Vídeos de les organitzacions guanyadores dels Premis Respon.cat 2017 – Respon.cat\nVídeos de les organitzacions guanyadores dels Premis Respon.cat 2017 16 novembre, 2017\nPremi Respon.cat a la trajectòria del compromís en RSE per a empreses grans: UNILEVER\nPer l’exemplaritat com a gran empresa multinacional de la seva aposta per la gestió responsable i per l’impacte en el territori on s’ubica. El jurat destaca la integració de la sostenibilitat en el model de negoci i la preocupació per generar un impacte social i ambiental positiu.\nPremi Respon.cat a la trajectòria del compromís en RSE per a pimes: CAFÈS NOVELL\nPer l’impacte del seu compromís amb la sostenibilitat i la responsabilitat social en un sector competitiu, anant al cor del negoci i convertint el producte en just, bo i ecològic. El jurat destaca, així mateix, la integració de la gestió de la responsabilitat social en el seu model de gestió de manera transversal.\nReconeixement Respon.cat al programa empresarial de voluntariat: NOVARTIS\nPer la alta implicació dels seus treballadors i treballadores en el dia de la solidaritat, en col·laboració amb diverses organitzacions no lucratives.\nReconeixement Respon.cat al programa empresarial ambiental de col·laboració: TRIAS GALETES-BISCUITS\nPer tractar-se d’una col·laboració referencial des del punt de vista del treball conjunt entre el món empresarial i el món ambiental. El jurat destaca així mateix el compromís de l’empresa amb el territori i amb la biodiversitat.\nReconeixement Respon.cat a la gestió de la diversitat d’origen: XOCOLATES GENESCÀ\nPer la integració exemplar de les persones nouvingudes en la plantilla de l’empresa, generant un entorn de suport i recolzament mutu en el qual les persones treballadores poden desenvolupar el seu projecte de vida en igualtat de condicions.\nReconeixement Respon.cat a les bones pràctiques empresarials de reforma horària: PARLAMENT DE CATALUNYA\nPer l’aplicació interna en el dia a dia de l’activitat parlamentària, així com a per al seu paper promotor i legislador per a la implementació de la reforma horària al país. El jurat destaca la dificultat d’aplicar mesures de reforma horària en l’activitat política, fet que reforça el caràcter exemplaritzador.\nReconeixement Respon.cat 2017 al territori socialment responsable: l'ALT PENEDÈS\nPer ser un exemple de territori col·laboratori, des de la governança, i per la gran repercussió de les actuacions portades a terme en el desenvolupament del territori. El jurat destaca, així mateix, la seva àmplia trajectòria i el caràcter pioner de la comarca en l’impuls al concepte de territori socialment responsable per mitjà de la Fundació Pro Penedès.\nAnterior Per què són singulars els Premis Respon.cat i per què hauries d'assistir-hi?\nSegüent Catalunya premia les seves empreses responsables\nEl conseller d’Empresa i Ocupació, Felip Puig, presidirà l’acte, que tindrà lloc a la Llotja de Mar L’esdeveniment servirà per reconèixer algunes pimes i microempreses i per llançar iniciatives de


MANUAL D'ÚS DE L'EINA\nQuan engeguis la miniaplicació (applet) que forma part del material d'aquesta unitat didàctica veuràs que ha de tenir aquest aspecte més o menys:\n1. ENTRADA DE DADES\nL'eina només té dues entrades de dades:\nLa primera, per a la funció objectiu, en el marc dedicat a l'efecte.\nLa segona, per a les inequacions, en el segon marc que consta de:\nUn quadre per introduir i modificar les inequacions.\nUna llista on s'aniran emmagatzemant les inequacions.\nSi es desitja modificar una inequació, n'hi ha prou amb seleccionar-la a la llista. La inequació s'esborrarà de la llista i s'editarà en el quadre superior, on pot ser modificada i tornada a introduir.\nSi el que es desitja és eliminar-la, sols cal seleccionar-la a la llista i no tornar-la a introduir.\nTant per a la funció objectiu com per a les inequacions, la utilitat és capaç d'analitzar mínimament les expressions introduïdes. És a dir, una entrada del tipus\n2x + 3y - 53 < = 22 + 7y - 2,5x, és analitzada i convertida internament en 4,5x - 4y < = 75. Cada vegada que s'introdueixi una expressió, apareixerà un quadre de diàleg amb l'expressió ja simplificada.\nLes variables que s'han d'usar sempre són x i y, no s'admet una altra entrada.\nIgualment, només s'admeten desigualtats no estrictes, es a dir ≥ ( introduït com >=) i ≤ (introduït com <=).\nEls coeficients de les variables en les inequacions poden ser nombres decimals. Però no s'admeten valors en forma de fracció, arrels, potències, etc.\n2. VISUALITZACIÓ DELS RESULTATS\nUna vegada introduïdes les dades, s'ha de prémer el botó Representar per veure la regió factible.\nSi es passeja el ratolí per la zona de dibuix, es veurà en el quadre Valor de la funció objectiu, com canvien les coordenades del punt del pla real, on hi ha el ratolí.\nIgualment, veurem el valor que pren la funció objectiu en aquest punt (sempre que es trobi dins de la regió factible, i la funció ja s'hagi definit). Si el ratolí queda fora de la regió, es mostra el missatge fora de regió.\nEn el quadre Vèrtexs de la regió factible, es mostren (si n'hi ha) els vèrtexs de la regió. Així, si se'n vol veure l'emplaçament en el dibuix, sols cal seleccionar-lo a la llista. La miniaplicació també mostrarà les coordenades del punt en qüestió, així com el valor de la funció objectiu en aquest punt.\nEls funcionaments del zoom i del quadre d'activació de la quadrícula es descriuen per si mateixos.\nLa miniaplicació en funcionament hauria de tenir aquest aspecte:


Arxiu i Edicions > Arxiu Activitat > 2009 > Petites Mémoires\nInauguració : 13/03/09 19.30h\nEn aquesta exposició es poden contemplar, d'una banda, les Petites Mémoires, un recull d'objectes i documents personals que evoquen la memòria de Carles Rahola i un vídeo - documental que ens ofereix una renovada visió del personatge a través del testimoni personal de Carolina, la seva filla.\nEls besavis de Jean Bigot van ser herois de la Guerra Civil Espanyola, i encara ara continuen essent personatges emblemàtics per a la Catalunya moderna: Pompeu Fabra, autor del Diccionari general de la llengua catalana, va morir a l'exili a Prada, mentre que Carles Rahola, filòsof i historiador, fou condemnat a mort i executat a la seva vila natal, Girona, el 15 de març del 1939.\nA "Petites Mémoires", l'artista fa servir la seva pròpia memòria per evocar la nostra història recent, mitjançant el relat de la seva família materna, una història a cavall entre Espanya i França que aglutina guerra civil, execucions, exili i dictadura, però també vacances, mar i sol.\nEn la foscor, Jean Bigot presenta una acumulació de caixes que contenen objectes i documents diversos, records personals, fotos de família. La instal•lació s'acompanya d'un vídeo en el qual Carolina Rahola parla del seu pare, del procés i l'execució i dels llargs anys de dictadura, del silenci.Com explicita l'artista, el 1939 es va truncar de manera irreversible el destí de cadascun dels membres de la seva família, tot canviant el decurs de la seva història, de les expectatives de futur, obrint ferides que sobreviuran a les persones, que es transmeten de generació en generació i embolcallen totes les imatges felices amb el vel d'una ombra invisible. Paradoxalment, és justament aquesta ombra la que Bigot intenta posar al descobert aquí, a través dels records feliços de la seva pròpia infantesa i les relíquies d'un passat feixuc i persistent.\nEs tracta d'una activitat emmarcada en el programa cultural de l'Ajuntament de Girona en torn la commemoració dels 70 anys de l'acabament de la Guerra Civil Espanyola i els actes d'homenatge a Carles Rahola.\nCompta amb el suport del Memorial Democràtic.\nEls tallers proposats per a aquesta ocasió tenen per objectiu permetre als públics de crear sobre i a partir de la seva pròpia memòria.\nA partir de l'experiència de la família Rahola durant la Guerra Civil espanyola, l'exili i les repercussions transgeneracionals, l'activitat es basarà en l'aprofundiment d'aquest període històric a partir de la pròpia memòria. Es cercarà la construcció d'un relat personal a partir de documents i objectes reals i de ficció, tot conformant "maletes de records".\nLa idea és explicar una historia "personal" a través d'objectes i de documents, que, agrupats en l'espai d'una caixa, volen erigir-se en un concentrat material, evocador d'un record, perceptible per tots. L'interès rau en part en el fet que aquests records poden ésser reals, transformats o totalment imaginaris.\nDel 31 de març al 3 d'abril de 10 a 12h , al Museu d'Història de la Ciutat de Girona i al Niu.\nEl taller l'impartirà el mateix artista\nPer reserves: info@bolit.cat (indicant "Taller Jean Bigot") o 972 223 305


Carme Méndez, autor a Museu Virtual del Poble Gitano a Catalunya\nArxius del autor: Carme Méndez\nSobre Carme Méndez\nCarme Méndez és Directora de la Fundación Secretariado Gitano a Catalunya. També és Investigadora del GRAFO (Grup d'Antropologia Fonamental i Orientada) de la Universitat Autònoma de Barcelona. Va rebre el Premi extraordinari de Doctorat amb la Tesi “Por el camino de la participación”.\nCULTURA El moviment associatiu de les dones gitanes El moviment associatiu de dones gitanes neix a Granada al 1990 amb l’Associació Romí. Arrel d’una inquietud d’un grup de gitanes conscients de la situació de les dones gitanes dintre de la comunitat i decidides a concienciar i ajudar a la resta de dones, donat que fins [...]llegir més »\nCULTURA La participació social gitana El progrés en democràcia ens ha portat a un augment de les associacions en nombre, però també en diversitat. S’organitzen en estructures i comencen a desenvolupar noves funcions en l’economia social i en l’àrea política. L’augment del Tercer Sector i la derivació de responsabilitats de les institucions, ens porten tanmateix [...]llegir més »\nCULTURA El moviment associatiu gitano En un context de diversitats, com hem vist, té lloc una escolarització progressiva, comencen a donar-se nous rols i a sorgir nous cultes, i neix en aquest moment, també, el moviment associatiu gitano, com veurem ara en profunditat, de la mà de l’Església Catòlica. Però cal dir que si bé [...]llegir més »


I vet aquí que em vaig trobar amb el règim franquista | Shaudin Melgar-Foraster\n← Ànimes tristes\nEls meus dracs →\nQuan tenia tres anys m’estava molt amb la mare. Regàvem les plantes i la terrassa fins que se sentia l’olor de terra mullada i les rajoles vermelloses quedaven totes brillants amb l’aigua; anàvem a comprar a la plaça i jo m’entretenia a mirar els pollastres que feien cloc-cloc i els conillets tan bufons que me’ls hauria volgut endur tots a casa; també sortíem a passejar per l’Avinguda del Tibidabo fins a la Font del Racó on m’agradava jugar, i a la tornada, quan ja vesprejava, passàvem per les cotxeres del tramvia blau i veia tots aquells tramvies quiets, adormits sota el cel que s’enfosquia, i la mare em deia que ja havien sopat i ara feien nones. Però un dia el pediatra li aconsellà a la mare que em dugués a una guarderia. Com que no tenia germans (la meva germaneta encara no havia nascut) i només veia d’altres nens els diumenges, li semblava que m’aniria bé estar-me cada dia amb altres criatures.\nLa guarderia on em portaren era enorme ―això em semblava llavors perquè anys després hi vaig anar una vegada i vaig pensar que no n’hi havia per tant―. Tenia un gran jardí amb arbres, un edifici gris d’uns quants pisos per als nens més grans, un edifici més petit que era la guarderia per se i una cova fosca amb una escala que duia a una terrasseta. Tots els adults parlaven castellà.\nQuan vaig començar a anar-hi ja entenia el castellà; la dona que venia a netejar a casa es comunicava amb mi amb l’única llengua que sabia i que jo vaig aprendre sense adonar-me’n. Però a la guarderia era diferent perquè el castellà s’imposava i a mi em molestava. De fet, tot em molestava en aquella guarderia. I una de les dues coses que més odiava era que després de l’esbarjo haguéssim fer cua per entrar a l’edifici petit al crit de ¡los baberos! Aquell crit em feia rebeŀlar tot d’una i em negava a posar-me a la cua. Cada dia la cosa acabava amb les mestres havent-me d’arrossegar, literalment, cap a dins. Fins i tot ara, després de tants anys, m’agafa una irritació profunda quan recordo ¡los baberos! Suposo que era la llengua emprada i que s’impliqués que bavejàvem.\nDe bon principi vaig començar a anar a la guarderia amb iŀlusió, però aviat em vaig adonar que no era ben rebuda ni pels petits ni pels grans. Al jardí em trobava de seguida envoltada de nens i nenes que em volien pegar. Em va sobtar. Amb els nens que coneixia ―cosins, veïns, fills d’amics dels meus pares― això mai no havia passat. Tanmateix, vaig decidir que si aquells nens de la guarderia volien gresca la tindrien. Quan m’envoltaven per pegar-me jo em posava a fer sons guturals tot ensenyant les dents, com si fos un animalot, i em llançava cap a la filera que tenia al davant. Tots s’apartaven. Corria i corria i em ficava a la cova. A aquella cova els altres l’anomenaven la cova del dimoni i els feia pànic acostar-s’hi gaire. Jo pujava l’escala i des de la terrasseta els treia la llengua. Llavors apareixia alguna mestra que em castigava, com ara deixant-me sense els caramels que repartien als menuts. Em vaig acostumar als càstigs i tant m’eren. Només volia que la mare em vingués a buscar i anar-me’n ben lluny d’aquell lloc.\nDe vegades a la colla que em volia pegar s’hi afegien nens grans ―a mi em semblaven gegants però devien tenir uns set o vuit anys―. Però també me’n podia desempallegar. En alguna ocasió m’havia acorralat un grup compacte de petits i no tan petits que feia impossible la fugida. Aleshores l’única alternativa era la lluita, i vaig aprendre a lluitar. Fins que venia una mestra que em donava la culpa de les llàgrimes d’altres nens i em castigava. No me’n sabia avenir d’aquella injustícia. Amb tot plegat les hores que passava en aquella presó per a infants eren un malson. Sobretot quan em martiritzaven amb l’himne espanyol.\nJo llavors no entenia ni un borrall de política ni de règims, però quan posaven l’himne espanyol m’agafava una ràbia immensa. I el posaven cada dia. Però no era tot perquè a més de l’himne ens obligaven a desfilar per dins de la guarderia amb una bandera espanyola. No us sabria dir per què, sense saber res de què anava tot allò, m’agafava tan malestar; potser inconscientment havia interioritzat coses que sentia a casa, no ho sé, però recordo com si fos ara mateix el rebuig que sentia. De la mateixa manera que em negava a acudir quan cridaven ¡los baberos!, em negava a desfilar darrere la bandera. Em ficava sota una tauleta, mossegava a qui em volia treure d’allí i a la fi, quan em podien dominar, em tancaven al lavabo. Vaig aprendre a fugir-ne per la finestra i amagar-me al jardí. Fins que va arribar el dia gloriós que aquella gent de la guarderia li va dir a la mare que no m’aguantava ni un dia més, que era massa rebel, que donava més feina que tots els altres nens junts. I no hi vaig anar mai més.\nDurant un any i mig vaig tornar a gaudir de mirar els pollastres que feien cloc-cloc i els conillets encisadors, d’embadalir-me amb els tramvies blaus que dormien i de regar la terrassa de bon matí tot cantant amb la mare: “Les nenes maques al dematí, s’alcen i reguen, s’alcen i reguen. Les nenes maques al dematí s’alcen i reguen el seu jardí”. I aleshores posàvem pa mullat a la terrassa i tot s’omplia de pardalets i jo era molt feliç.\nAquesta entrada s'ha publicat en Retalls de biografia i etiquetada amb guarderies durant el franquisme. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\n16 respostes a I vet aquí que em vaig trobar amb el règim franquista\nAgost 10, 2014 a les 7:48 am\nBells records d’infantesa, jo a la guardería no hi vaig anar, erem cinc germans, no calía. Pero si que vaig anar a un colegi de monges, i l’himne poques vegades el varem escoltar, pero del que no ens espcapavem era resar el rosari, el mes de Maria, la Passió i anar a missa cada diumenge.\nDe fet penso que vaig ser afortunada, ara amb 54 anys vaig viure tota la infància amb el Franco, i al cole, fora de la Literatura Española, totes les clases les feiem en Catalá. Teniem unes monges prou revolucionaries!!\nAgost 10, 2014 a les 6:33 pm\nForça afortunada, M. Carme, perquè no a tothom li feien classes en català. A mi, mai, però sortosament a casa era diferent i, de fet, la primera llengua que vaig aprendre a llegir fou el català (a casa, és clar).\nAgost 10, 2014 a les 1:19 pm\nCaram Shaudin! Quina manera de “socialitzar” a les criatures! És com per pensar-s’ho dos cops i pensar si val la pena aquesta mena de socialització que avui encara es fa. Cert que (encara) no fan cantar un himne i desfilar amb banderes -adoctrinament, sí senyor- però si has d’aprendre a -perdona- anar a hòsties per la vida, doncs potser que esperem una mica a portar els nanos a les guarderies.\nAgost 10, 2014 a les 6:36 pm\nVa com va, Isabel. Segons la guarderia i segons la criatura. I segons l’època i el país on et toca viure!\nAgost 10, 2014 a les 4:24 pm\nEts extraordinaria Shaudin. Et felicito, els teus relats tenen vida. El d’aquesta setmana em porta molts records. Una abraçada!\nAgost 10, 2014 a les 6:42 pm\nCelebro molt que t’hagi agradat, Jordi. Quan un escrit ens porta records s’estableix una comunicació que fa que ens agradi. Tinc moltissim més a dir sobre la meva experiència en aquella guarderia, una experiència gens agradable perquè tot era un veritable malson. Molt real, molt ben recordat. Però no ho volia fer massa llarg i, a més, quan el vaig escriure era tardíssim. Una abraçada!\nAgost 10, 2014 a les 8:20 pm\nVaig tenir la sort d’anar a una escola de poble petit i, malgrat l’obligació de tot en castellà, entre nosaltres i amb els mateixos mestres vam seguir fent servir la nostra llengua.\nAgost 12, 2014 a les 8:59 pm\nEls pobles tenen aquestes avantatges, però a Barcelona era diferent. També ho sé perquè solia passar els estius en algun poble, on hi feia molts amics, i m’adonava de la diferència.\nAgost 11, 2014 a les 6:38 pm\nVaig estar en un internat quatre anys (8 als 12 anys) i ens fèien cantar “Cara al sol” mentre\nissaven la bandera espanyola, abans d’entrar a classe, però les monjes eren catalanes i es parlava en català; escriure i llegir, en castellà…què sabiem del què passava al país als anys 50?Pel que expliques eres trapella…ai, amb el teu relat m’has portat a la infantesa, gràcies Shaudin!\nAgost 12, 2014 a les 9:05 pm\nOstres, “Cara al sol”! Això és pitjor que desfilar amb la bandera. Bé, tot plegat és prou horrorós. Encara bo que les monges parlaven català; jo no vaig tenir aquesta sort amb les mestres que em vaig trobar.\nUi si era trapella! No te’n pots fer una idea. Vaig anar a unes quantes escoles i sempre em treien per rebel. La primera va ser la guarderia. A casa solia fer bondat, però, sobretot quan era molt petita.\nGràcies a tu, Tura, per compartir també els teus records.\nAgost 13, 2014 a les 6:10 pm\nJo tinc molts de records de quan era petit, també a la Salle nos posaven l’Himne Nacional,…tot això l’he viscut som nescut l’any 53. Una abraçada Shaudin, m’ha agradat llegir aquest post\nAgost 17, 2014 a les 3:34 am\nQuines coses ens van fer passar de petits!\nAgost 17, 2014 a les 9:38 am\nQuants records! Jo no vaig anar tampoc a una guarderia pura i dura, però a l’escola on després vaig anar (que seguia el sistema Montessori), tenien servei per als més petits. I m’hi van portar quan havia de néixer el meu germà Jordi (jo tenia dos anys i escaig), perquè la meva mare havia de fer repòs i així era millor per a ella. Tanmateix, em vaig enyorar tant de la mare, que em vaig posar molt malaltona i em van haver de treure del cole. Ja no hi vaig tornar fins dos anys després, a l’edat reglamentària d’escolarització.\nPer cert, que en aquesta escola mai dels mais vam cantar l’Himne Nacional ni el Cara el Sol ni res d’això. Era una escola molt avançada per a l’època.\nAgost 17, 2014 a les 7:04 pm\nDoncs ves per on ens va passar una cosa similar, perquè jo vaig anar a la guarderia uns mesos quan tenia 3 anys i no vaig tornar a cap altra escola fins que en tenia 5. I totes dues volíem ser amb la mare. Pel que fa a l’himne i tot plegat, hi deu fer que tu anessis al Montessori, però també, de segur, la diferència en edat ―a la meva germana tampoc la van atabalar amb himnes ni res semblant―.\nAgost 17, 2014 a les 9:36 pm\nNo, no. El Manel a l’escola pública cantava tot això. I tant.\nAgost 19, 2014 a les 3:37 am\nDoncs la meva germana res de tot això. En fi, queda tot en el passat i esperem que mai no torni.


Corda per a escalar per a nens.\nDe 3 a 13 anys Tot sobre l'enviament aquí\n¿Qui no recorda desitjar ser com en Tarzàn i poder recórrer la selva de liana en liana? Amb aquesta corda aquest desig queda més a prop!\nCorda per a enfilar-se. Juguem-hi!\nAbans que res la seguretat: Llegeix atentament les instruccions de muntatge! Aquesta corda cumpleix amb totes les normatives de seguretat però només és adequada per a persones amb un pes inferior a 70 kgs i majors de 36 mesos. Recomanem el seu ús sota la vigilància d'un adult. La corda s'ha de muntar a una distància de 2m de qualsevol altra estructura com estenedors, branques, escales, ... i assegurar que no hi ha risc d'atrapament.\nCorda per a enfilar-se, Ens agrada perquè...\nEnfilar-se, pujar, baixar, gronxar-se, ... Moure el cos i provar la força dels braços, descobrir com utilitzar les cames per ajudar-nos a pujar, ... Un element de joc tan simple i tan versàtil!\nLa corda medeix 2m\nLa corda ha de penjar-se per l'argolla que es troba a la part superior d'aquesta a un ancoratge / ganxo bé subjecte al sostre / gronxador / travesser. Aquest ancoratge superior NO ve inclòs en el joc i és important que pugui suportar un pes de mínim 200 quilos (sobretot no el pengeu de sostres de pladur!).


Ruscalleda tanca el restaurant Sant Pau de Sant Pol de Mar després de 30 anys als fogons | ACN | Sant pol de mar | Societat | El Punt Avui\nSant pol de mar - 6 juliol 2018 10.09 h\nAfirma que ha pres la decisió per “reorientar” la seva trajectòria professional\nLa xef Carme Ruscalleda JOSEP LOSADA.\nACN - Sant pol de mar\nLa xef Carme Ruscalleda ha anunciat el tancament del restaurant Sant Pau de Sant Pol de Mar (Maresme), després de 30 anys de servei. L’últim servei del Sant Pau serà el pròxim 27 d’octubre, que ja està “ple i amb llista d’espera”. Ruscalleda ha explicat a l’ACN que ha pres la decisió per “reorientar” la seva trajectòria professional i sabent “tancar una història d’èxit” abans que pogués perdre la il·lusió o la força. Ruscalleda avisa que el tancament del Sant Pau “no és una jubilació”, ja que manté els seus compromisos amb el restaurant homònim de Tòquio i el Mandarín Oriental de Barcelona. La xef, però, centrarà els seus esforços en dotar de contingut el departament Cuina Estudi amb el que, per exemple, durant aquests mesos de juliol i agost obre un ’restaurant pop-up’ a Montecarlo. “Treballarem pels altres”, conclou.\nÉs una decisió “lícita, natural i vital”. Després de 50 anys de carrera, 30 dels quals als fogons del restaurant Sant Pau de Sant Pol de Mar, Carme Ruscalleda ha decidit tancar l’icònic restaurant maresmenc, obert el 1988, i que des de que l’any 1991 va entrar a la galàxia Michelin no ha deixat de créixer. Als noranta rebia la primera i segona estrella i des de 2006 el Sant Pau era un dels pocs restaurants al món amb tres estrelles Michelin.\nRuscalleda explica que ha arribat el moment de tancar aquesta història d’èxit i reorientar el seu futur professional al costat de la seva parell, Toni Balam, que l’ha acompanyat, també professionalment, al llarg d’aquest mig segle de carrera. “Ja portem 50 anys treballat plegats i abans de perdre la il·lusió i la força hem de tancar la història i mantenir la il·lusió per continuar”, explica.\n“Tanquem amb les reserves plenes i llista d’espera. Farem un servei normal amb qui ja ho havia reservat”, explica Ruscalleda. Aquest darrer servei serà el 27 d’octubre i, tot i que a primera hora del dia encara es podia accedir a la web per reservar altres dates, a hores d’ara el motor de reserves de la web del Sant Pau ja no ho permet.\nA partir d’aquella data, el Sant Pau tancarà portes per tornar a obrir, en un futur, reconvertit en una altra cosa. La filla de Ruscalleda i Balam heretarà el local per convertir-lo en un altre negoci. El Sant Pau, però, ja serà història. El futur de Ruscalleda no s’allunyarà gaire dels fogons, però sí manté que la prioritat no serà engegar cap altre projecte de restaurant propi.\nRuscalleda mantindrà els seus compromisos amb el Sant Pau de Tòquio i el Mandarín Oriental de Barcelona, que té als fogons el seu fill Raül Balam. A més, es dedicarà a dotar de contingut el departament Cuina Estudi per fer “col·laboracions foranies” a través de totes les “propostes que no han deixat d’arribar” per a treballar pels altres.\nEn aquesta línia, Ruscalleda ja tenia previst obrir aquests mesos de juliol i agost un ’restaurant pop-up’ a l’Odyssey de Montecarlo.


recomana.cat - Crítica de l'obra: Exit Napoleón | Un nas de pallasso per a Napoleó per Mariona Sanfeliu\nUn nas de pallasso per a Napoleó\nAnna de Lirium, Colette Gomette\nEsquitxat de referències obliqües a dèspotes de talla curta, l’últim drama còmic i sense paraules ens mostra al pallasso seguint un camí ben gastat cap al poder absolut i al desastre absolut.El títol es refereix a un episodi compromès en la vida de l’Emperador Napoleó Bonaparte.\nCrítica: Exit Napoleón\nHora i mitja de monòleg clown que la veterana artista britànica de renom internacional Nola Rae va defensar sense defallir, en un relat un xic irregular que a voltes desorientava, però que li va permetre desplegar un gran ventall d’escenes, recursos dramàtics i números en codi clown que feien florir riures enjogassats per la platea de forma intermitent però constant.\n“Exit Napoleon Pursued by rabbits” és un espectacle fosc, terrible i tendre alhora, on s’intueix una reflexió que traspassa tota la trama, sobre el poder i les bogeries del poder. Un personatge perdedor, un cuiner de l’exèrcit que ha perdut els seus companys, enmig del no res, del fred, s’arrecera en una cabana. Hi troba antigues relíquies de la guerra, unes botes, un abric, un estendard amb una insígnia imperial i sobretot un barret, el barret napoleònic, que li serveixen per construir-se un món de fantasia en què es converteix en un emperador o en un dictador, amb recursos que semblen trets de “El Gran Dictador” de Charles Chaplin. Allà hi assaja petites venjances de mort i assassinat amb éssers que només estan en la seva imaginació, amb a armes que no són més que olles, culleres, i ratlladors de formatge, i comença un deliri de cobdícia i poder.\nPodríem dir que les referències surrealistes d’un episodi real de la vida de Napoléo Bonaparte que va fugir d’un estol de conills dòcils enmig d’una cacera, li recorden al personatge, al pallasso i també als espectadors, que tots tenim els nostres punts febles, les nostres fòbies i les nostres pors.


Rome4Guest Ostia Roma Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia delle Baleari 216, Ostia, Roma, Itàlia, 00121 - Veure al mapa\n"it's very nice apartment, and with my friends very enjoy the..."\nMés informació sobre Rome4Guest Ostia\nAl visitar Lido di Ostia, vosté es sentirà com a casa a Rome4Guest Ostia, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nRome4Guest Ostia ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, habitació familiar, ascensor, servei de llançadora.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Rome4Guest Ostia.\nCal que informeu el Rome4Guest Ostia de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nTots els tipus de viatgers (62) Parelles (20) Viatgers en solitari (4) Famílies amb infants petits (20) Famílies amb infants grans (12) Grups (6)


2019 novembre 02 | Federació Hostaleria de Girona\nEl Punt. Tossa de Mar ha presentat unes noves postres fetes a partir de farina de gla, anomenades taps de suro de Tossa, creades pel xef amb estrella Michelin Xavi Lores.Les postres han nascut a partir de l’activitat Tresors de ses Cadiretes, unes sortides guiades...\nDiari de Girona. La desena edició d'aquestes trobades, organitzades per l'Abadia de Montserrat, la UdG i la UB, tindrà lloc els propers 18 i 19 de novembre.El paper dels santuaris en el marc del turisme religiós serà el tema central de les desenes Jornades Universitàries...\nRoses, el destí de creuers de la Costa Brava que no té moll d’atracament\nDiari de Girona. L'oposició reclama la necessitat de sol·licitar o exigir una infraestructura que eviti que fondegin a la badia. L'alcaldessa diu que Ports treballa per trobar una alternativa a una nova escullera, que tindria un gran impacte sobre les platges i la badia.L'Ajuntament de...\nDiari de Girona. Milers de curiosos van omplir ahir el centre de Girona per mirar els quadres dels pintors i dibuixants i els productes d'artesania elaborats per ceramistes, fusters o cistellers. Un any més, la ciutat es va convertir per Tots Sants en un museu...


Fet a casa (segona edició) | La Teiera\n← Sobre carretilles i versots\nTorna el carro dels romanços →\nPosted on 21 Setembre 2015\tby spalomar\nPer segon any, Canal Reus TV ha organitzat la trobada d’elements festius de construcció casolana «Fets per tu», dins la programació de la Festa Major de Misericòrdia. I per segona vegada, l’èxit ha estat considerable: més de dos-cents xiquets i xiquetes han participat amb les figures construïdes a casa, amb major o menor col·laboració dels adults, disfressats de gegants o recreant la indumentària d’alguna de les danses del seguici reusenc. Un exercici d’imaginació en la creació dels diferents elements, però també en la capacitat de la canalla de reconèixer i reinterpretar les figures de la festa. No cal dir que alguns personatges de la nostra imatgeria popular han estat representats a bastament: la mulassa o l’àliga, entre el bestiari; l’Indiu, entre els gegants, i sense oblidar el drac, bèstia festiva ben coneguda arreu…\nTot plegat, un magnífica iniciativa que tornarà, de ben segur, l’any que ve i que permetrà veure noves i imaginatives creacions. Perquè si bé és cert que alguna figura va repetir de l’any passat, no ho és menys que moltes sembla que han de tenir una existència més aviat efímera…\nAquestes només són unes quantes fotografies de les desenes que la festa convidava a fer. Podeu veure també les galeries de Canal Reus TV i de ReusDiari.cat\nAquesta entrada s'ha publicat en cultura popular i etiquetada amb festes, imatgeria. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


gener 14, 2021 in Uncategorized\nLa plataforma veïnal i ecologista Ni un pam de terra va presentar una moció al darrer Ple municipal del Prat de Llobregat (Baix Llobregat) del 13 de gener perquè fos debatuda i votada, però finalment no va prosperar. El govern municipal, format per una coalició entre el grup El Prat en Comú i el PSC, va defensar el plantejament urbanístic que té prevista la construcció de 1.260 habitatges corresponents a la segona fase de l’ARE Prat Sud, que en total suposa 2.666 nous habitatges i la urbanització de 37 hectàrees de camps adjacents al Parc Agrari del Baix Llobregat. A favor de la moció van votar els grups municipals d’ERC i Ciutadans; en contra, El Prat en Comú, el PSC i Podem. Read the rest of this entry →\nLa proposta insta l’Ajuntament del Prat a sol·licitar al Departament de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat de Catalunya que modifiqui el Pla director urbanístic de les Àrees Residencials Estratègiques (ARE) del Baix Llobregat, amb l’objectiu de deixar sense efecte l’ARE Eixample Sud. Read the rest of this entry →\nTerra Lliure no es donaria a conèixer oficialment fins al mes de juny d’aquell mateix any, amb un acte al Camp Nou, mitjançant un pamflet repartit durant l’acte de la Crida a la solidaritat en defensa de la llengua i cultura catalanes, celebrat al coliseu blaugrana, amb més de 100.000 persones a les graderies. Read the rest of this entry →


Bloc del Krusty ( krusty.cat ): Tura contra Trias\nLa carismàtica i catalanista Montserrat Tura ha comparegut aquest matí a la seu de Barcelona Ciutat del PSC per tal d'anunciar que forçarà unes primàries en què es decideixi qui serà candidat a l'alcaldia de Barcelona per part del PSC. L'exconsellera ja havia insinuat que avaluava aquesta possibilitat, que frustra la voluntat de l'alcalde Hereu de ser únic candidat per part dels socialistes.\nTura ha defensat els processos de primàries com a "sans i bons" per a la democràcia i que, per tant, confirma que es presentarà a unes primàries per ser candidata socialista. "No és que em vulgui presentar només a unes primàries, vull ser l'alcaldessa de Barcelona". Preguntada sobre la relació amb Jordi Hereu, Tura ha dit que li té el màxim "respecte" i també una "franca i sincera estimació". I que precisament això facilita un "procés d'elecció de candidats i candidates interessants". L'exconsellera ha dit també que hi posarà "capacitat de treball, voluntat de servei, experiència política i de gestió, i la inesgotable confiança que les coses poden sempre millorar si ens esforcem".\n"Hereu planta cara al PSC", diu en portada El Periódico, que converteix en protagonista de la jornada l'actual alcalde, i no Montserrat Tura. El rotatiu afegeix que "L'alcalde defensarà demà la seva candidatura davant Montilla". Els mateixos protagonistes són els que trobem a la portada de l'Avui, que titula amb un contundent "Tura repta Hereu". En la mateixa línia, l'edició d'El Punt de Barcelona parla d'"Alta tensió en la cursa per l'alcaldia de Barcelona" i La Vanguardia també es refereix al debat intern del PSC, assegurant que "Montserrat Tura disputa a Hereu la candidatura a l'alcaldia", tot i que ho situa com a tema secundari.\nMontserrat Tura Camafreita (Mollet del Vallès, 1954), metgessa de professió, va fer la major part de la seva carrera política com a alcaldessa de la seva ciutat natal, entre 1987 i 2003. Diputada des del 1995, va ser consellera a l'ombra de Medi Ambient mentre Maragall era cap de l'oposició. Quan el PSC va guanyar les eleccions, Maragall va comptar aleshores amb ella per dirigir el departament d'Interior. Durant el govern de José Montilla va passar a Justícia, cosa que ja va ser interpretada com un allunyament forçat respecte de les seves preferències, suposadament motivat per el seu to marcadament catalanista. Amb el pas del PSC a l'oposició, Montserrat Tura ha estat designada membre de la mesa del Parlament, una posició que aparentment també l'allunyava de la primera línia de foc a la qual li agrada estar, demostrant la tendència del partit a allunyar-se de Catalunya per apropar-se a Madrid.\nLa resposta del PSC menys catalanista no s'ha fet esperar, "Crec que Jordi Hereu és un molt bon alcalde i la continuïtat dels alcaldes que han fet bona gestió és bona en política", ha assegurat a RAC1 el secretari d'organització del partit, José Zaragoza, que ha afegit que encara han d'escoltar quina és la proposta de Montserrat Tura. Tot i així, Montserrat Tura guanya de moment la primera ronda de les primàries, i amb una gran diferència sobre Jordi Hereu segons les enquestes posades en marxa aquest matí per molts mitjans de comunicació, que donen una victòria amplíssima a l'exconsellera per davant de l'actual alcalde. Per la seva banda, Jordi Hereu assegura en una entrevista que li fa avui El País que té "ganes de seguir" i que "serà un plaer debatre amb Tura sobre el model de ciutat de Barcelona".\nMontserratturabcn.cat és la pàgina web a través de la qual l'exconsellera de Justícia ha començat a recollir suports aquest matí per representar el PSC a les eleccions a l'alcaldia de Barcelona, Tura, que ja té 4.999 amics al seu perfil personal de Facebook, hi explica que ha "treballat al servei del país des del Govern de la Generalitat". I interpel·la la ciutadania a donar-li suport per continuar servint el país, ara fent-ho "des de la capital de Catalunya, posant al servei dels barcelonins i les barcelonines" la seva "capacitat de treball" i la seva "voluntat de servei".Conclou la presentació de la web assegurant que "dins d'un partit polític el curs de les coses pot ser canviat per la voluntat i la mobilització dels seus afiliats".\nLa reacció de la oposició no s'ha fet esperar, Trias ha reconegut avui a Els matins de TV3 que el deixa "desconcertat" que "el partit que governa no sap qui es presentarà" quan queden només quatre mesos per a les eleccions. En la seva opinió, "muntar tot aquest espectacle" en aquest moment "és una equivocació". Què ha de dir el pobre Trias, que ja va dir que dedicaria la resta de la seva vida política a ser alcalde de Barcelona, s'ho veia ja fet, i de sobte es troba amb una possible rival que sí te opcions reals de robar-li el tron que donava per fet. Personalment estic encantat amb la idea de tenir finalment unes eleccions de veritat a l'alcaldia de la meva ciutat, Barcelona. Ja era hora, sense cap dubte Trias contra Tura pot ser un dels combats polítics de l'any, i sobretot ens pot oferir argumentacions i punts de vista reals i responsables, cosa que fa temps que es troba a faltar a la fins ara demagògica i obscura alcaldia de la ciutat.


Detenen l'exvicepresident balear Nadal per la seva relació amb el cas Ibatur - Diari de Girona\nDetenen l'exvicepresident balear Nadal per la seva relació amb el cas Ibatur\nLa cinquena fase d'aquesta operació policial es tanca amb sis nous arrestos\npalma | otr press/ddg 29.06.2011 | 02:00\nL´expresident d´UM Miquel Nadal, en una foto d´arxiu a Palma. horst wagner/efe\nEl cas Ibatur s'amplia a Unió Mallorquina (UM). Fins ara, s'havia imputat únicament exalts càrrecs del PP, però amb la detenció de l'exconseller de Turisme i expresident d'UM Miquel Nadal, el presumpte desviament de milions d'euros de fons públics que va tenir lloc durant la legislatura de Jaume Matas involucra altres partits polítics i altres legislatures. En la cinquena fase policial d'aquest cas va haver-hi altres cinc arrestats. Ibatur investiga la contractació fraudulenta de familiars dels imputats, entre ells una dona nonagenària, i l'adjudicació directa de contractes a empreses.\nNadal va ser detingut en el marc de la investigació d'una peça secreta del cas Ibatur. També va ser arrestada l'exadministradora de l'empresa Bahia Difusión, Luisa Almiñana, imputada amb Nadal en el cas Maquillatge, a més de dues persones més. Tots ells estan acusats de suposades contractacions que haurien estat realitzades de manera irregular a través de l'Institut Balear de Turisme (Ibatur). De fet, un exgerent de l'empresa està acusat de contractar una familiar nonagenària i desviar així 20.000 euros.\nTambé van arribar als calabossos de la Prefectura Superior de Policia Joan Sastre, exdirector general de Promoció Turística, Ángela Seguí, periodista i ex directiva d'IB3, José María Castro, director general de mitjans de comunicació a Canal 4 i excap d'informatius d'IB3, i una persona la identitat de la qual no ha transcendit. Les ordres venien del Jutjat d'Instrucció número 2.\nHores després dels arrestos, la Policia Nacional va deixar Castro en llibertat amb càrrecs. Altres cinc persones més continuaven als calabossos a l'hora de tancar aquesta edició.\nNadal ja va ser detingut pel cas Voltor el febrer de 2009, i va eludir el seu ingrés a la presó després de dipositar una fiança de 100.000 euros, que posteriorment es van reduir a 70.000. L'exconseller també està imputat en els casos Maquillatge i Can Domenge, pels quals la Fiscalia Anticorrupció demana sis anys de presó contra ell, i està encausat en una cinquena causa, la de Son Oms.\nEn el cas Ibatur, en les seves diferents fases havien estat arrestades fins ara 18 persones, entre elles els exgerents de l'empresa Raimundo Alabern i Juan Carlos Alía, a més de l'exsecretari i exassessor jurídic de l'empresa pública, Miguel Ángel Bonet.\nEl cas Ibatur es va iniciar el febrer de 2009 amb la primera detenció de Bonet. Llavors, no només va reconèixer el motiu del seu arrest, que era haver defraudat a les arques públiques 20.000 euros mitjançant contractes irregulars entre 2006 i 2007 a una familiar nonagenària. També va reconèixer haver fet el mateix en sis ocasions més, amb altres tres o quatre familiars als quals va fer passar per proveïdors. Així, va malversar fins a un total de 85.000 euros.


Detectives i detectius: Reduïm el plàstic a l’esmorzar?\nReduïm el plàstic a l’esmorzar?\nAvui hem treballat com fer un diagrama de barres.\nAprofitem que estem investigant sobre el plàstic.\nfa tres setmanes hem començat a fer un registre dels dies que portam plàstic per esmorzar. Al llarg d’aquestes setmanes, teniem un repte: aconseguir dur menys plàstic al nostre esmorzar i ho hem aconseguit!! Tot i així hem de reduïr el plàstic al nostre esmorzar.\nHem valorat els resultats de la graella. EL moment de la valoració, ens hem adonat que per saber si hem aconseguit el repte hauríem de comptar totes les creus i ens hem posat a comptar-les, però finalment ens hem adonat que tampoc és una bona idea. Per això, la mestra ha proposat fer un diagrama de barres amb els policubs (multilink) i abans de fer-ho hem parlat que és un diagrama de barra i per què serveix i quines persones els fan servir.\nEns hem posat mans a l’obra i hem fet dos tipus de gràfics de barres:\n1ràHem representat amb policubs el nombre de dies i la persona que havia dut plàstic a l’esmorzar.\nCom podem ordenar-los perquè sigui més fàcil d’identificar el nombre de persones que ha dut menys plàstic i més plàstic.\n2n representació: mos hem adonat que no fa falta posar el nom de la persona, ja que és un repte de grup, aleshores la representació del policubs de les persones que haviem dut l’esmorzar sense plàstic l’hem feta només amb els policubs.\nFinalment, per parelles hem plasmat els dos gràfics de barres\nAmb això, el que volem és conscienciar a les persones que és possible reduïr el plàstic, si nosaltres amb 3 setmanes ho hem aconseguit, entre tots i totes ho podem fer també.\nVos animan a tots a provar-ho!!\nPublicat per Isa Salvà a 15:43\nMarta Cardona 24 de febrer de 2019, a les 16:49\nBona manera de fer visible el plàstic que utilitzam. Mirarem de reduir-ho més 👍\nRAQUEL 4 de març de 2019, a les 17:50\nQué buena idea! Los niños están muy concienciados, ahora nos toca a nosotros!\nIsa Salvà 8 de març de 2019, a les 14:36\nGrasis guapes:) la setmana que ve difondrem mitjançant la radio de l’escola la importància de reduïr el plàstic i animarem a les altres classes a fer-ho. Bon cap de setmana\n▼ de febrer 2019 (6)\nEspirals amb botelles de plàstic\ncamp dels ametllers\nJugam amb les paraules


Grezac 3 Lodève França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Grezac 3\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Lodève, no busqui més enllà de Grezac 3. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nGrezac 3 també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Lodève. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos instal.lacions de barbacoa.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Piscina exterior de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Grezac 3.


Pansion Mlada Lipa Maribor Eslovènia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nLackova cesta 76, Radvanje, Maribor, Eslovènia, 2000 - Veure al mapa\n"Everything was wonderful! Strongly recommended!"\nAl visitar Maribor, vosté es sentirà com a casa a Pansion Mlada Lipa, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Per opcions de turisme i atraccions locals, no es necessita anar enfora ja que l'hotel gaudeix proximitat a Complexe Piscina Pristan, Fontana Terme Maribor, Torre del Judici.\nEl Pansion Mlada Lipa, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Els clients de l'hotel poden gaudir de instal·lacions per a reunions i banquets , habitació familiar, restaurant, premsa, servei de bugaderia.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com bany, sauna, camp de golf (a 3 km), esquí, parc infantil. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Pansion Mlada Lipa no troba competidors en cap categoria.\nTots els tipus de viatgers (116) Parelles (22) Viatgers en solitari (13) Famílies amb infants petits (37) Famílies amb infants grans (22) Grups (22)


JxCat i ERC acorden que Aragonès assumeixi «funcions limitades» de Presidència - Diari de Girona\nTorra no assumirà cap "rol simbòlic" en relació al Govern en funcions i restarà a disposició de l'executiu\n29·09·20 | 09:31\nQuim Torra i Pere Aragonès · ACN\nJxCat i ERC han acordat un document de dues pàgines que estableix que el vicepresident Pere Aragonès assumeixi "interinament funcions limitades de Presidència", sense concretar quines són. L'acord, avançat per Rac 1 i al què ha tingut accés l'ACN, crea un grup de coordinació paritari i es comprometen a consensuar "qualsevol decisió extraordinària". També estableix que el president inhabilitat Quim Torra no tingui cap "rol simbòlic" en relació al Govern en funcions i que restarà a disposició de l'executiu. Pel que fa al calendari electoral, deixa en mans del president del Parlament, Roger Torrent, aplicar els informes jurídics de la cambra catalana i de la Generalitat.\nRespecte al funcionament del govern en funcions, s'ha acordar "reforçar al màxim les atribucions de cadascun dels seus membres, per tal de seguir treballant en la lluita contra la pandèmia i les seves conseqüències, "així com en la defensa dels drets i llibertats de la ciutadania".


Xerrada a l'EMAID sobre Realitat Virtual en Psicologia - Simbòlics Psicoteràpia\nAquest dimarts 18 d’octubre érem a l’Escola Municipal d’Art i Disseny de Vilanova (EMAID). Hi van anar per fer una xerrada adreçada a alumnes del 2on curs formatiu de grau superior de disseny de videojocs i entorns virtuals, sobre les possibilitats de la realitat virtual aplicada a la psicoteràpia. Us deixem alguns fragments de la xerrada, amb enllaços per si voleu indagar més sobre el tema:\nQuan vam iniciar a Simbòlics la teràpia amb realitat virtual?\nVa ser aquest estiu de 2016. Prèviament ja coneixíem l’existència de teràpia amb realitat virtual, potser fa deu anys que existeix. Però no era econòmica, degut sobretot al cost dels aparells i a la dificultat per generar entorns virtuals, que tampoc eren de gran qualitat. Era una realitat virtual poc creïble, insuficient per simular situacions temudes per als pacients.\nA l’estiu de 2016 vam conèixer PSIOUS, una empresa molt jove que es dedica exclusivament a oferir entorns virtuals per a ús psicoterapèutic. El que ens va ensenyar PSIOUS era molt diferent del que havíem vist. Es tractava d’una eina assequible econòmicament i oferia uns entorns virtuals on la sensació de realisme era prou convincent.\nAquí voldríem puntualitzar que PSIOUS no és la única empresa que es dedica a aquest camp. En el següent enllaç es llisten 11 empreses a l’Estat espanyol que ofereixen actualment realitat virtual per a l’àmbit de la Salud Mental. És un mercat en clara expansió, sobretot des de 2016.\nCom s’utilitza la realitat virtual en psicoteràpia?\nBàsicament de dues formes: com a mitjà d’exposició a situacions temudes i com a guia per a tècniques de relaxació o mindfulness. Anem a pams:\n• Exposició a situacions temudes: en aquest tipus d’entorns, la persona és exposada de forma més o menys progressiva a situacions que li provoquen por o ansietat, i el que s’espera és que aquesta exposició causi habituació, és a dir, que la persona vagi reduint els nivells de por i ansietat. Reducció en entorns virtuals, que després es trasllada a entorns reals, que és del que es tracta. Aquesta tècnica terapèutica de tipus cognitiu-conductual no és pas nova, tot el contrari, és un clàssic. Ara bé, la realitat virtual permet dur-la a terme amb més possibilitats d’èxit, ja que des de la mateixa consulta del terapeuta el pacient pot reviure els seus temors en una situació simulada, de màxim control.\nCom a exemple, posem un vídeo molt breu on podeu visualitzar un entorn concret, el de claustrofòbia en una prova de Ressonància Magnètica.\n• Guia per a relaxació i mindfulness: aquí el criteri és molt diferent. L’entorn virtual no intenta generar por o ansietat, ni tan sols pretén simular un entorn real. En aquesta ocasió és una guia per a ajudar a la persona a aprendre tècniques per relaxar-se o guiar l’atenció.\nSi us sembla bé, preparem les ulleres i les anem passant per la classe. Provarem diferents entorns, ens aneu dient.\nAlgunes limitacions de la realitat virtual en psicoteràpia:\nVolíem comentar també algunes limitacions que creiem que de moment són presents, i que val la pena de conèixer.\n• La psicoteràpia no es limita a tècniques conductuals d’exposició o a tècniques de relaxació o atenció guiada. Potser hi ha algunes corrents en psicologia que sí que es cenyeixen a aquests àmbits, però aquest no és el nostre cas. Per nosaltres el símptoma (una por, una ansietat en una situació concreta) no es pot entendre sense comprendre tot el context del pacient, la seva vida, què suposa per ell o ella allò que li està passant, el significat que ell i el seu entorn li atribueix, quan i per què se li va generar, etc. A nosaltres ens interessa la globalitat de la persona, no tan sols el símptoma concret. Per això, de moment la realitat virtual per a nosaltres és una eina més en un context molt més ampli que de moment requereix un entorn ben real per ser tractat.\n• El realisme de la realitat virtual segueix sent limitat, la qualitat dels gràfics, el posicionament a l’hora d’escoltar el so, els moviments del cos. També s’ha de tenir present que PSIOUS ha optimitzat molt aquests entorns per adequar-los als aparells que s’utilitzen, que són relativament econòmics i per tant senzills (un mòbil Samsung S6 i un portàtil amb processador I3). Altres empreses (vegeu el llistat de l’enllaç anterior) estan oferint entorns molt més potents, però llavors el seu preu puja, i això acaba repercutint en les tarifes als pacients.\n• Una tercera cosa que volíem comentar és que hi ha poca cosa per nens i gent gran. Aquests entorns que s’utilitzen actualment estan pensats per un públic adolescent o adult, però no per nens, i creiem que tampoc per a utilitzar en l’àmbit de la psicogerontologia.\nIdees per desenvolupar\nEns ha explicat el Cèsar [professor] que heu de fer un projecte sobre realitat virtual. Us donem algunes idees que hem pensat que poden ser interessants. Ens hem centrat en població infantil. Penseu que el tema del realisme canvia, perquè els nens tenen molta capacitat per fantasiejar i fer anar la imaginació, fins i tot els avorreix tot allò que busca ser realista. També tenen menys capacitat de pensament abstracte, s’ha de buscar altres formes de comunicació més concretes i sovint a través d’analogies.\n• Relaxació muscular progressiva per nens: tècnica Koeppen. És complicat explicar als nens què és la tècnica de relaxació muscular progressiva. A través de la tècnica Koeppen es facilita aquest aprenentatge, i a més és divertit. Que sapiguem nosaltres, fins ara no existeix cap entorn virtual que hagi adaptat aquesta tècnica.\n• Mindfulness: llibre “Tranquils i Atents com una Granota”. Està escrit per una terapeuta holandesa, dirigit a nens d’entre 5 i 12 anys, també hi ha la segona part per adolescents. Cultivar l’atenció plena, això és vital per a nens moguts, el que avui es coneix com TDAH. Aquest llibre pot donar idees de com generar entorns virtuals sobre mindfulness adaptats a nens i nenes d’aquestes edats.\n• Emocions: ara està molt estès fer dinàmiques o tallers a l’escola sobre emocions. També en psicoteràpia s’ensenya als nens com identificar les pròpies emocions i les dels altres, per promoure l’autoconeixement i l’empatia. Us deixem un enllaç que ens ha semblat interessant per agafar idees de cara a generar entorns virtuals: Activitats per Treballar Emocions.\nTeràpia amb realitat virtual: por a volar\n← Teràpia amb realitat virtual: por a volar\nEl nostre article a la revista Soberanía Alimentaria →


Booking.com: Hotels a Girona. Reserva el teu hotel! Deixa comentaris sobre el web\nGirona: hem trobat 122 allotjaments\nEl Carlemany Girona gaudeix d'una bona ubicació a 600 m de l'històric barri Vell i a 400 m de l'estació de tren i autobusos de Girona. Avui s'ha reservat 8 vegades\nL'hotel Gran Ultonia és a 500 m de la catedral de Girona i de l'històric Barri Vell. Les habitacions disposen d'aire condicionat, dutxa efecte pluja, internet Wi-Fi gratuïta i TV de pantalla plana. Avui s'ha reservat 9 vegades\nL'Hotel Margarit està situat al costat del riu Onyar, al centre de Girona. Aquest hotel és petit i ofereix allotjament a només 300 m de l'històric Barri Vell. Avui s'ha reservat 5 vegades\nL'Hotel Ciutat de Girona està situat al centre històric i cultural de Girona, a 10 minuts a peu de l'estació de tren de Girona. En les últimes 48 hores s'ha reservat 2 vegades\nAquest hotel, de gestió familiar, està situat a 5 minuts a peu de la catedral de Girona. Avui s'ha reservat 3 vegades\nEl Girorooms Catedral està situat a 300 metres dels banys àrabs de Girona i a 5 minuts a peu de la catedral de Girona. Ofereix un apartament espaiós amb un balcó i vista sobre la ciutat. En les últimes 48 hores s'ha reservat 1 vegada\nEl Melia Girona està situat a 10 minuts a peu de l'estació de tren i autobús de Girona, i ofereix aparcament i accés gratuït al gimnàs, la sauna i la banyera d'hidromassatge de l'establiment. Última reserva: fa 54 minuts\nL'Apartaments Pau Casals està situat a Girona, a 400 m de l'estació de tren i autobusos i a 20 minuts a peu del nucli antic de Girona. L'establiment ofereix allotjament amb cuina. En les últimes 48 hores s'ha reservat 1 vegada\nEl Peninsular està molt ben situat al centre de Girona, a 700 metres de la catedral de la ciutat i de les estacions de tren i autobusos. Última reserva: fa 6 hores\nL'Hotel Costabella ofereix una piscina exterior, Wi-Fi gratuïta i aparcament privat gratuït. Aquest hotel, envoltat de jardins, es troba a 15 minuts a peu del nucli antic de Girona. Avui s'ha reservat 16 vegades\nEl petit i acollidor Hotel Europa ofereix una ubicació superba. Està situat a sols 800 metres del pintoresc nucli antic de Girona i a només 40 metres de l'estació de trens i autobusos. Avui s'ha reservat 8 vegades\nEl DoubleTree by Hilton Girona està situat al costat del parc de la Devesa, a 300 metres de l'auditori i el centre de convencions de Girona. Avui s'ha reservat 13 vegades\nEl Casa Cundaro està situat al barri jueu de Girona, a menys de 100 m de la catedral de la ciutat. Ubicat en una tradicional casa jueva, ofereix habitacions i apartaments amb balcons. Avui s'ha reservat 3 vegades\nL'Hotel Historic és un establiment d'estil rústic situat al nucli antic de Girona, a 100 m de la catedral. Ofereix habitacions insonoritzades amb TV de pantalla plana per satèl·lit. Avui s'ha reservat 3 vegades\nHem trobat 126 establiments a Girona.\n122 allotjaments de 126 estan disponibles


Up Top Acres: menjar i esdeveniments a la coberta urbana - EixVerd\nUp Top Acres està reimaginant com es veu una granja. Nosaltres cultivem aliments a les cobertes – convertint espais abandonats en terra de conreu productiu i en protectors ambientals. Creem espais per a comunitats perquè interactuin i aprenguin sobre els aliments, per tal d’establir l’agricultura com un element permanent de la vida urbana.\nL’entitat opera una xarxa de granges a cobertes a l’àrea metropolitana de Washington DC, incloent una granja de 15.000 peus quadrats situat a un bloc de distància de l’estadi dels Nationals que produeix des d’enciams als melons verds i compta amb dos ruscs. L’espai d’esdeveniments de la granja té vistes a l’horitzó de Washington DC, i està disponible a partir d’abril a octubre per a esdeveniments privats, incloent sortides d’empresa, dinars, sopars, festes de nit i més.\nUna altra de les seves grans operacions inclou una granja de 25,000 peus quadrats a la drassana de l’Armada, només a dos quadres de la Granja a 55 M Street. Amb vistes al Capitoli, monument de Washington, i l’estadi dels Nacionals, la granja a 55 M Street és un dels llocs d’esdeveniments més singulars de Washington DC.


Primer ‘match ball’ salvat (73-60) del CB Castellar\nJoelvin Cabrera durant una acció del partit Albert San Andrés\nEl CB Castellar és a 40 minuts de la permanència després de superar a la UE Mataró B\nVictòria del CB Castellar enfront de la UE Mataró B en el primer partit del play-out de descens, que deixa als de Raúl Jodra a només 40 minuts d’aconseguir la salvació de categoria. Els groc-i-negres han sabut sofrir al primer quart per capgirar el partit i dominar la resta.\nDesprés de la desfeta amb la Pia de Sabadell en l’última jornada de lliga, la incertesa de com afrontaria el primer partit de la promoció de descens el CB Castellar era el neguit més parlat a la grada del Puigverd. La baixa d’Àlex Fernández –a banda dels coneguts lesionats- era reemplaçada per sis jugadors del filial, amb la feina de donar oxigen als de Jodra.\nEl començament no era el desitjat pels locals que veien com els d’Enric Spa aconseguien un contundent 4-17 en els primers set minuts i com l’estadística en tirs de tres era 0-7, una estadística poc habitual que trencava Albert Cadafalch a 1:30 del final. Tot i així s’acabaven els primers 10 minuts amb 1-9 en tirs exteriors i un difícil 9-20 al lluminós.\nPerò igual que va passar enfront de la Pia, els castellarencs es recuperaven al segon quart amb un impagable Jordi Navarro que es feia amo del rebot i anotava dos triples consecutius. Tots els que no havien entrat al primer quart acabaven ara dins de la cistella, amb un total de set triples, per només dues cistelles de dos punts i un tir lliure, un percentatge difícilment superable, tot i que el rival aguantava el pols arribant al descans amb 35-33.\nLa represa no era gaire satisfactòria, amb un 0-5 a favor dels mataronins, un miratge però solucionat per Albert Germà amb un triple i una cistella de camp, per començar a obrir la primera escletxa del partit. Joelvin Cabrera, Germà de nou i Cada arrodonien el quart amb tres triples més per marxar a l’últim minut de descans amb un màxim avantatge de 57-44.\nL’últim període era un monòleg dels locals, que amb un 5-0 inicial i una bona defensa aconseguien arribar als minuts finals amb una renda de 15 punts i sense notar la baixada física de l’últim partit. De fet, els sis jugadors del segon equip tenien la seva dosi de protagonisme, saltant tots a la pista en algun moment, en un gest d’agraïment del tècnic local. Marc Timoneda amb 19 minuts a pista i Sergi Sabando amb sis i Marc Parayre amb cinc eren els que més participaven.\nEls jugadors del segon equip Sergi Sabando i Marc Timoneda en una jugada d'atac || A. San Andrés\nAmb la victòria per 73-60, el Castellar aconseguia trencar la mala dinàmica del final de la temporada regular que els ha portat a lluitar pels play-off a fer-ho al play-out, amb sis derrotes consecutives.\n“Vull agrair a tot el públic assistent la presència i suport de l’equip i felicitar a l’equip per fer un partit extraordinari. Sabíem quin tipus de rival teníem al davant i de com sortirien i fins que no hem entrat al ritme del partit no els hem aconseguit frenar” ha explicat el tècnic després del partit. “Hem sabut mantenir la paciència, sabent que la nostra oportunitat arribaria” ha afirmat abans de felicitar als seus assistents per la feina aconseguida i els consells rebuts per poder rotar una banqueta plena de jugadors del segon equip.\nAra el sènior del CB Castellar és a només 40 minuts d’aconseguir la permanència, però abans necessita una victòria en el segon partit de la sèrie a casa del Mataró, que es disputarà el pròxim dissabte a les 18:05 h al Josep Mora.


Què és el cafè americà? | Bloc Cafè Saula\nEl conegut com a cafè americà és una de les formes més esteses de gaudir d’aquesta beguda arreu del món. Però, què és exactament el cafè americà? La realitat és que hi ha un debat obert sobre això, amb una gran varietat d’enfocaments i opinions.\nPer a uns, el cafè americà és el mateix que el cafè de filtre, perquè és la forma tradicional de preparar el cafè als Estats Units i en moltes altres parts del món. Per a uns altres, es tracta d’un cafè llarg d’aigua, és a dir, un cafè espresso amb aigua calenta.\nEn tots els casos, el cafè americà ha de ser un cafè més suau i que contingui molta més aigua que l’espresso. Hi ha qui diu que, en haver-hi més aigua, el cafè americà té menys cafeïna, però la veritat és que, com s’acostuma a prendre més quantitat d’aquesta beguda, la ingesta de cafeïna pot arribar a ser encara major que si es pren un espresso.\nA l’hora de buscar l’origen del cafè americà, existeix una llegenda que assenyala la seva creació durant la Segona Guerra Mundial. Segons s’explica, aquest tipus de cafè té el seu origen en les tropes americanes que es van assentar a Itàlia durant aquells temps de guerra. Els soldats demanaven un cafè més suau i lleuger que els típics espresso i ristretto italians, perquè estaven acostumats al cafè de filtre. Per això, se’ls va començar a rebaixar el cafè amb aigua.


...No esperis res de mi i no et decebré...: L' empremta de l' amistat\nL' empremta de l' amistat\nNo necessito veure mocadors roses ni un dia commemoratiu per pensa en tu, de fet cada vegada que a la meva vida passen coses hi ets, pero amb el temps, potser amb l 'edat, m' estic tornant mes selectiva, mes solitària, amb menys ganes de quedar be i amb mes prejudicis per tot el que es mou al meu voltant i intenta trencar-me l'estabilitat que cada dia haig d' anar colo-cant a l' estanteria de les meves emocions.\nI en cadascun d' aquests instants et recordo, et veig, et penso i ja no torno a dir-me l' injusta que es la vida, de fet segueixo pensant que es una gran filla de puta pero la columna de llum que em vaig edificant amb totes les meves absències em donen la empenta per lluitar contra els miralls, contra els buits, i no rendir-me a les voluntats dels records.\nEt trobo a faltar, instal·lada en alguna part de la meva energia ho saps, i ets la pedra que cada nit deixo caure al pou buit de somnis per l'endemà treure-la xopa de vida..\nPD- Per la Reme, per l' amistat en MAJÚSCULES, per les que ja no hi son i per les que lluiten per quedar-se.\nPublicat per marta a 14:42\nsa lluna 19 d’octubre de 2014, a les 20:57\nPer tots i totes, pels que han marxat i pels que segueixen lluitant.\nPer l'amistat que només té un nom.\nmarta 23 d’octubre de 2014, a les 21:19\nPer l' amor incondicional sota l' esguard de qualsevol nom, per tots aquells que s' aferren a la llum.\nGarbí24 19 d’octubre de 2014, a les 21:36\nHi hem de dedicar tots els recursos possibles.\nmarta 23 d’octubre de 2014, a les 21:20\nI que les grans multinacionals es deixin de manipular i de lluitar per interessos .\nAlfonso Robles Motos 20 d’octubre de 2014, a les 0:04\nQue foto més bonica amb aquesta llum llunyana que sembla que ens dóna la vida.\nPerò no menys boniques les paraules que escrius. Quan existeix l'amistat, com dius en majúscules, encara que les persones ja no estiguin amb nosaltres, sempre ens acompanyen en el record de la seva bondat, del seu somriure.\nCom sempre preciós post Marta. Una abraçada\nmarta 23 d’octubre de 2014, a les 21:22\nAquesta llum que sempre viurà dins nostra, tant se val allà on siguin, son part de la nostra essència que perdurarà fins sempre.\nGràcies Alfons, una abraçada\nGalionar 21 d’octubre de 2014, a les 21:50\nUna abraçada gran i tendra, Marta. La Reme va ser afortunada de tenir-te al seu costat...\nmarta 23 d’octubre de 2014, a les 21:25\nLas dues varem ser molt afortunades per poder compartir vida, es una de les meves motxilles i que amb mes gust passejo per la vida, perquè forma part del que soc i sobretot del que no haig de ser.\nNefertito Cleopatro 27 d’octubre de 2014, a les 18:49\nRecordar els absents t'honora, escrius tant bé que enganxes en llegir dues línies, tant de bo el día que jo no hi sigui algú perdi una mica de temps en enyorar-me, senyal d’haver fet be les coses, moltes felicitats, m'agrada la gent que em pot aportar alguna cosa, que em faci ser millor persona o que em faci pensar :)\nmarta 27 d’octubre de 2014, a les 21:14\nLa vida a vegades et porta per camins que potser no hem triat, pero si el recorregut el fem acompanyats se'ns farà mes curt, i jo tinc la sort de tenir pocs amics, molt pocs pero son el meu equip de vida i ella era, és part de tot el que soc, encara que ara sigui mes lluny.\nBenvingut a casa meva, per cert un nom molt original el teu\nNefertito Cleopatro 27 d’octubre de 2014, a les 23:10\nNo cal que es tinguin molts amics, jo tampoc en tinc massa d'amics però suficients per anar fent camí, gràcies pel teu acolliment!! S'està be aqui, bona nit ...


La Guàrdia Civil destrueix a Lleida més de 2.100 armes - Teleponent\nInici Societat La Guàrdia Civil destrueix a Lleida més de 2.100 armes\nLa Guàrdia Civil destrueix a Lleida més de 2.100 armes\nEs tracta en la majoria dels casos d'armes prohibides o bé que han estat utilitzades en fets delictius o infraccions administratives\nImatge de els armes intervingudes per la Guàrdia Civil\nLa Guàrdia Civil de Lleida ha destruït un total de 2.123 armes de foc i armes blanques procedents de diferents actuacions que ha dut a terme el cos i que es trobaven dipositades en dependències policials. Entre les armes destruïdes hi ha 971 escopetes, 18 rifles, 30 carabines, 44 pistoles, 46 revòlvers, 2 fusells submarins, 10 armes detonadores i 31 armes d’aire comprimit, mentre la resta són armes blanques. En la majoria dels casos es tracta d’armes prohibides o bé que havien estat utilitzades en fets delictius o infraccions administratives. També n’hi havia 265 que van quedar sense adjudicar en la darrera subhasta que va fer la Guàrdia Civil a Lleida l’octubre del 2015. Efectius policials van traslladar aquesta setmana la totalitat de les armes a una empresa siderúrgica, per tal de fondre-les i convertir-les en ferralla.\nRegularment, la Guàrdia Civil de Lleida procedeix a la destrucció de centenars d’armes que han estat intervingudes, ja sigui per estar prohibides o bé per haver estat utilitzades en la comissió de fets delictius o infraccions administratives. A més, també es destrueixen les armes que han estat voluntàriament dipositades pels seus propietaris i que, un cop complert el termini reglamentari, tampoc van ser adjudicades en subhasta. L’octubre del 2015 van ser un total de 265 les armes de foc que es van quedar sense adjudicar en la darrera subhasta celebrada pel cos a Lleida.\nLa legislació vigent atribueix a la Guàrdia Civil les competències sobre el control i inspecció d’armes i explosius. A la demarcació de Lleida hi han més de 22.000 autoritzacions dels diferents tipus per poder tenir armes de foc (armes per a caça major, caça menor, tir esportiu o per a seguretat privada), cosa que es tradueixi en més de 40.000 armes de foc.\nLa Intervenció d’Armes i Explosius és l’òrgan específic de la Guàrdia Civil encarregat de realitzar les activitats derivades de l’exercici d’aquestes competències. A Lleida, a més de la capital, aquest servei també es pot trobar a les localitats d’Alcarràs, Bossòst, Tàrrega, Balaguer, Tremp, la Seu d’Urgell, Solsona i a la duana de la Farga de Moles.\nArticle anteriorEl Montgai Màgic arrenca amb la participació d’uns 300 escolars\nArticle següentEl Parlament aprova celebrar un referèndum unilateral


Avui he trobat una infografia de KissMetrics on expliquen, en 8 punts, els motius d’abandonament d’un Web. Abans d’explicar els 8 punts, vull afegir un punt número 9. Actualment molta gent entra als webs des de dispositius mòbils i si el web no està adaptat doncs marxen. És recomanable que les webs estiguin adaptades als dispositius mòbils. Si heu de crear un web us recomano gent com www.xopme.com on et creen el web adaptat a tots els dispositius mòbils! Aquests són els 8 punts a tenir en compte!\n1. Mala navegació: Has de donar al teu visitant allò que busca!! No has de voler explicar-ho tot a la home, sinó que has d’oferir una experiència de navegació intuïtiva, lògica i comprensible per a qualsevol usuari. Afegir un Mapa del lloc web pot ser el més adequat si la pàgina és massa àmplia.\n2. Publicitat? La justa i necessària. Un excés d’anuncis causa un gran rebuig entre la comunitat i un abús pot portar a un abandonament del Web.\n3. Contingut mal estructurat. Ordena tot el teu contingut esquemàticament, no perdis als usuaris en un embolic que ni tu mateix entens. Agrupa el contingut similar i destaca el contingut pel qual més usuaris accedeixen al teu lloc a través dels motors de cerca.\n4. No als vídeos i àudios que reprodueixen automàticament. L’efecte és pràcticament el mateix que un excés de banners publicitaris. Si els teus visitants volen veure un vídeo, que siguin ells els que premin el “play”.\n5. Registrar-se per veure qualsevol contingut. Obligar als usuaris a que es registrin per veure qualsevol contingut del teu lloc genera desconfiança ¿ Per què he de donar les meves dades a algú que no conec? ¿ Vendran les meves dades? Si vols que la teva comunitat es registri al teu lloc, ofereix-los una mica de valor, així donaràs confiança als teus usuaris i ells mateixos descobriran quins avantatges treuen del registre.\n6. No als avorrits dissenys! Tria plantilles atractives i crea contingut interessant. És l’única fórmula perquè els teus nous visitants retornin al lloc i et segueixin a les xarxes socials. Un dia parlaré àmpliament sobre la creació de continguts.\n7. Llegibilitat difícil. Tria bé els teus colors i la teva tipografia. Disseny atractiu, sí, però que tots ho puguin veure sense danyar-se la vista. Molts cops ens volem passar amb el disseny i aconseguim un efecte contrari al desitjat.\n8. Actualitza amb freqüència i refresca el teu contingut. No hi ha res més excloent que un lloc desactualitzat des de fa mesos (fins i tot anys).\n← Com Convertir el teu pefil personal en una Pàgina de Facebook\nSocial Media al estil Game of Thrones →


Les universitats són algunes de les poques entitats públiques que defenen el valencià front a l'abandonament del PP\nLa Universitat de València aposta per la docència en valencià per a afavorir la normalització i la igualtat lingüística\n07/05/2015 - 06:39h\nAlumnes en una classe de la Facultat de Filologia, Traducció i Comunicació de la UV\nArribar al 50% de classes en valencià el 2022. Aquest és un dels objectius de la Universitat de València per a contribuir a la igualtat lingüística i aconseguir que els futurs graduats siguen competents en les dues llengües oficials. Una aposta ambiciosa de la universitat que ja està recollint els seus fruits: des que es va llançar el Pla d'increment de la docència en valencià el curs 2012-2013 s'ha passat d'una oferta de crèdits en valencià del 26,5% a una oferta del 36,7% prevista per al pròxim curs.\nEl Pla va sorgir arran d'un estudi elaborat el 2011 per les universitats públiques valencianes i per l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, en el qual s'evidenciava la necessitat d'una “reglamentació institucional de suport a la llengua subordinada” en les universitats. La Universitat de València es va ficar a treballar en aquesta direcció i va aprovar aquest pla de foment de la docència en valencià amb un ampli consens dins dels seus òrgans de govern.\nPer a fomentar la matriculació en valencià, la universitat també promou xarrades en instituts adreçades als futurs universitaris, on s'expliquen els avantatges que té estudiar en aquesta llengua. “La idea principal que transmetem és que si a més d’estudiar farmàcia, filosofia o economia ho fas en valencià i en alguna altra llengua més, en acabar el grau no sols tindràs una titulació universitària, sinó que estaràs capacitat per a treballar en dues o tres llengües, cosa que farà que tingues més possibilitats i que estigues millor preparat”, assegura Rafael Castelló, director del Servei de Política Lingüística de la UV i expert en sociolingüística.\nAquestes xarrades són impartides per voluntaris, en la majoria dels casos per estudiants o graduats de la UV com Mauro Blanquer, graduat en Periodisme en aquesta universitat. Mauro és un dels 120 voluntaris que en 2014 s'han encarregat de fer xarrades en 299 instituts de tota la Comunitat Valenciana, arribant a més de 14.000 alumnes de batxillerat. “Vaig decidir fer-me voluntari perquè sentia que havia de fer alguna cosa per la meua llengua, ja que les institucions públiques no fan tot el que seria necessari per a normalitzar-la i mantenir-la útil i viva. Més bé al contrari, tanquen els pocs mitjans públics en valencià que tenim i redueixen les ajudes a les entitats que la promouen”, assegura Mauro, que considera que promocionar el valencià en la universitat és fonamental per a la normalització de la llengua: “Crec que una llengua està normalitzada quan s'utilitza en tots els àmbits de la nostra vida, no només a casa sinó en l'àmbit acadèmic, administratiu, empresarial o d'investigació”.\nLes xarrades han arribat al 67% dels 447 instituts de la Comunitat Valenciana, amb resultats “positius i una bona acollida” segons Castelló, que assegura que el principal repte del valencià és que els estudiants troben que el valencià serà útil i necessari per al seu futur professional. “Si trobes que aprendre una llengua, un ofici o qualsevol cosa és útil i necessari, no tens cap dubte, i en això les polítiques lingüístiques de la Generalitat ajuden poc, quan no és el cas que perjudiquen”, afirma Castelló, que també critica que el govern valencià no valore la competència lingüística del valencià en la mateixa administració pública o en l'àmbit jurisdiccional, sense tribunals que treballen en valencià.\nActe durant les Trobades d'Escoles en Valencià de 2015, organitzades per Escola Valenciana.\n“Sempre trobes el típic argument per part d'un sector de l'alumnat que consideren el valencià com una llengua amb poca utilitat, que prefereixen aprendre una llengua estrangera de cara al mercat laboral i consideren la llengua pròpia com una cosa antiga i poc utilitzada”, reconeix Mauro, que no obstant assegura que majoritàriament les noves generacions “tenen assumit que el valencià forma part de la seua cultura i és un avantatge dominar-la, tant a nivell personal com a nivell professional”.\nPer a la Universitat de València llengües com l'anglés no són una amenaça per al valencià, sinó un aliat més. La política lingüística de la UV parteix del coneixement de les dues llengües oficials, i tracta d'introduir una altra en la docència, fonamentalment l'anglés. L'objectiu final del Pla és que els graduats siguen competents en valencià, castellà i anglés. “En acabar la seua titulació, un estudiant serà competent tant en la seua matèria, com en tres llengües. Això millora la seua ocupabilitat, és un valor i no cap càrrega”, assegura Rafael Castelló, que també opina que les universitats privades haurien de dedicar més esforços a la promoció de la docència en valencià.\nEl govern del PP abandona el valencià\nLa Universitat de València ha sigut històricament una institució que ha dedicat molts esforços a la normalització i promoció del valencià, una implicació que Castelló troba “molt” a faltar per part de la Generalitat Valenciana, l'entitat que per llei i competències hauria d'impulsar aquesta llengua: “En l’ensenyament, especialment en secundària i batxillerat la presència del valencià com a llengua vehicular és molt pobra. Només un terç dels estudiants del País Valencià tenen l’ensenyament en aquesta llengua. I això que l’ensenyament és on millor estem. Si mirem altres àmbits com els mitjans de comunicació, els serveis, el món econòmic, l’oci, etc. la presència del valencià és ben minsa i el Govern valencià no en fa res per afavorir-la; fins i tot, amb actuacions que perjudiquen la presència del valencià, com ara als mitjans de comunicació”.\nEn la mateixa línia el president d'Escola Valenciana, Vicent Moreno, considera que l'actual govern valencià, “lluny de promoure i normalitzar, ataca i margina el nostre màxim tret d'identitat, el valencià”, i assegura que davant la inacció de l'administració són les entitats i els col·lectius socials com Escola Valenciana els que estan impulsant la normalització lingüística amb les Trobades d'Escoles en Valencià i amb altres projectes relacionats amb la música en valencià, el cinema o el voluntariat lingüístic. “El que cal sobretot és una administració valenciana que s'agafe el tema seriosament”, afegeix. Mauro coincideix amb Moreno i opina que el govern no ha fet tot el que podia fer per a promocionar la llengua. “El govern del PP sempre ha tingut una actitud de menyspreu cap a la nostra llengua. La majoria dels responsables polítics a les nostres institucions no saben parlar-la”, assegura Mauro, que també critica la falta de suport als mitjans en valencià.\nEn les dues dècades de govern del PP en la Comunitat Valenciana s'ha reduït notablement l'ús del valencià i la capacitat per part de la població d'entendre i parlar aquesta llengua, segons els estudis més recents de 2005 i 2010. Si no canvien les polítiques, tot indica que aquesta tendència es mantindrà en un futur. Per a Castelló és necessari que es fomente la utilitat de la llengua per a revertir aquesta tendència: “És necessari que el valencià siga una llengua útil i que siga percebuda com a tal. Només així podrem arribar a una normalització plena. Si només serveix per a parlar amb els familiars i en cercles privats i no per a anar a comprar a uns grans magatzems o per a treballar en una empresa o en l’administració pública, continuarem tenint una llengua de segona”.


Lluís Companys: contra la guerra. Josep M. Figures (ed.). Inici. Generalitat de Catalunya\nNoviolència i lluita per la pau\nLluís Companys: contra la guerra. Josep M. Figures (ed.) > Publicacions > Llibres > Lluís Companys: contra la ...\nLluís Companys: contra la guerra. Josep M. Figures (ed.)\nCol·lecció Clàssics de la Pau i de la Noviolència, 7\nJosep M. Figueres (ed.). Lluís Companys: contra la guerra. Barcelona: Institut Català Internacional per la Pau; Angle, 2013. Col·lecció Clàssics de la pau i de la noviolència, 7.\nEntre 1921 i 1923, Lluís Companys va desplegar una activitat incessant en contra de la presència i la intervenció militar espanyola al Marroc: com a diputat, sent una de les veus més crítiques; com a polític català, fent mítings arreu, i com a periodista, amb nombrosos articles en diaris i revistes.\nGran coneixedor de Companys, Josep M. Figueres ha seleccionat i editat en aquest volum els seus escrits i les seves intervencions parlamentàries contra aquesta guerra. Companys hi identifica el general Berenguer i el rei com a principals responsables i reclama que s’abandoni immediatament el Marroc.\nL’activisme antimilitarista de Companys formava part de l’ideari del republicanisme i del catalanisme d’esquerres i connectava amb el malestar de les classes populars. Com diu Antoni Segura al pròleg, l’antimilitarisme era «una eina de lluita contra una classe dirigent —monarquia, terratinents, financers, exèrcit— decrèpita i disposada a sacrificar la vida dels joves en l’altar de les vanitats imperials. I era, en aquest sentit, un antimilitarisme amb trets de modernitat, que enllaça perfectament amb els “No a la guerra” més recents.»\nUn recull de textos que ens descobreix la veu valenta i crítica de Lluís Companys contra una guerra absurda, impopular i desastrosa.\nHistoriador i professor d’Història del Periodisme a la Universitat Autònoma de Barcelona, s’ha centrat en l’estudi del catalanisme polític. S’ha fixat en consells de guerra i, especialment, en la premsa catalana, sobre la qual ha investigat i ha publicat un gran nombre de treballs de recerca i alta divulgació, manuals, etc. Hi destaquen La Renaixensa (1981), Diari Català (1999), Premsa i nacionalisme (2002), Veus de l’exili (2005) i Entrevista a la guerra (2007). Les seves darreres obres són l’edició de l’obra completa de Valentí Almirall (2009-2012), Les cròniques de guerra de Lluís Capdevila (2011), El periodismo catalán. Prensa e identidad (2012) i La Veu de Catalunya (2013).\nDirigent polític que els anys vint organitza les esquerres agràries amb la creació del sindicat Unió de Rabassaires. Diputat pels republicans d’esquerra en substitució de Francesc Layret, assassinat. Obtingué una gran notorietat i el 1933, després d’haver estat governador civil de Barcelona, diputat al Congrés, ministre de Marina, diputat al Parlament català i president del Parlament, amb la mort de F. Macià, va accedir a la presidència de la Generalitat, càrrec que va mantenir durant tota la Guerra Civil. Exiliat, fou detingut a França, traslladat a Espanya i afusellat el 1940 en un polèmic consell de guerra, esdevenint una figura carismàtica i simbòlica en la lluita per les llibertats nacionals i democràtiques.\nData d'actualització: 07.01.2014


L'alt nivell de soroll del trànsit augmenta en un 30% el risc de tenir un ictus més greu - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nL'alt nivell de soroll del trànsit augmenta en un 30% el risc de tenir un ictus més greu\nPer contra, la proximitat a zones verdes té un efecte beneficiós i redueix un 25% la possibilitat d'un accident cerebrovascular\nVehicles circulant pel centre de Barcelona acn/josep ramon torné\nVehicles circulant pel centre de Barcelona\nL'exposició a alts nivells de soroll procedent del trànsit incrementa en un 30% el risc de tenir un ictus isquèmic més greu. Així ho determina un estudi que ha analitzat dades de gairebé 3.000 pacients atesos a l'Hospital del Mar de Barcelona. Per contra, viure a prop de zones verdes fa caure la possibilitat de tenir un accident cerebrovascular més greu fins a un 25%. Des de l'Hospital del Mar s'explica que és la primera vegada que s'analitzen aquests factors en relació amb la gravetat de l'ictus. L'estudi el publica la revista Environmental Research.\nEls investigadors han analitzat la influència dels nivells de soroll, la contaminació atmosfèrica i l'exposició a zones verdes en prop de 3.000 afectats per ictus entre els anys 2005 i 2014. Per fer-ho s'han utilitzat dades de l'Institut Cartogràfic de Catalunya, així com models per analitzar els nivells de contaminants atmosfèrics, el mapa de soroll de Barcelona i imatges per satèl·lit per definir les zones amb vegetació. També s'ha tingut en compte el nivell socioeconòmic de les àrees de residència dels pacients.\n«Hem vist que hi ha un gradient», ha explicat Rosa Maria Vivanco, investigadora del Grup de Recerca Neurovascular de l'Imim i primera signant del treball. «Com més espais verds, menys gravetat de l'ictus. I com més soroll, més gravetat», ha afegit.\nXavier Basagaña, investigador d'ISGlobal i un dels autors de l'estudi, ha considerat que l'exposició a espais verds pot tenir beneficis per a la salut a través de diferents mecanismes. «Per exemple, pot reduir l'estrès, fomentar la interacció social o augmentar els nivells d'activitat física».\nL'estudi complementa investigacions anteriors que ja associaven el soroll ambiental a un risc més alt de tenir ictus en el sentit que determina que el lloc on es viu no només afecta el nivell de risc, sinó també «la severitat quan es produeix», en paraules de Gregory A. Wellenius, membre del Departament d'Epidemiologia de la Universitat de Brown i últim signant de l'estudi. Així, els resultats indiquen que els pacients que vivien en zones amb més soroll presentaven ictus més greus quan arribaven a l'hospital.\nEls signants de l'estudi recorden que l'Organització Mundial de la Salut (OMS) recomana uns nivells de contaminació acústica procedents del trànsit d'un màxim de 53 decibels durant el dia i de 45 durant la nit. I afegeixen que la mitjana del nivell de soroll al qual han estat exposats els pacients i també la població de l'àrea de l'estudi «obliga a una reflexió», ja que està «considerablement per damunt» del que recomana l'OMS, segons apunta Carla Avellaneda, investigadora de l'Imim.\nTot i que en aquest estudi concret no s'ha pogut observar una associació amb la contaminació atmosfèrica, els mateixos investigadors ja van revelar en un altre treball que els alts nivells de contaminació atmosfèrica procedents dels motors dièsel incideixen en un agument del 20% del risc de patir un ictus aterotrombòtic.


"El President" aterra al TNC | Barcelona Cultura\n"El President" aterra al TNC\nDirigida per Carme Portaceli, l'obra de Thomas Bernhard, que ataca les esferes del poder, es pot veure del 5 de novembre al 28 de desembre\nEl Teatre Nacional de Catalunya presenta El President, obra original de Thomas Bernhard sota la batuta de Carme Portaceli. Estrenada per primer cop l’any 1975, aquesta farsa política relata el terror vital del president i la presidenta d’un país en un estat de tensió cada cop més gran. Sense pèls a la llengua, Bernhard ataca les esferes de poder i mostra com l’abisme que separa immunitat i vulnerabilitat és totalment fràgil.\nEn paral·lel a l’obra, el dia 14 de novembre se celebra un col·loqui que comptarà amb tres convidats d’un honor. D’una banda Carme Portaceli, la directora de l’espectacle, de l’altra Bernat Puigtobella, traductor de Bernhard al català, i Miguel Sáenz, que gaudeix del càrrec d’haver traduït pràcticament tota l’obra de Bernhard al castellà. Nascut a Larache l’any 1932, Sáenz ha traduït no només Thomas Bernhard, sinó també escriptors de la talla de Bertold Brecht, Günter Grass i W. G. Sebald. També és l’autor del llibre Thomas Bernhard: una biografia, publicat per l’editorial Siruela.\nNascut als Països Baixos l’any 1931, tot i que va passar la major part de la seva vida a Àustria, l’escriptor Thomas Bernhard va ser novel·lista, periodista i dramaturg. Conegut per la seva crítica punyent de la vida pública austríaca, ha firmat obres emblemàtiques com Correcció, Tala, Formigó o una pentalogia autobiogràfica.\nL’obra de teatre El President es pot veure del 5 de novembre al 28 de desembre a la Sala Tallers del Teatre Nacional de Catalunya. El preu de l’entrada general és de 23 €. Per a més informació, es pot consultar el següent enllaç. D’altra banda, el col·loqui amb Miquel Sáenz té lloc el 14 de novembre i l’entrada és lliure.


Ponent Coopera ha acompanyat 55 nous projectes d’economia social durant l’últim any malgrat la Covid-19 | Ponent Coopera\nPonent Coopera 29-01-2021\nGairebé 1.500 persones participen a les activitats de foment del cooperativisme i l’economia social organitzades per l’Ateneu.\nPonent Coopera inicia el seu quart any d’activitat i seguirà actuant com a servei de referència del programa Aracoop a Ponent per crear i impulsar llocs de treball vinculats al cooperativisme i promoure l’economia social.\nL’equip tècnic de Ponent Coopera en una reunió al mes de juny.\nEn aquest context, també es va donar continuïtat a la Fira Ponent FEST, realitzada per primer cop al 2019 a la Seu Vella de Lleida. Entre els mesos de setembre i octubre, en format presencial amb totes les mesures de seguretat necessàries, es van organitzar sis actes de petit format en cadascuna de les sis comarques (Urgell, Segarra, Noguera, Segrià, Garrigues i Pla d'Urgell) que conformen Ponent. Els actes es van centrar en conèixer noves entitats de l’ESS sorgides a cadascuna de les comarques i acompanyant-les amb la degustació dels productes d’entitats de l’ESS del territori.


Guillem López Casasnovas, convidat d’Estelada 2014 per al desembre. – Estelada2014's Blog\nGuillem López Casasnovas, convidat d’Estelada 2014 per al desembre.\nCom cada mes, Estelada 2014 té preparada ja la seva xerrada per a l’últim mes de l’any. En aquesta ocasió el convidat és Guillem López Casasnovas, catedràtic d’economia de la Universitat Pompeu Fabra. El títol de la seva xerrada serà Autogovern i finançament. Guillem López Casasnovas és especialista en finançament sanitari; ha dirigit els projectes sobre la proposta de reforma del finançament autonòmic de la sanitat espanyola per encàrrec del Ministeri de Sanitat i Consum (1997) i actualment dirigeix el projecte d’avaluació de les polítiques sanitàries de les comunitats autònomes per encàrrec de la Conselleria de Presidència de la Generalitat de Catalunya. Des de març del 2005 és conseller independent del Consell de Govern del Banc d’Espanya. El 2008 va rebre el Premi Ramon Llull. Entre les seves obres, a part de múltiples col.laboracions en revistes i publicacions d’economia i sanitat, destaquen Les finances de les comunitats autònomes. L’experiència de Catalunya (1988), Anàlisi del finançament autonòmic de la sanitat (1992), La sanitat catalana: Finançament i despesa en els seus referents comparats dintre de societats desenvolupades(2001), i els articles recents Reflexions generals sobre el model econòmic de Catalunya i reptes de futur (2005) i Els estudis de quantificació del dèficit fiscal de Catalunya amb l’Administració Central de l’Estat (2007).\nAnterior Entrada anterior: Espoli per la via impositiva.\nSegüent Entrada següent: A punt les xerrades de l’últim quatrimestre de l’any


San Antonio Spurs i Oklahoma City Thunder continuen la seva recuperació - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nSan Antonio Spurs i Oklahoma City Thunder continuen la seva recuperació\nEls campions de l'NBA comencen a tenir un rendiment d'acord amb la seva condició després d'una primera meitat de temporada carregada de dubtes.\n21/01/2015 - 12.10\nTony Parker, amb problemes físics durant la primera meitat de campionat, comença a fer rutllar els Spurs (Foto: Reuters)\nEls San Antonio Spurs, vigents campions de l'NBA, continuen demostrant la seva recuperació després d'una primera meitat irregular de campionat. Els Spurs han sumat el seu quart triomf consecutiu en desfer-se dels Denver Nuggets (109-99), amb protagonisme coral.\nKawhi Leonard (17 punts i 15 rebots), Tony Parker (18 punts) i Tim Duncan (16 punts) han demostrat que el projecte va cap amunt, com ho demostren els sis triomfs en set partits. Els Spurs, després d'aquesta victòria, es mantenen setens a la classificació de la Conferència Oest, amb 27 victòries i 16 derrotes.\nEls Thunder, sense fer soroll\nSi és estrany veure els Spurs en un discret setè lloc, encara és més curiós constatar que un equipàs com els Oklahoma City Thunder, campions de Conferència el 2012 i finalistes l'any passat, han aconseguit tot just ara tenir un balanç positiu per primera vegada aquesta temporada (21 victòries per 20 derrotes) després de superar els Miami Heat a domicili (86-94). Kevin Durant i Russell Westbrook, amb 21 punts cadascun, han assegurat el tercer triomf seguit de la franquícia. Els Thunder són ara novens, 4 victòries per sota dels Phoenix Suns, l'últim equip que obtindria ara mateix el bitllet per al "play-off" a la Conferència Oest.


L'obrador d'El Rosal de Tàrrega s'amplia\nper Redacció - Fotografia: Associació Alba 15/05/2014 00:00h\nL'obrador d'El Rosal de Tàrrega s'amplia| Redacció - Fotografia: Associació Alba\nEl Rosal ha presentat aquest dijous l’ampliació del seu obrador a Tàrrega, a les instal·lacions de l’Associació Alba. L’acte ha comptat amb la presència de diverses autoritats i ha estat presidit pel conseller de Justícia, Germà Gordó, l’alcaldessa de Tàrrega, Rosa Maria Perelló, i la directora de l’Associació Alba, Maite Trepat, qui ha guiat una visita per les noves instal·lacions i ha presentat el projecte El Rosal 2018 amb la seva primera etapa complerta.\nUn cop feta la visita a les instal·lacions i la demostració del procés de producció de les galetes, ha tingut lloc la primera intervenció, a càrrec de l’alcaldessa de Tàrrega, qui ha destacat el servei a la ciutat i a la comarca que es fa des de l’Associació Alba i com "amb projectes com aquest sempre van un pas endavant amb el tema de la innovació". Per la seva banda, la directora de l’entitat, ha explicat que aquest nou obrador significa la consolidació d’un projecte que treballa per la recuperació de les tradicions i per generar treball per a persones amb menys oportunitats dins la nostra societat. També ha recordat que fa 10 anys El Rosal va néixer a causa del tancament i la deslocalització a un país de l’Est de l’empresa per la qui treballaven i que per tant, "l’obrador és un projecte que demostra que les empreses van marxant però que les persones ens quedem i per això hem de tenir il·lusió i emprendre ja que aquests nous models de negoci basats en l’emprenedoria social ens beneficien a tots".\nLa gestora d’El Rosal ha destacat que l’obrador destaca pel seu valor social, però que a més, l’equip també treballa per posicionar les galetes com a un producte de qualitat i de territori. Per això, ha agraït la col·laboració amb altres petits productors i sobretot a la confiança que els fan els consumidors, botiguers, restauradors i distribuïdors que els han permès posicionar ben amunt el producte. També ha fet menció al projecte 'El Rosal 2018', on la primera fase de les tres que el formen ja s’ha complert amb èxit. Per aquesta primera fase del projecte han estat necessaris 62.819 euros, aconseguits gràcies a la participació ciutadana a través de una campanya de micromecenatge i de participacions. Un cop s’ha assolit la primera fase del projecte, s’encara la segona amb l’objectiu d’aconseguir 129.181 euros que permetin modernitzar la maquinària de la que es disposa i desenvolupar els recursos comercials. Amb aquesta etapa es pretén augmentar la facturació en un 74%, arribant així als 505.555 euros que permetin seguir generant ocupació per persones en risc d’exclusió social. Així doncs, Cendoya ha destacat que "estem molt satisfets de la resposta que hem obtingut per part de la societat en les nostres campanyes de finançament, realment El Rosal és un projecte de tots i això ens impulsa a seguir treballant".\nEl conseller de Justícia, durant el seu parlament, ha afirmat que aquest tipus de projectes tenen futur dintre de l’economia catalana, i que ha quedat demostrat que la societat de Catalunya aposta per ells. El model de negoci de l’emprenedoria social ha arribat per quedar-se, i formarà part del futur de l’economia catalana. En aquest sentit, ha afirmat: "El pulmó bàsic del país és la gent i projectes com El Rosal demostren que hi ha gent que vetlla per a que ningú és quedi exclòs en la societat i hagi de viure en neguit perquè no té futur. Les administracions hem de vetllar per donar-los el màxim suport". L’acte ha tancat amb una copa de cava, refrigeris i galetes d’El Rosal, servit pel restaurant El Gat del Rosal de l’àrea de restauració i càtering l’Associació Alba.\nqueria saber si puedo alquilar por horas para desarrollar mis productos, gracias


Joc Treballs de casament Online. Jugar gratis\nJoc Treballs de casament\nJuga el joc Treballs de casament En línia:\nDescripció del joc Treballs de casament\nEn el joc Wedding Preps treballarem amb vostè en una agència que organitza esdeveniments de casament. Haureu d'entrevistar a la núvia per conèixer els seus interessos. Després, tenint en compte aquest coneixement, començareu a utilitzar la barra d'eines especial per dissenyar el lloc de l'esdeveniment. Després d'això, recollireu vestits de núvia i altres complements per a ells. . Juga el joc Treballs de casament en línia.\nCaracterístiques tècniques del joc Treballs de casament\nJoc Treballs de casament ha afegit: 13.09.2018\nEls jocs com el joc Treballs de casament\nDescàrrega del joc Treballs de casament\nInsereix el joc Treballs de casament a la seva pàgina web:\nTreballs de casament\nPer inserir el joc Treballs de casament a la seva pàgina web, copieu el codi i enganxeu-lo al codi HTML del vostre lloc. A més, si t'agrada el joc Treballs de casament, copiar i enviar l'enllaç a un amic o els teus amics, compartir el joc amb el món!\nAmb el joc Treballs de casament, també va jugar al joc: