciona la subtilesa! Ptons\nAnònim 3 d’agost de 2012, a les 3:09\nSempre va bé desfogar-se.... de totes maneres per aquells que estem acostumats a sentir segons quins d'aquests mots amb tanta força que comenteu... en tinc un parell que dits CLARS i en CATALÀ, si a més els acompanyeu de una petita dosis de cara de pocs amics.... tenen el mateix o un efecte superior... vet ací un: N'estic fins els COLLONS... o un VES A PENDRE PEL CUL o .... un M'ACAG... en déu!...\nignasi 3 d’agost de 2012, a les 7:29\nJajajaja! Molt bona aquesta, anònim! Tampoc és necessari animar-se més... només teure's del damunt algunes tensions. ;-) S'agraeix l'aportació!\nAnònim 14 d’agost de 2012, a les 17:12\nHe anat a parar aquest blog per casualitat, i ostres m'encanta el que dius i com ho dius... potser de vegades ets un pél massa radical ( segons el meu parer) però el missatge que envies quasi sempre el comparteixo.\nNomés hi ha una cosa que no acabo d'entendre... com un apassionat per la música. aper l'entorn natural, que té un hort, que fa aquestes fotografies i escriu tot el que escriu... no té cap text que parli de l'amor????\nignasi 16 d’agost de 2012, a les 17:33\nHola anònim o anònima. Primer de tot moltes gràcies per escriure el teu comentari i per explicar-me que segueixes el meu bloc. No t'imagines la il.lusió que em fa! Tot i que no l'he publicitat gaire sé d'amics que, malgrat saber-ne de la seva existència mai no m'han fet cap comentari ni sé si els agrada o avorreix o si el segueixen o no. Pel que fa a les consideracions del teu comentari, que t'agraeixo molt, la veritat és que després de donar-hi unes quantes voltes crec que es mereix una resposta més elaborada que la que et podria oferir ara. El cas és que m'enganxes a començament de les meves vacances i l'única connexió que tinc és del mòbil, poc adecuada per escriure gaire. Tot i que abans de la meva tornada de vacances penjaré tres entrades són notes que vaig escriure fa uns dies i que estan programades per penjar-se al bloc automàticament, però no penjaré res de nou abans no torni a la normalitat post-vacacional. En tot cas em comprometo a respondre't en la propera ocasió que pugui. Una abraçada\nAnònim 17 d’agost de 2012, a les 19:50\nok!!! Tranquil quna puguis ja ho faràs.... Jo també escric cosetes, potser més poètiques i sensiblones (és que em vaig fer gran llegint Becquer...)però de moment mai he ensenyat res, m'ho guardo per mi i pels meus íntims, em fa una mica de vergonya...:( Potser algun dia m'animi a publicar alguna coseta....\nGaudeix de les teves vacances!!!! Ah!!! i sóc anònima!!!


Data: 26/07/20 13:34\nAjudeume si us plau ...\nAhir vaig tornar d'un hotel amb tobogans i el tema és que el socorrista i jo vam compartir mirades vam parlar i tot i a més la gent del hotel es maqusima en fi que jo m'aniria a viure a Lloret de mar i tot però el tema és que volia demanar el instagram del socorrista però vaig deixar passar el moment i no lo vaig dir, ell se li notava que volia parlar més amb mi però jo vaig marxar ràpidament als tobogans i va passar el moment. El tema és que ara estic a casa i no paro de plorar perquè se que no em tornaré a veure mai més amb ell o d'aquí un any em van dir els meus pares que podrien tornar però és que jo vull veure'l sigui oon sigui i el hotel era caríssim o sigui 600€ 2 nits i per tornar allà amb la meva família el més que bé es gairabé impossible. Llavors no se que fer per contactar amb ell no se que fer per que no se ni com es diu tu juro que no paro de plorar i plorar perquè sento que val la pena ell es més gran que jo com 4 anys o no ho sé i no se si això podria semblar un problema. Ara bé, si us plau psicòlogs si us plau com puc contactar amb ell o que faig per deixar de estar trista perquè no vull pasarme tot l'estiu depre i se que jo l'acabré oblidant perquè sóc així i crec que ell a mi també SI US PLAU crec que estic entrant en època de depressió...\nData: 29/07/2020 19:10\nSembla que aquest socorrista t'ha cridat l'atenció! A vegades passa que una persona ens atrau i ens sembla molt interessant malgrat l'haguem vista poca estona o hagi estat fucaç.\nDe moment és atracció, per parlar d'enamorament hauries d'esperar a conèixer-lo i veure si la seva manera de ser i de comportar-se t'agrada.\nTot i així, amb la història que ens has explicat, l'única opció que tens per trobar-lo és a través de l'instagram de l'hotel. Fes-hi una ullada per veure si hi ha algun like d'ell o si en algun lloc està etiquetat, potser ho trobes!\nI pel que fa a l'edat... és veritat, 4 anys poden ser una gran diferència i més si no us trobeu al mateix moment de vida.... també pot ser un motiu per no seguir buscant-lo.


“El 21-D no és cap referèndum, el referèndum ja es va fer i va ser l’1 d’octubre” | Ràdio Sallent\nDebat a tres amb Mirella Cortés (ERC), David Saldoni (JxCat) i Ramon Vancells (CUP)\n“El 21-D no és cap referèndum, el referèndum ja es va fer i va ser l’1 d’octubre”\ndesembre 15th, 2017 Marcel Tarazona Notícies de Sallent 0 comments\nQueden pocs dies per les eleccions del 21 de desembre que el Govern Espanyol va imposar a Catalunya en virtut de l’article 155 de la Constitució Espanyola. Enmig del remolí d’aquests últims dies de campanya electoral, hem parlat amb representants dels tres grups polítics independentistes que es presenten als comicis. L’alcalde de Sallent i fins fa poc membre de l’executiva nacional del PDECAT, David Saldoni, la senadora per Esquerra Republicana de Catalunya al Senat espanyol, Mirella Cortés; i el número 7 de les llistes de la CUP a la demarcació de Barcelona, i ex alcalde de Monistrol de Calders, Ramon Vancells.\nTots tres remarquen la necessitat d’anar a votar per aconseguir la força suficient per seguir desplegant la república i subratllen que “el 21D no és cap referèndum, perquè el referèndum va ser l’1 d’octubre”.\nEscolteu l’entrevista sencera per saber com creuen ells que arribem al 21D, com afronten les eleccions els partits independentistes, i quins escenaris es poden obrir a partir de dijous que ve.\nNext article Els sallentins amb dificultats de mobilitat tindran transport gratuït per votar\nPrevious article La música a casa


Browsing Archives of Àfrica Fuentes\nPsicòloga col.legiada 18990\ngener 8th, 2014\nÀfrica Fuentes Jimena Fiz treball corporal\nEl moviment expressiu és una poderosa eina per a l’autoconeixement, que aporta noves realitats, de vegades sorprenents, que modulen i enriqueixen la imatge d’un mateix, majoritàriament construïda a força d’introspecció, anàlisi racional i idealitzacions. El bon ofici d’aquestes dues terapeutes garanteix, en primer lloc, que els moviments i experiències rellevants seran recollits, no es perdran. I en segon lloc, que seran retornats a la persona que els va produir, en la forma ...\nUna nova edició del taller psicovivencial “COMUNICACCIÓ” Centenars de paraules, músculs facials, transmissions nervioses, 80 batecs per minut, múltiples sensacions, idees, transmissions nervioses, emocions… que deriven en una postura i ritme corporal. Vivim amb un ritme agitat, necessitem parar donar-nos un espai en el qual poder prendre consciència de com es donen les nostres emocions, sensacions i cognicions. Us proposem una trobada terapèutica on poder donar-nos aquest espai, on explorar la comunicació, i ...\nsetembre 6th, 2011\nÀfrica Fuentes Àlex Ferrandiz Gestalt


Darrer Plenari del mandat\nEn espera que es constitueixi el nou govern de la ciutat, l’Eixample ha fet el darrer plenari d’aquest mandat.\nL’Ajuntament reconeix amb la Medalla d’Honor Montserrat Roma, una històrica del voluntariat de l’AV de l’Esquerra de l’Eixample i la Fundació Elizalde.\nLa remodelació de la Diagonal seguirà fins a la plaça de les Glòries\nL’Ajuntament té previst estendre la reforma de la Diagonal fins a la plaça de les Glòries, amb els mateixos criteris que s'han aplicat en el tram remodelat ara.\nEditen un llibre sobre el modernisme perdut de l’Eixample\nLa Barcelona de fa més de 100 anys ha estat recuperada a partir d’una investigació de Xavier González i Raquel Lacuesta.\nL’Oficina de Promoció Econòmica de l’Eixample fa un any\nL’Oficina de Promoció Econòmica de l’Eixample fa balanç positiu del primer any d’activitat. Tot i que és difícil comptabilitzar el nombre d’usuaris, les accions que ha impulsat han estat diverses. Ha actuat en l’àmbit de l’ocupació, amb la creació d’una antena al districte de Barcelona Activa i activitats de formació. També ha acompanyat diverses empreses a instal•lar-se al districte. Destaquen els projectes singulars i les accions diverses en la promoció del comerç i el suport a les associacions comercials.\nUn projecte de l’Eixample, entre els 5 finalistes d’un premi europeu a la integració\nEl projecte “Xeix” va néixer l’any 2012 per integrar els col•lectius de nouvinguts al districte de l’Eixample. Ara ha estat nominat com a finalista als premis Diversity Advantage Challenge, atorgats pel Consell d’Europa. El guardó reconeix les iniciatives innovadores que promouen la diversitat cultural i la convivència i està dotat amb 10.000 euros.\nEls veïns valoren el districte\nUna enquesta municipal revela que els veïns de l’Eixample estan satisfets amb el districte i li posen un notable.\nSense Categoria Notícia Districte\nNou taller participatiu per decidir les superilles de l’Eixample\nPlenari ordinari a l’Eixample\nCATEGORIES Esports Districte


Tens una llengua molt llarga!: L'ORIGEN DEL NOM DE LES NOTES MUSICALS\nNaaN 27 de gener de 2012 a les 15:27\nJo toco el violí i la viola, i era alumna del teu pare. I ara també la guitarra elèctrica.\nSempre m'ha fet molta gràcia aquest poema com a origen del nom. A més, fixa't que cada principi de vers la música comença amb la nota que diu la lletra.\nExactament igual que la Julie Andrews a "The sound of music", però segles més d'hora! ejjeje\nManel Plens 11 de març de 2012 a les 17:32


Getting Smarter and Smarter...: de setembre 2015\nCamions comercials elèctrics\nIan Wright, un dels enginyers de Tesla, vol electrificar els camions d'escombraries i de repartiment pel seu veïnat. La seva companyia, Wrightspeed, vol fer la comercialització d'un sistema de propulsió elèctric per a camions comercials. La companyia ha construït dos models amb motors elèctrics:\nThe rute, per a camions de servei mitjà i\nThe Rute HD per a camions pesats\nWright va deixar Tesla al 2005 per començar a Wrightspeed amb la intenció de fer un esportiu elèctric que mai es va dur a terme. No hi havia molt mercat per als cotxes esportius elèctrics, per això va decidir entrar al gran mercat de camions comercials.\nEls camions, que estan equipats amb un sistema de propulsió de Wrightspeed, poden recórrer amb bateries unes 30 milles i després necessiten d'un generador accionat per gas, dièsel o qualsevol tipus de combustible líquid per carregar la bateria. La companyia fins i tot, vol vendre un generador que ha desenvolupat amb turbina anomenat Fulcrum.\nEl producte serà més difícil de vendre en comparació amb els utilitzats amb motors de combustió interna tradicionals.\nSi es vol vendre una flota de camions elèctrics, cal convèncer que son millor que els que estan utilitzant. De manera que el llistó està molt alt.\nLa companyia està avançant a Califòrnia, on els costos de combustible són molt alts, i també les normes d'emissions són les més estrictes de la nació. S'ha rebut finançament de la Comissió d'Energia de Califòrnia i de capital risc de Silicon Valley. Wrightspeed també planeja expandir la seva plantilla de 25 a 250 empleats en previsió a la resposta per la creixent demanda.\nSi alguna vegada apareix una aplicació perfecta per un sistema de propulsió elèctric, serà per la flota de vehicles comercials, com camions d'escombraries i missategeria. Aquests camions passen la major part dels seus dies donant voltes per la ciutat a baixa velocitat, en un constant stop and go. Un vehicle amb motor dièsel al ralentí perd una gran quantitat de combustible, però també en moviment a baixes velocitats, mentre que un vehicle elèctric utilitzaria una quantitat mínima d'energia elèctrica en el mateix tipus de conducció.\nA més, els vehicles elèctrics tenen un excel·lent motor, que els fa perfectes per a transportar càrregues pesades.\nEtiquetes de comentaris: bateries, camions, propulsió elèctrica\nInfraestructures de telecomunicacions en entorns rurals\nSi s'agafa la definició de xarxes intel·ligents (X.I.) com la integració dinàmica del desenvolupament d'enginyeria elèctrica i els avenços de les TIC dins del negoci d'energia elèctrica amb la finalitat obtenir una integració de les diferents parts implicades per obtenir una gestió eficient, concretament si s'aplica en els entorns urbans clarament, tenen unes característiques que les diferencien respecte de les xarxes rurals:\nXarxes que disposen de bucles elèctrics\nMolta més potencia instal·lada\nMolts més elements a connectar: de maniobra i sensorització\nDistàncies més curtes entre els consums\nPoca dispersió i poca penetració de la generació distribuïda (GD)\nMés robustesa a l'entorn enfront inclemències\nClarament es pot observar que una X.I. rural és diferent. No obstant això, aquest fet esdevé com a clau per dissenyar aquestes X.I. que han de permetre als distribuïdors facilitar la integració de GD i emmagatzemament elèctric a una escala en què la seva gestió és molt més senzilla, com a conseqüència de:\nLa menor energia elèctrica que cal distribuir\nMenor nombre de perifèrics a controlar però NO menys importants\nPer altra banda i amb la finalitat de veure com han evolucionat les distribuïdores elèctriques i, concretament, centrant-se en l'acrònim DSO, es poden identificar que s'ha arribat a la tercera generació, així:\nDistribution System Owner (com a empresa plenament vertical)\nDistribution System Operator (com a operador del sistema de distribució elèctric)\nDistribution System Optimazer (com a gestor eficient i intel·ligent energètic i col·laboratiu)\nAquí és on esdevenen clau les necessitats de les telecomunicacions per les X.I. en general i sense oblidar l'entorn rural.\nPer altra banda, en el pla d'acció de Ginebra de la Cimera Mundial de la Societat de la Informació (CMSI), ja es va parlar dels objectius sobre el desenvolupament del mil·lenni per resoldre els problemes de connectivitat en les zones rurals disperses dels països en desenvolupament, amb l'objectiu de subministrar qualitat de vida en zones amb climes extrems.\nVal a dir que les infraestructures de telecomunicacions sostenibles i rendibles en zones rural han de ser estudiades amb detall, fet que gràcies a l'obligació de fer el desplegament dels comptadors intel·ligents, ha donat peu a què les elèctriques tinguin la necessitat d'apostar per la construcció de infraestructures de telecomunicacions amb la finalitat de donar cobertura a la telegestió i convertir aquesta “certa obligació en una oportunitat d'innovació”.\nA Espanya i concretament a Catalunya, hi ha diversos projectes en els que s'està treballant perquè les xarxes elèctriques esdevinguin intel·ligents. No obstant això, la realitat rural presenta certes analogies identificades en el pla d'acció de Ginebra, on cal destacar la realitat de tecnologia radio:\nEls sistemes de xarxes mòbils estan definits per les zones urbanes i, a vegades, per les zones rurals concentrades\nPer tant, cal fer front a problemes com ara:\nLa baixa densitat de població i dispersa\nPoca motivació , un ARPU (Average Revenue Per User) baix\nAccés al terreny dificultós\nIncidències en els subministrament elèctric\nCostosos operatius elevats\nAquí hi ha un factor comú que cal analitzar: Les elèctriques necessiten telecomunicacions per la gestió i optimització de les seves xarxes però, al mateix torn, les operadores de telecomunicacions necessiten xarxes d'energia per poder ser fiables.\nAquesta va ser una de les motivacions que va portar Estabanell Enegia a liderar el projecte Europeu del FP7 anomenat Smart Rural Grid, establint una forta col·laboració entre universitats catalanes, empreses de tecnologia i operador neutre de telecomunicacions, per acostar la tecnologia de telecomunicacions a les zones rurals, que estan patint un greuge respecte a les zones urbanes.\nCal treballar per evitar que d'aquí a deu anys es continuï parlant de què les zones urbanes gaudeixen d'increment de velocitat per accés d'alta capacitat, però que la cobertura rural no hagi augmentat.\nÉs per això que el Col·legi d'Enginyers Tècnics i Pèrits de Telecomunicació de Catalunya (COETT) ha convidat Estabanell a participar en una taula de debat sobre infraestructures de telecomunicacions.\nTambé ha estat reconeguda amb un accèssit a la innovació empresarial per aquest lideratge en la tecnologia per entorns rurals.\nFont: Ramon Gallart, responsable de xarxes intel·ligents d'Estabanell Energia\nEtiquetes de comentaris: DSO, energia elèctrica, entorns rurals, entorns urbans, generació distribuïda, xarxes intel·ligents\nUn nou sistema per la propulsió dels avions\nEl centre de ciència i tecnologia mecànica i aeroespacial de la Universitat de Beira Interior, a Covilhã (Portugal), ha portat a terme el projecte europeu Cycloidal Rotors (CROP), que ha optimitzat la propulsió amb l'objectiu de desenvolupar un innovador sistema per a la propulsió aeronàutica, que es podria aplicar a diferents tipus d'avions. També a helicòpters, dirigibles i altres dispositius de nova generació.\nHan estat dos anys de treball en aquesta iniciativa, finançada per la Unió Europea, i en la que han participat científics d'Itàlia, Regne Unit, Alemanya i Àustria, sota la coordinació de Portugal. El progrés científic i tecnològic d'aquest projecte podria permetre que, en el futur, la propulsió aeronàutica sigui més ecològica i eficient, fet que comportaria la possibilitat d'obrir la porta a nous dissenys d'avions.\nEl sistema es basa en un rotor Cycloid, que és com un conjunt de fulles rectangulars que gira sobre un eix horitzontal, però també oscil·len al seu voltant. La combinació del moviment de rotació al voltant de l'eix i el moviment de swing sobre del centre de cada fulla, permet un moviment que s'assembla a l'aleteig de les ales d'ocell.\nAquest enginyós rotor permet dirigir la orientació en qualsevol direcció 360 ° al voltant de l'eix de rotació. A la pràctica, això significa, que pot tenir un major control dels moviments en qualsevol aeronau, reduir al mínim l'espai d'enlairament o aterratge, guanyar una gran capacitat de maniobra en totes les situacions de vol i, fins i tot, pot mantenir l'aparell en cas de fallada de motor.\nEls actuals sistemes de propulsió han estat dissenyats per desenvolupar un impuls en una sola direcció principal, en el cas dels avions o en diagonal, en el cas dels helicòpters. Però no és possible realitzar alguns moviments, com fa un helicòpter d'anar cap avall de manera controlada, o aterrar un avió (com pot fer un drone) en un vaixell en aigües turbulentes. Aquest sistema permet desenvolupar l'empenta en els tres eixos d'un avió, de manera dinàmica, amb la suficient rapidesa.\nAquesta innovació podria unir-se a les categories dels avions actuals però, també fa recordar mecanismes futurs, especialment adaptats al nou sistema, que permetrien enlairar-se verticalment, aturant-se a certa altitud sempre en el mateix punt. Un helicòpter, només pot realitzar un moviment circular en el aire, mentre que els rotors nou permeten qualsevol rotació sencera.\nD'altra banda, un aspecte important d'aquest projecte és que el nou sistema està destinat a vehicles que utilitzen propulsió elèctrica, així la seva aplicació implica un benefici mediambiental, gràcies a la reducció d'emissió de gasos contaminants a l'atmosfera.\nLa Universitat de Beira Interior ha fet importants contribucions científiques i tècniques en l'àrea de modelatge computacional i analítica, i també en el disseny de la fulla. Els resultats obtinguts en l'ordinador s'han traduït en proves experimentals amb un prototip.\nEl projecte CROP s'ha completat recentment i es presentarà el proper mes d'octubre a l'esdeveniment Aerodays 2015, que tindrà lloc a Londres. D'altra banda, els socis continuen desenvolupant aquesta línia de recerca de manera que el nou sistema podria estar al mercat al voltant de l'any 2025.\nFont: Agencia Americana per la difusió de la ciència i tecnologia\nEtiquetes de comentaris: avions, Cycloidal Rotors, drones, helicòpters, propulsió\nAtacs contra els SCADA de la xarxa elèctrica\nLes amenaces cibernètiques contra la xarxa elèctrica estan augmentant dramàticament\nSegons un nou informe de seguretat de Dell, els atacs cibernètics en els Sistemes de Control Supervisió i Adquisició de Dades (SCADA) es van duplicar l'any passat. De fet, han augmentat un 600% des de l'any 2012. Aquestes dades són alarmants, però encara és més preocupant els atacs físicament disruptius, que cada vegada són més comuns. De fet, el 25% de tots els incidents cibernètics de l'any passat van ser un tipus específic d'atac que pot penetrar en els sistemes SCADA i fer operacions sobre dispositius mecànics. Això podria interrompre les operacions físiques. S'espera que aquests atacs vagin a més en els propers mesos i anys. De fet els EUA és el tercer país més atacat al món. The Department of Homeland Security's Industrial Control Systems Cyber Emergency Response Team (ICS-CERT) va trobar que els atacs d'infraestructures crítiques estan en alça. La indústria de l'energia és el sector més fortament atacat de tots (32% dels atacs).\nHi ha tres raons per les quals els atacs sofisticats tenen lloc amb més freqüència: hacktivistes, hackers amb vincles amb governs estrangers i el crim organitzat. Les centrals elèctriques són un objectiu prioritari per aquests tres grups. Les motivacions van des de l'activisme polític a la geopolítica de l'especulació, i hem d'esperar que aquests atacs empitjorin en els propers anys.\nEquips de TI de les companyies estan probablement més familiaritzats amb els correus electrònics de phishing (robatori de dades personals) i sondes automàtiques de bots (programa informàtic que pot imitar el comportament d'un humà) per tractar d'infectar les seves operacions. No obstant això, aquests atacs estan evolucionant; són molt més sofisticat, dirigits i silenciosos. Hi ha dos tipus d'atacs als DSO:\nEl Drive-BYS i el cross-site scripting. Sense entrar en massa detalls tècnics, tots aquests atacs utilitzen llocs web legítims per colar-se a la xarxa d'una empresa. Com passa això? A causa d'una vulnerabilitat en el lloc web legítim (que podria ser un proveïdor conegut, un lloc de notícies, un fòrum de discussió, etc.) que permet al hacker executar un codi maliciós per infectar qualsevol persona que visiti el lloc. Tot un atac drive-by requereix que un empleat visiti la pàgina web infectada. Amb un atac de cross-site scripting, l'empleat està infectat quan es fa clic en un enllaç de confiança enviat per correu electrònic.\nEls hackers també tenen més probabilitats de dirigir-se a un empleat de companyia elèctrica a la seva llar per robar credencials que poden ser en un PC de casa i, així, infectar els mitjans extraïbles com una unitat flash USB que l'empleat porta de nou a la feina.\nEl malware destructiu\nEl malware també està evolucionant i ara té capacitats molt més destructives de les que s'havien vist anteriorment. Molts estaran familiaritzats amb el nom de Stuxnet, que va segrestar centrifugadors en el programa nuclear de l'Iran. Hi ha molts altres virus troians que poden desactivar totes o part de les operacions físiques d'una planta. Dos dels més greus són els wipers, que bàsicament esborren tot el que hi ha en un equip o dispositiu, de manera que queda totalment inutilitzable, i el malware xifrat, que en lloc d'eliminar les dades, bloqueja l'accés, que és gairebé infranquejable. El malware xifrat es coneix més habitualment com ransomware.\nLa negació de servei\nA més del malware que pot interrompre les operacions d'una planta, també hi ha una sèrie d'atacs web que poden fer el mateix. Dos dels que més es veuen són desbordaments de memòria. Això seria un atacant que provoca un coll d'ampolla a la xarxa, generant un mal funcionament, ocasionant la de denegació de servei o el bloqueig d'accés a grans quantitats de dades que són llençades a la xarxa i que acaben paralitzant-la.\nEl desenvolupament d'una defensa efectiva\nA mesura que aquests atacs es tornen més sofisticats, és important per als administradors de les distribuïdores que es concentrin les mesures de control dels danys, ja que simplement, no és possible prevenir tots els atacs avançats, de manera que la contenció és igualment important.\nLes mesures preventives inclouen l'auditoria de la xarxa per als sistemes obsolets o no actualitzats, des d'estacions de treball individuals per a servidors, aplicacions web, antivirus, etc. Per exemple, ¿la seva xarxa conté equips amb Windows XP o Windows Server 2003? La companyia també hauria d'utilitzar una configuració moderna de tallafocs, eines de detecció de malware agressius, llista blanca de correu electrònic i la vigilància activa, tant per atemptats contra la xarxa, com per l'activitat sospitosa darrere del tallafocs (com són les exfiltracions de dades). També la prohibició de tots els mitjans extraibles / portàtils en el lloc de treball; la qual cosa significa totes les unitats flash USB, telèfons intel·ligents, tauletes, qualsevol cosa que se'n va a casa i torna.\nEtiquetes de comentaris: atac cibernètic, bots, hacker, Malware, PC, phishing, SCADA, USB\nBalises, el futur de la geolocalització interior\nLa tecnologia beacon aportarà els beneficis de la geolocalització en espais tancats i es presenta com una de les grans revolucions en el sector retail (venda al detall) per realçar i personalitzar la comunicació amb el client.\nEls beacons o balises són petits dispositius que emeten un senyal a la freqüència que utilitza el Bluetooth amb un rang de 50 metres, gràcies a la qual es pot definir una localització en l'espai. Això és el que es coneix com geolocalització indoor.\nTreballant dins dels espais amb gran precisió, la tecnologia beacon, permetrà personalitzar les comunicacions amb l'usuari i, fins i tot, fer seguiment del comportament per entendre millor les necessitats i les preferències específiques del client. Per exemple, veure productes amb descompte i ofertes especials adaptades al teu perfil des de la botiga en la qual estàs en aquell moment amb el seu telèfon intel·ligent.\nPer aconseguir tal nivell de precisió, la tecnologia beacon està estretament relacionada amb el concepte de Big Data i anàlisi de grans volums de dades. Moltes empreses estan estudiant com interactuar millor amb els seu públic. L'usuari es converteix en un generador de gran quantitat d'informació que haurà de ser analitzada i processada en temps real, al mateix moment en què es pretenen adaptar a les necessitats del consumidor.\nActualment hi ha altres tecnologies que permeten funcions similars, com la NFC (Near Field Communication) o l'esmentada GPS. No obstant això, la tecnologia beacon es perfila com la més idònia en el sector minorista: Té una gamma més àmplia de senyal per la NFC i es pot utilitzar més en l'interior gràcies a un menor consum de bateria que el GPS.\nConscient que el retail va presentar un major potencial amb aquesta tecnologia, Fractalia ha dut a terme una sèrie de proves per veure com, a través d'una app, detectar la presència d'una balisa i emetre, de forma personalitzada, en funció del missatge detectat.\nEn les proves realitzades per Fractalia es van gravar dades per ser consultades i analitzades. Aquí és on l'usuari, adquireix un doble paper: Com a generador de dades grans i, d'altra banda, es poden saber interessos adaptats al perfil.\nGràcies als avantatges comunicatius generats entre els usuaris i el seu entorn, les balises esdevindran els pròxims mecanismes que estendran el seu ús de forma global substituint, fins i tot, la tecnologia NFC, que actualment està present en el transport de fertilitzants o, fins i tot, als sistemes de seguretat.\nAls EUA hi ha botigues que han incorporat la tecnologia de balises, però a l'Estat espanyol encara no hi ha cap exemple. És una tecnologia amb una baixa penetració, encara que té moltes oportunitats i grans expectatives, sobretot des de Paypal, ja que va anunciar la posada en marxa de projectes basats en balises que permeten fer pagaments des dels mòbils sense haver de passar per la caixa de la botiga. Apple, és una altra de les grans empreses que ha anunciat el llançament del iOS7, ja que amb aquest sistema operatiu podrien ser balises transmissores de senyals de forma simultània tant l'iPad com l'iPhone.\nEtiquetes de comentaris: balisa, beacon, geolocalització, geolocalització indoor, retail\nWi-Fi: Present i futur\nEn els darrers anys l'ús i la presència de la tecnologia Wi-Fi s'ha estès molt, de manera que és un element quotidià. Actualment la majoria de locals públics i privats, com ara hotels, aeroports, restaurants, centres comercials, les universitats, oficines i hospitals estan equipats amb punts d'accés* i ofereixen connexió Wi-Fi.\nEntre les característiques que hi ha en l'actualitat, destaquen: La possibilitat de carregar qualsevol tipus de mecanisme mòbil via Wi-Fi amb l'ajuda de la connexió Bluetooth. Ara, hi ha ciutats d'arreu del món que ofereixen accés a Internet via Wi-Fi accessible a tota la població. A l'Estat espanyol, el màxim exponent del progrés en aquest sentit és al País Basc, on s'ha creat una extensa xarxa de Wi-Fi amb més de 120.000 accessos distribuïts a través de tots els carrers de la comunitat.\nSi ens fixem en el futur del Wi-Fi, veiem que s'ha començat a parlar de noves alternatives d'aquesta tecnologia. En aquest sentit, la Li-Fi tecnologia, va ser creada pel físic Harald Hass, de manera que permetria accedir a la xarxa a través de la llum mitjançant l'ús de làmpades LED per a la transmissió de dades. El principal avantatge és la velocitat de transmissió de dades en relació amb la tecnologia de Wi-Fi actual.\nA la Mostra International d’electrònica del consumidor (CES) 2015, també es va discutir sobre el futur de la tecnologia de Wi-Fi. En particular va ser el tema sobre un nou protocol de comunicació amb els dispositius d'arreu sense que sigui necessari tenir connexió a Internet. El Wi-Fi obre possibilitats semblants a les que ja hem parlat, com podria ser la tecnologia Bluetooth, però que permet el correcte funcionament fins i tot en ambients de massificació.\nMentrestant, al Mobile World Congress 2015, Mark Zuckerberg fundador de Facebook va insistir una altra vegada, com va fer l'edició de l'any passat, sobre la necessitat de portar Internet a tots els països del món per així, difondre encara més l'ús. A través del seu pla Internet.org, una iniciativa promoguda per Facebook i que engloba dos líders tecnològics sense ànim de lucre, volen connectar a dos terços de la població mundial que no té encara avui, accés a Internet.\nLa realitat és que mai havia estat tan fàcil connectar-se a Internet des de qualsevol lloc com ho és avui excepte, per exemple, la possibilitat de fer-ho des d'un avió. Actualment, no hi ha ja prou línies aèries que hagin equipat els avions amb Wi-Fi. Algunes de les companyies aèries més importants del nostre país com Iberia o Vueling ja s'han manifestat en aquest sentit. Iberia ha anunciat que oferirà Wi-Fi en els seus vols i també pretén millorar l'accés a aquesta tecnologia als aeroports. I Vueling, per la seva banda, ha presentat darrerament un servei conjunt amb servei d'alta velocitat de Telefónica Wi-Fi en els seus vols.\n*Punt d'accés o zona interactiva és un lloc que ofereix accés a Internet mitjançant una xarxa sense fils i un router connectat a un proveïdor d'Internet.\nEtiquetes de comentaris: avions, Bluetooth, connexió, punt d'accés Wi-Fi, Wi-Fi\nM2M i l'Internet de les Coses\nL'anomenat M2M o intercanvi d'informació entre dues màquines remotes sense necessitat de la mediació de l'ésser humà, és una realitat que es pot veure en molts exemples d'ús diari. Es veu als comptadors de gas o electricitat que comuniquen entre els ordinadors de les empreses i els consumidors. La telemàtica també permet als vehicles informar sobre la seva posició; equips mèdics i pacients que poden ser controlats remotament o lectors de targetes de crèdit que es poden utilitzar en qualsevol lloc si hi ha un senyal de mòbil.\nEl desenvolupament del M2M estarà estretament lligat a la utilització de les tecnologies mòbils i l'evolució de l'Internet de les Coses, fins al punt que el creixement en l'adquisició de terminals intel·ligents permetrà multiplicar les dades de trànsit de dispositius M2M. La intel·ligència GSMA, estima en 317 milions de connexió mòbil M2M per aquest any 2015, mentre que les estimacions per al 2020 és que aquesta xifra sigui tres vegades superior i arribi a 980 bilions de connexions.\nEncara que el concepte d'Internet de les Coses contribuirà al desenvolupament de les comunicacions M2M, cal destacar que la connexió entre els dispositius no es produeix sense intermediació humana.\nMolts estudis reflecteixen que aquest 2015 pot ser un any crucial per a les llars ja que, en estar connectades, seria possible el control mitjançant aparells. S'espera que enguany creixi la compra i ús de dispositius intel·ligents en un 20%, una tendència que es mantindrà en els propers anys.\nAlgunes àrees d'aplicació en la qual el M2M té molt potencial per al desenvolupament són el sector automoció i indústria. En el cas de la indústria veu com pot monitoritzar remotament instal·lacions d'energies renovables que necessiten monitoratge constant. D'altra banda, en l'àmbit d'automòbils, els dispositius M2M ja s'utilitzen en vehicles que permeten obtenir informació sobre paràmetres com temps de ruta, velocitat, consum, localització, la temperatura de la càrrega i fins i tot serveixen com a dispositius antirobatori.\nDel que no hi ha dubte és en què s'està adoptant la tecnologia M2M en empreses, i a un ritme creixent. Fins i tot les pimes estan implementant projectes basats en M2M. El fet que els costos han disminuït i que s'han estat implementant noves aplicacions, ha contribuït a això. El mercat de l'any passat i el nombre de companyies que van incorporar aquesta tecnologia no ha superat el 20%. No obstant això, es preveu que aquest any 2015 aquesta xifra augmenti fins al 45%. Alguns exemples seran les empreses de logística, a les quals, les solucions M2M facilitaran el seguiment a distància de la seva flota.\nFractalia, empresa especialitzada en el desenvolupament de solucions de gestió de dispositiu, té la plataforma Fractalia Manager que és l'eina seleccionada pels grans operadors de telecomunicacions i grans proveïdors per oferir gestió remota del servei als seus clients.\nEn aquest sentit, Fractalia, ha desenvolupat un servei intel·ligent on-line per a xarxes de dispositius associats a M2M. És un sistema intel·ligent que permet el control remot i solucions multi-dispositiu, multi-aplicació i dispositius de geolocalització. Gràcies a aquest sistema, es pot avançar en la implantació del concepte Internet de les Coses i la M2M.\nEtiquetes de comentaris: connectivitat entre dispositius, GSMA, Internet de les coses, M2M\nL'evolució dels cotxes futuristes\nEls éssers humans sempre fantasiegen sobre la propera gran fita o repte tecnològic. Al 1800, les persones imaginaven cotxes voladors, d'auto-conducció, aerodinàmics... Avui en dia, més de dos segles després, els diferents conceptes de cotxe encara alimenten els nostres somnis més impensables. De fet, encara hi ha esperança d'un viatge en el temps.\nA continuació, fem una ullada a través de la forma en què aquests somnis s'han desenvolupat al llarg dels anys.\n1883 Una jove paga les trucades des del seu dirigible personal, entre un laberint de cables telegràfics i telefònics.\n1890 Una patent cotxe elèctric a Londres.\n1899 El Racing Driver arriba a una velocitat de més de 100 km/h (62 milles/hora) a França en un automòbil elèctric.\nImatge: Blue Lantern Estudi/CORBIS\n1935 La portada de la revista 'Modern Mechanix' mostra una il·lustració del cotxes helicòpter.\n1946 Vista frontal del cotxe model Gone With The Wind, dissenyat per Albert Gorgoni a Roma.\nLes característiques del nou cotxe inclourien, un cos ultra-aerodinàmic de vidre sintètic que suprimia les manetes del capó, els parafangs, el parabrisa i els estreps de la porta, de manera que aconseguia una gran economia.\n1952 Retro il·lustració d'un anunci per Rodabaugh, mostrant un cotxe elèctric futurista que circula per carretera, vola i també funciona com un vaixell.\n1956 Viberti de Torí, Itàlia, va desenvolupar aquest autobús de plàstic que es va anomenar el Golden Dolphin. S'impulsava per un motor de turbina de gas. Tenia una velocitat d'aproximadament 125 milles per hora.\n1957 L'exemple d'un anunci vintage per H. Miller: Una família de quatre membres jugant un joc de taula, mentre el seu cotxe elèctric futurista funciona automàticament.\n1958 Un model a escala del Nucleon, un concept car, amb energia atòmica, desenvolupat per la Ford Motor Company a Detroit, Michigan.\nImatge: HULTON-DEUTSCH COLLECTION/CORBIS\n1960 Charles Alexander Escoffery demostra com el seu cotxe és accionat amb un panell solar elèctric. Londres, Anglaterra.\n1961 L'exemple de l'automàtic vintage cotxe ideal de tres rodes que funciona sol.\n1950 Una il·lustració d'un cotxe electrònic del futur conduit per una carretera de la ciutat, amb pantalla i guia electrònica.\n1967 Un concepte d'automòbil amb sistemes electrònics. Va ser un projecte conjunt entre American Motors i Gulton Industries. El prototip de vehicle, l'Armitron, va ser dissenyat per a tres passatgers i per a viatges de curta distància. El cotxe experimental, en forma de falca, era de 85 polzades de llarg, 69,5 polzades d'ample i 46 polzades d'alt.\nImatge: PETER GINTER/FACCIÓ CIÈNCIA/CORBIS\nAl voltant de 1980. Els científics i els enginyers varen treballar en un prototip d'automòbil que disposava de mòduls de llum flexibles i extremadament prims que s'utilitzen com la il·luminació interior del cotxe, de manera que s'esperava que els mòduls solars prims i altament flexibles, anéssin integrats en la carrosseria del vehicle.\nImatge: G. BRAD LEWIS/FACCIÓ CIÈNCIA/CORBIS\n1990 Vehicle solar amb bateries i híbrid. Va ser cancel·lat a causa de les preocupacions pels alts costos de l'energia. Les noves tecnologies també el van fer més eficient i fàcil de mantenir. El Suntera Sunray va ser un prototip solar-elèctric dissenyat a finals de 1990 a l'illa de Hawaii.\nImatge: CJ BURTON/CORBIS\n2000 Un cotxe vola per sobre d'un camí en un barri modern. Anys més tard, el Terrafugia es convertiria en una realitat de cotxes volant.\n2001 Un nen es mou a prop d'un concept car de Volkswagens per un carrer de Zhongguancun, conegut com el Silicon Valley de la Xina, a Beijing. El fabricant d'automòbils alemany Volkswagen va iniciar el seu projecte de cotxe a la Xina per establir una plataforma perquè el públic participés en el disseny dels seus propis automòbils futurs.\nImatge: COTXE CULTURA/CORBIS\n2007 El motor rotatiu de Mazda muntat en el Taiki Concept, és un exemple del programa de disseny Nagare que està en curs de Mazda. Nagare en japonès significa "flux i la realització del moviment", i el Taiki (japonès per atmosfera) porta aquest concept car a un altre nivell, sobretot amb l'elegant i extravagant vidre altament inusual, doblat en l'extrem posterior. El disseny del Taiki es va desenvolupar a través d'extenses proves en el túnel de vent, i dóna forma al flux d'aire invisible.\nImatge: BORIS ROESSLER/EPA/CORBIS\n2005 Una model presentat a l'estudi de Peugeot un concepte futurista anomenat moovie. Va ser al 61è Saló Internacional de l'Automòbil de Frankfurt, Alemanya.\n2007 Ford es va associar amb el fabricant del vehicle Airstream per crear el concepte del mateix nom. Una pila de combustible híbrida d'hidrògen és la font d'energia per a aquest crossover futurista. Una porta lateral per l'acompanyant plegable i elèctrica permet un fàcil accés, mentre que a l'interior, les cadires-pod, ofereixen comoditat i seguretat. A la part del darrera, hi ha una pantalla de vídeo de 360 graus i un llum de lava tènue per entretenir els passatgers.\n2007 El concepte Pivo 2 és un bon exemple del tipus de car as companion el qual s'està introduint en la forma de pensar japonesa. Per facilitar el funcionament pel centre urbà i ple de gent, la cabina del cotxe és capaç de girar en un cercle complet, juntament amb les rodes que poden girar 90 graus. Cada roda té un avançat motor elèctric alimentat per bateries de ions de liti compactes. El Pivo 2 pot viatjar al voltant de 78 milles amb una sola càrrega, i es connecta a una presa de corrent de casa.\nImatge: FEDERICO GAMBARINI/DPA/CORBIS\n2009 Els visitants del Congrés de Vehicle Elèctric a Alemanya, varen veure un vehicle elèctric, l'EV Loremo. Segons el fabricant, el vehicle necessita 20 kW per assolir els 70 km/h.\nImatge: MARC SIMON/CORBIS\n2009 Representació artística d'una dona que vola en un cotxe raig sobre un paisatge urbà.\nImatge: MICHAEL NELSON/EPA/CORBIS\n2014 Un expositor condueix el Toyota i Road. Cotxe de tres rodes la direcció del qual és a la roda del darrera, al 2014 International Consumer Electronics Show.\nImatge: DAVID BUTOW/CORBIS\n2015 Cotxes carregant bateries a les estacions exteriors de la fàbrica de Tesla a Fremont, Califòrnia.\nImatge: SHAN EL/IMAGINECHINA/CORBIS\n2015 El concept car Toyota FV2 es va mostrar durant l'Exposició Internacional de la Indústria de l'Automòbil a Xangai\n2015 El prototip biplaça de cotxe autònom de Google està a punt per a la demostració de Google al Mountain View, Califòrnia.\nEtiquetes de comentaris: concept car, cotxes, futur, futuristes\nInfraestructures de telecomunicacions en entorns r...\nQuan Einstein va 'veure la llum'\nEscaneig ràpid, escaneig barat\nUna càpsula amb energia solar i eòlica\nXips de fusta\nOcell i escarabat robòtic\nL'avió sense finestres donarà als passatgers una v...\nUtilitzant l'energia solar per a proporcionar un m...\nLa història de Siemens\nEl metall que fa possible els vols barats\nHackejar la nostra localització\nUna APP per mesurar la potència de les cames\nCol·lisions a 13 TeV a l'accelerador de partícules\nEl futur dels zepelins\nRànquing d'instal·lacions fotovoltaiques als EUA\nLes plaques solars, rendibles com el carbó\nEl pont de vidre més llarg del món\nLa casa autosuficient\nCel·les solars de silici negre\nReduïr el camp magnètic\nUn ordinador de butxaca per 9 dòlars\nGarantia per la seguretat de les xarxes intel·ligents\nSensibilitat a les pròtesis


Reunió de la comissió de seguiment del Congost de Mont-rebei\nLloc: Saló de plens. Diputació d'Osca\nEl president de la Diputació de Lleida, Joan Talarn, i el president de la Diputació d’Osca, Miguel Gracia, encapçalaran les delegacions de la comissió de seguiment del Congost de Mont-rebei, que es reunirà al saló de plens de la Diputació d’Osca.\nEn la reunió participaran l’alcalde de Sant Esteve de la Sarga i president del Consell d’Alcaldes del Pallars Jussà, Jordi Navarra; l’alcaldessa d’Àger, Mireia Burgués; l’alcalde de Bonansa i president de la comarca de la Ribagorça, Marcel Iglesias; l’alcalde d’Estopiñán, Óscar Toledano; l’alcalde de Viacamp i Llitera, Alfredo Pociello; l’alcalde del Pont de Montanyana, José Peris; el comissari adjunt i la cap de l’Àrea de Control del Domini Públic Hidràulic, Javier Sanroman i Elena Pérez; el cap de la secció de Biodiversitat i Medi Natural de Lleida de la Generalitat, Xavier Marco; a més de tècnics dels ajuntaments de Tremp, del Consell del Pallars Jussà i de l’empresa PRAMES.\nCelebració de l’any 10 a la Vinya dels Artistes, de Mas Blanch i Jové i presentació de l’obra Món, d’Antoni Llena\nEl diputat Carles Gibert assistirà als actes de celebració de l’any 10 a la Vinya dels Artistes, de Mas Blanch i Jové i presentació de l’obra Món, d’Antoni Llena, que tindrà lloc al Celler Mas Blanch i Jové de la Pobla de Cérvoles.\nL’acte comptarà amb la participació de la propietària del celler, Sara Jové; l’alcalde de la Pobla de Cérvoles, Jaume Estradé; el delegat territorial del Govern de la Generalitat a Lleida, Bernat Solé; la directora general d’INCAVI, Alba Balcells, i el president del Consell Comarcal de les Garrigues, Jaume Setó.\nPle extraordinari de presa de possessió del nou alcalde de la Seu d’Urgell, Francesc Viaplana\nLloc: Ajuntament de la Seu d’Urgell\nEl president de la Diputació, Joan Talarn, assistirà al ple extraordinari de presa de possessió del nou alcalde de la Seu d’Urgell, Francesc Viaplana, que tindrà lloc al saló de plens de l’Ajuntament de la Seu d’Urgell.\nLliurament de premis de la campanya ‘Barris antics. Compra i guanya’\nLloc: Centre d’Interpretació de l’Or a Balaguer\nLa vicepresidenta Estefania Rufach participarà en l’acte de lliurament de premis de la campanya ‘Barris antics. Compra i guanya’, que tindrà lloc al Centre d’Interpretació de l’Or a Balaguer.\nL’acte comptarà amb la participació del paer en cap de Balaguer, Joan Ignasi Vidal; la primera tinenta d’alcalde i regidora de Promoció, Ester Guarné, i el tècnic de Barris Antics, Joan Sauret.\n50è aniversari de la Jove Cambra Internacional de Lleida\nLloc: Sala gran de la Canonja. Seu Vella\nContinental Cup d’hoquei patins\nLloc: Pavelló Onze de Setembre. Mollerussa\nEls diputats Jordi Verdú i Helena Martínez assistiran al partit de la Continental Cup d’hoquei patins que disputaran el CE Llista Blava i l’Sporting Club de Portugal al pavelló municipal Onze de Setembre de Mollerussa.\nRoda de premsa de presentació de l’exposició La identitat perduda. El rostre, colección olorVISUAL\nLloc: Sala Zona Zero. IEI\nEl director de l’IEI, Joan Josep Ardanuy, i les comissàries de l’exposició, Natàlia Chocarro i Cristina Agàpito, presentaran l’exposició La identitat perduda. El rostre, colección olorVISUAL. Art contemporani olfactiu sobre la identitat postmoderna.\nEs tracta d’una producció de la Fundació Vila Casas en col·laboració amb la Fundació Ernesto Ventós i l’Institut d’Estudis Ilerdencs, i es podrà visitar a la Zona Zero de l’IEI entre el 17 de setembre i el 14 de novembre de 2021.\nPresentació de la placa 2021 del cava oficial de l’Aplec\nLloc: Centre d’Interpretació de Raimat Natura\nEl diputat Paco Cerdà assistirà a l’acte de presentació de la placa 2021 del cava oficial de l’Aplec del Caragol que tindrà lloc al Centre d’Interpretació de Raimat Natura, sota l’organització de la Fecoll.\nPle de la Diputació de Lleida del mes de setembre de 2021\nLloc: Saló de Plens de la Diputació i via telemàtica\nEl Ple ordinari de la Diputació de Lleida, corresponent al mes de setembre de 2021, se celebrarà aquest dijous, 16 de setembre, a les 10.00 hores, i es podrà seguir de forma presencial o bé, via ‘streaming’, a través de l’enllaç: https://youtu.be/KDxKRksgbMU\nInformació de Presidència.\nDonar compte del període mitjà de pagament a proveïdors corresponent al mes de juny de 2021.\nDonar compte del període mitjà de pagament a proveïdors corresponent al mes de juliol de 2021.\nDonar compte del subministrament d’informació al Ministeri d’Hisenda corresponent al segon semestre de 2021 del sector administracions públiques.\nAprovació de la contractació d’una operació de crèdit a llarg termini per part de la Diputació de Lleida, per un import de 15.000.000 €, per a la realització de diferents inversions previstes en el pressupost 2021 de la Diputació.\nAprovació de la modificació de l’Annex de personal de la Diputació de Lleida i els seus organismes autònoms, per a l’exercici 2021.\nAcceptació de la delegació a la Diputació de Lleida, a través de l’OAGRTL, de l’encàrrec de gestió efectuat per l’Ajuntament de les Borges Blanques de la recaptació de les sancions de la Llei sobre el trànsit, circulació de vehicles a motor i seguretat viària.\nAcceptació de la delegació a la Diputació de Lleida, a través de l’OAGRTL, de l’encàrrec de gestió efectuat per l’Ajuntament d’Alfarràs de la recaptació de les sancions de la Llei sobre el trànsit, circulació de vehicles a motor i seguretat viària.\nAcceptació de la delegació a la Diputació de Lleida, a través de l’OAGRTL, de l’encàrrec de gestió efectuat per l’Ajuntament de Mollerussa de la recaptació de les sancions de la Llei sobre el trànsit, circulació de vehicles a motor i seguretat viària.\nCOMISSIÓ INFORMATIVA DE TURISME\nResolució d’al·legacions i aprovació definitiva de les Bases específiques per a la concessió de subvencions als ajuntaments de la demarcació de Lleida per a la redacció de projectes de promoció turística i per a la implementació de nous projectes de promoció turística o millora dels projectes ja existents de gestió municipal.\nAprovació inicial del Pla de Cooperació per a fer front a les despeses per a la certificació i qualificació energètica d’edificis pertanyents o utilitzats pels ajuntaments de les Terres de Lleida, Pirineu i Aran, que promoguin la seva rehabilitació energètica.\nSEGUIMENT, CONTROL I GESTIÓ CORPORATIVA\na) Coneixement decrets de Presidència, dictats durant els mesos de juliol i agost de 2021.\nd.1.) Moció presentada pels grups polítics del PSC i UA, de suport a la candidatura als Jocs Olímpics d’Hivern Pirineus-Barcelona 2030.\nd.2.) Moció presentada pel grup polític d’ECP, per adoptar mesures que facin front a les conseqüències en mobilitat, lluita contra el canvi climàtic, treball i finançament municipal de la fi de les concessions de les autopistes.\nd.3.) Moció presentada pel grup polític de Cs, per a l’impuls de la província de Lleida com a destí atractiu per les empreses del Regne Unit.\nComissió de diputacions provincials, cabildos i consells insulars\nLloc: Diputació d'Almeria\nEl vicepresident Ferran Accensi participarà en la reunió de la comissió de diputacions provincials, cabildos i consells insulars que organitza la Federació Espanyola de Municipis i Províncies (FEMP) a la seu de la Diputació d’Almeria.\n1 de 88012345...102030...»