Per les Colònies del Llobregat :: Turisme del Berguedà\nPer les Colònies del Llobregat\nLa majoria de grans rius han estat, arreu del món, eixos d’activitat econòmica en els seus territoris ja sigui com a base del transport (fluvial, òbviament), ja sigui com a element creador o difusor de pobles i cultures però, sobretot, i en una gran majoria, com a nucli de creació d’empreses sovint aprofitant la pròpia força de l’aigua. Aquest és el cas del Llobregat que va arribar a arreplegar 34 colònies tèxtils. Val a dir que bona part (23, o sigui, 2/3 parts) concentrades en un tram relativament curt –entre Manresa i Cal Rosal-. Sens dubte, una proporció extraordinària no gaire habitual en altres rius del món. Aquesta altíssima concentració es deu una sèrie de conjuntures que es donaren alhora: la facilitat d’aconseguir mà d’obra barata (sovint provinent del camp, que encara patia la crisi de la fil·loxera de no gaires anys enrere), de disposar d’energia pràcticament gratuïta arran de riu (la hidràulica), d’una bona demanda de productes tèxtils (bona part per a l’exportació),... i tot plegat en plena revolució industrial.\nEn aquesta proposta es “descobreixen” fins a 6 antigues colònies arran del riu amb les seves idiosincràsies i particularitats, en un recorregut de 17,5 km (fàcils de retallar) de molt bon fer. A més, bona part del recorregut segueix el PR 144 i el GR 270.\nDes de l’aparcament de Cal Rosal (o la Colònia Rosal, origen de la població), davant de la zona de bars i restaurants, a tocar el porxo de la Porta del Comerç. Aquí es fa el famós mercat del bolet de Cal Rosal. La ruta continua carretera amunt, cap a l’altra banda de la rotonda, en direcció Berga, per entrar, puntualment a l’antiga colònia, a la dreta a l’altra banda del pont. Alguns espais han estat reutilitzats per petits tallers o magatzems.... Tornats de nou al davant de l’accés a l’església de la colònia, cal baixar per un camí senyalitzat que s’observa tot just abans del pont, al costat dret, de la carretera que baixa a Manresa. Es travessa un petit rierol i cal pujar a peu (és l’únic indret de tota la ruta) al costat de les restes d’un antic molí (Molí de Minoves). A partir d’aquí la ruta segueix un sender força ben marcat, paral·lel al riu per un paisatge de vaumes fins que s’enllaça amb un camí ample (tot i que força malmès). A l’esquerra es deixa el pont nou (i les restes d’un antic pont medieval) seguint per la mateixa vessant del riu pel camí marcat que s’enfila una mica cap a Sant Vicenç d’Obiols. A més de ser una magnifica església preromànica, el que més destaca són les nombroses tombes antropomòrfiques que hi ha al seu voltant, excavades a la pedra. Des d’aquest turó les vistes són molt agraïdes....\nLa ruta baixa en direcció l’Ametlla de Casserres (està indicat) deixant Obiols a la dreta. De seguida s’observa una altre colònia –La Plana– al peu d’un nou polígon industrial. Paga la pena donar un petit tomb per tenir una idea de les dimensions dels habitatges. De fet, aquesta es troba força habitada. De nou al punt on hi ha la primera casa, cal baixar per un carrer que mena cap al riu, entre polígons, per trobar tot seguit cap a la dreta les marques del sender que passa paral·lel al riu. Aquest preciós sender, -que fins i tot té un petit pontet de fusta meravellós- passa per sota el pont que comunica La Plana amb l’altra banda del riu. El sender continua ben arran del Llobregat fins a entrar a l’Ametlla de Casserres. Atenció a l’entrada, perquè és pel mig d’un polígon, sense gaire visibilitat. Sense travessar el riu, cal seguir les marques del GR que travessen una nova colònia (Colònia Monegal, la tercera de la ruta), amb els seus característics habitatges... Al fons, com un gran palau o castell, s’observa la casa de l’amo d’enormes dimensions. Cal seguir pel carrer principal, paral·lel al riu, per continuar fins un tros més enllà de les darreres casetes de la colònia fins que passat un tram de carrer amb els plataners a l’esquerra, s’arriba a una cruïlla de carrers. Cal seguir pel de l’esquera, que baixa fent una gran ziga-zaga passant per sota l’autovia de l’eix del Llobregat.\nDe fet, tot just passar sota l’eix, la ruta continua per un bonic sender marcat com a GR, arran dels camps, paral·lel al riu, que finalitza en el camí que dóna accés a Gironella per la Font del Balç. Passada aquesta bonica entrada, cal continuar pel carrer principal de Gironella, tombant pel carrer Balmes i creuant el riu pel Pont Vell. De fet, tot just creuant el riu, s’observa a l’altra banda i a l’esquerra, riu amunt, els antics edificis de la Colònia de Cal Metre, la cinquena, actualment totalment integrada en el nucli urbà de Gironella.\nA l’altra banda del riu cal girar a la dreta per un carreró estret d’esgraons de ciment que baixa fins al llit mateix del riu després de creuar un petit pontet de fusta. La ruta segueix riu avall per un llarg i deliciós camí envoltat de bosc de ribera. Ben aviat cal travessar un estret canal per un petit pontet, continuant sempre paral·lels a riu, alternant trams de bosc amb trams d’asfalt o de ciment. Finalment, s’observa, a l’altra banda del riu, abans d’assolir un pont, una gran construcció: Cal Bassacs, una de les grans colònies del Llobregat, amb dues fàbriques i una colònia amb centenars d’habitatges. De tornada la ruta hi passarà pel mig.\nLa ruta continua baixant pel cantó esquerra del riu i uns 150 metres més enllà del pont cal deixar de banda la pista asfaltada per continuar per un camí de terra que baixa pel fabulós bosc de ribera. És un camí fàcil i planer, d’esplendorosa bellesa. Passats uns camps cal estar a l’aguait per trobar un petit senderó a la dreta que mena cap a un petit berenador, arran mateix d’una resclosa. A l’altra banda de la resclosa hi ha el canal per l’aigua que feia moure les màquines de Viladomiu Vell, la sisena i darrera colònia de la ruta.\nDe nou al camí principal, encara cal baixar una mica més riu avall –ara per un paisatge de pins- seguint el PR 144. El camí cada cop és més estret i finalment esdevé un corriol preciós, enmig d’un magnífic bosc de ribera. De seguida cal girar a la dreta i travessar el riu per un petit pont: La Palanca de Viladomiu Vell.\nEs continua encara baixant però ara per la vessant dreta, arran dels horts. Són alguns dels horts que tenien dret els treballadors de les fàbriques, per autoconsum. De seguida cal tombar a la dreta per un petit pont, que travessa el canal arran mateix de l’església. Finalment, es surt al nucli central de Viladomiu Vell. A l’esquerra l’església. Més enllà els habitatges dels treballadors i encara més enllà, riu avall, la fàbrica d’enormes proporcions. Al davant, la torre de l’amo, una bonica torre d’estil modernista.\nPerò cal tornar cap al punt de sortida i per això, la ruta gira a la dreta per la carretera asfaltada que s’enfila fins a l’antiga carretera del Llobregat (actualment, la C-16z). Passada una petita rotonda, la ruta segueix per la carretera que accedeix a la Colònia Bassacs. La ruta continua per la carretera principal cap a Gironella, però si es vol veure la colònia més a prop, només cal seguir les indicacions cap al Polígon de Cal Guinyola a la dreta de la ruta. Travessat el polígon, la ruta continua pel costat de la fàbrica i la Torre de l’Amo fins a sortir de nou a l’accés principal de Gironella.\nLa ruta creua Gironella pel carrer principal i continua per l’antiga C-1411z que de seguida empalma de nou amb la C-16z fins a Cal Rosal.\nPunt d'inici: Aparcament de la zona de Cal Rosal\nPunt de final: Aparcament de la zona de Cal Rosal\nDistància (km): 17 Km\nAltitud màxima: 538 m.\nDesnivell acumulat: 279 m.\nPer les Colònies del Llobregat GPX2020


Els polítics intercanviables - Forum Libertas\nNo és freqüent que el cap de llista d’un partit en les eleccions europees acabi de director general, és a dir de càrrec pol&…\n15 abril, 2009 ForumLibertas\nNo és freqüent que el cap de llista d’un partit en les eleccions europees acabi de director general, és a dir de càrrec polític de confiança d’un govern al que el seu partit, el que li va encarregar la responsabilitat de representar-lo en el Parlament Europeu, s’oposa i critica. Encara ho és menys que accepti el càrrec en un ministeri, el de Cultura, quan el programa del seu partit propugna la seva dissolució. No és gens freqüent, però és el cas d’Ignasi Guardans, diputat, cap de llista per CIU, fins a aquí pocs dies, en el Parlament europeu.\nDefenestrat per la direcció del seu partit i després d’uns mesos d’autogestionar-se una sortida, ha trobat en l’àmbit de la cultura del PSOE un lloc d’acord amb les seves idees i aspiracions. A Guardans no li va agradar la decisió de no renovar-lo com candidat per CIU al Parlament Europeu. Considerava que ho havia fet prou bé com perquè no fos així i hi ha dades que indiquen que en molts aspectes va realitzar una tasca tangible, encara que hi ha altres que assenyalen que sobretot es va dedicar a fer coses que li donessin relleu mediàtic més que al servei de la gent, la qual cosa, donat com funciona la política avui dia, no és un pecat particularment greu.\nPotser el nou director general de l’Institut de Cinematografia i de les Arts Audiovisuals hauria d’haver recordat el que li havia passat al seu predecessor, a qui va substituir en el Parlament Europeu, Carles Gasoliba, un veritable expert en l’àmbit de la UE amb anys de treball i de relacions, un capital extraordinari per a una organització de dimensions modestes a escala europea, com és Convergència Democràtica, que va ser substituït per la direcció del partit a favor de Guardans. Gasoliba ho feia molt bé, però no va haver-hi prou. Guardans ara no tindria de què estranyar-se, li han aplicat el mateix mètode mitjançant el qual ell va ser diputat a Europa. Aquesta és la llei de ferro de la nostra política. No es tracta tant de la qualitat i dels resultats com del major o menor acomodament en un moment determinat als interessos del reduït nombre de persones que configuren la direcció del partit.\nPerò el cas Guardans serveix para subratllar altre aspecte de la qüestió. Existeixen polítics que són clarament intercanviables. Guardans no és l’únic dels actuals membres amb càrrec de CDC que podrien intercanviar-se en llocs del PSC o directament del PSOE. Hi hauria prou amb que no els fós renovada la seva situació en la llista al Congrés de Diputats o al Senat, que en ambdues bandes hi ha homes i alguna dona que emprendrien la mateixa ruta. Preval la consciència, els principis polítics o solament el càrrec?\nEl PSOE presenta a Guardans com “un moderat víctima de la radicalitat convergent”. En realitat el nostre nou director general de cinema és més aviat d’actituds radicals, especialment contra l’Església i tot el que tingui un significat cristià. Durant la seva època de diputat en el Congrés, exercia de tertulià a la Ser i des d’allí es va cansar de rajar tot allò que li semblava que tenia una dimensió catòlica. Ho feia en excés, amb ostentació. No es tracta de jutjar persones, que totes mereixen respecte, també les que exerceixen càrrecs públics. El que s’ha de jutjar són les conseqüències dels seus actes, i aquests en el cas de Guardans són manifestament clars: sofreix de fòbia catòlica.\nAixò no va ser obstacle perquè en el seu moment CDC el nomenés candidat, decisió a la qual jo, llavors, que encara era un simple afiliat, em vaig oposar per considerar que el cap de llista havia de tenir una posició més integradora, menys sectària. El meu èxit en la gestió interna va ser perfectament descriptible, i per això em vaig pronunciar públicament en un article en La Vanguardia explicant les meves raons per no votar a CIU en les eleccions europees. Allò em va merèixer l’obertura d’un expedient disciplinari, que creo que es va desintegrar pel camí.\nAra Guardans mantindrà, en la seva condició de director general, la fidelitat, com és lògic, al cap del Govern, a qui CDC s’oposa, i al temps la seva afiliació a CDC. Això també és difícil d’entendre. Jo crec que una persona té tot el dret del món a canviar la seva opció política, perquè el que ha de pesar és la seva pròpia consciència. Ara, el que ja no resulta tan estètic és quan el canvi es produeix perquè a un no el renoven en el càrrec, i encara menys si manté un peu en cada marge del riu. Tan semblants resulten els postulats de l’un i l’altre partit que fa possible aquesta doble fidelitat, a Rodríguez Zapatero i a CDC? Aquells qui accepten aquesta situació per part de Convergència tampoc ajuden a que la política sigui una qüestió clara, perquè de fet estan acceptant una doble militància que en el fons reflecteix l’existència d’una concepció cultural i una moral comuna entre una part dels càrrecs de CDC i el PSC –PSOE.\n15 abril, 2009 0 Comentarios 0 Like Like\nTiro de apertura, de Pietro Grossi\nUna Iniciativa Legislativa Popular a favor de l’ocupació\nÉs una crisi moral!…


TUMATEIX LLIBRES, parlem de llibres.: TAN TUYO COMO TU MUERTE d'Emili Bayo\nTAN TUYO COMO TU MUERTE d'Emili Bayo\nA l'Emili Bayo li van publicar la seva primera novel·la fa exactament vint anys, Traïdors i covards, i per celebrar-ho, ha publicat la seva primera novel·la en castellà. Totes dues amb escenaris lleidatans.\nNo se m'ha fet gens estrany llegir aquest autor en castellà, al contrari, és una novel·la molt ben escrita i resulta una lectura molt fluida.\nEl sergent Claramunt és destinat a Lleida, encara que ni ell tenia ganes d'acabar en aquesta petita ciutat, ni els seus nous companys d'acollir un policia problemàtic a qui no li agrada seguir les regles. És fumador, bevedor, malcarat, groller, i sempre té una resposta irònica a punt (una mica massa i tot). Es resigna a la feina que li han assignat, revisar casos antics sense resoldre, juntament amb una jove policia que és l'única que s'entesta a ser amable amb ell, i que l'acaba embolicant en un cas que serà més complicat del que pronosticava.\nUna noia desapareix, i qui en un principi tenien com a sospitós apareix mort en unes circumstàncies ben estranyes. El cas es va embolicant, però el lector compta amb informació que els policies no tenen, ja que s'alternen capítols on se'ns permet veure el camí que ha anat seguint la noia desapareguda.\nEn primera persona anirem llegint les reflexions personals que envolten al sergent, sobre la seva malaltia i la seva vida passada i present. També els progressos que fan ell i la seva companya, que resulta que té un parentiu amb el protagonista i que el portarà a descobrir una branca de la família que li havia sigut vetada. Alhora un narrador ens anirà relatant l'experiència que està vivint la noia desapareguda, que també és força irònica, ja que el destí li ha jugat una mala passada. (no vull fer més spoilers)\nUn sergent que en el moment en que deixa de tenir futur, descobreix el seu passat, una jove policia amb moltes ganes d'arribar lluny, i una trama enrevessada de malentesos i manipulacions. Víctimes i culpables que s'alternaran deixant que ballem amb els dubtes fins al final.\nUna novel·la policial, procedimental, però alhora força intimista.\nEtiquetes: CRIM i MISTERI, Emili Bayo, VERSATIL


Azita Rafaat: “Vaig vestir la filla de nen i li vaig tallar els cabells perquè fos més lliure”\nÉs una dona atípica a l’Afganistan, amb un reconeixement laboral i social que perd quan entra per la porta de casa. Rafaat va decidir trencar el seu silenci fa quatre anys i confia que el país avanci cap al reconeixement de les dones, ara invisibles\n5 min. 17/11/2014 00:00\nCriada a Kabul en una família amb estudis, Azita Rafaat tenia només 20 anys quan van arribar els talibans a l’Afganistan. La irrupció dels barbuts la va obligar a vestir burca, però veure el món a través de l’espès punt de creu no va ser ni de bon tros el més traumàtic. La seva vida va fer un gir de 180 graus i dels somnis de ser doctora no en va quedar res: es va veure en una regió remota i rural casada amb un analfabet que només volia d’ella un hereu. Un mascle. Gairebé per casualitat va acabar entrant en política i ara és assessora del govern d’Aixraf Ghani.\nConfia que Ghani portarà nous aires?\nPlenament. És el primer president que esmenta el nom de la seva dona i, per primer cop, ella va assistir a la presa de possessió.\n¿Vostè, com a diputada, s’ha sentit impotent per defensar les dones?\nSí, esclar, però és important que siguem actives en l’esfera política i social, si no no tindrem cap possibilitat de canvi.\nDones invisibles, sense veu, talibans, burca... ¿És una bona foto del seu país?\nÉs una realitat, la meva. Des de fa nou anys sóc qui porta els diners a casa, però allà perdo la dignitat que em guanyo a la meva feina.\nLa seva no és una història usual. Com era la seva família?\nEl meu pare era professor a la universitat, em va donar molt bona educació. Sempre vaig ser la primera de la classe. El meu somni era estudiar medicina. Tenia una beca quan els talibans van arribar al poder i vaig haver de cancel·lar-la i tornar a casa, com la resta de dones. Els talibans van matar el meu somni, i el meu pare, les meves aspiracions.\nCom era la vida sense els talibans?\nAl comunisme teníem una vida normal, com a Europa. El trauma va començar amb ells. Imagina el xoc que va ser casar-me amb un analfabet.\nNo va ser un matrimoni per amor?\nMai he sentit amor. És com si poses el dit al foc i no et permeten cridar. Encara tinc aquesta sensació.\nNo hi havia un candidat millor?\nVaig tenir altres pretendents, però el meu pare va pensar que el meu cosí m’estimaria més i, a més, seria com un fill per a ell.\nEs casa com a segona esposa.\nEl meu marit volia un fill i la seva dona no es quedava embarassada.\nI el nen tampoc no arriba, no?\nSóc mare de quatre filles. La primera reacció de la meva sogra quan en el primer part van néixer les bessones inconscients va ser dir “Tant de bo es morin”.\nUn fill està més valorat que una filla?\nSí, sí. Consideren que les famílies que només tenen nenes són febles. El meu marit em pressionava per tenir un fill. Però ningú t’assegura que pariràs un nen, i jo sabia que si en teníem un les meves quatre filles passarien a ser un zero.\nI va venir el bacha posh . Què és?\nQuan una nena es vesteix de nen i fa vida de nen. En el fons és una manera de pregar a Déu que la pròxima criatura sigui un nen. A la nena se li dóna un nom de nen i se li permet sortir fora de casa i pot ser lliure.\nA qui li va proposar?\nLi vaig preguntar a la meva filla petita, que llavors tenia sis anys, i n’estava encantada perquè sabia que així tindria més llibertat. Li vam tallar els cabells, li vam canviar el nom pel de nen i es va convertir en el nostre fill. Ella és més lliure i també les seves germanes, que poden anar pel carrer fent creure que van amb el seu germà. Serveix per fer-li veure el meu marit que les nenes poden jugar un rol de nen, que són iguals.\nNo tem problemes futurs?\nSempre li vaig recordar que era una nena i que quan fos gran hauria de tornar a ser una dona [ara, als 11, ha recuperat la identitat]. Mai la vaig forçar. Jo vaig ser una bacha posh durant dos anys perquè el meu pare necessitava que l’ajudés a la botiga que regentava, mentre que a l’escola continuava sent una nena. I vaig aprendre com tractar els homes, com discutir-hi, fins i tot quan duia el burca. Crec que serà una bona experiència per a la meva filla.\nNo ha pensat mai a divorciar-se?\nNo em divorcio per les nenes, perquè tenim una estúpida llei que estableix que els fills pertanyen a la família del pare. Fa més de quatre anys que no tinc relacions amb el meu marit, he acabat amb tots els sentiments i maneres que se suposen que ha de tenir una esposa. Treballo perquè les meves quatre filles tinguin una bona vida, una educació i que trobin un marit que les estimi.\nCom arriba a la política?\nNo va ser decisió meva. Un dia, un ministre va visitar la meva població i en una reunió em vaig atrevir a parlar clar, i ell em va proposar que fos candidata. Va ser molt difícil convèncer el meu marit.\nL’altra dona del seu marit, l’entorn, la deuen veure massa moderna.\nSí, no m’entenen, sóc una dona moderna i m’encantaria fer la meva vida. Saps què és el que més trobo a faltar? Ser jo mateixa, la meva vida.\nFins quan pot mantenir la seva situació familiar?\nNo ho sé. Vinculo la meva felicitat a la de les meves filles.


Obertes les inscripcions per anar a buscar el teu tió al Mas de Forès\nEn el marc dels actes de Nadal a Alcover, el 5 i 6 de desembre se celebrarà un de les activitats més esperades pels més petits: anar a buscar el teu tió. Enguany, amb importants novetats, a causa de la Covid-19, per tal de garantir les mesures sanitàries i evitar aglomeracions.\nL'activitat es realitzarà en dos dies, el 5 i 6 de desembre, i cada jornada es dividirà en dos torns: a les 10:30 o a les 12:00 h, amb un màxim de 10 famílies per torn i que estiguin empadronades a Alcover. No hi haurà esmorzar ni tampoc sortida conjunta des del poble.\nÉs imprescindible inscriure's prèviament. Per tal de participar-hi cal que escolliu un torn i us inscriviu fins al 30 de novembre o fins a exhaurir les places. Un cop inscrit, has de portar el teu tió a les oficines d'atenció al ciutadà de l'Ajuntament del 30 de novembre al 3 de desembre de 09:00 a 11:00 h i els dies 30 i 1 també de 16:00 a 19:00h.\nEs demana la màxima col·laboració i tenir en compte un seguit de mesures:\n·És obligatori l'ús de mascareta en tot moment.\n·S'han de respectar les distàncies de seguretat\n·Es prega respectar l'horari dels torns i es demana màxima puntualitat.\n2021-11-29 - La música gòspel, una espectacular arribada dels Reis, el Parc Infantil i fins una quinzena més d’actes familiars configuren les festes de Nadal a Alcover\nDijous 2 de desembre se celebrarà un nova sessió extraordinària del Ple de la corporació 30.11.21\nLa música gòspel, una espectacular arribada dels Reis, el Parc Infantil i fins una quinzena més d’actes familiars configuren les festes de Nadal a Alcover 30.11.21\nSurt a licitació la construcció de la nova piscina descoberta d’Alcover i les millores a l’actual complex esportiu 30.11.21


Dia 233 i 234: Una mica de Muay thai a Koh tao | Viatge a Ítaca\n13 febrer 2014 by Viatge a Ítaca\t6 comentaris\nPortàvem uns dies de curs, d’aquells que saps el que has de fer, quan i com. Avui ja no, tot el dia per nosaltres, per llevar-nos una mica més tard del que veníem fent i mandrejar d’aquí cap allà sense rumb fix. No baixem massa tard, i tot just quan posem els peus sobre la sorra del restaurant, sentim que estem sols, que la colla amb la que havíem fet molt pinya aquest dies, ja no hi són. Una sensació estranya, en la qual es barreja la desprotecció i la nostàlgia de que avui no hi hauran bromes i xerrades amb aquells qui portes dies fent-les.\nPerò no passa res, com deia l’Eva ahir, és la llei no escrita del viatge. Una mica com a la peli dels immortals, quan les parelles que tenia el protagonista envellien i morien, mentre ell seguia i seguia per aquestes terres… Per sort, les noves tecnologies apropen, i seguirem en contacte.\nPer aquí encara queden moltes cares conegudes, i podem fer petar la xerrada quan coincidim una estoneta. A més Koh Tao, és un destí on hi ve molta gent de la Península Iberica, i de catalans n’hi ha una pila. Es podria dir que seria possible creuar l’illa sense deixar de parlar català… i és que a més, en aquest raconet d’illa on ens trobem, es crea un clima especial, una sintonia entre tots els que hi passen per quedar-s’hi més o menys dies, i quan menys t’ho esperes, ets al voltant d’una taula fent una cervesa, o un suc de qualsevol cosa, mentre parles amb algú sobre vídeos, immersions, viatges, o simplement sobre la vida y altres qüestions com diria aquell.\nI si érem pocs, va aparèixer la Yoli… ella i el seu gimnàs de Muay Thai que està a cinc minuts caminant de l’escola de busseig. És catalana, concretament de Banyoles, i aquí ensenya aquesta art marcial a tots els nivells. Des de principiant a competidor, si es dona el cas, i estàs preparat per posar-te a prova amb els tailandesos. Així que després d’un dia de descans, em vaig decidir a anar-la a veure ja disposat perquè em fes suar.\nEl gimnàs es diu Muay Thai Gim Koh Tao, i el podeu trobar al facebook, buscant amb aquestes paraules. Té diferents tipus de classes: de grup, privades, matí i tarda. A la que jo he anat, comença a les 9 del matí. Dura una hora i mitja, és en grup, i val 300 bahts. Hi ha diferents preus, però el millor és que si algú està interessat que li escrigui, o si ja està a la illa, doncs que es passi un momentet a parlar-hi.\nEstic molt rovellat, força diria jo. A la classe només érem tres alumnes, l’Aida, el Ricart, i un servidor. I d’instructor, el Marcelo, un noi català també encantador. Saltar a la corda, escalfament i estiraments. Posar-nos les venes, guants i a entrenar!!!\nSac, i cames que és el que toca avui. Després, ens hem centrar a practicar el “clinch”, on l’objectiu és agafar l’oponent controlant-lo des del coll. La intensitat és elevada, i no ho havia fet mai, però les tècniques que he après són molt interessants. Entre exercici i exercici, flexions i abdominals, i per acabar, estiraments, i uns minuts de meditació per acabar la classe com cal.\nSuant d’allò més, és com he acabat la classe, però content i encantat, encara que tinc una lleugera impressió que demà tindré unes agulletes que no em podré moure.\nI entre aquestes qüestions hem passat els nostres dos dies post curs, intentant definir una mica el que volem fer en els propers dies, mentre gaudim de la tranquil·litat d’aquesta illa, i el bon rollo que hi ha en aquesta zona.\nEi, però encara falta alguna cosa…si que se m’oblidava!!! Al post d’ahir us vam dir que el Jordi havia marxat, així ho pensàvem… per això la nostre sorpresa quan el veiem aparèixer en moto. Encara es quedarà un dia més per aquí, això diu, encara que confiem que siguin més…perquè és d’aquelles persones que es fan estimar, extremadament sociables, que en un tres i no res coneix a tothom del voltant, però que alhora, ho fa d’una manera natural, gens artificial. Un autèntic crack!!! Així que hem aprofitat que aquesta nit encara el podem gaudir, i hem anat a sopar el tres junts….\n6 thoughts on “Dia 233 i 234: Una mica de Muay thai a Koh tao”\n13 febrer 2014 a les 10:34\nSempre va be estar alguns dies sense cap obligació ,algun conegut per xerrar un ratet. Petons, Avi.\n14 febrer 2014 a les 10:11\nI tant, aixó de relax i xerrar sempre és un bon pla…\n13 febrer 2014 a les 11:56\nEts una makina Mario!!!!\nQue va, quan fas aquestes coses és quan te n’adones que et fas gran, i lo rovellat que estàs… 🙂 petonetsss\n15 febrer 2014 a les 10:10\nEm feu una enveja sana que déu n’hi do! El “dolce far niente” sempre va bé.\nJajajaja descansar i no fer res és un gran plaer i privilegi d’uns pocs escollits…


Vint-i-dos joves d´Andi participen a la tercera sessió del projecte de Joves i Amics\nVint-i-dos joves d´Andi participen a la tercera sessió del projecte de Joves i Amics.\nEl passat cap de setmana es va realitzar la tercera sessió de formació del projecte Joves i Amics del programa de Vida Independent de l’entitat.\nA través del treball cooperatiu, el primer dia els 22 joves participants es van dividir en quatre grups, amb el suport de diferents professionals i voluntaris. La primera dinàmica que es va dur a terme va ser una pràctica de la llar, la realització d’un àpat i les tasques que se’n deriven (fer la llista d’ingredients, mirar la recepta, anar a comprar, etc). Els joves es van dirigir en els diferents espais con són el pis de formació i altres que cedeixen els joves que ja viuen de manera independent. Un altre grup es va quedar a la seu de l‘entitat i va realitzar un taller de manipulació i conservació d’aliments.\nA continuació, tots els grups es van dirigir a l’alberg Inout de Vallvidrera on es van dur a terme diferents tallers i activitats per facilitar el camí cap a la vida independent. Les dinàmiques varen constar en un taller formatiu impartit per mossos d’esquadra sobre bones pràctiques a internet i una connexió segura. Un altre dels tallers amb el títol “anar de viatge”, va servir d’ajuda als joves alhora de fer i estructurar l’equipatge. Durant el cap de setmana també hi va haver espai per moments més lúdics com anar a la discoteca o jocs dirigits, treballant la psicomotricitat.\n“Joves i amics” és un projecte de formació prèvia, que inicia als joves vers el procés cap a la vida independent educant en habilitats personals, habilitats de la vida a la llar, així com en la resolució de conflictes, és a dir els coneixements bàsics per a resoldre problemes i poder donar les respostes adequades.\nEl projecte Joves i Amics va dirigit a joves majors de 16 anys, amb i sense discapacitat intel·lectual, que es volen formar per aconseguir una vida independent, així com els seus familiars.


Imagine IoT T'agraden els reptes i ets emprenedor?Participa a la iniciativa Imagine IoT i arriba a presentar la teva solució al Mobile World Congress.Encara queden places. Apuntat!Més info:fib.upc.edu/es/noticies.html?id=5c8a740d-3ddd-4864-b9d0-1844a9306cadimagine.cc Més informació Escrit per Delegació d’Estudiants de la FIB Publicat el 30/09/2016 a les 13:36\nL'article fa referència a l'ultim estudi de l 'OSU (Observatori del Sistema Universitari), del qual n'és membre la professora de GEOC, Vera Sacristan. Més informació Escrit per Delegació d’Estudiants de la FIB Publicat el 27/09/2016 a les 13:11\nFibers! No us oblideu de demanar la beca del ministeri i la beca equitat!És obligatori per poder rebre la beca equitat haver demanat la del ministeri!Passeu aquests links als vostres amics, amigues, canals d'slack, xats de l'steam, partides del lol/wow… on calgui per arribar a tots els estudiants! mecd.gob.es/educacion-mecd/mc/becas/2016/estudios-universitarios.htmlagaur.gencat.cat/ca/beques-i-ajuts/convocatories-per-temes/Acreditacio-economica-MATRC-i-Beca-EQUITAT-per-al-curs-academic-2016-2017 Més informació Escrit per Delegació d’Estudiants de la FIB Publicat el 22/09/2016 a les 19:12\nAl departament d'AC s'ha de renovar la representació estudiantil del mateix. Entre d'altres coses, col·labora a millorar la docència de les assignatures del departament revisant les guies docents i proposant millores. La feina principal del càrrec consta de dues reunions anuals. El càrrec té una duració d'un any acadèmic. Interessats, envieu un correu a defib@fib.upc.edu. Teniu temps fins dilluns! Més informació Escrit per Delegació d’Estudiants de la FIB Publicat el 15/09/2016 a les 21:51\nJa us podeu presentar a la convocatòria de les nostres beques! Més informació Escrit per Delegació d’Estudiants de la FIB Publicat el 22/07/2016 a les 10:57


Elles també hi eren. Guarint ferits, treballant als tallers i obradors dels homes absents, portant la terra, tenint cura de la família quan els béns eren escassos i mantenint, com podien, l’economia productiva en temps de guerra. Però també acompanyant les tropes, participant activament en la lluita armada o movent les armes subtils de l’espionatge i infiltrant-se en les files enemigues.\nCom que la historiografia bèl·lica se centra en les institucions i els aspectes militars, i aquests han tingut protagonistes masculins, les dones han estat les grans absents del relat de la guerra. Una absència que no vol dir, de cap manera, que no hi hagin tingut un paper actiu, molt actiu. En la guerra de Successió, en la resistència contra els Borbó i en els diferents moments de setge a la ciutat de Barcelona, les dones hi van tenir un paper fonamental. Aquesta és la crònica d’un episodi que acumula encara un gran buit documental.


Els ‘riders’ també xoquen\nLa sentència del Suprem, que considera falsos autònoms els repartidors d’aplicacions com Glovo o Deliveroo, reactiva el desacord entre les entitats contràries i favorables al model actual\n5 min. Barcelona 04/10/2020 22:23\n651x366 Un grup de 'riders' treballant a la ronda de Sant Antoni de Barcelona Un grup de 'riders' treballant a la ronda de Sant Antoni de Barcelona\n“Qualsevol jurista dirà que estem subordinats a una empresa”\nHan passat tres anys des que Dani Gutiérrez i altres repartidors de l’associació RidersXDerechos van començar a trepitjar els jutjats. En aquest temps, les denúncies contra plataformes com Glovo, Deliveroo, UberEats o Stuart s’han multiplicat i han escalat des de les primeres instàncies fins al Tribunal Suprem. Fa més d’una setmana que es va publicar la sentència clau que esperaven, la primera que avala que els riders són falsos autònoms i, per tant, existeix una relació laboral entre ells i les aplicacions per a les quals treballen. “Això no és un partit de futbol, però si ho fos aniríem 34 a 4”, apunta Gutiérrez. La controvèrsia, afegeix, s’acaba amb la decisió dels magistrats, que també han rebutjat elevar la qüestió al Tribunal Superior de Justícia de la Unió Europea.\n“A RidersXDerechos mai direm que representem tots els riders, però sí tots els que no tenen veu i consideren que s’estan vulnerant els seus drets”, reivindica Gutiérrez. El cas del seu acomiadament és un dels que han passat per la justícia. El juny del 2019 un jutjat de Barcelona va obligar Deliveroo a readmetre’l després que l’apli desactivés el seu compte arran de participar en protestes del col·lectiu. “Avui ens segueixen arribant casos de persones que han sigut acomiadades”, explica. Manté que, tot i els canvis en la interfície de les aplicacions, el model sempre és el mateix i perpetua el control sobre els repartidors. “Pots posar estrelles o cors per valorar, però qualsevol jurista dirà que continuem subordinats a les condicions d’una empresa”, afirma Gutiérrez.\nA l’espera del govern\nL’associació ha celebrat la sentència del Suprem, però encara vol analitzar el text per entendre quines en poden ser les conseqüències. Tampoc han pogut decidir encara quina és la seva posició sobre l’anomenada llei rider, que vol aprovar el ministeri de Treball de Yolanda Díaz. La mesura s’ha venut com una eina per lluitar contra els falsos autònoms, sense gaire concreció. El que sí que tenen clar és que la normativa no es pot limitar als repartidors. “Som la cara més visible, però també afecta cuidadores, personal de la neteja i, fins i tot, metges o arquitectes”, diu.\nRidersXDerechos va ser el primer intent de sumar esforços per demanar canvis col·lectius en un sector que encara ara està molt atomitzat. En els últims anys, però, han sorgit associacions que defensen la figura de l’autònom a les plataformes com un model de “flexibilitat i llibertat”. “La sentència desmunta un per un tots aquests arguments. És un frau de llei i una estafa a les arques públiques”, conclou.\n“Com a treballadors obtindríem menys ingressos que ara”\n“Sí, soc autònom”. Des d’aquest estiu, unes altres etiquetes -ja eren habituals les de “Glovo mata” després de l’accident que va acabar amb la vida d’un rider nepalí- han començat a aparèixer a les motxilles dels repartidors de Barcelona. Dins el col·lectiu hi ha associacions que fan una altra lectura sobre el model laboral de les plataformes. “Els nostres associats es consideren professionals autònoms que poden organitzar la seva feina quan i com volen”. Jordi Mateo és el president de l’Associació Professional de Riders Autònoms (Apra), que, segons els seus propis càlculs, juntament amb altres entitats similars representa prop del 70% dels missatgers en aquest sector. Denuncia que el ministeri de Treball no els ha convocat a seure a la taula de diàleg per trobar solucions a aquest debat: “Fins ara ens han evadit en les reunions”.\nDes d’Apra consideren que els riders tenen llibertat per triar en quines franges horàries i zones treballen i diuen que ara “tenen por” de perdre aquesta llibertat. “Com a empleats obtindríem menys ingressos i tindríem contractes precaris”, assegura Mateo. En la seva opinió, el model de plataformes com Glovo és una “oportunitat” per a treballadors migrants o de més de 45 anys que no haurien trobat feina en un altre sector. “Molts de nosaltres ja venim de ser repartidors amb contracte i ara els nostres ingressos superen els d’abans”, insisteix en aquest sentit. Com també defensen les aplicacions, aquestes entitats consideren que la resposta ha de passar per una regulació “clara” que millori les condicions actuals sense renunciar a la figura de l’autònom. “Hi ha millores que les plataformes voldrien oferir, però es considerarien indicis de laboralitat”, assegura Mateo. Des del seu punt de vista, aquest escenari és compatible amb aconseguir vacances pagades, cursos de seguretat viària o negociació col·lectiva.\nLlibertat i flexibilitat\nPer a l’associació, la relació que s’estableix entre l’empresa i el repartidor en cap cas és laboral. “Els preus els marquen les plataformes, però nosaltres som lliures d’acceptar-los o no”, rebat Mateo. Tampoc considera que el sistema els penalitzi si no reparteixen prou o rebutgen una comanda. De fet, insisteix que la sentència del Suprem fa referència a un cas del 2016 i assegura que des d’aleshores el funcionament intern de Glovo ha canviat. “Abans hi havia estadístiques que mesuraven l’eficàcia o la valoració dels clients, però hem anat polint i lluitant aquests indicis”, assegura Mateo. Entitats com la seva van firmar un codi de bones pràctiques amb les aplis.


Rescaten els 51 gossos desnodrits i abandonats del Pla de Santa Maria | Diari de Tarragona\nRescaten els 51 gossos desnodrits i abandonats del Pla de Santa Maria\nLa propietària figura com a investigada en una causa oberta als jutjats. El fiscal ha demanat que es determini la seva situació de discapacitat\n28 de Marzo de 2019 - 08:09 hs\nEls animals, a la finca abans de ser retirats dimarts passat. FOTO: Cedida\nDesprés de diversos mesos d’espera, finalment dimarts passat al matí es van retirar els 51 gossos que una veïna del Pla de Santa Maria (Alt Camp) tenia en estat d’abandonament. Patien desnutrició i també molts d’ells estaven malalts de sarna.\nEl Jutjat de Valls té obert un procediment contra la dona per un possible delicte contra la fauna. Per la seva banda, el fiscal ha sol·licitat que, a través dels metges forenses, es determini una possible situació de discapacitat de la propietària dels animals, que ara han passat sota la tutela de la Generalitat de Catalunya.\nLa situació dels animals porta anys arrossegant-se, segons els veïns, que van fer arribar les seves queixes. Finalment, el desembre de 2017, agents del Servei de Protecció de la Naturalesa (Seprona) de la Guàrdia Civil va accedir a la finca, tornant-hi al mes següent amb veterinaris de la Generalitat de Catalunya. Aquests van determinar la gravetat del problema, d’una banda, per la situació en què es trobaven els animals, i de l’altra, pel funcionament de les mateixes instal·lacions.\nA partir d’aquest moment van començar les reunions amb diferents organismes –des de l’Ajuntament fins a la mateixa Generalitat– per tal de buscar una sortida als animals. Les actuacions que van proposar a la propietària de la finca no es van complir. I finalment, a principis del segon semestre de l’any passat, el cas va arribar als Jutjats de Valls, que va obrir diligències prèvies.\nPerò la qüestió seguia sense solució. El principal problema era trobar un destí per a la gran quantitat de gossos que hi havia. Finalment, dimarts passat al matí, agents del Seprona, acompanyats per personal de la Generalitat i de la Protectora d’Animals de Torredembarra van accedir a la finca amb manament judicial. I van retirar els 51 gossos que es trobaven a l’interior.\nMentrestant, el Jutjat segueix endavant amb la instrucció, tot i que no està clar que el cas arribi a judici si es determina problemes mentals, com ara la síndrome de Noè, un trastorn per acumulació d’animals.\nEl mal estat en que es troben més de 40 gossos en una finca rústica del municipi del Pla de Santa Maria (Alt Camp) arriba al Jutjat.Agents del Servei de Protecció de la Naturalesa (Seprona) de la Guàrdia Civil ha realitzat diverses inspeccions en una finca del Pla de Santa Maria en els darrers mesos.\nPer la seva part, l’entitat Nova Eucària, de defensa dels drets animals i mediambientals de Catalunya, va indicar que els gossos presentaven un estat molt avançat de sarna, ferides profundes i malnutrició. Es reproduïen i en morien molts, sobretot per baralles entre ells, i mal vivien en unes instal·lacions absolutament insalubres i reclamava una actuació immediata al Govern de la Generalitat.


Coaatmca | Acord de col·laboració amb el CAFBAL\nHome > Activitat col.legial > Acord de col·laboració amb el CAFBAL\n17 nov. Acord de col·laboració amb el CAFBAL\nEscrit a les 09:02h a Activitat col.legial\tper\tRafa Porcel\nEntre altres avantatges, els col·legiats del COAAT Mallorca podran col·legiar-se en el CAFBAL sense abonar la quota d’alta\nEls col·legiats del COAAT Mallorca podran col·legiar-se en el Col·legi Oficial d’Administradors de Finques de Balears (CAFBAL) sense abonar la quota d’alta. Aquest és un dels acords recollits en el conveni de col·laboració signat aquest matí pel president del COAAT Mallorca, Daniel Tur, i el vicepresident primer del CAFBAL, Antonio Jaume Montserrat.\nLa gratuïtat de col·legiació s’estendrà fins al 31 de desembre de 2021 i inclourà tots els imports associats a l’alta en el CAFBAL, excepte els corresponents al Consell General d’Administradors de Finques d’Espanya. Una vegada formalitzada l’alta en el CAFBAL, els col·legiats del COAAT Mallorca hauran d’assumir el pagament de les quotes col·legials, fiances, assegurances i altres obligacions en igualtat de condicions que la resta de col·legiats del Col·legi d’Administradors de Finques de Balears.\nPer part seva, el CAFBAL es compromet a promocionar entre els seus col·legiats el nou portal del COAAT Mallorca: www.obresambgarantia.com\nAquest acord de col·laboració també permetrà a tots els col·legiats accedir en les mateixes condicions als cursos que realitzin tots dos col·legis professionals. A més, el Col·legi d’Aparelladors de Mallorca posarà a la disposició del CAFBAL i dels seus associats les sales disponibles en lloguer, en condicions avantatjoses respecte a la tarifa vigent, i viceversa.\nAquest conveni de col·laboració estarà vigent fins al 31 de desembre de 2021 i podrà prorrogar-se anualment.


Curs de Ampliació Atenció Sociosanitaria en el Domicili presencial per ASFA 21 - educaweb.cat\nAmpliació Atenció Sociosanitaria en el Domicili\nCurs Homologat per l'Escola de Serveis Socials i Sanitaris de Canàries (ESSSCAN). Desenvolupat per formar les persones que treballen o estan interessats en treballar com a auxiliars d'ajuda a domicili que promogui la capacitació en els següents nivells:\nAdquisició de coneixements teòrics necessaris per a l'ajuda a domicili.\nHabilitats i destreses per a l'assistència.\nManeig de l'estrès i afrontament de situacions crítiques amb la persona dependent.\n240 horas teóricas + 240 horas Prácticas\nAmpliació Atenció Sociosanitaria en el Domicili encara no ha rebut opinions