Poc intuïtiva i encara menys clara. Així és la pàgina home de vilaweb, i la navegació per la web en general. L’organització d’aquest diari s’allunya de les seccions típiques com poden ser “política”, “internacional” o “esports”, fet que el diferencia dels mitjans tradicionals.\nEns trobem amb onze grans seccions: Informació, TV i Ràdio, Opinió, +VilaWeb, Publicacions, Participació, Educació, Serveis, Activitats, Classificats i Jocs. La secció d’informació és la que conté les notícies d’actualitat, però tampoc aquí no hi ha la separació clàssica. La informació més rellevant es posa a la secció “portada”, que és la que ens apareix com a home. A banda d’aquesta, trobem apartats com ACN, Lletres, Tecnologia, Gastronomia, Música, Finances, Locals i In English.\nUn dels problemes que presenta aquest model de disseny és que no tenim la possibilitat de tenir una pàgina amb totes les notícies de política o de cultura juntes, hem de buscar per la pàgina de portada.\nLa navegació per seccions no és clara\nLa informació que proporciona el diari és bàsicament política, deixant de banda apartats que en altres diaris són també importants com per exemple els esports.\nEl taronja corporatiu de la web, combinat amb lletra de pal sec tant en titulars com en cos del text, compleix l’objectiu de cridar l’atenció. No obstant, l’excés d’un color tant cridaner com el taronja pot arribar a restar seriositat al diari, sobretot quan es combina amb un cos de lletra elevat.\nLa pàgina d’informació es forma a partir d’una plantilla mosaic organitzada en forma de franges horitzontals. Cada franja està dividida en sis columnes que es combinen en funció de la importància que es vulgui donar a les notícies. Les franges horitzontals no sempre van completament dedicades a un tema concret, només es fa si el volum d’informació ho permet.\nLa plantilla en mode mosaic, on s’organitza la informació en blocs horitzontals.\nL’esforç per a incorporar multimèdia a totes les notícies és considerable. Poques són les cegades que una notícia no va il·lustrada amb una fotografia, i sempre que és possible inclouen vídeo.\nTambé el tema dels enllaços està cuidat, ja que és freqüent trobar enllaços tant a pàgines externes com a notícies antigues publicades pel mateix mitjà. D’altra banda cal destacar que els enllaços no s’obren en una pestanya nova sinó en la mateixa pàgina en la que està treballant l’usuari.


Josep Maria Espinàs. (Fotografia: El Periòdico – Laura Guerrero)\nNom: Josep Maria Espinàs i Massip (Barcelona, 1927)\nPeríode: Anys 1948-1949\nText: “Espinàs i Manresa”, pàgina web de l’Associació Memòria i Història de Manresa.\nL’escriptor Josep Maria Espinàs va fer el servei militar a la caserna del Carme de Manresa durant mig any com a alferes de milícies. Ens aporta una visió d’una ciutat acollidora i agradable.\nManresa era molt agradable. Tenia centre, tenia vida, tenia diversos barris… A mi em va agradar Manresa perquè tenia unes dimensions que em permetia passar ràpidament d’un barri a un altre, observar les diferències. Jo m’hi vaig sentir molt còmode… Em va semblar molt viva, la vaig trobar una ciutat bastant acollidora, per a mi que era un foraster i, a més, temporal.\nÀmbit: Espais | El Casino\nText: ESPINÀS, Josep Maria: Ciutats de Catalunya I. p. 36-37. Editorial Selecta, 1956\nEl Casino de Manresa segons Josep Maria Espinàs.\nEntre els llocs d’esbargiment, el Casino té característiques pròpies. El Casino de Manresa és un edifici sorprenent, d’uns setanta metres de façana en el passeig, que sembla excessiu per a la ciutat. Entrar-hi i sentir-s’hi sol és tot u. L’hem recorregut sense trobar-hi ningú-ni a la porta, ni al jardí, ni als grans salons -, però admirant-ne les dimensions. En una segona expedició hem tingut més èxit, car dues sales de l’edifici estan ocupades per un cafè, billars i taules. Reservat per als socis, el “Casino dels senyors” perpetua una vida de pols lent, com esbalaït pel volum de les pedres. Els quatre balls típics anuals n’asseguren la respiració social, i el tenis li dóna una nota de joventut. Ens parlen del problema de les quotes, que eren de deu pessetes mensuals el 1936 i que avui es limiten a vint-i-cinc. Un hom no s’explicaria, considerant tots els problemes amb què topa aquesta Societat, per què Manresa va bastir un edifici tan ambiciós – un dels millors de Catalunya -, si no sabés que en altres temps el joc li va donar una vida pública, una animació i un atractiu que amb el joc desaparegué.


La postveritat és un concepte relativament nou (es va començar a emprar fa tot just dos anys) que descriu la situació en la qual, a l’hora de crear l’opinió pública, no importa tant l’objectivitat dels fets (ni comprovar la seva veracitat) com l’impacte d’un relat, sigui cert o no, i la difusió social dels seus efectes. I nosaltres vivim immersos en l'era de la postveritat, l'era de la mentida.\nSona dur, però és tal com raja. "Mentida" és una paraula lletja, molt lletja, per als que no en sabem dir ni tampoc escriure'n. Però és tendència entre els mitjans de comunicació fa unes quantes temporades, més pendents de la rapidesa, l'impacte, l'efecte clic o ves a saber què, que de comprovar la veracitat de les informacions que serveixen.\nAquesta manera de treballar, poc fa perquè em senti orgullosa de la meva professió. Potser és que sóc de la vella escola, però a mi em van ensenyar a explicar els fets tal com són, sense inflar-los ni menystenir-los deixant al marge la meva opinió (aquesta, si la voleu saber, l'explico aquí), i és el que he procurat fer tota la meva carrera. Potser hagi escrit alguna notícia de forma deficient, segur que al llarg de 16 anys he comès errors (i probablement no em deslliuri de cometre'n en el futur). Però aquestes errades són precisament això i no responen pas a la voluntat de tergiversar la realitat com pretenen fer els que s'apunten a la postveritat.\nM'atreviria a dir que tots els periodistes en un moment o altre hem hagut d'obrir els ulls als nostres caps, que, segurament per desconeixement, pretenien "vendre" una realitat que no era. Però el que passa avui dia no va de cometre errors d'imprecisió sinó de no deixar que la realitat ens espatlli un bon titular. Que el que expliquem és fals i no en tenim imatges per il·lustrar-ho? Busquem una foto d'una altra notícia per donar crèdit al nostre discurs. Que tenim una notícia a punt, però no l'hem pogut contrastar? La publiquem i, si cal, ja rectificarem!\nEl problema no només passa per informar de mentides o veritats poc veraces sinó perquè el lector, l'audiència, les compra com veritats de facto i no les qüestiona. El mal està fet. La nostra professió trigarà a recuperar-se del descrèdit al qual l'hem abocat. És la perversió de viure en l'era de la mentida.


Va nàixer com The Curts Festival, però per a la seua segona edició el festival no sols canvia de nom (ara és Puçol XS) sinó que afig noves seccions per a complir el seu objectiu fundacional: fomentar la creació entre els jóvens de Puçol i la contornada.\nPer això, enguany Puçol XS ha apostat per un curs formatiu que s'impartix en la primera quinzena d'octubre, un curs les 15 del qual places es van esgotar els primers dies de juliol, res més publicar-se la convocatòria.\n“L'objectiu d'este curs, que s'impartix durant la primera quinzena d'octubre, és ajudar els jóvens de la població a preparar-se per a rodar un curt exprés… que és justament una de les noves seccions del festival”, explica el tècnic de joventut José Luis Gómez.\nPerquè enguany Puçol XS aposta pels creadors d'àmbit nacional (com ja fera l'any passat), però també ha creat una secció d'àmbit autonòmic (per a potenciar la producció més pròxima) i, com a gran novetat, la secció XS pres, o el que és el mateix, un certamen de mini curts de 2 minuts rodats els dies 19 i 20 d'octubre a Puçol, amb un tema puntual que es determinarà en el seu moment i del que s'informarà tots els grups participants just al començament de les 36 hores que tenen per a escriure, rodar, editar i entregar el seu curt a l'organització del certamen.\nA canvi d'este esforç contrarellotge, tots els curts que complisquen els requisits s'exhibiran una setmana després, el diumenge 27 d'octubre, en l'acte de clausura de la segona edició de Puçol XS… i tots ells optaran al premi en metàl·lic de 400 euros.\nFormació, exhibició, promoció i premis als col·lectius. Sens dubte un gran fórmula per a promocionar els realitzadors jóvens que volen posar-se a prova.\nI tu, t'atrevixes a finalitzar un curt en un dia i mig?\nSi és així, descarrega't les bases en el PDF adjunt, ompli'l i envia'l amb les teues dades a l'organització del festival de curts exprés. Date pressa, ací tot és molt ràpid: el termini d'inscripció finalitza l'11 d'octubre.\nI comença a greixar la teua maquinària… s'acosta el primer certamen de curts molt curts rodats en un termini de temps xicotet, molt xicotet: Puçol XS pres, el primer festival de curts exprés.\nInscripció en el festival de curts exprés de Puçol


El temps a Palamós: 2 de maig: màximes en clara remuntada i les quatre gotes de torn\n2 de maig: màximes en clara remuntada i les quatre gotes de torn\nCel amenaçador observat el passat dimarts 2 de maig a les 16:00h. Font: càmera web de Sant Antoni de Calonge.\nDesprés d'unes jornades amb el termòmetre força frenat, l'ambient assolellat i el vent de component sud que vàrem tenir el passat dimarts 2 de maig, es van aliar per fer superar la barrera dels 20ºC cap a l'interior de la comarca.\nMalgrat la bonança experimentada al migdia, l'arribada d'un altre front i l'aire fred en altura que va entrar a partir de la tarda, van fer crèixer els núvols amb el pas de les hores.\nCoincidint amb la nit, altre cop s'escaparen alguns plugims anecdòtics. A Palamós es van recollir 1,8 mm en el centre del nucli antic i 2,0 mm a La Fosca.\nDades de precipitació del passat dimarts 2 de maig al Baix Empordà, segons Meteocat i Meteoclimatic:\nCalonge 2,2 mm., Castell d'Aro 2,1 mm., Bellcaire d'Empordà 1,8 mm., Les Olives 1,8 mm., Monells 1,4 mm., Verges 1,2 mm., La Bisbal d'Empordà 1,0 mm., La Tallada d'Empordà 1,0 mm., Sant Feliu de Guíxols 1,0 mm., Torroella de Montgrí 0,7 mm.\nA partir d'avui dijous el temps assolellat, amb alguns intervals de núvols en varis nivells, farà acte de presència.\nEs preveu que el vent de garbí pugui bufar moderat a partir d'avui al migdia, la qual cosa farà pujar de nou el mercuri per sobre dels 20ºC a l'interior de la comarca.\nDe cares a demà divendres es poden formar alguns núvols baixos o algun banc de boira costanera, coincidint amb l'entrada d'isotermes de 15ºC a 850hPa, i a la presència d'un lleuger flux de component est.\nCal remarcar que de cares a dissabte vinent, a Palamós podria bufar aire de tramuntana al migdia i a la tarda. Aquest fet, unit a la presència d'isotermes de 10 o 11ºC a 850hPa, pot fer remuntar el mercuri per sobre dels 20ºC arran de mar mateix.\nEl dia següent, diumenge, es mantindrà l'estabilitat, però la temperatura màxima pot ser més baixa a la costa palamosina, degut a l'aparició de brisa marina.\nCel ennuvolat i marejol aixecat pel vent de garbí, el passat dimarts 2 de maig a les 16:08h. Font: càmera web del Club Nàutic Costa Brava (Palamós).\nMés dades meteorològiques del passat dimarts 2 de maig del 2017 a Palamós., temperatura màxima 18,3ºC, mínima 8,9ºC. Estat del cel: al matí el sol es va veure una mica enterbolit, a causa d'una capa de núvols alts que deixaren el cel blanquinós, amb 6/8 Ci i Cs, aparició d'un tènue halo solar., al migdia/primeres hores de la tarda els núvols van anar augmentant fins a deixar resol, amb 6/8 o 7/8 Ci i As., a la tarda la nuvolositat es va anar engreixant, fins a deixar-nos entre 6/8 i 7/8 As, Cu i Sc., a la nit cel tapat i caiguda de plugim.\nVent: fins les 09:00h va bufar vent de direcció variable, a 2 km/h de mitjana o hi va haver vent en calma., a partir de llavors vent de component S, SSO i SSE, a 5/10 km/h de mitjana., a partir de les 11:00h vent del SSE, S i SSO, a 15 km/h de mitjana., a partir de les 14:00h vent del S, SSO i SSE, a 15/20 km/h de mitjana., a partir de les 16:30h vent del NE i ENE, a 5/10 km/h de mitjana., a partir de les 20:00h vent del N, NNO i NNE, a 5/10 km/h de mitjana. Ratxa màxima de vent 39 km/h SSO.\nEstat de la mar amb mar arrissada al matí i marejol a la tarda., mar endins hi havia maror (onatge sig. de 0,7 metres a les 08:00h davant del cap de Begur, de 0,7 metres a les 13:00h i de 0,94 metres a les 18:00h).\nPressió atmosfèrica màxima 1020hPa, mínima 1017hPa. Humitat relativa màxima 90%, mínima 63%. (Dades de meteoclimatic.com i Puertos del Estado)\nImatge composada dels radars meteorològics del passat dimarts 2 de maig a les 23:00h. Veiem com plovia una mica a Palamós.\nImatge composada dels radars meteorològics del passat dimarts 2 de maig a les 22:12h. Veiem com plovia una mica a Palamós.\nEn un altre ordre de coses, les temperatures màximes que van tenir lloc el passat dimarts 2 de maig al Baix Empordà, van pujar amb més o menys força a totes les estacions meteorològiques.\nPer exemple, a Castell d'Aro la màxima va pujar 4,1ºC respecte el dilluns, a La Bisbal d'Empordà ascendí 3,5ºC i a Monells pujà 2,6ºC.\nA Palamós la màxima va ser 2,9ºC més alta que la del dia anterior.\nEn aquest sentit, els 21,4ºC de La Bisbal d'Empordà van ser la màxima més alta del dia, en canvi, els 17,9ºC de Palafrugell van ser la màxima més baixa.\nEn relació a les temperatures mínimes, aquestes van descendir una mica a tot arreu, respecte el dia anterior.\nEn aquest sentit, a La Tallada d'Empordà la mínima va baixar 1,5ºC respecte el dia anterior, a Torroella de Montgrí baixà 1,0ºC i a Monells descendí 0,7ºC.\nA Palamós la mínima va baixar 0,5ºC respecte el dilluns.\nEls 3,9ºC que hi van haver a Monells foren la mínima més baixa de la jornada, per contra, els 9,2ºC de Sant Feliu de Guíxols es quedaren com a mínima més elevada. Dades de Meteoclimatic i Meteocat\nMàximes registrades el passat dimarts 2 de maig al Baix Empordà, segons el Servei Meteorològic de Catalunya. Entre parèntesi us poso la temperatura mínima:\nLa Bisbal d'Empordà 21,4ºC (4,8ºC)., Monells 20,8ºC (3,9ºC)., Castell d'Aro 20,6ºC (6,5ºC)., La Tallada d'Empordà 19,6ºC (5,1ºC)., Torroella de Montgrí 18,9ºC (5,5ºC).\nCel ennuvolat i amenaçador, el passat dimarts 2 de maig a les 15:51h. Font: càmera web de Sant Daniel (Calonge).


Llibres llegits i per llegir: El Don apacible (1942)\nQuan tingui molt de temps potser em decideixo...d'aquest autor no he llegit res. Però amb la pila de llibres que em vull llegir de moment no ho faré. Tanmateix la ressenya fa goig i fan venir ganes de llegir-lo. I ara que caic si el llibre és del 1942 eren al bell mig de la segona guerra mundial! L'ànima russa és una petja que es deixa notar en Dostoyevski, Toltoi...Txejov i Gorki i sobretot Gógol...\n5 de maig de 2009, a les 1:13\nquè faríem sense el google...\nja me l'havien recomanat, l'hauré de tenir present doncs.\n5 de maig de 2009, a les 9:19\nMira que tota la vida, des de petita que he vit i llegit el llom d'aquest llibre a la biblioteca del meu pare. I així com molts i molts em van anar cridant l'atenció i els vaig anar llegint de joveneta o de més gran, mai vaig estirar el Don apacible. Encara hi sóc a temps, la fantàstica biblioteca del meu pare es conserva encara, en la s eva absència. Gràcies.\n5 de maig de 2009, a les 10:23\nEl poso a la llista encara que se necessita temps jeje. Al primer moment quan lo vas recomanar no sé per quin blog, vaig pensar ufff però ara tant ben explicat fa ganes de llegir-lo :)\nPotser per l'estiu, però amb la teva descripció me n'has fet venir ganes.\nCarme, encara que no hi sigui, pensa que el llegat d'una biblioteca és un gran record.\n5 de maig de 2009, a les 12:38\nHauré de fer un raconet per aquest llibre, encara que no sé quan li arribarà el seu torn...\nCom si fos poca cosa la llista que tinc en espera, el diumenge, dia de la Mare, la meva filla em va regalar la autobiografia de Frank Capra que m'agrada un munt. Així que, malgrat la teva ressenya, haurà d'esperar-se, peró se'l tindrà en compte.\n5 de maig de 2009, a les 15:22\nCelebro que hagis acabat el llibre i l'hagis ressenyat, a mi em va agradar moltíssim, crec que és una novel·la molt reixida i poc coneguda tot i que el seu autor sigui tot un Nòbel. Els seus protagonistes quedaran per sempre més dibuixats a la meva memòria. És espectacular la manera en què Cholojov descriu la vida dels cosacs, gairebé et sents un d'ells quan el llegeixes, és viu, realista, tant ben descrit que pots intuir i veure com en una pel·lícula la seqüència dels fets.\nUna gran novel·la, sí, senyor!\n5 de maig de 2009, a les 18:08\nSuposo que la foto que has posat és del Don. Quina impressió veure'l com està ara tinguent com a única referència de l'imaginari en Sholojov! La comparança que fas a l'inici del teu apunt entre els dos Don és material literari de qualitat per desenvolupar.\n5 de maig de 2009, a les 19:59\nEs veritat, quan llegeixes aquestes històries, sempre penses que trobaràs els països d'aquella manera.\nPer això la lectura et fa viatjar en el temps i quedes enganxat. De totes maneres les ciutats amb riu, encara avui dia són ben boniques. Bona descripció del llibre. Me l'apunto.\n5 de maig de 2009, a les 20:10\nBuscar fotos dels indrets indicats diu que t'endinses enormement dins del què llegeixes i mira, no el coneixia aquest llibre, ni anomenat :)\nQuè bé que ho expliques :-)\nNo sé, escrius com amb dolcesa, imagino com si et sentís parlar amb veu suau i estessis explicant això del riu, de la Guerra, del conflicte la ideologia boltxevic i la Rússia tradicional :-)\nEl llibre no crec que el llegeixi, recordo que vas dir que tenia 2000 pàgines!! Però bé... no se sap mai :-))\n5 de maig de 2009, a les 22:17\nAquest és un clàssic-clàssic, oi Kweilan? El títol i la història em són molt familiars, tot i no haver-me'l llegit mai.\nConstato, un cop més, com certes històries són atemporals i "ageogràfiques"; podria haver passat abans o després, aquí o allà... la història de la humanitat és plena d'estratègies, passions, amor...\n6 de maig de 2009, a les 7:43\nQuina ressenya més ben feta, kweilan, entren ganes de llegir aquest llibre.\nCom diu en Ferran aquesta història podria ser atemporal. Però no deixa d'horroritzar-me la història d'Europa de la primera meitat del sagle XX, tan agressiva, tan violenta, tan cruel...\nEn fi, el Don Apacible, quan he llegit aquest títol, m'he quedat captivat en els meus propis pensaments, tot mirant la foto. I és que aquests rius de l'Europa de l'Est em porten directe a la meva pròpia història...\nUn post preciós, benvolguda kweilan\n6 de maig de 2009, a les 9:51\ndona, por fin... la de díes que t'esperàvem.\n6 de maig de 2009, a les 12:21\nJo estic amb un altre rus. Els relats de Lev Tolstói. Una abraçada.\n6 de maig de 2009, a les 19:30\nno l'havia escoltat mai, però és que tampoc em tiren els escriptors soviètics\n6 de maig de 2009, a les 23:28\nElvira FR: Amb un llibre així, la pila augmenta...però val la pena. Els autors russos i l'ànima russa...m'agraden aquestes novel.les seues. Tolstoi és el meu preferit.\nestrip:Si t'hi poses ja ens diràs què t'ha semblat.\nCarme: Una magnífica biblioteca que pel que es veu amaga joies que t'esperen!! Els llibres d'algú conserven el seu esperit i la seua ànima...ell ja no hi és però els llibres ens fan companyia.\nbajoqueta: Amb el ritme que tu portes segur que te'l llegeixes en un moment. I crec que t'agradaria.\nL'Espolsada: Es veritat que es necessita una mica de temps lliure perquè en cas contrari es pot eternitzar.\nAnabel:Sí, cal temps per decidir-se a començar aquesta novel.la.\ncarina: Gràcies!!! Una gran novel.la. Les descripcions són precioses, la manera de contar les coses, el dramatisme, els cops d'efecte, les contradiccions...hi ha moments que em sentia tan trista, tan feta pols de veure tot el que estaven patint, de veure com la violència, la guerra afecta als homes...que parava de llegir una estona.\nJaume Puig: Gràcies...I sí és una foto de Rostov del Don, una de les ciutats més importants, la capital de la zona des de 1928.\nMarta: Gràcies pel teu comentari. Un riu ple d'encant com es veu a la imatge.\nCesc: Potser no és tan coneguda com altres però és una gran novel.la. He estat llegint que va ser un autor qüestionat i rodejat de polèmica i potser va contribuir a no ser tan famós.\n7 de maig de 2009, a les 0:19\nAssumpta: M'encanten les novel.les llargues perquè així si m'agraden duren més...des de sempre...una novel.la que m'agradés i me l'acabava en una tarda, em feia molta ràbia. A veure si t'animes!!\nFerran: Gràcies pel teu comentari amb el que estic totalment d'acord.\nNatxo: Com bé dius el segle XX està ple de guerres i violència i ja es veu que això no s'atura. I en aquest llibre, t'adones com dos opcions s'enfronten en una guerra d'amics i germans i et desesperes perquè com a lector ho veus tan inútil...Una abraçada!!!\nAnònim: Ets un impacient i ja se sap que les coses bones es fan esperar :)\nJordicine: Crec que aquest llibre també t'encantaria perquè encara que és un autor posterior és també una novel.la realista que ens recorda els mestres russos del XIX.\nDeric: Se li ha recriminat la seua vinculació ideològica amb el comunisme soviètic i t'he de dir que la vaig començar amb un cert dubte per aquest motiu però el tractament de la història no m'ha semblat partidista ni molt menys.\nI una abraçada a tots i a totes pels vostres comntaris. Gràcies epecials a la carina per haver-la recomanat!!!\n7 de maig de 2009, a les 0:31\nDios mío, qué poco sé de literatura rusa. Creo que me quedé en Tolstoi.\nShojolov., el tinc apuntat a la llista a més sóc un apassionat de Tolstoi, Dostoiesvky, Chejov., ara falta que m'endinsi dins l'univers Shojolov...saludus Mestra!!!!\nInteressant proposta. A veure si trobo temps per llegir-lo. Gràcies!\n7 de maig de 2009, a les 17:03\nNoemí: Tolstoi és un dels meus novel.listes preferits.\nNoctas: Doncs aquest autor segueix l'estela del realisme rus.\nCristina: A veure si tens temps i el pots llegir. Val la pena.\nGràcies pels vostres comentaris i una abraçada als tres!\n7 de maig de 2009, a les 19:05\nme l'apunto... ai, des de que consulto els vostres blocs més que una llista de llibres per llegir tinc una enciclopèdia ,)\n8 de maig de 2009, a les 18:29\nGràcies per la visita Ma-Poc...em sembla que ens passa una mica a tots això. A part de les nostres pròpies lectures llegim aquí i allà i se'ns acumula...una meravella de cua de llibres ens espera!!!\n8 de maig de 2009, a les 20:18\nJo també me l'apunto. malgrat sigui llarg, la història i les novel.les històriques m'ateuen molt.\nGràcies per la recomanació, me l'apunto a la llibreta.\n9 de maig de 2009, a les 16:14\nHola, Kweilan, després de llegir la teva magnífica ressenya et diria que l'apunto, però estic rellegint MAL DE PEDRES, és curtet i segur que demà ja el tindfré acabat, però me n'esperen tants que... he decidit (de moment) no apuntar-ne més a la llista!\n10 de maig de 2009, a les 15:26\nEn qualsevol cas, les guerres no són absurdes. Són calculadament interessades.\n11 de maig de 2009, a les 12:58\nGràcies, Mireia...a veure si trobes temps perquè està molt bé.\nJeroni: I tant que ho trobo...en el cas de la novel.la que he comentat és absurd per ell, per la gent humil...un altra cosa és que tot estigui calculat. I el teu comentari no pot ser més adient pel llibre que estic llegint ara "Ébano"...on es veu clarament el que tu dius.\nGràcies pels vostres comentaris i una abraçada!\n12 de maig de 2009, a les 0:07


Cursos de cuina, taller del mar i sessions de dj's, algunes de les propostes del CAR jove — Ajuntament de Roses\nCursos de cuina, taller del mar i sessions de dj's, algunes de les propostes del CAR jove\nCursos de cuina, taller del mar i sessions de dj's, algunes de les propostes del CAR jove El Centre d’Activitats de Roses (CAR) ha programat per als propers mesos tot un seguit d’activitats adreçades als joves del municipi. Les temàtiques dels cursos i tallers proposats volen respondre a inquietuds i interessos molt diversos. http://www.roses.cat/noticies/historic/cursos-de-cuina-taller-del-mar-i-sessions-de-djs http://www.roses.cat/@@site-logo/escut.png\nEl Centre d’Activitats de Roses (CAR) ha programat per als propers mesos tot un seguit d’activitats adreçades als joves del municipi. Les temàtiques dels cursos i tallers proposats volen respondre a inquietuds i interessos molt diversos.\n15/11/2006 00:00 - Departament de Comunicació i Premsa\nEl calendari d’activitats programades es va iniciar la passada setmana amb la realització del curs de cuina jove, pensat per introduir els participants en el món culinari, des de les amanides i broquetes, fins a plats casolans.\nEl proper dissabte 18 de novembre, tindrà lloc la realització d’un taller de pintura de figuretes del joc de rol Warhammer. Els dies 22 i 29, es realitzarà un taller del mar, consistent en un curs pràctic sobre tècniques del món naval, com ara la realització de nusos mariners o l’orientació i el funcionament d’un vaixell de vela.\nPer al mes de desembre s’ha programat una Gimcana contra la SIDA (2 de desembre), un taller d’iniciació al massatge que es realitzarà els dimecres 13 i 20, i una nova sessió del taller de pintura Warhammer.\nA part d’aquests cursos específics, el CAR ha programat altres sessions de realització continuada durant els mesos de novembre i desembre. Així, els dimarts estan destinats al taller d’orientació laboral i recerca de feina, les tardes dels dijous estan dedicades al món de l’art, i els divendres es realitzen sessions de dj’s locals.\nEl CAR resta obert al públic totes les tardes de dilluns a dissabte, de 16 a 20 h. És un lloc de trobada on els joves poden connectar-se a internet, jugar a jocs, a futbolí, a ping-pong, veure pel·lícules, estudiar. A més a més, hi ha ubicat el Punt d’Informació Juvenil (PIJ) de la xarxa de la Secretaria General de Joventut, on es pot trobar informació sobre viatges, treball, cursos, estudis, i d’altres temàtiques relacionades amb l’àmbit juvenil.\nPer participar a les activitats del CAR cal fer-se el CARnet d’usuari (gratuït per a joves de 12 a 25 anys), amb el qual es pot gaudir també de descomptes en diversos comerços del municipi, així com al Teatre i a la Piscina municipals.


Comfort Inn & Suites Surprise - Phoenix NW Surprise (AZ) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 31 allotjaments a Surprise (AZ).\n13337 W. Grand Ave., Surprise, Surprise (AZ), Estats Units, 85374-9002 - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Comfort Inn & Suites Surprise - Phoenix NW?\nMés informació sobre Comfort Inn & Suites Surprise - Phoenix NW\nComfort Inn & Suites, ubicat a Surprise, Surprise (AZ), és una destinació popular per a viatgers. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Un ambient ben cuidat i la seva proximitat a Pitchfork Farmers Market, Surprise Stadium, Truman Ranch II donen a aquest hotel un encant especial.\nEls serveis i instal.lacions de primera categoria que defineixen l'experiència de Choice Hotels us esperen a Comfort Inn & Suites. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, Zones públiques amb Wi-Fi.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses bany, centre esportiu, piscina exterior, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Surprise (AZ), faci de Comfort Inn & Suites la vostra llar.\nAllotjaments a Surprise (AZ)


Miquel Martín i Serra: de novembre 2018\n"Tres passions, simples, però aclaparadorament intenses, han governat la meva vida: l'ànsia d'amor, la recerca del coneixement i una insuportable pietat pel patiment de la humanitat", així comença Bertrand Russell la seva autobiografia. Són paraules sàvies i lúcides que justifiquen tota una vida; mots d'una honestedat escruixidora, perquè revelen també la vulnerabilitat i la migradesa de qualsevol existència, que Russell veu sotmesa a una ventada inclement i perduda en una mar d'angoixa que sovint ens acosta perillosament a l'abisme de la desesperació. Perquè una passió és alhora patiment, emoció intensíssima, inclinació vehement, insubornable, cap a alguna cosa, amor foll, necessitat imperiosa... La passió ens empeny i alhora ens refrena, ens envigoreix i al mateix temps ens debilita, ens arrossega com un imant però també pot ser un llast. Les passions ens fan com som, ens transformen i ens modelen: no en podem fugir.\nNo oblidem que l'autor d'aquestes ratlles és un dels matemàtics i filòsofs més brillants, incisius i innovadors de la nostra història recent. Però les escriu també un pacifista combatiu i convençut, un home crític i compromès amb la justícia social. Les escriu algú que cerca redimir-se amb l'amor, que hi busca refugi i consol, com un antídot davant la soledat de la vida, com una via per apropar-se a l'èxtasi dels poetes i dels místics. I aquest amor també l'impulsa cap al coneixement, cap a la comprensió de tot el que l'envolta, tant a l'interior dels humans com davant de l'espectacle de la natura i les lleis que la regeixen. Una mica com Kant, que admirat del cel estrellat i la llei moral, va dedicar la seva vida a reflexionar-hi. Però Russell sap que l'amor i el coneixement són dos camins que el "transportaven cap al cel", mentre que aquí, a la terra, les misèries i les injustícies continuen flagel·lant la vida de tantes i tantes persones: nens famolencs, avis desvalguts, guerres i tortures, abús de poder, pobresa, dolor i solitud... Un simulacre d'existència, una indignitat, doncs, que reforça la seva pietat i el seu desig, sovint infructuós, d'alleugerir tant de sofriment.\nI malgrat tot, el filòsof creu que la seva vida ha merescut la pena de viure's i que, si en tingués l'oportunitat, la tornaria a viure amb la mateixa passió (i passions). Com Nietzsche, que ens proposava viure la vida infinites vegades, com un etern retorn. O semblantment als versos de Montserrat Abelló: "Estimo tant/ la vida/ que la faig meva/ moltes vegades".\nDiari de Girona, 25 de novembre de 2017\nEtiquetes: Articles-Diari de Girona\nMontserrat Abelló, mitja vida a Pals\nEnguany es compleixen cent anys del naixement de Montserrat Abelló i Soler, poeta i traductora, compromesa amb el feminisme i amb la nostra cultura. Ella mateixa es va definir com "una dona que ha viscut molts d'anys i en èpoques crucials de la història". Bona part d'aquesta llarga vida, plena i apassionada, va estar estretament lligada a Pals, als seus paisatges i records, als seus colors i olors, als passejos pels seus encontorns o les trobades amb la família i els amics. I tot plegat, és clar, va quedar reflectit en la seva obra poètica: profundament vivencial, entestada "a parlar amb mots senzills", però que es manifesta fonda i reveladora, atenta al so, a l'harmonia i al poder de la paraula: "Si no hi ha veritat, si no és autèntica, la poesia és banal". Una poesia, doncs, que sempre transcendeix l'anècdota personal per esdevenir universal i compartida. És per això que Abelló no posava gairebé mai títol als poemes, ja que creia que això limitava i condicionava la interpretació dels lectors.\nDe fet, la relació de Montserrat Abelló amb Pals comença fins i tot en la distància: s'enceta a principis dels anys quaranta, durant el seu exili a Xile, quan coneix Joan Bofill, també exiliat i enamorat del seu poble natal. Abelló i Bofill es casen a Xile el 1943 i allà neixen els seus tres fills, Mireia, Miquel i Ferran, aquest darrer amb la síndrome de Down i que, segons la poeta, va "provocar la necessitat imperiosa d'expressar tot allò que, com a dona, feia temps que duia a dins. I vaig tornar a la poesia, però no tractant de seguir cànons establerts com havia fet esporàdicament fins aleshores -cosa que no m'acabava de satisfer-, sinó seguint el meu propi impuls interior, basant-me en el ritme de les paraules".\nL'any 1960 Abelló torna a Catalunya, s'instal·la a Barcelona amb la seva família i es guanya la vida traduint i donant classes d'anglès a la Institució Cultural del CIC. Els estius i períodes de vacances els passen a Pals, on comencen a arreglar-se la casa pairal i on fins i tot arrosseguen altres familiars. Pals representa per a la poeta un espai personal, un recer per llegir, traduir i escriure, un ambient assossegat per passejar i meditar, per estar amb la família però també per estar amb ella mateixa. L'any 1963 Montserrat Abelló publica el seu primer llibre de poemes: Vida diària, amb pròleg de Joan Oliver, que va ser un gran impulsor i valedor de la seva poesia. Segons recorda Miquel Bofill, fill de la poeta, Oliver va visitar-los alguna vegada a la casa de Pals, així com ho van fer la pintora Roser Bru i altres intel·lectuals i artistes amb qui la seva mare havia coincidit a l'exili. És molt probable, fins i tot, que durant aquells anys Abelló coincidís també amb Joan Vinyoli, que estiuejava a Begur, i que la poeta ja devia conèixer per l'amistat que Vinyoli tenia amb la seva germana gran, Isabel Abelló.\nTot i que Montserrat Abelló continua traduint i escrivint, no torna a publicar poesia fins al cap de divuit anys perquè, com diu en un dels poemes de Vida diària, s'imposen la feina i les tasques quotidianes i "Només de tard en tard,/ puc agafar la ploma". El 1981, doncs, apareix Paraules no dites, amb pròleg de Marta Pessarrodona, obra que consolida la seva proposta lírica, cada cop més ferma i madura, amb uns poemes continguts però plens de lucidesa. És a partir de la seva jubilació, el 1983, que la poeta se sent "alliberada, amb una vida més plena" i pot dedicar més temps a la creació literària, fet que li permetrà publicar amb major regularitat. Així veuen la llum dos nous títols: El blat del temps, amb pròleg de M. Àngels Anglada, i Foc a les mans, prologat per M. Mercè Marçal, amb qui mantindrà durant anys una intensa relació personal i poètica, i una gran complicitat i compromís amb la lluita feminista i amb la difusió de la poesia. Abelló definirà Marçal com "la millor poeta i la millor amiga" i quedarà profundament colpida per la seva prematura mort.\nLa jubilació no només li regalarà més hores per escriure, sinó que també li permetrà passar més temps al seu recer de Pals. Allà hi fa una vida tranquil·la, en contacte amb la natura, amb sortides amb bicicleta i amb barca, que primer tenen a sa Tuna i més tard a l'Estartit. Amb el seu marit, els agrada sortir a pescar a volantí, a fer musclos, a buscar espàrrecs, cargols o bolets, a pescar anguiles amb botiró o simplement a caminar o passejar per la vila, on la gent va coneixent a poc a poc aquella veïna que ja comença a ser reconeguda com una gran poeta i traductora. A Montserrat Abelló, sempre activa, vital i obstinada, li agrada participar en recitals poètics i presentacions que s'organitzen a Pals, a Torroella de Montgrí i d'altres pobles del voltant, li agrada ballar sardanes per la festa major o anar a comprar al mercat de Palafrugell. Com evoca el seu fill Miquel: "Els meus pares eren feliços a Pals, perquè s'hi trobaven amb els amics i la família, però també perquè hi feien una vida senzilla, plena de petits plaers, gaudint de la natura, de la cuina i del que els oferia cada estació de l'any".\nSi el paisatge de Tarragona, la seva ciutat natal, esdevé un espai mític en la seva poesia, Pals i rodalies aniran adquirint cada cop més protagonisme en els seus poemes. El seu jardí, les seves flors, el mar i la platja, els cels i les nuvolades, els petits racons i en general la natura esdevindran elements que Abelló anirà incorporant en la seva obra, com a metàfores i símbols de la seva experiència vital i dels interrogants que aquesta li va plantejant. Un dels exemples més explícits seria el conjunt de poemes que aplega sota el nom de Vora l'Illa Roja i que dedica al seu marit, Joan Bofill. Aquells anys, Abelló publica L'arrel de l'aigua, Són màscares que m'emprovo, Dins l'esfera del temps i reuneix la seva obra poètica a Al cor de les paraules, prologat per Oriol Izquierdo, a banda de la traducció de diverses poetes anglosaxones com Sylvia Plath, Anne Sexton o Adrienne Rich.\nL'any 2004 mor el seu marit, amb qui ha conviscut més de seixanta anys, amb qui ha compartit l'exili i la tornada a Catalunya, la vida familiar, els fills, i també l'estima i la fruïció per Pals i els seus paisatges. Tota aquesta experiència i també tot aquest dolor i solitud per la pèrdua de la persona estimada, suren en els poemes de Memòria de tu i de mi (pròleg de Feliu Formosa): "I el record vivíssim/ dels teus llavis/ damunt la pell". Malgrat el cop, Abelló continua escrivint, traduint i participant de la vida cultural, i publica El fred íntim del silenci i Més enllà del parlar concís, dos poemaris d'una gran sobrietat i serenor, que condensen la saviesa adquirida durant una llarga i intensa vida: "Fugen els somnis/ fugen els desitjos,/ queda la calma,/ la placidesa" . Aquests darrers anys, encara ben lúcids i actius, li arriben les distincions de tota mena: la Creu de Sant Jordi, el premi Joan Fuster de l'AELC, el premi d'Honor de les Lletres Catalanes o el premi Nacional de Cultura, tot i que la poeta, tothora crítica i valenta, no s'està de denunciar la poca presència i reconeixement que encara tenen les dones en la cultura del nostre país i afirma: "Sóc feminista perquè amb cada cosa que faig em veig obligada a ser-ne".\nMontserrat Abelló mor el 9 de setembre del 2014 a Barcelona, asseguda a la seva cadira, amb placidesa i escrivint fins al darrer alè, segurament conscient de la veritat dels seus versos: "No tenir por de morir./ Saber que/ el miracle és viure!".\nDiari de Girona, 28 d'octubre de 2018\nDies al camp\nCanvi d'agulles és un llibre de contes de Lluís Muntada Vendrell amb el qual va guanyar el premi Mercè Rodoreda. Tot el recull és un goig: un equilibri elegantíssim per la corda fluixa de la paradoxa, un festival lingüístic, una exploració dels límits del llenguatge i del pensament, gairebé com si Borges ens acompanyés per laberints incerts i insòlits. És un viatge per les intimitats de la parella o per la placidesa infinita de l'espai, per estacions abandonades i per llibreries babilòniques, entre malalts d'etimologia i de fingiment, entra la raó i la follia, que diria Foix.\nPerò és el conte Una violència amable el que em té el cor robat: em xucla com un remolí, com una alenada, em trasbalsa i m'assossega: deixa pòsit. És un relat d'una rara puresa, d'una bellesa dolorosa, torbadora. Per les seves pàgines hi transita el paisatge vibrant, místic i llegendari de Ruyra, però també la natura rude, bàrbara i aspra de Bertrana; s'hi endevina la sensualitat irònica de Pla, però també la penetració serena de Gaziel. La història fluctua entre el present i el passat i recorre l'existència dura, ferrenya i resignada d'un home de pagès: la misèria material i moral de la postguerra, la supervivència a còpia d'enginy, l'assumpció silenciosa de la injustícia, l'aprenentatge de l'oblit, l'abnegació callada... I sobretot aquella comunió amb la natura, "aquell redós d'austeritat, de seny, de vida senzilla i agradable". Una vida i una natura que respiren i s'articulen al voltant d'un lèxic, d'un seguit d'expressions i mots que parlen de la terra i els seus fruits, de la mà de l'home que l'acull i la treballa, que en viu i en pateix: branquejar, herbei, desencauar, dallar... Paraules que moriran amb aquells que les feien servir o que es rovellaran com les eines abandonades a l'entrada del mas, igual que en aquell magnífic poema de Vinyoli, Dies al camp.\n"El bosc era la pàtria de l'oncle", escriu Muntada, i amb aquesta frase entronca amb tantes i tantes vides viscudes arran de terra, com plantes que hi arrelen o animals que se'n nodreixen o aigua que la vivifica. Amb aquesta frase, s'empelta de la natura mítica de Verdaguer, de l'espiritualitat maragalliana de Les muntanyes, o fins i tot de la lucidesa de Rilke, quan aconsella al jove poeta: "Aleshores apropi's a la natura. Aleshores miri de dir, com el primer dels homes, el que veu i el que sent, el que estima i perd".\nDiari de Girona, 11 de novembre de 2018


Els ciutadans tenen un alt grau de tolerància amb els grups diferents | BonDia Diari digital d'Andorra.\nLa societat andorrana té “un alt grau de tolerància” amb els grups diferents, un fet “indicador que els percep com una experiència enriquidora”, segons es deprèn dels primers resultats de l’Enquesta mundial de valors, elaborada pel CRES amb el suport de la Fundació Julià Reig, que el director del Centre de Recerca Sociològica, Joan Micó, acompanyat dels investigadors Pepita Batalla i Vicente Zapata, van fer públics ahir.\nAixí, l’enquesta, un projecte internacional que es porta a terme des de l’any 1981 i que a Andorra ja es va fer també el 2005, posa de manifest que la gran majoria de ciutadans no tindria cap problema per compartir veïnatge amb persones de races i religions diferents, immigrants o persones que parlessin un altre idioma i sí en canvi amb persones que poguessin tenir addiccions a les drogues i a l’alcohol i que poguessin provocar problemes de convivència.\nAquest grau de tolerància assenyalat per l’estudi, fet a partir de les dades obtingudes d’entrevistar entre el juliol i l’octubre del 2018 fins a 1.004 persones seleccionades aleatòriament, s’observa també en les preguntes relacionades amb la immigració. Així, fins a un 75,5% dels ciutadans consideren que l’impacte dels immigrants en el desenvolupament del país ha estat molt bo o bastant bo, mentre un 20,7% manté que ni bo ni dolent i el percentatge de qui considera que és dolent o bastant dolent no arriba al 4%. Si se segreguen les respostes entre els nacionals i els no-andorrans, malgrat que aquests darrers valoren millor l’impacte de la immigració, les xifres són molt similars.\nD’altra banda, l’enquesta, on s’ha constatat un increment dels valors més materialistes amb relació a les dades del 2005 “segurament per la situació econòmica que s’ha passat” com va apuntar Micó, evidencia que la família, el temps lliure o d’oci, el treball i els amics són, molt per damunt de qüestions com la política o la religió, els aspectes més importants pels ciutadans, que tenen també “un nivell alt de felicitat”. I és que fins al 95,1% dels enquestats assegura ser molt o bastant feliç davant el 4,9% que diu ser poc o gens feliç.\nPel que fa a valors ètics i normes, i en una escala entre l’1 (mai és justificable) i el 10 (sempre és justificable), els ciutadans consideren qüestions justificables aspectes com el divorci (8,2), les relacions sexuals prematrimonials (8,2), l’homosexualitat (8) i l’eutanàsia (6,2) i l’avortament (6,1) que baixen però respecte del 2005, quan se situaven en el 7,4 i el 7 respectivament. Aspectes com robar (1,5), acceptar suborns (1,3), violència política (1,3) i domèstica (1,2) així com terrorisme com a mitjà polític, ideològic i religiós (1,1) serien les qüestions menys justificables.\nL’estudi, que en aquesta setena onada s’ha dut a terme a 80 països, posa de manifest també que només un 25,5% dels ciutadans, cinc punts més que el 2005, considera que es pot confiar en la majoria de la gent, mentre que el 74,2% creu que cal anar amb compte. Quant a organitzacions, universitat, policia, organitzacions de dones, l’OMS, organitzacions mediambientals, ONG, tribunals i funcionaris són les organitzacions i els col·lectius que generen un grau de confiança més alt. En sentit contrari, entre els que menys confiança generen es troben l’església, els bancs, l’FMI, el Banc Mundial, els partits polítics i els sindicats.\nPrecisament, quant a política i democràcia, es manté la polarització i la meitat dels ciutadans asseguren estar interessats per la política, mentre que l’altra meitat no. El 96% valora el fet de tenir un sistema polític democràtic, si bé un 60% avalaria un govern tecnòcrata, i un 22,6% es mostra favorable a “tenir un líder fort que no s’ha de molestar amb el parlament ni eleccions”. Amb tot, la valoració de la democràcia andorrana i el funcionament del sistema polític obté un notable de mitjana.\nEl 44,7%, disposat a lluitar pel país si hi ha guerra\nEl 44,7% dels ciutadans estaria disposat a lluitar per Andorra si hi hagués una guerra, segons es desprèn de les respostes a les qüestions lligades a la identitat nacional de l’Enquesta mundial de valors. De fet, en el cas únicament dels andorrans, aquest percentatge de ciutadans disposats a lluitar pel país en una guerra s’eleva fins al 57,5%. Un terç de la població no-andorrana (36,5%) manifesta també estar disposada a lluitar per Andorra en una guerra. També només en el cas dels nacionals, el 91,3% dels andorrans assegurar sentir-se molt o bastant orgullós de ser-ho, mentre que un 6,9% afirma sentir-se poc o gens orgullós de ser andorrà.\nQuant a la corrupció, els ciutadans valoren de mitjana amb un 5,8 sobre 10 l’existència d’aquesta lacra al país. A més, fins a un 20% dels enquestats manifesta que ells o el seu entorn ha de pagar un suborn o fer un favor freqüentment o sempre per obtenir serveis de funcionaris o proveïdors de serveis.\nTerceravia acusa el cònsol major de menysprear la seguretat dels ciutadans\nEls grups veuen bé que es treballi conjuntament pel model econòmic\nAdmesa a tràmit la demanda dels bombers per la prejubilació


Sembrar per recollir: No ho facis, no ho facis, no ho facis!\nJa havia començat el curs, i el Sr Cairó em va enganxar un dia pel passadís:\n“Clara, vine, vine… Com és que has triat fer ciències?”\n“Perquè vull fer Biologia”\n“Només per això?”\n“No ho facis, no ho facis, no ho facis!” Se’l veia mig enfadat tot i que segur que no n’estava. Semblava que li anés la vida. “Et moriràs de gana. Hi ha moltes coses a la carrera de Biologia que no t’agradaran i que no et serviran de res! Quines carreres de lletres t´agraden?”\n“Moltes, però m´agradaria fer Biologia…”\n“No ho facis, no ho facis, no ho facis! Et tancaràs moltes portes!”\nVa ser un consell generós i molt encertat. A mi el que m’agradava de debò segurament no era la Biologia, sinó les classes del Sr. Cairó. I ell se’n va saber adonar. De fet, no sé si només eren les classes, el que m'agradaven… crec que intuïa que el Sr. Cairó era com una finestra a un món que a l´escola quedava amagat. A una altra manera de fer.\nRecordo les excursions, les classes, els dissabtes al matí al laboratori, la música, les bromes. I ho recordo tot amb bon humor i amb tendresa.\nMoltes gràcies, i a gaudir de la jubilació!\nClara Guasch Fortuny (Montsià)\nPublicado por Sílvia Menéndez-Cahué en 5:52\nM'he quedat intrigada... què vas triar? :-)\nAnónimo 1 de junio de 2012, 9:24\nLi vaig fer cas! A 3r de BUP vaig estudiar Biologia, però a COU ja no. Aquella conversa amb el Sr. Cairó em va ajudar a ser sincera amb mi mateixa, a ser conscient que a mi el que realment em fascinava era el llenguatge... encara que al meu entorn més immediat hi tingués matemàtics, físics, arquitectes, metges i informàtics!\nTrobo molt encertada aquesta idea que el Sr. Cairó era la finestra a un món que a l'escola quedava amagat!\nAnónimo 4 de junio de 2012, 7:09\nGràcies Quim! Crec que és una idea que, d'una manera o altra, surt molt en aquest bloc...


El comerç proposa alternatives al carril bici del carrer del Segre | betevé Web\nAraceli Galván dimecres 28 de febrer, 2018 , 20.17\nL’Associació de Comerciants de l’Onze de Setembre diu que el nou tram afectarà negativament la mobilitat i l’estacionament al barri\nL'Associació de Comerciants de l'Onze de Setembre denuncia que el nou carril bici que es farà al carrer del Segre agreujarà els problemes d'aparcament a la zona. La implementació del carril bici suposarà la supressió d'un carril de circulació. Els comerciants asseguren que això empitjorarà els embussos de trànsit d'autocars escolars i autobusos que van en direcció a La Maquinista. No s'oposen a la construcció del nou vial, però consideren que seria més adient fer-ho en altres carrers on no perjudicarien ni l'aparcament ni la circulació de vehicles.\nEls comerciants asseguren que aquest nou tram de carril bici empitjorarà la circulació i agreujarà els problemes d'estacionament a la zona, que afecten tant els veïns com els clients de les botigues. Mari Carmen Andrés, vicepresidenta de l'Associació de Comerciants de l'Onze de Setembre, afirma que els problemes per aparcar "fan que la gent no s'aturi al comerç de barri i vagi als grans magatzems o als centres comercials perquè allà tenen aparcament gratuït".\nUna de les propostes dels comerciants és que el carril bici passi pel carrer de Josep Soldevila, on les voreres són amples. A més, diuen que en aquesta zona també es podria habilitar una àrea d'aparcament. De fet, abans s'hi podia estacionar però ara està prohibit per una tanca metàl·lica, que limita amb les obres de l'AVE de la Sagrera. "No només no s'hi pot aparcar, sinó que l'Ajuntament retira amb la grua els cotxes estacionats, quan no molesten", lamenta José Manuel López, secretari de l'associació. Maria Vales, propietària del Mesón Antoxo, explica que quan van obrir el negoci al carrer de Josep Soldevila s'hi podia aparcar. "Amb el carril bici que es farà al carrer del Segre ens trobem cada cop pitjor", assegura.\nComerciants i veïns es van reunir la setmana passada amb Mobilitat i Serveis Tècnics de l'Ajuntament de Barcelona. Asseguren que es van comprometre a convertir quatre places d'aparcament de zona verda en zona blava i a mirar de continuar amb les obres del carril bici pel carrer del Segre tenint en compte la mobilitat de la zona.


Gairebé estem a punt per encarar la recta final de curs. Aquesta primavera, com totes, ens arriba amb un Sant Jordi carregat de novetats literàries i activitats arreu i un pont de maig que més d’un estarà esperant per a reposar abans de fer l’ sprint final.\nUs fem un breu resum de les activitats que s’han portat a terme a cada institut i que ens han semblat més interessants. La veritat és que cada vegada ens costa més fer la selecció, perquè, per sort dels nostres vilatans, tots els Instituts tenen activitats molt variades per a l’educació en valors i coneixements.\nNovament, aprofitem aquest espai per encoratjar els equips docents i alumnat a seguir tirant endavant amb totes les iniciatives que ens fan millors persones.\nConferència Arcadi Oliveres: "La crisi de la democràcia, reptes de futur"\nConferència organitzada per a alumnes de batxillerat al CECUCA per part de l’INS Manuel Raspall i el Sui.\nMoltes vegades sentim parlar de l’economia com una ciència tècnica, semblant a una enginyeria o a una física, desprovista de judicis de valors. Però l’economia és “la ciència de l’escassetat” i aquesta ens obliga a triar entre diferents opcions. Triar significa prioritzar allò que creiem més important. I aquestat priorització no pot estar exempta d’ideologia i de judicis de valor sobre allò que creiem que és més important.\nMés informació a: http://goo.gl/K9GxXg\nJornada de 3r d'ESO als centres de dia Rumy i Maranatha\nEl passat dia 13, l'alumnat de 3rC d'ESO va anar als centres de dia Rumy i Maranatha, per continuar desenvolupant el projecte d'acció social "Aprenentatge i Entorn".\nPodeu ampliar informació a: http://goo.gl/OYIjlQ\nXerrada sobre adolescents i xarxes socials\nLa xerrada va ser a càrrec de Jordi Bernabeu, psicòleg i educador a@sobredrogues i @sobrepantalles (Ajuntament de Granollers). Especialitzat en atenció d’adolescents i joves, sobretot pel que fa a la prevenció en el consum de drogues i usos 2.0 (internet, xarxes socials i d’altres pantalles).\nMés informació en aquest enllaç: http://goo.gl/tX9kEC\nL'equip Ginebró Extrem participa a la Trailwalker\nJa ha començat el Trailwalker 2015! L'equip Ginebró Extrem caminarà 100km, desde Olot a Sant Feliu, en menys de 32 hores en una iniciativa d'Intermon Oxfam per lluitar contra la injustícia i la pobresa\nL’Escola ha editat un CD amb cançons dels alumnes de l'Escola amb la finalitat de recollir fons.\nMés informació en aquest enllaç: http://goo.gl/I9sCzH


Activisme i ús de les TIC/MAC spoofing - Viquillibres\nActivisme i ús de les TIC/MAC spoofing\nCompartició sincronitzada d’arxius Xarxes socials\nTot dispositiu electrònic amb connexió a internet té una adreça MAC. Aquesta adreça MAC representa un factor de vulnerabilitat del nostre anonimat.\nA diferència de l’adreça IP, que és una adreça lògica, la MAC és una adreça física, gravada a la ROM de cada targeta de xarxa. Com que la ROM és una memòria de “només lectura”, no es pot canviar en el sentit estricte; però sí que podem emmascarar-la, fer creure que és una altra de la que hi ha realment. És el que es coneix com a MAC spoofing.\nL’adreça MAC, apart d’altres usos, serveix per a identificar un dispositiu connectat a la xarxa.\nLa MAC del teu dispositiu mòbil (tablet, smartphone...) pot servir per a geolocalitzar-te amb molta precisió. El teu dispositiu, si té el wifi encès, va cercant xarxes on connectar-se mentre et mous. Cada cop que en detecta una, deixa registrada la seva MAC als routers en qüestió.\nSi us connecteu a una xarxa pública, qualsevol pot detectar i clonar la vostra MAC address. Si amb aquesta es cometés algun delicte, podríeu ser-ne acusats.\nPer tot això és convenient emmascarar la vostra adreça MAC, sobretot en determinades ocasions en què us convingui assegurar l’anonimat.\n1 MAC Spoofing a Windows amb Technitium\n2 MAC Spoofing a Android amb Wifi MAC Changer\nMAC Spoofing a Windows amb Technitium[modifica]\nEl MAC spoofing amb Windows es pot fer manualment o amb programes específics. Podeu trobar un manual complet de com fer-ho manualment a la pàgina https://www.1and1.es/digitalguide/servidores/know-how/que-es-el-mac-spoofing/. Hi ha diferents programes que permeten fer-ho, però nosaltres recomanem el Technitium.\nAmb la connexió wifi desactivada,\nDescarregar-se el Technitium MAC Adress Changer de https://technitium.com/tmac/\nInstal·lar-lo i obrir el programa. Apareixerà el quadre que es mostra al final\nSeleccioneu la targeta de xarxa que correspongui a “Netwok Connections”\nCliqueu el botó “Random MAC adress” per a generar una adreça MAC aleatòria\nCliqueu el botó “Change now” i espereu uns segons\nApareix una finestreta que us notifica que ja s’ha produït l’emmascarament MAC\nOpcional: podeu comprovar el canvi d’adreça MAC a la consola de Windows amb el comandament ipconfig /all\nJa us podeu connectar a la xarxa wifi amb una adreça MAc emmascarada.\nQuan acabeu, restaureu la MAC original clicant el botó “Restore original”\nMAC Spoofing a Android amb Wifi MAC Changer[modifica]\nLes apps per a fer MAC spoofing amb Android requereixen que el terminal estigui rootejat (és a dir, tenir accés com a superusuari).\nAlgunes de les més populars i intuïtives són:\nA internet podreu trobar alguns tutorials sobre com canviar la MAC (sense ser root) des d’un terminal emulador, o bé si el teu telèfon té un xip MTK, a través d’una app que permet el mode enginyer. En tot cas, no n’hem comprovat cap i no en podem donar referència.\nObtingut de «https://ca.wikibooks.org/w/index.php?title=Activisme_i_ús_de_les_TIC/MAC_spoofing&oldid=62149»


Cuinant entre llibres: Mona tradicional de Pasqua\nJa comencen a veure's als aparadors de les pastisseries les figures de xocolata que coronaran les mones de Pasqua d'aquest any, que estan a punt d'arribar. Jo cada any li faig a la meva neboda la mona de Pasqua de xocolata totalment al seu gust i per això és la única recepta que tinc publicada fins ara.\nAquest any, però, m'animo amb la mona tradicional de Pasqua, la que té el seu origen molts segles enrera i que està coronada amb ous durs. La vaig fer fa un parell de setmanes i ens la vam cruspir per berenar, no deixa de ser un brioche així que recent fet és espectacular!\nPer la mona:\nComencem preparant la massa mare i per fer-ho dissoldrem el llevat en l'aigua tèbia i hi afegirem la farina. Treballarem la massa fins a obtenir una mescla homogènia. Formem una bola i la deixem en un bol enfarinat i tapat amb un drap de cuina durant dues hores.\nPassat aquest temps ens fiquem amb la resta. Agafem un bol gran i hi fiquem la farina, els ous lleugerament batuts, el sucre, la ratlladura de la llimona i la massa mare. Ho pastem a mà o a màquina, i anem afegint els 40 ml d'aigua fins que la massa quedi lligada i no s'enganxi a les mans. Llavors hi afegim l'oli d'oliva i continuem pastant fins que s'absorbeixi del tot.\nDonem forma de bola i la deixem reposar en un bol enfarinat durant tres hores tapada amb un drap de cuina. Passat aquest temps de fermentació la pastem uns segons per treure l'aire, reservem un pessic de massa, i partint de la forma de bola clavem els dits al centre i anem donant forma de corona, igual que fem quan fem el Tortell de Reis o els bagels.\nCol·loquem a sobre els dos ous durs i amb la massa reservada fem unes tires primes per dibuixar una creu sobre aquests ous. Pintem la mona amb l'ou batut i la deixem reposar durant uns 30 minuts. Passat aquest temps tornem a pintar-la, la decorem amb fideus de colors i la fornegem a 180º durant uns 25 minuts o fins que estigui daurada.\n** Recepta adaptada de: Cuina per a llaminers\nPublicat per Eva a 9:30\nPalmira POM 4 d’abril de 2017, a les 12:55\nRecent fet és quan millor està aquesta mona tradicional!\nTot i que per molts nens els més important de la mona són les figures!\nLA COCINERA DE BÉTULO 4 d’abril de 2017, a les 17:33\nCoincideixo que acabada de fer està tendre i boníssima i l'oloreta que surt del forn mentres s'està fent no te preu.\nBruixes a la cuina 4 d’abril de 2017, a les 18:09\nMira, jo aquest any també tinc pensat fer aquesta :) Molt guai! El brioix és un pa boníssim per a qualsevol ocasió.\nCristina 4 d’abril de 2017, a les 19:12\nJo també tinc pendent de fer la mona tradicional. Aviam si m´animo que quan la veig em ve salivera.\nAmblesmansalamassa 4 d’abril de 2017, a les 21:33\nLa Cuina de l'Olga 4 d’abril de 2017, a les 23:03\nA mi també m'agrada molt fer aquestes mones! Són les meves preferides! T'ha quedat molt bonica, molt acolorida.\nNuriaM. 6 d’abril de 2017, a les 20:34\nNena, te ha quedado impresionante! Yo no tengo ni idea de masas pero admiro lo que hacéis las demás porque tiene que ser increible recién hecha por ti misma!\nMabel (aventuresidesventuresdels30) 6 d’abril de 2017, a les 22:52\nDoncs jo faig les mones també però no en faig d'aquestes tradicionals, jo les faig de xocolata i sares (amb ametlles a sobre) però potser m'animo a provar de fer-la per menjar-la nosaltres a casa. Una abraçada\nMiquel 6 d’abril de 2017, a les 23:38\nLa clásica mona que siempre apetece y que te ha quedado muy bien.


RODA EL MÓN I TORNA EL MOT: Convivència (i 3) - TOTLLEIDA\nPer Pau Vidal / AMIC\nPer Pau Vidal Última actualització Jun 3,2019\nDe la vuitantena de derivats que vam dir que tenia el mot viure, n’hem vist gairebé la meitat, molts dels quals sorgits de dos de tan bàsics com el verb conviure (quatre) i el substantiu vida (vint). Però ens en queda un altre, d’una tercera categoria gramatical, que els supera de llarg: l’adjectiu viu en té ni més ni menys que trenta. Aviat és dit: més que moltíssims ètims amb entrada pròpia al diccionari. L’explicació és lògica: respon al principi de l’ús. Una paraula tan present en la vida quotidiana per força acaba donant lloc a més variants, per tal de respondre a les necessitats expressives.\nAixí doncs, viu aplica el model d’aquesta mena de mots-generador i dona lloc, per començar, a altres verbs: avivar, reviscolar o vivificar, que al seu torn es desdoblen: un reviscolament per aquí, un vivificador per allà… Els del verb vivificar, per cert, arrosseguen tots aquesta síl·laba repetida, vivi-, que els fa ideals per als embarbussaments: vivificant, vivificatiu, revivificació…\nPerò no solament de verbs campa la descendència de viu. Conté substantius d’àmbit força més específic, com ara viver, vivesa o vivor, o adjectius igualment cultes com vivaç o vívid, generalment emprats en contextos poètics o si més no literaris.\nDels pocs fills del verb viure que ens queden, en sobresurt un que podia haver format part del paràgraf anterior, però no: vividor. El vividor té tanta personalitat (ja el trobem usat en Ausiàs Marc) que no se subordina a son cosí viu sinó que el tracta com un igual.\nI no es podria acabar aquest recull exhaustiu sense esmentar l’adjectiu vivent, part indestriable de la tradició pessebrista, ni tampoc un compost d’origen culte com vivípar, peça bàsica del llenguatge de la biologia. Ara, com a cirereta del pastís m’he guardat l’expressió ‘fer la viu-viu’, una senzilla duplicació, pròpia del llenguatge popular, que condensa el sentit profund d’aquest verb tan essencial que estem radiografiant. La qual cosa, i això em porta de dret a la reflexió final, exemplifica allò que dèiem el primer dia: que quan la falta de respecte, tant a la veritat com als homes, es transforma en acció política mitjançant la banalització de les paraules, per força se t’acaba girant en contra. Els lerrouxistes de Ciudadanos han abusat tant de la fal·làcia ‘trencar la convivència’ que la mateixa vitalitat dels mots ha acabat per mostrar a tothom que qui té aquest objectiu són precisament els qui en fan una acusació. La història i el diccionari posen cadascú al seu lloc.\nPau Vidal / AMIC\nPau Vidal 26 posts 0 comments\nEl Cornellà, guanyador del VII Torneig de Futbol Formatiu Aleví Copa “Cooperativa d’Artesa de Segre”\nCARTA AL DIRECTOR. ‘VEURE’S EL LLAUTÓ’\nL’EXTERMINI MASSIU D’UNA ESPÈCIE NO ESTÀ JUSTIFICAT, NI CIENTÍFICA NI LEGALMENT\nCARTA AL DIRECTOR. Es fa camí al caminar.


Marc Granell, un poeta compromés amb la vida - À Punt\nUn equip d’À Punt ha parlat amb l’escriptor, que ha sigut guardonat amb el premi de les lletres de la Generalitat.\n06 d'octubre 2020 - 21:46\nMarc Granell és un dels grans poetes valencians contemporanis. La seua obra lírica és un homenatge en vers i en prosa a la llengua dels valencians i les valencianes. Aquest dimarts s'ha fet públic que rebrà el premi de les lletres que li atorga la Generalitat. Un equip d’À Punt Notícies ha compartit l'entusiasme del poeta en una entrevista a sa casa a València.\nAl llarg de la seua trajectòria, Granell ha rebut el Premi Vicent Andrés Estellés i el Premi de la Crítica d'Escriptors Valencians. La seua poesia ha sigut traduïda a altres idiomes, va col·laborar en la revista Cairell i va dirigir la col·lecció Gregal Poesia.


Santi Vila presenta la cinquena campanya de promoció del comerç en barris antics, amb més de 1.700 botigues de 30 municipis - Sala de premsa. Generalitat de Catalunya\nSanti Vila presenta la cinquena campanya...\nTerritori i Sosteniblitat destinarà enguany prop de 120 MEUR a abonar actuacions de la Llei de barris justificades pels ajuntaments\nEl conseller de Territori i Sostenibilitat, Sant Vila, ha presentat avui la cinquena edició de la campanya de dinamització del comerç en nuclis antics, Barris antics, molt per descobrir, molt per oferir, que enguany compta amb la participació de 1.754 botigues de 30 municipis.\nL’acte de presentació ha comptat amb la presència del periodista Llucià Ferrer com a conductor i presentador i hi han estat presents els representants municipals de les localitats on es durà a terme la campanya, que són 12 de la demarcació de Barcelona, 6 de les comarques lleidatanes, 7 de les comarques de Tarragona i 5 de les gironines.\n30 municipis a on Comprar al barri té premi\nLa campanya, amb el lema Comprar al barri té premi, es va posar en marxa l’any 2011 i llavors s’hi van adherir 8 municipis. Ara, la seva cinquena edició es consolida amb la participació de 30 vil·les i ciutats d’arreu del territori: Artesa de Segre, Berga, Besalú, Calafell, Caldes de Montbui, Centelles, Cervera, el Vendrell, Figueres, Hostalric, l’Arboç, la Bisbal d’Empordà, la Pobla de Segur, la Selva del Camp, Llagostera, Lleida, Mediona, Mollerussa, Roda de Ter, Sant Feliu de Codines, Sant Hipòlit de Voltregà, Sant Pere de Torelló, Sant Quintí de Mediona, Solsona, Torelló, Tortosa, Ulldecona, Valls, Vic i Vilanova del Camí.\nAquesta iniciativa es desenvoluparà durant tot el mes de juny en els 1.754 comerços adherits, amb el suport de la Generalitat, la Pimec i la Confederació de Comerç de Catalunya. Per cada compra, el client rebrà una butlleta que l’habilitarà per participar en el sorteig de diversos premis, el principal dels quals serà una visita guiada per llocs d’interès dels municipis participants. Els altres premis aniran des de vals de descompte a experiències gastronòmiques en restaurants de la vil·la.\nLa Xarxa de Barris amb Projectes es va crear l’any 2007, com a espai de trobada i intercanvi d’idees entre els ajuntaments que tenien en marxa un Pla de barris. Dos anys després, es va posar en marxa la subxarxarxa de nuclis antics, que va començar a treballar la dinamització del comerç de proximitat en tractar-se d’una prioritat compartida per tots els municipis. L’objectiu és el de recuperar la centralitat comercial dels nuclis històrics i, així, el seu paper de referència en els municipis.\nLlei de barris: 120 MEUR per a actuacions justificades\nEn el marc de la Llei de millora de barris, àrees urbanes i vil·les que requereixen una atenció especial es van realitzar set convocatòries d’ajuts públics, entre els anys 2004 i 2010, per cofinançar el 50% del cost dels projectes que presentessin els ajuntaments.\nActualment, hi ha 109 projectes en marxa que aborden des de la regeneració urbanística de l’espai públic a projectes d’inserció social i laboral en barris amb problemàtiques especial. El Departament de Territori i Sostenibilitat destinarà enguany prop de 120 MEUR a finançar actuacions justificades pels ajuntaments.\nPDF - 0,32 MB\nJPG - 0,32 MB\nDelegació a les Terres de l'Ebre Delegació a Girona Territori i Sostenibilitat Delegació a Lleida


Publicat el 11 de febrer de 2016 per Josep Cortès\t, null\nÉs una llàstima que en lloc d’importar dels ianquis tradicions com Halloween o Blackfriday, sèries barates per als nous canals de televisió, hamburgueses o paraules angleses per substituir les nostres… no importem costums com el de jutjar un president perquè ha dit mentides o Al Capone per un delicte fiscal, iniciatives com la captació de cervells i tradicions com les primàries obertes per elegir els presidents.\nÉs veu que el nostre colonialisme és xerec, cutre.\nSi homicidi vol dir acabar amb la vida d’un esser humà, genocidi exterminar tot un grup de gent i suïdici matar-se a un mateix, per només posar alguns exemples, la paraula austericidi, que tant s’usa darrerament, deu voler dir acabar amb l’austeritat, no?\nÉs això el que pretenen dir, o tot el contrari?\nHa estat una bona idea això d’eliminar els empedrats del carrer Major, així els cotxes, quan hi aparquin, no faran perillar els pneumàtics.


Club de Lectura de l'IES Cendrassos: ULLALS, de Salvador Macip i Sebastià Roig\nSINOPSI. En Vicent és un adolescent de classe alta molt acostumat a fer el que vol. El seu pare sent que ha perdut el control sobre ell i pren una mesura radical: enviar-lo a uns campaments exclusius, famosos entre l’elit pel seu èxit en reeducació de joves conflictius.\nEls grups de lectura dirigits pels professors Marta Planells i Ángel Rico van reunir-se el dia 26 d'abril a la tarda per parlar de la novel·la de Salvador Macip i Sebastià Roig. Va ser una trobada molt agradable i fructífera. En total, vam aplegar-nos deu alumnes i un professor, i la reunió va durar al voltant d'una hora.\nLa majoria va reconéixer haver seguit bé el fil argumental de la novel·la, però per alguns el final fou un xic complicat. La sessió va anar molt bé per aclarir els dubtes. Altres van destacar positivament que part de la història estigués basada en fets reals. Alguns van buscar la notícia a internet. Uns pocs (1 ESO) van patir durant la lectura perquè els feia por. En general, aquestes històries de misteri funcionen bé.\nEn resum, tant la lectura com la posada en comú de les experiències lectores han estat molt positives, i esperem seguir-ne gaudint en el futur.\nTrobada amb l'escriptor Àngel Burgas


“Si vols, pots. La situació millora i seguirà fent-ho a mesura que vegem dones directores i amb càrrecs de responsabilitat”\nUPC: DIA MUNDIAL DE LES NENES\nEntrevista a Núria Salán i Clara Prats, investigadores de la UPC, i Àngela Niubó, estudianta de la UPC\nNúria Salán Ballesteros N.S.B.\nCom valoreu el programa Aquí STEAM UPC, en què participeu amb xerrades i tallers, per atraure talent femení als estudis d’enginyeria i tecnologia?\nNúria Salán: Quan era petita creia que seria la segona científica. Marie Curie i després jo [riu]. Hi segueix havent una falta de referents científics i tecnològics femenins, i créixer amb la idea que seràs la primera o l’única d’aquella professió és un fre. Per això és tan potent que una referent jove com la Clara, lluny d’una imatge avorrida o trista, es presenti en escoles i instituts com a científica explicant a què es dedica.\nClara Prats: La tasca és imprescindible i de llarg recorregut. Ara sembrem les primeres llavors i de mica en mica donaran fruit.\nCom et decideixes a formar part de l’Associació Young IT Girls?\nÀngela Niubó: Unes companyes em van comentar que existia i que feien activitats a escoles per mostrar referents científics i tecnològics femenins a les nenes. Jo des de petita tenia clar que m’agradava la tecnologia i vaig tenir el suport de la família, però no tenia cap model.\nQuè passa quan mostreu referents femenins?\nN.S.: Hi ha noies que m’escriuen dient que s’han atrevit a fer carreres minoritàries per a les dones. Nenes, i també nens, m’han dit que els sembla injusta la invisibilitat d’inventores i científiques. També hi ha famílies que s’adonen que, sense voler, frenen les filles per protegir-les d’entorns en què seran minoria.\nClara Prats Soler C.p.s.\nA part d’aquesta aposta de la UPC, què més cal perquè les noies triïn carreres cientificotècniques?\nC.P.: Els referents científics i tècnics no estan a l’ordre del dia, i els femenins encara menys. S’han fet apostes de país per la ciència i la tecnologia d’excel·lència, però no tenim una base d’investigació i desenvolupament ni de transferència de tecnologia, que són imprescindibles.\nN.S.: Les línies d’acció política busquen resultats immediats, però quan es tracta de motivar vocacions de nenes cal més temps, perquè no trien la carrera fins als 18. Calen apostes de futur: apropar la tecnologia a la societat mostrant els beneficis que ens genera. Els futurs mestres han de tenir una formació tecnològica i científica, i la tecnologia també hauria de ser un contingut transversal des d’infantil i primària, no una assignatura aïllada.\nA.N.: La divulgació és bàsica. Sempre veiem científics i homes que fan grans descobriments, però falta visibilitzar les dones i que se’n parli molt més a l’escola. També s’ha d’animar les noies perquè es decideixin a fer aquestes carreres encara que hi hagi poca presència femenina.\n¿Clara, ets conscient que amb la pandèmia del covid ets un referent per a moltes noies?\nC.P.: Des del grup de recerca hem apostat per donar a conèixer la nostra feina i ajudar a entendre què està passant. Al marge de si som dones o homes, la ciència ha d’estar present i la pandèmia ha ajudat a visibilitzar la importància de la recerca. El punt d’inflexió de la meva visibilització com a dona científica va ser una entrevista per videoconferència a LaSexta en què em va interrompre el meu fill, em vaig convertir en una mena d’heroïna de les mares treballadores. He sigut conscient que podia ser un referent. A vegades m’entrevistaven per cobrir la quota femenina: les quotes són necessàries per ajudar a visibilitzar les dones, però m’agradava pensar que amb aquella intervenció podia despertar vocacions de futures científiques.\nÀngela Niubó A.n.\nN.S.: La visibilitat és essencial perquè la societat et vegi, et consideri i es pugui posar en valor el que fas.\n¿Us trobeu amb limitacions en el vostre dia a dia professional?\nC.P.: No he tingut la sensació que ser dona en un entorn tan masculí com la física hagi sigut un problema. Ser dona mai m’ha limitat, excepte quan ha arribat la maternitat. La promoció acadèmica i científica és una carrera de fons i la maternitat passa factura.\nN.S.: El sentiment de culpa és habitual entre les mares, però ens l’hem de treure. Com la síndrome de la impostora: arriba un moment en què et qüestiones si ets una bona professional. Si tan poques dones es dediquen al que jo faig, potser és que estic fent el que no em toca.\nQuè diríeu a les noies que llegeixin l’entrevista?\nN.S.: Si vols, pots. La situació millora i seguirà fent-ho a mesura que vegem dones directores i amb càrrecs de responsabilitat. Quan el rector de la UPC aposta pel talent femení, com ho fa, és un missatge poderós. Cal que les famílies se sentin orgulloses de les filles que fan ciència i tecnologia perquè són necessàries per canviar el món, i ho hem de fer entre totes i tots.\nA.N.: Sobretot, que no es donin per vençudes. Potser al principi tens clar què vols estudiar, però arriba un punt en què dubtes si has triat bé. És un sentiment comú també amb els companys. Que segueixin endavant!\nNúria Salán Ballesteros és doctora en Ciència dels Materials i Enginyeria Metal·lúrgica, professora de l’Escola Superior d’Enginyeries Industrial, Aeroespacial i Audiovisual de Terrassa (ESEIAAT), de la UPC, i presidenta de la Societat Catalana de Tecnologia (SCT-IEC). Premi Mujer y Tecnología de la Fundación Orange (2017) i Premi Dona TIC en la menció especial Dona TIC Divulgadora (2019).\nClara Prats Soler és doctora en Física, professora de l’Escola d’Enginyeria Agroalimentària i de Biosistemes de Barcelona (EEABB), de la UPC, investigadora del Grup de Recerca de Biologia Computacional i Sistemes Complexos i coordinadora de la línia de recerca en covid-19.\nÀngela Niubó, estudianta de 4t curs del grau en Enginyeria de Tecnologies i Serveis de Telecomunicació de l’Escola Tècnica Superior d’Enginyeria de Telecomunicació de Barcelona (ETSETB), de la UPC, i membre de l’Associació Young IT Girls.\nSTEAM feminisme UPC


RETALLS DE CICLE MITJÀ: de febrer 2014\nAquest 2n trimestre els alumnes de cicle mitjà vam fer una sortida a la BIBLIOTECA PÚBLICA DE TORREFORTA.\nCom que està "apropet" vam anar-hi caminant xino-xano. A l'arribar, ens estava ja esperant una de les persones encarregades de la biblioteca, la Loli, que ens va donar la benvinguda i ens va convidar a entrar i a escoltar un conte. El conte que ens va explicar va ser el del "El corb" de Leo Timmers\nLa Loli va demanar-nos si la podiem ajudar cosa que vam fer encantats.\nEl conte treballava les emocions i ens va fer reflexionar sobre la riquesa que ens aporta el fet de ser tots diferents i ens va ensenyar que tothom ha d'estimar als altres tal i com són..\nA l'acabar, amb el nostre "arte", vam ajudar a decorar la biblioteca pintant un dels personatges que apareixia al conte.\nVam aprofitar també, per jugar una estoneta, tot esmorzant, al parc que hi ha allí.\nGRÀCIES LOLI!!!! ENS HO VAM PASSAR-HO MOOOOOOLT BÉ!!!!! ;-)\nVoleu veure les nostres fotos???? Doncs ciliqueu AQUÍ\nEXPERIMENTEM AMB LA CAPACITAT\nEl dijous els nens/es de 4t vam venir a l'escola carregats amb galledes, cullerots, embuts...\nNo us penseu que volíem fer de cuiners, el que volíem era fer experiments de capacitat.\nAmb tots els estris que vam portar de casa i amb ampolles buides de diferents capacitats: 2 litres, 1 litre, 1/2 litre i d' 1/4 de litre, vam fer petits grups, 3 o 4 alumnes, i vam anar provant de quantes maneres diferents podíem aconseguir omplir l'ampolla de 2 litres, la d'1 litre i fins hi tot aconseguir 3 litres.\nMireu que treballadors que estem...!!!!\nTot divertint-nos vam aprendre les diferents relacions entre les unitats de capacitat.\nAprofitem per agrair als pares la seva participació. Sense el seu ajut tot això no seria possible!!!\nPublicat per Som els nens i nenes del CICLE MITJÀ a 12:11 Cap comentari:\nFem el taller: Justícia alimentaria\nEls/les alumnes de 3r. hem fet una sortida a la CaixaFòrum de Tarragona, el dia 13.02.14.\nAllà vam estar veient una exposició sobre “Justícia Alimentària”.\nAcompanyats pel monitor Jordi, de LaCaixa, vam estar aprenent les dificultats i diferències que hi ha entre diferents països i parts del món.Per això i per comprendre’l millor, vam fer: jocs de comprar amb uns diners determinats (segons el país on podríem viure), racó de la botiga alimentària, jocs interactius amb ordinador,...\nDesprés, com teníem molta gana, vam apropar-nos a un parc que no coneixíem situat davant de la plaça de Toros (carrer Jaume I).\nPer la tarda, vam visitar les restes del Fòrum romà situat al carrer Lleida.Per uns moments, vam viatjar fins a aquella època. Què guai poder trepitjar pedres i espais amb tanta història!\nPer tal d’agafar gana, vam anar a “tocar ferro” fins al BalcóMediterrani.\nI com a colofó, vam acabar fer un petit menjar de germanor al costat del Parc del Vaixell Pirata.\nQuin dia més profitós!!!\nPer veure totes les fotos us cal clicar AQUÍ\nPublicat per Som els nens i nenes del CICLE MITJÀ a 12:32 Cap comentari:\nEXPERIMENTEM AMB LES BALANCES\nAvui, a matemàtiques hem treballat el pes.\nPer a fer-ho, els nens i nenes de 4t hem portat algunes balances i paquets i llaunes de menjar que teníem a casa de diferents pesos: 1Kg, 500g, 250g, 125g, 100g...\nAmb tot aquest material, per grupets de 3 o 4, ens hem disposat a provar de quantes formes diferents, barrejant paquets de diferents pesos, podíem aconseguir tenir: 2 Kg, 1 Kg, 500g, etc...\nHa estat força divertit i hem aprés molt. Per exemple, hem aconseguit 1Kg ajuntant el pes de paquets que pesaven :\ni encara hem trobat que ho podíem aconseguir d' altres maneres, però això ja us ho explicarem a l’arribar a casa ;-)\nAquí us deixem unes quantes fotografies, si les voleu veure totes cliqueu AQUÍ\nPublicat per Som els nens i nenes del CICLE MITJÀ a 22:44 Cap comentari:


El Club Patinatge Artístic Masquefa torna a viure un festival multitudinari - Notícies de l'Ajuntament de la Vila de Masquefa\nEl festival que cada any organitza el Club Patinatge Artístic (CPA) Masquefa va tornar a omplir dissabte de gom a gom el pavelló poliesportiu i va confirmar novament el gran arrelament que aquesta disciplina esportiva i artística està assolint a casa nostra.\nFins a 130 patinadores -entre les del club amfitrió i les entitats convidades- van saltar a la pista per mostrar les espectaculars 16 coreografies que tenien preparades. Aquest any el festival va tenir com a fil conductor una passejada per la història.\nLes 68 patinadores i els 2 patinadors del CPA Masquefa, amb edats compreses entre els 3 i els 20 anys, van representar diferents espectacles de fantasia. Les seves actuacions van transportar els espectadors fins a l’edat de pedra, l’època romana o la civilització asteca. Els mosqueters també van ser protagonistes d’una altra coreografia.\nTambé hi va haver exhibicions individuals de la primera entrenadora del club, Anna Baeza, i del segon entrenador, Jordi Castillo, així com de la monitora de dansa Júlia Sousa. A més, els dos entrenadors i totes les monitores (Andrea Nieto, Luz María Martínez, Natàlia Rodríguez, Paula Icart i Júlia Sousa) van protagonitzar un espectacle inspirat en la civilització grega.\nEl festival va comptar amb un convidat de luxe, el patinador del Foment Cardoní i campió d’Espanya 2013 i subcampió d’Europa 2012, Pere Marsinyach, que va brodar dues excel·lents actuacions. També va destacar la que va oferir la parella formada per Cristina Benavides i Pedro Martínez, del club de Santa Perpetua.\nEl festival, que s’havia obert amb una marxa a càrrec de les patinadores masquefines, va posar el punt final amb una emotiva cloenda: l’actuació conjunta de tots els clubs participants (el CPA Masquefa, el CPA Sant Esteve Sesrovires, el CPA Santa Perpètua, el CPA Pallejà, el CP Castelldefels i el CPA Caldes de Montbui).


Components Desviadors Mitjana preus a Bikeinn, comprar, ofertes\nDesviadors - Tipus de caixa: Mitjana ()\nA bikeinn, el nostre equip d’experts treballa perquè puguis fer la compra online de material de ciclisme amb totes les comoditats. Revisem el catàleg de Components a diari per oferir-te sempre els millors preus de Desviadors; i assegurar-nos que tens al teu abast el catàleg més ampli de material de ciclisme sense moure’t de casa. T’oferim una gran varietat de productes de ciclisme per tu i els teus amics a només uns quants clics de distància. A bikeinn, la teva botiga de ciclisme online, tenim les últimes novetats de Desviadors a nivell mundial. Si ets un amant de ciclisme a qui li agrada compartir l’esport amb amics o familiars o simplement disfrutar de la naturalesa, tenim milers de productes perquè puguis fer-ho ben equipat! A bikeinn, la teva botiga de ciclisme online, disposem de la millor selecció de Desviadors d’oferta. Descobreix totes les promocions que tenim preparades per tu de marques exclusives com Fsa.... Així com també els models més venuts de Desviadors. A bikeinn hi trobaràs la combinació perfecte entre qualitat i preu, i sens dubte és la millor opció per realitzar les teves compres de material de ciclisme per internet. Tenim el catàleg més ampli de Desviadors perquè tinguis milers d’opcions per regalar en les dates més especials: Nadal, aniversaris, el dia de la mare o del pare, rebaixes, Black Friday o el dia que tu vulguis. Si busques una web on poder fer totes les teves compres online de manera ràpida i segura, bikeinn és la millor opció per estalviar temps i diners.Trobaràs la millor selecció de Desviadors del mercat a la teva botiga de ciclisme.


José Sanchis Sinisterra, Elogi d'un imprescindible\nTEATRE El traspunt\nSANTI FONDEVILA NADAL 27/01/2011 00:00\nNo són populars, no juguen en les lligues mediàtiques ni guanyen premis i, no obstant això, com els herois anònims, són imprescindibles. El visionari Bertolt Brecht els va definir d'una manera clara: "Hi ha homes que lluiten un dia i són bons. N'hi ha uns altres que lluiten un any i són millors. Hi ha els qui lluiten molts anys, i són molt bons. Però hi ha els que lluiten tota la vida, aquests són els imprescindibles". Un d'ells és José Sanchis Sinisterra, autor -per a qui no el conegui- d'obres com Ñaque, o de piojos i actores , Perduda als Apalatxes , El cerco de Leningrado i la molt reconeguda ¡Ay Carmela!.\nEl dramaturg i pedagog valencià, fundador de la Sala Beckett i home compromès, segueix al peu del canó. Va marxar a Madrid, tot i que conserva el seu pis a Sant Cugat, perquè a Catalunya no vam saber apreciar la seva enorme vàlua, a banda d'altres causes familiars, i quan ha fet els setanta anys reprèn la marxa i llança el Nuevo Teatro Fronterizo (NTF) amb la mateixa valentia i optimisme que antany. L'antic, el Fronterizo a seques, va ser un dels projectes teatrals amb els quals s'escriu la història, però va desaparèixer després d'assumir el seu fracàs. Fracàs? Potser el de la societat en la qual s'inseria. En tot cas, el fracàs del que és utòpic. Tornant als orígens, Sanchis Sinisterra i un grup d'adlàters s'han instal·lat en una antiga cotilleria del Lavapiés madrileny per començar a caminar, amb la vista posada a aixecar una sala teatral.\nEl viatger impenitent -la seva labor pedagògica al món llatinoamericà i a Espanya és àmplia- planteja un nou projecte connectat amb les preocupacions i els temes que l'ocupen des de fa anys. "Hi ha un teatre fronterer íntimament cenyit al fluir de la Història; la Història que, no obstant, l'ha ignorat sovint...", ens diu Sanchis Sinisterra. Així, per què fer-ho? Doncs perquè ara com ara el teatre prescindeix de la investigació i, encara pitjor, hi ha una renúncia implícita "a tenir incidència en la societat civil". El NTF proposa àrees temàtiques d'actualitat candent, com són el teatre en relació amb la filosofia, la ciència i la visibilitat de la dona; el teatre d'altres països, del Brasil a la Xina, i l'aspecte social del teatre. Que lluny que queda aquesta coherència vital, aquest compromís intel·lectual! Podem estar contents de conèixer un imprescindible. Tot i que a ell no li agradarà saber que l'enllustrem d'aquesta manera.


Compareixença de l’SPC a la ponència de la reforma de les lleis audiovisuals | Sindicat de Periodistes de Catalunya\n- Dm 25 abr 2017\n“És el tercer cop que el sindicat compareix davant una ponència de reforma de les lleis audiovisuals, tot i que ja va seguir amb molta atenció el debat monogràfic sobre l'audiovisual d'aquest Parlament el desembre de 1999. Que es va produir després que des del Col·legi de Periodistes i el sindicat s’elaboressin unes propostes per canviar la situació a la Corporació.\nAquell debat, que va recollir anys de queixes d'organitzacions col·legials, acadèmiques, professionals i sindicals, de dins i de fora de la Corporació, volia avançar cap a la desgovernamentalització i la despartidització dels mitjans, i no va ser fins el 2007 que va acordar una llei de consens, més respectuosa del pluralisme. Els càrrecs ja no van ser designats per la majoria de govern (excepte en la reforma parcial del 2010) i va funcionar el que podríem anomenar partitocràcia. Això sí, amb preeminència d'una partits (els grans) sobre altres. Per dir-ho clar, el tripartit que va governar la Corporació va ser del d'ERC-PSC-CiU.\nPer això volem retre un homenatge als centenars de professionals que des dels anys 80 i 90 es van moure per aconseguir que els mitjans de la Corporació deixessin d’estar controlats directament pel Govern, que anomenava directament el director general de la CCRTV, i a partir d'aquí tota la cadena de comandament, especialment els d’informatius. De manera que es pervertia al caràcter públic d’aquests mitjans perquè no eren independents del Govern.\nI volem constatar també una decepció, perquè sovint aquests professionals, i els seus organismes representatius, s'han vist acusats per partits d'un o altre color de no ser sincers amb les seves reivindicacions d'independència, professionalitat, imparcialitat i neutralitat sinó d'estar al servei dels grups de l'oposició. I això s'ha fet sobretot per part de partits que només quan han estat a l'oposició s'han avingut a acordar reglamentacions que sostreguin el control dels mitjans del govern de torn. I que quan han tornat al govern s'han apressat a canviar aquestes lleis, per retornar al control per part de la majoria governamental.\nPer això és lamentable que el 2017, deu anys després del primer intent d'avançar cap a fórmules més europees i pluralistes, haguem d'estar defensant encara mecanismes democràtics mínims que assegurin, o almenys forcin, al consens parlamentari, per ajudar a assegurar la independència empresarial i professional dels mitjans de la CCMA.\nEl que per alguns és una quadratura del cercle, que és que una llei feta per polítics blindi la independència de la CCMA respecte dels polítics, per altres és una possibilitat i una exigència democràtica, que sens dubte ha d'anar acompanya d'una cultura democràtica i de consens, que eviti que es subverteixi la lletra de la Llei, que reclama per als òrgans directius professionals capacitats i independents, i no persones triades per afinitats polítiques o ideològiques i on cada partit blinda els seus candidats-quota i respecta els dels altres.\nElecció dels membres del Consell per majoria qualificada de 2/3, i a proposta d'un mínim de tres grups parlamentaris. Els president seria elegit d'entre els consellers i pels mateixos consellers.\nEl President i els consellers s'han de renovar cada sis anys, i cada dos s'ha de fer una renovació d'un terç. Cap conseller pot renovar el mandat.\nD'acord en elevar exigències d'incompatibilitats d'una de les proposicions.\nD'acord amb els criteris més exigents per a la contractació de publicitat institucional, plantejats en una de les proposicions.\nDefinició de producció pròpia : d'acord amb proposició que no hi haurà emissió en cadena si no se supera el 25% de la programació.\nD'acord amb proposició sobre Transparència, referida a pressupost, sous de directius.\nConsell de Govern : ha de ser elegit per majoria qualificada de 2/3, després que el CAC proposi els candidats en un nombre superior al de vacants i en verifiqui la idoneïtat, i de que el Parlament n'hagi fet el hearing o examen públic a partir dels informes del CAC.\nComposició del Consell : ha de ser un nombre imparell, per evitar el vot de qualitat del President. S'ha de vincular la xifra al volum de feina dels consellers. Hi ha d'haver presència de representants dels treballadors, elegits per sufragi universal en candidatures individuals. Incompatibles amb càrrecs directius o de representació dels treballadors. El Consell pot ser de 5 membres o de 7, i la representació dels treballadors de 2, com fan unes proposicions, o de 3, conscients que cal ser pragmàtics i atendre a les dificultats del consens parlamentari.\nD'acord amb la proposició de que el president/a del Consell de govern de la CCMA pot ser separat del càrrec per majoria de 2/3 del Consell.\nD'acord en afegir a les competències del Consell de govern les referides al compliment dels convenis col·lectius en la proposta de contracte programa i a la participació dels representants dels treballadors en l'informe preceptiu corresponent. Així com la publicitat de les retribucions del personal directiu.\nD'acord també en elaborar un Pla de participació.\nD'acord amb proposta de compliment de la legislació per part de les empreses proveïdores.\nD'acord amb les propostes de reglament que reguli l'elecció del president i l'auto convocatòria del propi Consell.”


El Cor Vivace triomfa en la primera sessió de les Jornades de Música i Cant Coral | 08centvint.cat\nEl Cor Vivace triomfa en la primera sessió de les Jornades de Música i Cant Coral\nJosé Luis Rodríguez Beltrán 09 juny, 2015\nImatge via Cor Vicace.\nSatisfacció en la primera sessió de les Jornades de Música i Cant Coral organitzades per la Coral Miranda. El primer dels dos concerts va ser un èxit d’assistència i, sobretot, va agradar força entre el públic del Centre Cultural l’espectacle ofert pel Cor Vivace de Barcelona amb la seva interpretació de diverses cançons actuals.\nEl cor barceloní, del barri de Gràcia, va estar dirigit per Tomàs Rosado, i va posar en escena el seu espectacle Divamites, divas & hits & glamour. Aquest espectacle se surt de l’habitual d’una coral ja que porta un repertori amb cançons força conegudes de cantants de renom com Tina Turner o Adele.\nLa segona sessió de les Jornades de Música i Cant Coral, que celebren enguany el desè aniversari, comptarà amb l’actuació de la Coral Miranda, el duet Blue Birds i la Coral l’Arpa de Taradell, que dirigeix precisament un dels impulsors de les jornades llagostenques, Pere Mateu Xiberta. L’actuació tindrà lloc el diumenge, 14 de juny, a partir de les 19 h al Centre Cultural.


El microvídeo ‘El català et dóna punts’, guanyador del concurs “Regala el català en 6 segons” – Lo Campus diari\nEl microvídeo ‘El català et dóna punts’, guanyador del concurs “Regala el català en 6 segons”\nEl microvídeo “El català et dóna punts” d’Arnau Duran ha guanyat el primer premi del concurs “Regala el català en 6 segons”, convocat pel Departament de Cultura, a través de la Direcció General de Política Lingüística, amb la col·laboració de la Direcció General de Joventut i la Coordinadora de Festivals i Mostres de Cinema i Vídeo de Catalunya (CIVI).\nEl nom del tres guanyadors es va fer públic en un acte (05/03/2014) en el qual va participar la directora general de Política Lingüística, Ester Franquesa, acompanyada del director general de Joventut, Toni Reig, i del representant de la Coordinadora de Festivals i Mostres de Cinema i Vídeo de Catalunya (CIVI), Jaume Gil.\nEn la seva intervenció, la directora general de Política Lingüística va destacar la importància dels joves per al futur del català i les iniciatives que l’Administració ha impulsat per incidir-hi utilitzant els mateixos estris de relació que ells van servir, com les xarxes socials. Així mateix, va anunciar una nova edició del concurs per a l’any vinent i va considerar molt positiva la participació que hi ha hagut i la qualitat de les obres presentades.\nEl jurat va seleccionar el microvídeo d’Arnau Duran per la seva qualitat i creativitat lingüística i audiovisual i va destacar-ne la referència al català com a valor afegit. El premi va consistir en una càmera GoPro.\nEl segon classificat va ser Eduardo Fraile, amb “Regalo català en 6 segons”. El jurat en va remarcar la referència a la unitat de la llengua i també la creativitat lingüística. El premi consisteix en un lector de llibres digitals.\nEl tercer premi va ser per a Climent Aparicio. En aquest cas, el jurat va valorar-ne, sobretot, la realització, així com també l’originalitat i la capacitat de síntesi. El premi consisteix en una estada per a dues persones en un alberg de joventut de la Xarxa Nacional d’Albergs Socials de Catalunya (XANASCAT).\nTots els premiats van ser obsequiats amb un carnet TR3SC per a un any i entrades gratuïtes per a activitats i equipaments culturals.\n“Regala el català en 6 segons” és una iniciativa de la Direcció General de Política Lingüística del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya destinada especialment als joves per promoure l’ús del català a les xarxes socials, a la feina, en les relacions socials, etc. El concurs es va portar a terme del 16 de desembre fins al 24 de gener. S’hi van presentar 38 microvídeos d’entre 6 i 15 segons de durada.♦\nEl microvídeo “El català et dóna punts” d’Arnau Duran\nCicle de conferències sobre el foment de l'emprenedoria / Càtedra d'Emprenedoria de la UdL


Dos noves defuncions per coronavirus en les últimes hores a l'Alt Pirineu i Aran\nviurealspirineus 14:23 09/11/20\nEl risc de rebrot torna a pujar, està en 548 punts, i hi ha 27 pacients ingressats als hospitals pirinencs, un més que fa 24 hores\nUna de les entrades del Sant Hospital de la Seu d'Urgell/Albert Lijarcio\nLa regió sanitària de l'Alt Pirineu i Aran registra 1.901 casos confirmats per PCR o TA, 26 més, i 2.070 sumant totes les proves. Un total de 48 persones han mort des de l'inici de la pandèmia, dues més que en l'anterior balanç. El risc de rebrot torna a pujar, ho fa 56 punts en les darreres hores fins a 548. La setmana del 23 al 29 d'octubre estava en 482.\nL'Rt també puja, ho fa una dècima i se situa en l'1,14, mentre que la taxa de confirmats per PCR és de 271,05 casos per cada 100.000 habitants. La incidència acumulada a 14 dies està en 536,23, pels 555,28 de l'interval anterior.\nA la regió hi ha 27 pacients ingressats (+1). Entre el 30 d’octubre i el 5 de novembre hi havia 20 ingressats, i 17 en l'interval anterior.\nEl risc de rebrot baixa 27 punts en les últimes 24 hores a Catalunya i se situa en els 670, segons l'última actualització del Departament de Salut. La velocitat de propagació, l'Rt, baixa a 0,92, i la incidència a 14 dies retrocedeix a 762,56 (era de 787,32 en l'anterior balanç). En paral·lel, s'han declarat 1.882 nous casos confirmats per PCR o test d'antígens (TA), fins als 270.325 des de l'inici de la pandèmia. El 10,94% de les proves de la darrera setmana han donat positiu. També s'ha informat de 35 noves morts, amb un total de 14.631. Pel que fa als hospitals, hi ha 2.793 ingressats per covid-19 (+106) i 578 a l'UCI (+16), tenint en compte que s'inclouen des d'aquest dissabte els crítics en centres privats.\nEl risc de rebrot ha tornat a baixar, ho ha fet 27 punts i queda fixat en 670. Era de 901 entre el 23 i el 29 d'octubre. L'Rt baixa lleugerament fins a 0,92. La setmana anterior era d'1,16. La incidència a 14 dies és de 762,56 entre el 30 d'octubre i el 5 de novembre i ja se situa per sota del 815,15 de l'interval anterior (23-29 d'octubre).\nPel que fa als casos confirmats per PCR o tests d'antígens (TA), en el període del 30 d'octubre al 5 de novembre n'hi va haver 26.629, xifra inferior al període anterior, del 23 al 29 d'octubre, quan se'n van detectar 32.092. Això situa l'actual taxa de confirmats per PCR/TA en 345,81 per cada 100.000 habitants, per sota del període anterior (416,75).\nDurant l'última setmana s'han fet 207.024 proves PCR i 60.428 tests d'antígens, dels quals un 10,94% han donat positiu, també per sota del percentatge de l'interval anterior (12,19%). La mitjana d'edat de les persones positives s'ha situat en els 40,42 anys.\nDes de l'inici de la pandèmia s'han confirmat 299.946 casos, 270.325 dels quals mitjançant prova PCR o test d'antígens. Hi ha hagut 35 noves morts i el total acumulat arriba a les 14.631: 8.985 en hospitals o sociosanitaris (+31), 4.260 en residències (+0), 891 en domicilis (+3) i 495 no classificades (+1). Entre el 30 d'octubre i el 5 de novembre s'han declarat 477 morts, una xifra superior a la de la setmana anterior, quan se'n van notificar 295.\nPel que fa als ingressats, en l'últim interval han ingressat 2.716 persones a l'hospital. La setmana anterior, entre el 23 i el 29 d'octubre, hi va haver 2.455 ingressats.\nEntre les persones que viuen en residències s'han detectat 74 nous casos amb PCR o TA, fins a un total de 20.782. Amb la resta de proves, el número total de casos és de 22.735. En total, han mort 6.924 persones (+11).\nEls Mossos efectuen controls per impedir l'accés motoritzat a l'àmbit del Parc Natural de l'Alt Pirineu