Carrers del segle XXI\nUna quarantena de plaques noves, instal·lades a la ronda del municipi de sa Pobla, en senyalitzen les vies públiques amb l'article literari\nM. Poquet. | 25 gener 2010\nEn aquest cas, el carrer "Mercat" passa ara a ser el carrer del Mercat.\nLes noves plaques dels carrers de sa Pobla advoquen per l'adopció de l'article literari o formal i, en alguns casos, també afegeixen les preposicions a les denominacions de tota una vida. En aquest cas, el carrer "Mercat" passa ara a ser el carrer del Mercat i el carrer "d'es Fadrins" és el dels Fadrins. Des del Consistori, asseguren que la retolació de les vies que donen a la que transcorre paral·lela a les rondes s'adapta als criteris "més estesos i adoptats pels lingüistes i per les institucions entesos en la matèria, entre els quals figura la Universitat de les Illes Balears".\nD'aquesta manera, la Sala assevera que la nova senyalització dels carrers del municipi de sa Pobla també es basa "en un format nou, amb altres materials de suport i amb una disposició i un color diferents". A més, afegeixen que "sense canviar el nom de les vies, s'han adaptat als criteris adequats". Cal subratllar que les plaques actuals no s'ubiquen, com sol ser habitual, a les façanes de les cases, sinó que se situen als caps de cantó dels carrers i s'indiquen amb un pal que hi actua de suport per sustentar la indicació. El batle de sa Pobla, Joan Comes, ha destacat que "tot allò que és senyalització al municipi és positiu. Hem escoltat les indicacions dels experts en toponímia i en lingüística". Comes afegeix que "ara la gent, que ens ha alabat la feina, sap on es troba, perquè abans no sabien on eren".\nA partir de l'any 1860, a l'amillarament de sa Pobla, els noms dels carrers seguien el criteri general amb les preposicions i els articles necessaris. Segons dades de l'Ajuntament, les vies de la localitat, però, perderen aquests elements perquè "la força legal castellanitzadora ho va transformar". No obstant això, a partir de l'any 1979, el Consistori inicià un procés de normalització lingüística i començà la restitució del català als noms oficials d'aquests espais. Així, les preposicions i l'article, en forma literària o col·loquial, de vegades hi apareixen i d'altres, no a causa de "la pressió de la situació sociolingüística del moment". En qualsevol cas, des de la Sala asseguren que "el manteniment dels articles i de les preposicions, quan correspongui, als nom de les vies, a més de possibilitar-ne una denominació més natural, més pròpia i més genuïna, contribueix així mateix a fer entendre i a aclarir-ne el significat".


ELS MILLORS PROGRAMES DE TELEVISIÓ QUE ES PODEN REPRODUIR A NETFLIX, HULU, DISNEY +, HBO I AMAZON PRIME ARA MATEIX - CULTURA\nEls millors programes de televisió en directe ara mateix\nPrincipal Cultura Els millors programes de televisió en directe ara mateix\nEls millors programes de televisió per veure a casa aquest cap de setmana, inclosos 'Barry', 'Succession', 'Fresh Meat' i molt més.\nÉs gairebé impossible esbrinar quins són els millors programes de televisió que mereixen el vostre temps en totes les plataformes de transmissió que hi ha, així que vam fer la feina i vam trobar els millors programes de televisió per veure en línia ara mateix. (Per obtenir les millors pel·lícules en directe ara mateix, feu clic a aquí. )\ncom aconseguir un tall de cabell desaparegut\nVoleu mirar de seguida? Netflix , HBO Go , Amazon , Hulu , Apple TV + , i Disney + Tots ofereixen proves gratuïtes perquè pugueu començar a transmetre sense comprometre’s ni un cèntim. Nota: si us inscriviu a una prova gratuïta a través d’aquests enllaços, és possible que tothom obtingui una comissió d’afiliació.\nLlar de foc per a casa vostra: Edició Birchwood\nLlar de foc per a casa: Edició Birchwood Cortesia de Netflix\ncom lliscar els cabells arrissats i gruixuts\nÉs aquella època de l’any en què res seria millor que arrissar-se davant d’un foc cruixent tan bon punt cau el sol, sense res més que el vent exterior com a banda sonora. No sé què vol dir 'hygge', però crec que s'assembla a això. De totes maneres, si no teniu llar de foc (i si ho teniu, si us plau, convideu-me a visitar-lo), això és el següent millor, que ofereix tota la comoditat d’un foc en funcionament sense problemes. Recomano l'edició de bedoll sobre la cirera. Respecteu aquesta decisió.\nAmerican Vandal Scott Green / Cortesia de Netflix\nproducte per al cabell per a homes amb cabells gruixuts\ncom desfer-se dels grans al cap ràpidament\ncom tractar una ungla\nquan trucar després d’una primera cita\ncaminant mort temporada 6 llista de morts\nJoe Scarborough té grans somnis (inclòs 'Trump: el musical')\n18 El dissenyador nord-americà Antonio Ciongoli també és historiador de les sabates de skate


Pau i Càndid, colla de xeremiers - Model de xeremies\nel sac de gemecs català de Mallorca\nModel patentat dels Xeremiers de sa Calatrava\nSarró/Bot Bannatyne (Pell i Goretex amb obertura amb cremallera)\nLlengüetes tradicionals de canya per al grall i bordons\nPosibles afinacions del bordons: Do-Re\nGrall en Re 415 Hz. (Do#)\nEnvirollat en acer inoxidable\nVestit per al sarró\nBufador amb sistema d'embocadura i vàlvula enroscades en un tub independent.\nUnions sintètiques entre peces\nDesglosament de preu total:\n230 € SARRÓ\n250 € GRALL\n12 € LLENGÜETA DEL GRALL\n75 € LLENGÜETES PER ALS BORDONS\n50 € VESTIT\n25 € MUNTATGE I AFINACIÓ\n1158 € FUSTES\nPREU: 1550 €\nAquest model de xeremies està aconseguit gràcies als Xeremiers de sa Calatrava, que treballant des de 1992 amb diversos constructors professionals de la cornamusa i destacats intèrprets han assolit llançar unes xeremies d'unes qualitats òptimes. Destacaquem la seva afinació, potència sonora, l'equilibri harmònic i la seva estètica final.\nEl primer model de xeremies el va treballar Josep Rotger amb el reconegut artesà i músic Antón Varela a Ferrol (Galícia) entre els anys 1989 i 1994. Després, durant una sèrie d'anys, Varela ajudà a desenvolupar un prototip de xeremies mallorquines modernes, que varen influir enormement en el procés de revitalització de la cornamusa a Mallorca amb la recuperació de la sonoritat del bordó mitjà i petit.\nAquest model fou patentat a la Fábrica de Gaites Les Xanes (Oviedo) el 2001, esdevenint així un nou model d'instrument amb procés de fabricació totalment novedos, treballava amb eines d'alta precisió i torns d'alta velocitat. Aquesta empresa asturiana dedicada a la construcció de cornamuses i vestits tradicionales de forma industrial situada a Santu Adrianu (Astúries) tancà el 2005 en situació de crisi sense haver tengut gaire activitat.\nAixí, Antón Varela continuà las tasca de producció d'aquesta cornamusa de forma artesanal durant uns anys.\nAvui, el model el produeix el constructor asturià Chus Solís, que conta amb l'únic taller de producció mecanitzada d'Astúries.\nPau i Càndid us proporciona el muntatge, l'ajustament i afinació de l'instrument així com la venda d'accesorios i complements de l'instrument.\nGarantin que treballem amb els millors materials, proveïdors i constructors actuals.\nFUNDA PER A TAMBORÍ\nFUNDES PER A CORNAMUSA\nPROTECTOR PER A GRALL\nTots els productes a la nostra botiga de Facebook. Connecta amb nosaltres sense intermediaris.


GUIA MON-RA-MON: AIGUABLAVA, LLAFRANC, CALELLA DE PALAFRUGELL I TAMARIU\nAIGUABLAVA, LLAFRANC, CALELLA DE PALAFRUGELL I TAMARIU\nDes de Barcelona, en menys de dues hores ens podem situar a qualsevol d'aquestes quatre meravelles de la Costa Brava. Autopista AP-7, sortida 9, i seguir direcció Palafrugell (per anar a Calella, Llafranc i Tamariu) i després direcció Begur, per anar a Aiguablava.\nSon tres joies completament diferents l'una de l'altre, per amb un denominador comú: la bellesa.\nAiguablava és una cala de sorra fina i en la que l'aigua agafa una tonalitat d'un blau suau extraordinari. Els acantilats que estan coronats de pins, son d'un color de mel pujat. Dominant aquest fantàstic paratge hi ha el Parador de Turisme d'Aiguablava, on val la pena passar-hi, al menys un parell de dies.\nLlafranc te una platja llarga de sorra un pel més gruixuda però molt confortable, que va des de el port esportiu fins a la cala que forma un preciós promontori farcit de pins, on comença un camí de ronda molt curtet (15 minuts) que porta a Calella de Palafrugell.\nTot és gratificant a LLafranc: el passeig al costat mateix de la platja, els restaurants que s'hi troben, l'ambient, la llum, l'entorn.\nEs fa inexcusable una visita al far de Sant Sebastià, a poca distància del centre del poble. Gaudireu d'una vista excepcional.\nPer dinar recomano el restaurant de l'hotel Terramar. La qualitat del seu menú és remarcable i el seu preu molt ajustat. Com hotel, dir que està també força bé, encara que és una mica car. Ara bé, si valoreu la situació i la comoditat per accedir a la platja (està al davant mateix de la seva porta) pot ser que ja no us ho semblarà tant.\nCalella de Palafrugell: és preciós el poble, les seves platges (en podreu triar de diferents tamanys i característiques) i tot l'entorn (no deixeu de visitar els Jardins de Cap Roig) i si us agrada el camping, La Siesta es una opció recomanable.\nTamariu, és una miniatura fantàstica. La petita platja, desdoblada en dues calas la fa encisadora. Cal acostumar-se a la catifa de pedretes que es troben tot just a l' entrar a l'aigua. Son una mica empipadores. El poble està en aquests moments una mica deixat. Tot i així no us ho perdeu.\nPer mi son els quatre paratges més bonics de la Costa Brava i m'atreveria a dir que dels millors que conec, contant totes les costes que he visitat, tant d'aquí com de fora. Enllaços directes a aquests paratges:\nWeb del Parador d’Aiguablava\nWeb de Llafranc\nWeb de Calella de Palafrugell\nWeb del Camping La Siesta\nWeb de Tamariu\nVídeo de les cales i camins de ronda de Palafrugell:\nPublicat per Ramon a 18:57\nRamon 16 de juny de 2011 a les 9:25\nSobre les fotos: La primera està feta en el trajecte Llafranc-Calella pel camí de ronda; la segona correspon a Aiguablava; la tercera a Llafranc i la quarta a Calella.\nRamon 19 de juny de 2011 a les 23:35\nAmb data 19 de juny he afegit al post la referència al'hotel Terramar de Llafranc i el vídeo de les cales i els camins de ronda de Palafrugell.\nRosa Bayot 24 de juny de 2011 a les 12:07\nLlàstima q quan fa bon temps estan plenes i llavors ja no tenen aquest encant.\njosep lluis 2 de juliol de 2011 a les 18:30\nEstupenda la teva guia d'avui. Encara que jo acostumo a situar Aiguafreda en l'ambit de Bagur, la zona de Palafrugell es digna d'una bona estada, i no cal anar-hi en plé estiu, crec jo. Aquest cap de setmana tenim la cantada d'havaneres a la platja del Port Bó. Les fotos estàn molt bé i el video ben escollit. Soc un fan de aquests llocs. També, com tu, els recomano a tothom.


Dos detinguts per drogues en la pedania de Borbotó que no respectaven la distància per Covid-19 | Valencia Extra\nEfectius de la Guàrdia Civil han detingut a dos homes, de 42 i 49 anys, per tràfic de drogues en la pedania valenciana de Borbotó que no respectaven la distància social establida per la Covid-19, segons ha informat l’Institut Armat en un comunicat.\nAmb motiu del Reial decret 463/2020, de 14 de març, pel qual es declara l’estat d’alarma per a la gestió de la situació de crisi sanitària ocasionada per la Covid-19, es van adoptar nombroses actuacions dirigides a protegir el benestar, la salut i seguretat dels ciutadans i la contenció de la progressió de la malaltia, entre les quals es recullen una àmplia sèrie de mesures restrictives de la llibertat de circulació, així com el tràfic de drogues en la demarcació de la Unitat.\nEn virtut a aqueixes mesures es va observar com per part de dues persones en la via pública no respectaven la distància social i, davant la presència dels agents, tenien una actitud nerviosa. Van llançar un objecte al sòl i van intentar abandonar el lloc en vehicles.\nUna vegada identificats i verificat l’interior dels vehicles, es va localitzar haixix, cocaïna i més 280 euros en bitllets xicotets, la majoria de 5, 10 i 20 euros, davall del seient del conductor del venedor de la droga.\nEl resultat final de l’operació es va saldar amb la intervenció dels diners i de la droga.


La varietat de vestuari i el color del material són rics i variats - Notícies - Guangzhou Boccer Furniture Limited Company\nLa varietat de vestuari i el color del material són rics i variats\nAmb la tecnologia actual i la tecnologia per millorar, les varietats i els materials de l'armari són colors rics i variats. Les diferents actituds del consumidor corresponen a diferents aficionats al color. Actualment disponibles al mercat les portes corredisses dels materials principals són de fusta, vidre, miralls i altres materials especials. Els colors són faigs, cirerers, aurons, aurons, roures, nous negres, pi blanc i així successivament. Els fabricants individuals també van llançar una "placa d'un dos colors" de la nova placa, similar a la de la moda del telèfon "color casino cor". Aquí veiem a entendre com triar un armari raonable.\nEn primer lloc, el gruix de la porta de la porta està ple de gruix, l'alçada és suficient\nLes portes corredisses amb la fusta, la millor opció de 10mm o 12mm de gruix, usen forts, estables i duradors; una mica pitjor usarà 8 mm de gruix, és relativament prima, frívola. L'alçada de la porta es decideix si la decoració al sostre, que requereix una alçada d'una sola placa de 2,8 metres o més, fins a la verola.\nEn segon lloc, la porta i la vora són coherents amb el color\nArmari de la porta del armari de la marca marc, porta dels mateixos fabricants, es poden aconseguir les línies de color coherents i de suport de la unitat. I el guarda-roba diversa és sovint patchwork, només es pot trobar una placa de color similar, la vora, no pot ser completament consistent.\nEn tercer lloc, les rodes són suaus, de pressió, de desgast, segures i fiables\nLa polea de roba de marca generalment està fabricada amb fibra de vidre de carboni (materials nous d'alta tecnologia internacionals) realitzats amb la bola, amb lubricant no assecat, pot empènyer i tirar fàcilment, suau i flexible, i la capacitat de càrrega, la pressió, el desgast No es deforma . La guia de politges és la porta corredissa de les peces tècniques del nucli, hem de triar acuradament.\nEn quart lloc, el gabinet és professional, ja sigui el disseny de la moda científica\nEn l'actualitat, el gabinet de roba de moda popular, el disseny és molt científic i raonable. Sovint, de conformitat amb el principi "ordenat a zero", el desenvolupament de diversos subconjuntos, fet lliure quan es combina amb una combinació. A més, el calaix i les activitats del tauler també poden ser lliures d'augmentar o disminuir, l'alçada es pot ajustar, la publicitat d'un mateix estil, omplir una personalitat única, guanyar l'amor a la família DIY (Do it Yourself).\nEn cinquè lloc, els accessoris del vestuari són complets, poden proporcionar una funció de suport còmoda i còmoda\nEn l'actualitat, molts fabricants de vestuari han introduït accessoris pràctics i bonics, com ara un mirall de polsera, cremallera, pantalons, calaixos de moda, cistelles de tir, plànols L, bastidors de televisió, bastidors de CD, penjadors de fusta, etc.\nSisè, si l'ús de materials verds\nS'utilitza com a xapa artificial (tauler de fibra, taulers de partícules, fusta contraplacada) per a mobles, i és difícil contenir formaldehid en mobles acabats ja que s'utilitza en el procés de producció de xapa. Si el contingut del formaldehid de l'armari o del gabinet és massa alt, tindrà efectes adversos sobre la salut de l'usuari. Segons la norma nacional, E1 ≤ 1.5mg / L, E2 ≤ 5.0mg / L.\nSetena, ja sigui amb una fàbrica professional\nPer garantir la producció, el vestuari de la marca té sobretot fàbriques professionals, maquinària i equips moderns, producció de línia de muntatge, instal·lació in situ. Eviteu completament a l'empresa de decoració aquest tipus de sistema in situ a les molèsties que causen els consumidors. D'altra banda, la mida de les dades del producte precisa, estructura rigorosa, donant una sensació de bellesa en el seu conjunt.\nVuitena, com fer el servei postvenda\nArmari com a part important del moble i persones que viuen molt relacionades. Per tant, els fabricants d'una bona reputació, el servei postvenda de qualitat és molt important. En ordenar, primer heu d'entendre el període de garantia. Els requisits generals no són inferiors a 5 anys (el mínim ha de ser superior a 3 anys). A més, l'ús de problemes, ja sigui per proporcionar serveis de manteniment a temps i eficients. Després de la instal·lació del guarda-roba, els fabricants solen emetre un fabricant de la targeta de garantia del període de garantia general de 3-5 anys.\nNovena, la millor opció per a la satisfacció del consumidor, la consciència del mercat d'un major grau de productes de roba de marca\nDavant del mercat bo i dolent, l'armari de porta corredissa de convivència, trieu l'ordre, podeu consultar els punts anteriors, comparat amb cura per triar una alta qualitat, protecció del medi ambient, bons productes de servei postvenda, crear un relaxat i agradable, càlid i confortable ambient familiar.\nUn parell de: Idees del gabinet de cuina\nSegüent: Armari Com dissenyar més raonable


El Grup Alba es reinventa aquest Nadal elaborant un calendari d’advent solidari amb els famosos 'arrugats' - Diari de la Discapacitat\nJa es poden comprar anticipadament a la seva botiga online\nInfants de l’Escola Alba de Tàrrega preparant els calendaris // Foto: Grup Alba\nEl Grup Alba, l’Ampa de l’Escola i la cooperativa Lleure Quàlia han decidit reinventar el calendari solidari que protagonitzen cada any els infants de l’escola per un calendari d’advent.\nAixí, el tradicional calendari nadalenc incorpora 24 finestretes que van del dia 1 al 24 de desembre, un dia abans de Nadal. Dins de cadascuna d’aquestes finestretes s’amaguen a dins les famoses galetes de l’obrador El Rosal del Grup Alba, els arrugats.\nTots els beneficis que es facin amb el calendari d’advent aniran destinats com cada any a fer possible les colònies, casals i altres activitats de lleure dels infants de l’Escola, així com millores tecnològiques i d’accessibilitat del centre educatiu.\nD’altra banda, els responsables de la iniciativa estan preparant també una campanya de difusió amb diferents personatges públics coneguts que donaran suport al projecte.\nEls calendaris d’advent del Grup Alba ja es poden comprar anticipadament a través de la seva botiga online i a partir de la primera setmana de novembre a través de diferents punts de venda i parades que s’organitzaran.\nSant Tomàs presenta el catàleg de productes de Nadal que es poden adquirir a la seva botiga online\nRedacció/Fonts - 14 de novembre de 2020 0\nLa botiga online de la Fundació Sant Tomàs ja està a ple rendiment per oferir els productes de Nadal l’entitat, que compten amb un...\nRedacció/Fonts - 10 de novembre de 2020 0\nLa Fundació Sant Tomàs ha presentat el nou calendari d'advent 2020, que per segon any consecutiu endolcirà els dies previs a la festa de...\nEl Grup Alba instal·la panells solars a la seu de Tàrrega que suposaran un estalvi del 20% del consum d’energia\nRedacció/Fonts - 7 de novembre de 2020 0\nEl Grup Alba està instal·lant 256 panells solars a la seu de Tàrrega, que suposaran un estalvi del 20% del consum total que es...


Via Llatina (Via Latina) fou una de les principals vies romanes que sortia de les portes de Roma. Probablement és la via més antiga de les vies romanes. Al segle IV aC ja s'esmenta la via però encara no era un camí regular sinó més aviat una expressió geogràfica. Existia probablement ja abans del 296 aC. Pirros d'Epir va avançar per aquesta via cap a Roma el 280 aC i Anníbal el 211 aC. En aquesta darrera ocasió la via ja era un camí regular.\nLa via acabava a Casilinum on s'unia a la via Àpia, si bé unes branques sortien de Teanum per Allifae i Telesia fins a Benevent. Dos vies subordinades eren la via Labicana i la via Praestina que sortien de Roma però s'unien després a la via Llatina.\nLes estacions de la via Llatina entre Roma i Casilinum foren:\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Via_Llatina&oldid=21479886»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 13 jul 2019 a les 13:00.


Blog de l'Eloi Aymerich: Joves compensats\nPublicat per eLOI a 08:00\nO potser alguns no anem a votar per convicció política. És un dret que el dret de vot no sigui obligatori, i poso la redundància expressament per subratllar, que no exercir el dret de vot no sempre va lligat a l'analfabetisme polític com se sol associar, sino també a vegades a un convenciment de que tots els polítics son amants del caciquisme i, fan tal com exprssà Pilatos, de rentar-se les mans davant dels problemes de la ciutadania, que a ells, al viure en un altre estrat social, en gran mesura no els afecta.\nsegurament és imprescindible que la classe política deixi massivament aquest "caciquisme" que jo definiria més bé com a "sectarisme" o "endogamia política".\nJo crec que no tots els polítics es renten les mans davant els problemes de la ciutdania, però sí és veritat que sovint deixen de saber de primera mà que passa al carrer; quins problemes tenen els jovers per llogar un pis, com costa aparcar al carrer quan no tens pàrquins privat propi, quina merda és esperar la Renfe amb retards i arribar tard a la feina, cobrar menys de mil euros al mes per 8 hores de feina.\nCal menys sectarisme i més tocar de peus a terra. Però això cal expressar-ho clarament. Especialment els joves, que hauríem de ser la punta de la llança d'un canvi en les maneres de fer política.


El flaix revela la identitat del doctor Alquímia - Notícies | Març 2021\nPer Tim karan/23 de novembre de 2016 16:20 EDT\nConté spoilers perEl flaix\nPotser l’haureu vist venint a pocs quilòmetres de distància, però l’episodi de “Killer Frost” ésEl flaixfinalment va revelar la veritable identitat del vilanoví de la Temporada 3, el doctor Alchemy.\nKevin Smith va dirigir l'episodi, i la gran revelació va arribar durant els últims moments. Resulta que és Julian Albert (Tom Felton), tot i que potser no seria tan feliç amb ell mateix.\nDesprés que Julian obligés a Barry Allen (Grant Gustin) a dimitir a canvi de cobrir tot el segrest de Caitlin, Julian es desperta a l'hospital al so d'una veu familiar. El CSI intenta fugir, però es troba fora d'on és saludat per Savitar, el déu de la velocitat, que demana que Julian torni a ser el seu servent 'una vegada més'. Aleshores, Julian va al seu laboratori, desdobla un armari i treu la màscara d'Alquímia.\n(Pobre Tom Felton. El seu personatges Sempre semblen enredar-se en el mal gràcies a imperiosos senyors.)\nCom aScreenRantassenyala, sembla escriptorsEl flaixpotser hauria buscat inspiració Curtis Engstrom versió d’Alchemist dels còmics. Aquell personatge, com en Julian, no era un criminal, sinó un noi intel·ligent que intentava fer el bé.\nTampoc sabem com Julian es va convertir en el primer doctor Alchemy, ni com pot veure Savitar tot i no ser un speedster. Però probablement haurem d’esperar respostes almenys unes setmanes. L'episodi de la setmana que ve formarà part del programa de quatre 'El crossover d’invasió ambSupergirl,Fletxa, iLlegendes de demà.\nTot i així, amb la història del 'Punt Flash' bàsicament lligada i 16 episodis més per participar a la Temporada 3, hi hauria d'haver molt de temps per aprofundir en l'Alquímia.


Assemblea de l’Ens a la Fundació La Roda - Tornaveu\nAssemblea de l’Ens a la Fundació La Roda\nEl 24 de febrer es celebrà a la seu social de la Fundació La Roda l’assemblea de l’Ens de Comunicació Associativa, amb una amplia representació de les organitzacions que l’integren. A la “foto de família” que els participants es van fer en acabar l’ordre del dia, entorn Antoni Carné i Joan Ramon Gordo, president i coordinador de l’Ens respectivament, hi veiem els presidents dels Cors de Clavé, Josep Cruells, el de la Fundació Candel, Pere Baltà, la secretària executiva, Marianela Alonso, i el tresorer Julio Baños, el president de la Federació Catalana de Societats Musicals, Antoni Ortiz, i el secretari Josep Viana, Antoni Viñas, d’Adifolk, el president de la Federació de Grups Amateurs de Teatre, Josep Rafecas, i Isidre Ros, vocal; Pere-Joan Pujol, president de la Federació d’Ateneus; Bartomeu Duran, president de la Federació Sardanista; Albert Moya, president de l’Agrupació de Colles de Geganters, i Amadeu Ribas; Gilbert López de l’Agrupament d’Esbarts Dansaires; Antoni Castillo, gran maestre del Gran Orient de Catalunya; Sete Udina el president de l’Agrupació de Bestiari Festiu i Popular i Ricard Cerdan, vocal; Antoni Moliné, president de la Coordinadora de Trabucaires; el president de la Federació Catalana de Pessebristes, Josep Maria Porta i Antoni Garí; Guillem Soler, gerent de la Coordinadora de Colles Castelleres; Josep Guillem, responsable de comunicació de la Coordinadora de Ball de Bastons; Fabià Mohedano del Moviment Laic i Progressista; el president de la Coordinadora de Pastorets, Josep Maria de Ramon, i Ramon Torra; Toni Gàlvez, president del Secretariat de Corals Infantils; Josep Santesmases, president de la Coordinadora de Centres d’Estudis de Parla Catalana; el president del Moviment Coral Català, Martí Ferrer, i Montserrat Gual. Actuà d’anfitriona, Anna Corbella, responsable de comunicació de La Roda. També era present Glòria-Mireia Montanyà, responsable de continguts de les publicacions de l’Ens.\nEl contingut de l’assemblea va resoldre en primer lloc, els mecanismes de funcionament de la pròpia organització i es va fer una valoració satisfactòria dels quatre anys de vida de l’Ens pels objectius aconseguits. Els temes estel·lars foren l’antiga reivindicació d’un institut català de les associacions culturals en que s’hauria de convertir el Centre de Promoció de la Cultura Popular i Tradicional i el Pla d’Equipaments Culturals de Catalunya (el Peccat) que preocupa a totes les associacions que disposen d’equipaments propis. En un i altre cas, després de ser exposat el contingut de les reunions celebrades al més alt nivell, el conjunt de les intervencions van aconsellar mantenir el diàleg i avançar cap a l’objectiu de participar decisivament en la gestió del Centre convertit en Institut i superar l’amenaça d’espoliació que pesa sobre les associacions a causa de l’actual redactat del Peccat, més pensat en els interessos municipals que en el respecte al paper històric de les entitats i els seus equipaments.\nL’experiència de la revista Tornaveu, desenvolupada per l’Ens i el Projecte Heptàgon, vinculat a la Universitat Catalana d’Estiu, que ja ha superat el trimestre d’experimentació a la recerca d’un model de publicació digital útil al món associatiu, fou valorada positivament i es dona suport a la idea de fer una presentació entorn la Diada de Sant Jordi; així com a la proposta de seguir avançant cap a la multimèdia que possibilitarà la incorporació de reportatges d’actualitat en viu. Des de la redacció de la revista es demanà als representants de les federacions que es designin enllaços i que promoguin la incorporació al projecte de col·laboradors.


Bétera organitza diverses activitats per a celebrar el Dia Internacional de la Dona – BÉTERA – toda la información del Bétera, Valencia\nBétera organitza diverses activitats per…\nLa regidoria municipal de Dona i Igualtat de l’Ajuntament de Bétera ha preparat una infinitat d’activitats per celebrar el Dia Internacional de la Dona, que té lloc el divendres 8 de març.\nD’aquesta manera, el dijous 7 de març es portarà a terme un berenar-sopar al restaurant del poliesportiu de Bétera. Allí es lliuraran els VI premis a la Dona Treballadora i Emprenedora 2018. A més, hi haurà un obsequi de cortesia per part de l’àrea de la dona. Les places són limitades. Durant la jornada es realitzarà la lectura del manifest a favor de les dones, comptant amb la col·laboració de Vanesa Muela. Aquesta cantant i músic espanyola oferirà uns cants de música tradicional ibèrica, a través d’un concert d’arrel.\nVanesa va començar a cantar a l’edat de quatre anys i als sis va realitzar el seu primer recital, en el Teatre Sant Viator de Valladolid, cantant en directe dotze cançons tradicionals.\nAmb 18 anys va ser contractada pel Teatre de la Zarzuela de Madrid, per a cantar una sèrie de romanços anònims del segle XVI, al costat de l’Orquestra Simfònica de Madrid i el Ballet Nacional d’Espanya.\nHa realitzat més de 3.000 concerts en tot el territori nacional i en països com Portugal, Itàlia, Alemanya, Àustria, França o Grècia.\nEn el seu repertori porta temes de les nou províncies de Castella i Lleó: jotes, romanços, cants de treball, de Nadal, de carnestoltes, ‘charros‘, ‘charradas‘, ‘fandangos’, seguidilles, agarrats, lleugers, rondes, correguts, rumbes, entre altres. En els seus concerts sol acompanyar-se d’una vintena d’instruments tradicionals: guitarra, rabel, pandereta, pandero quadrat, petxines, sedàs, cigaló, simbomba, darbouka i diversos instruments de cuina com el morter, les culleres, la paella o la tapadora d’olla. Habitualment, es fa acompanyar d’una parella de ball tradicional.\nD’altra banda, abans d’aquest berenar-sopar, tindrà lloc una excursió a Simat de la Valldigna, aquest mateix dia, amb eixida a les 09.00 hores i arribada a Bétera a les 14.00 hores. Durant l’excursió hi haurà un esmorzar a Simat.\nAixí mateix, des del departament de la Dona, es convida al III Sopar de Germanor que tindrà lloc a la Pobla de Vallbona, l’1 de març. Aquest sopar l’organitza la primera associació LGTBI de la comarca del Camp de Túria ‘Mirall Camp de Túria’ per a donar-se a conéixer.


S’ha presentat l’Associació Catalana per a la Divulgació Científica (ACDIC) | figueres.com\nHomeNotíciesFigueresS’ha presentat l’Associació Catalana per a la Divulgació Científica (ACDIC)\nS’ha presentat l’Associació Catalana per a la Divulgació Científica (ACDIC)\nAl nostre país, diverses entitats i institucions treballen amb l’objectiu de divulgar la ciència, però acostumen o bé a adreçar-se a nens o bé a adults amb una formació universitària, normalment en entorns urbans de grans capitals. És amb l’objectiu de divulgar la ciència, entesa com una part intrínseca de la cultura, a tota la ciutadania, i d’una forma inclusiva i integradora, que el 7 de febrer es va constituir l’Associació Catalana per a la Divulgació Científica (ACDIC). L’entitat, liderada per Salvador Macip, metge, investigador i divulgador científic, ha signat aquest migdia un conveni de vinculació amb l’IEC, i s’ha presentat en una conferència de premsa a l’Institut d’Estudis Catalans. Hi han intervingut el president de l’ACDIC, Salvador Macip, i el president de l’IEC, Joandomènec Ros. Hi ha estat presents, també, Carlos F. Sopuerta i Sebastià Xambó, vicepresidents de l’ACDIC, i Àngels Yécora, secretària de l’entitat.\nEl president de l’ACDIC és Salvador Macip i Maresma (Blanes, 1970), metge, investigador i escriptor. Llicenciat en Medicina a la Universitat de Barcelona (1988-1994) i doctor en Genètica Molecular i Fisiologia Humana (1998). Va treballar a l’hospital Mount Sinai de Nova York, on va fer recerca oncològica. Des del 2008, continua la seva activitat investigadora a la Universitat de Leicester, Regne Unit, on dirigeix el laboratori Mechanisms of Cancer and Ageing, i d’on és professor. Els seus estudis han contribuït, entre d’altres coses, a definir nous tractaments per la leucèmia. Ha publicat una trentena de llibres de ficció i divulgació i col·labora regularment amb diversos mitjans de comunicació.\nEl vicepresident primer és Carlos F. Sopuerta (Barcelona 1969). Doctor en Física per la Universitat de Barcelona (1996), va ser professor ajudant d’aquesta universitat entre els anys 1996 i 1998. Ha ocupat posicions postdoctorals a Alemanya, Regne Unit, Estats Units, i Canadà. En l’actualitat, és el coordinador del Grup d’Astronomia Gravitacional – LISA de l’Institut de Ciències de l’Espai (CSIC-IEEC) i investigador principal en diversos projectes d’investigació. És membre de l’equip científic de la missió LISA Pathfinder de l’Agència Europea de l’Espai, de què és el representant espanyol; és membre del Comitè executiu del Consorci de LISA; membre de l’equip científic del Telescopi Einstein (projecte de detector d’ones gravitatòries de tercera generació); membre de l’equip científic de la missió STE-QUEST, candidata a missió de classe mitjana de l’ESA per fer tests del principi d’equivalència, i membre del Consorci ELGAR pel disseny d’un detector d’ones gravitatòries basat en interferometria atòmica.\nEl vicepresident segon és Sebastià Xambó Descamps (Vilallonga de Ter, 1945). Catedràtic emèrit del Departament de Matemàtiques de la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC), ha estat president de la Societat Catalana de Matemàtiques (1995-2002), del Comitè Executiu del 3r Congrés Europeu de Matemàtiques (2000) i de la Conferència de Degans de Matemàtiques (2004-2006). Ha estat vicerector de la UPC (1998-2002) i degà de la FME/UPC (2003-2009). Va ser becari Fulbright-Hays (1977-1979).\nLa secretària és Àngels Yécora Gallastegui (Saragossa 1967). Màster en Gestió i Administració d’Empreses per ESADE, amb especialització en Comerç Internacional (MIM 1992); És també Agent Oficial de la Propietat Industrial per oposició (1995) i exerceix lliurement la professió en la seva pròpia empresa, que està especialitzada en l’àmbit de la protecció i la gestió econòmica de la Propietat Industrial i Intel·lectual. És també llicenciada en Filosofia i Ciències de l’Educació (1985-1990) per la Universitat de Barcelona. Ha col·laborat amb càrrecs directius en entitats sense ànim de lucre amb la finalitat de promoure la divulgació científica (AECC-Catalunya contra el càncer, 2011-2017) i també en entitats per promoure activitats culturals i socials (Associació d’Empordanesos a Barcelona: 2001-2007).\nEl tresorer és Esteve Guerra Serra (Roses, 1981), llicenciat en Administració i Direcció d’Empreses i MBA per IE Business School. La seva trajectòria professional ha estat vinculada a negocis turístics, de software alimentari, de construcció i d’energia fotovoltaica. Des de 2013, exerceix de jutge en la competició I3 Innovation Challenge, que convoca la Universitat de Harvard.\nEl vocal primer és Toni Hernàndez Fernàndez (Barcelona, 1974). Físic, lingüista i doctor en ciència cognitiva i llenguatge per la UB. Expert en comunicació i aprenentatge de les ciències i la tecnologia, com a divulgador científic col·labora habitualment en mitjans de premsa local de Terrassa i al portal digital e-ciencia, i també desenvolupa material didàctic per a diverses editorials. Docent a ensenyament secundari i formació professional (1997 – actualitat), des del 2008 és professor associat a la UPC.\nLa vocal segona és Anna Maria Puig i Griessenberger (Figueres, 1963). Doctora en història per la Universitat de Girona i màster en Museografia Didàctica per la Universitat de Barcelona. Ha desenvolupat la seva professió en el camp de l’arqueologia, especialment en excavacions des del món ibèric i colonial fins a l’època moderna. Té experiència en el món de la gestió del patrimoni arqueològic i monumental, com a arqueòloga municipal i conservadora del Museu de la Ciutadella de Roses (2008 a 2011), així com en museografia i difusió cultural. Ha estat activa en el camps de l’associacionisme cultural a l’Alt Empordà: des de 2015, és presidenta de l’Institut d’Estudis Empordanesos; des del 2017, de la Fundació Albert Tomàs i Bassols. Des del 2006, és la tresorera d’Amics del Castell de Sant Ferran.\nLa vocalia de la Comissió assessora la componen, per una banda, Marià Baig i Aleu (Figueres 1955), que és professor titular del Departament de Física i del Centre d’Història de la Ciència (CEHIC) de la UAB; Albert Bramon i Planes (Banyoles 1942), catedràtic de Física Teòrica a la UAB, considerat un dels investigadors i docents més emblemàtics de la Facultat de Ciències, on ha format una escola de reconeguts físics, i Andreu Valls Grau (Barcelona 1947), enginyer industrial.\nSegons l’informe Percepción social de la ciencia y la tecnología, elaborat per la Fundación Española para la Ciencia y la Tecnología (FECYT), tot i que l’alfabetització científica dels espanyols ha millorat des de 2006, resultats com que el 25% de la població a Espanya creu que el Sol gira al voltant de la Terra, que un 30% dels espanyols encara creu que els humans van conviure amb els dinosaures o que prop de la meitat pensen que els antibiòtics no curen només les malalties causades per bacteris, sinó també per virus, demostren que encara hi ha molta feina a fer en el camp de la divulgació de la ciència.\nL’enquesta de la FECYT també destaca que la imatge que els ciutadans tenen de la ciència ha millorat, i el 60% afirma que la ciència té més beneficis que perjudicis. A més, un de cada quatre joves d’entre 15 i 24 anys mostra interès per la ciència, i fora d’aquest rang d’edat, l’interès varia molt segons les generacions d’edat. En aquesta línia, pel que fa a l’interès en la ciència, hi ha una gran diferència segons el sexe: un 20% dels homes hi està interessat, el doble que el percentatge de dones, que és d’un 10%.\nPel que fa a l’aparició d’informació científica als mitjans de comunicació, el 60% dels consultats opina que és insuficient, i en el tractament de la informació científica i tecnològica, se’ls atorga un grau de confiança d’un 2,9 sobre cinc, força per sota dels hospitals, les universitats, els museus de la ciència o els organismes públics de recerca. Internet és, ara per ara, la primera font d’informació científica, especialment entre els joves, tot i que s’observa una disminució en la confiança en aquest canal.\nEl pretext poètic del cor en la poesia de Maria Àngels Anglada\nGrease amb el musical del Muntaner


“El discurs de Pau Casals a l’ONU continua emocionant-me profundament” | Guillem Vidal | BARCELONA | Música | El Punt Avui\n“El discurs de Pau Casals a l’ONU continua emocionant-me profundament” “El discurs de Pau Casals a l’ONU continua emocionant-me profundament” “El discurs de Pau Casals a l’ONU continua emocionant-me profundament” “El discurs de Pau Casals a l’ONU continua emocionant-me profundament” + “El discurs de Pau Casals a l’ONU continua emocionant-me profundament” E-mail\nLluís Claret, en un dels concerts de retrobament que el Trio Barcelona va fer l’any 2018, al Teatre Atlàntida de Vic LAURA BUSQUETS / ACN.\n“El discurs de Pau Casals a l’ONU continua emocionant-me profundament” “El discurs de Pau Casals a l’ONU continua emocionant-me profundament” “El discurs de Pau Casals a l’ONU continua emocionant-me profundament” “El discurs de Pau Casals a l’ONU continua emocionant-me profundament” “El discurs de Pau Casals a l’ONU continua emocionant-me profundament” E-mail\nÉs molt important, una vegada la pandèmia s’apaivagui, poder reconstruir el teixit musical que hi ha al país\nEl meu pare estava a la presó de Perpinyà esperant que l’afusellessin qualsevol nit. I el va salvar Pau Casals\nNascut l’any 1951 a Andorra i fill de pares exiliats, el violoncel·lista Lluís Claret fa temps que és un referent de primer ordre de la música clàssica a Catalunya. Fillol de Pau Casals (a qui veia tocar, quan era tot just un infant, a Prada) i deixeble del seu germà Enric, Lluís Claret suma ja més de cinquanta anys de trajectòria professional, amb fites en el seu currículum com la creació, a principis de la dècada dels vuitanta, junt amb el seu germà bessó Gerard (violinista) i el pianista Albert Attenelle, del Trio Barcelona, protagonista durant tretze anys de concerts en escenaris d’arreu d’Europa i l’enregistrament de diversos discos. Avui, al Palau de la Música (on Claret va debutar, l’any 1968, com a integrant de l’Orquestra Ciutat de Barcelona), el violoncel·lista s’unirà al Cosmos Quartet –amb els quals ja va tocar, per primer cop, diumenge a Madrid– per a un recital amb el Quintet per a dos violoncels, D. 956 de Schubert (20.00 h).\nCom es van conèixer amb els integrants del Cosmos Quartet i com va gestar-se el concert que avui oferiran plegats?\nVa ser el mateix quartet que m’ho va demanar. Amb alguns d’ells ja ens coneixíem i al violoncel·lista, l’Oriol Prat, inclús li havia fet alguna masterclass quan era un nen petit i ja demostrava estar molt ben dotat per al cello. No havia actuat mai amb ells i, quan m’ho van proposar, de seguida em va fer molta il·lusió. No els havia escoltat mai, però ja sabia que era un quartet que funcionava molt bé. És un quartet jove, porten cinc o sis anys, la qual cosa, per a un quartet, encara és la infància, però toquen amb maduresa i també amb molta frescor d’idees. És bonic, doncs, poder col·laborar-hi.\nLi representa un estímul, tocar amb músics significativament més joves?\nL’estímul no és tant en l’edat sinó en com toca qui està davant meu. Que siguin gent jove m’omple de satisfacció, és clar, perquè em fa constatar que hi ha un futur per al país que convida a l’optimisme. Però no és tant una qüestió d’edat sinó d’haver-nos entès molt bé des del primer assaig.\nCom a artífex, al llarg de la seva trajectòria, de diferents formacions de referència, què opina de la salut, actualment, dels quartets de corda a Catalunya?\nVa ser important, en aquest sentit, crec, la fundació, fa gairebé 25 anys, del Quartet Casals, ja que, abans, aquí, en aquest terreny, érem una mica pobres. El Quartet Casals, però, va arrossegar molta gent. Va ser inspiració per a molts, fent inclús classes a músics que ara formen part d’aquests quartets que ara funcionen. N’hi ha quatre o cinc que són realment de molta qualitat, i que fins i tot quan vaig a fora sento a anomenar, la qual cosa demostra que no és una qüestió de fama local i prou.\nLa manera que té aquesta generació d’aproximar-se a les obres és molt diferent de quan va començar vostè?\nHi ha hagut, certament, una evolució en la interpretació musical. Aquesta és una cosa viva i, per tant, no s’interpreta igual avui que al segle passat o al segle XIX. El canvi més important d’ençà que jo vaig començar, tal com es veu en les audicions que es fan de les obres, diria que ha estat aquest intent d’acostar-se el màxim possible al manuscrit del compositor. Això no vol dir que s’hagi de copiar exactament el que diu un manuscrit, però sí que el punt de sortida de la recerca de cada intèrpret està més a prop del manuscrit per, aleshores, i a partir d’allà, fer-ne les teves pròpies interpretacions. Abans, molts d’aquests manuscrits estaven editats per músics amb les seves pròpies idees. És important, doncs, que la primera aproximació sigui des de fonts tan properes com sigui possible a la idea del compositor, la qual cosa no és fàcil, és clar, ja que hi ha obres de les quals no es troba el manuscrit i n’hi ha d’altres que són poc clares, perquè, a l’hora d’escriure, hi ha compositors curosos i compositors que no ho són tant. Sigui com sigui, és una recerca apassionant.\nTé una forta vocació pedagògica i ha dedicat bona part de la seva activitat professional a l’ensenyament. Quines són les idees que més insisteix als seus alumnes?\nN’hi ha moltes basades en això que acabo de dir. En la meva època d’estudiant, com deia, no hi havia tantes edicions de text, com es diu ara, “originals”, i quan vaig estudiar amb els meus professors, sobretot amb l’Enric Casals, les aproximacions intentaven ser ja el més curoses possible amb la idea del compositor. Intento, sobretot, mantenir això i fer-los entendre, també, com d’important és afinar el cos amb l’instrument. No s’ha d’afinar només l’instrument, sinó també el cos, perquè, al capdavall, toquem amb un cos, i cal que aquest actuï en harmonia amb la música que estem interpretant.\nÉs, aquesta, una particularitat, sobretot, del violoncel?\nNo, de tots els instruments. Qui em va fer entendre millor aquesta idea, de fet, era un pianista. Sí que és cert, però, que la posició del violoncel en relació, per exemple, al violí és una mica més natural. Però el cos s’ha d’afinar en tots els instruments, i cantant també. Si hi ha tensions innecessàries en el cos serà més dificultós tocar i de ben segur el músic se sentirà menys lliure.\nParli’m del seu pare, Andreu Claret, que va arribar a participar en la fundació d’Esquerra Republicana.\nEs va exiliar a França i, en finalitzar la Segona Guerra Mundial, va fer-ho a Andorra, ja que era el lloc més a prop que hi havia de Catalunya. Va estar pres de la Gestapo, en els temps que els alemanys tenien França ocupada, per haver amagat un parell d’amics. Va estar a la presó de Perpinyà esperant que l’afusellessin qualsevol nit. I el va salvar Pau Casals. El pare es va posar molt malalt a la presó, va agafar una peritonitis. I Casals, a qui els alemanys, en certa manera, respectaven, perquè sabien qui era, els va convèncer perquè el deixessin anar a morir a casa.\nPerò no va morir, és clar.\nNo. Per sort va sortir-se’n, d’aquella infecció, i no va morir. Pau Casals, en qualsevol cas, li va salvar la vida.\nJa eren amics?\nSí, sí, ja es coneixien. Hi havia un grup de catalans prop de Tolosa que es trobaven habitualment. Pompeu Fabra, Joan Alavedra... tot un grup d’il·lustres catalans.\nPau Casals, de fet, va ser el seu padrí. Què en recorda, d’ell?\nQuan el vaig conèixer devia tenir nou o deu anys. Ho recordo perfectament, però, ja que Casals, amb els nens, era molt amable. Jo estava molt impressionat i, en aquells anys, era supertímid, tanmateix. Un parell de cops, el meu germà i jo vam anar a tocar per a ell, ja que els nostres pares volien conèixer la seva opinió sobre si teníem possibilitats de convertir-nos en músics professionals. A nosaltres no ens va donar cap consell, es va limitar a escoltar-nos, però suposo que deuria dir-los que endavant. El recordo tocar a Prada, també, en algun assaig amb jo assegut a terra a un metre i mig de la pica del seu violoncel. Tinc molt present un trio de Brahms i sentir-me impressionat pel so d’aquell senyor, que tenia ja més de vuitanta anys.\nCom va arribar el violoncel, a casa seva?\nVivíem a Andorra i allà no hi havia escola de música. Però quan jo tenia nou anys venia un professor de la Seu d’Urgell que s’oferia a muntar una escola de música i hi pujava dos cops per setmana. Va ser aleshores quan en Gerard va agafar el violí i jo, el violoncel. No en vaig tenir cap dubte, tenint en compte l’apadrinament de Pau Casals, a qui tanmateix no havia conegut encara. Quan vaig fer-ho feia poc menys d’un any que tocava. A casa, en tot cas, teníem discos i ja estàvem familiaritzats amb aquell so tan especial.\nA l’octubre es compliran 50 anys del cèlebre discurs de Pau Casals a l’ONU. Se sent influït per ell, també, des d’una perspectiva humanista?\nSí, evidentment. A casa, abans de sentir parlar del Pau Casals músic, vaig sentir parlar de l’admiració que els meus pares tenien a Pau Casals com a persona, com a humanista. I el mateix Casals, de fet, ho deia: “Abans que músic, soc persona, i tinc uns pensaments humanistes que són aquests.” És clar que m’ha influït, segurament de forma inevitable! El discurs de l’ONU l’he escoltat moltes vegades i continua emocionant-me profundament, cada vegada que l’escolto. Sentir un senyor, aleshores, de més de 90 anys parlar amb aquella força interior, que és també la força del seu violoncel, per convèncer representants de tots els països de la importància de Catalunya és una cosa que em continua emocionant. Veure com aixeca el dit i explica que Catalunya, al segle XI, tenia el primer Parlament...\nLa relació entre els germans Pau i Enric Casals, que era violinista, els ha servit de mirall, a vostè i al seu germà Gerard?\nBé, Enric Casals era quinze anys més jove, i la relació va ser diferent. Amb en Gerard, en canvi, som bessons. I sort que no vam tocar el mateix instrument, perquè hauria començat la guerra! Va ser una decisió molt sàvia per part dels nostres pares, aquesta. Cadascú ha pogut fer el seu camí. Hi ha hagut la competitivitat típica de germans, però d’ençà que vam trobar el nostre camp d’actuació, la nostra relació s’ha regit per la cordialitat i la mútua admiració.\nFa poc més de dos anys van celebrar els cinquanta anys de carrera amb un retrobament del Trio Barcelona. Com ho va viure?\nEl Trio Barcelona va ser un moment molt important de la nostra carrera i vam pensar que un revival per a la celebració d’aquest 50è aniversari podia ser interessant. I, certament, va ser molt, molt especial. Feia 25 anys que no tocàvem com a trio, i els assajos a l’Escola de Música de Barcelona amb l’Albert [Attenelle] i nosaltres dos van estar impregnats d’una emoció molt profunda. I els cinc o sis concerts que vam fer després van ser inclús més especials que tots els que havíem fet uns anys abans.\nJa tenen idea per al 60è aniversari, doncs!\n[Riu] No ho crec, però no se sap mai...\nAmb un peu a Boston, on forma part del cos DocNet del New England Conservatory, i un altre a Catalunya, com veu el teixit musical del país?\nAra amb la pandèmia, malament, és clar. S’està allargant molt, tot plegat, i espero que aquest teixit sigui capaç d’aguantar. És molt important, una vegada la pandèmia s’apaivagui, poder reconstruir aquest teixit, que ara és molt fràgil. A Madrid, diumenge, hi vaig fer el meu primer concert des del mes d’agost, i el de l’agost va ser el primer concert que feia des del mes de març. Jo tinc les classes, però per als músics que viuen dels bolos la situació està sent brutal.\nS’ha destapat, creu, la situació de feblesa en què estava la cultura?\nAmb la cultura no hi ha mai prou ajuts, això és clar, però no hem d’oblidar que el teixit cultural català d’abans de la pandèmia era prou important. Hi ha tots aquests quartets de corda de què parlàvem, dos conservatoris superiors... Tot podria anar millor, naturalment, però, en tot cas, la situació és incomparable a com estàvem fa 25 o 30 anys. Ara el que cal és mirar com ho podrem reconstruir.\nDues generacions de músics de corda\nLluís Claret i el Cosmos Quartet presentaran avui al Palau de la Música la seva primera col·laboració conjunta, que ja es va poder veure diumenge passat al Círculo de Bellas Artes de Madrid. Nascut, el 2014, amb l’objectiu de descobrir i aprofundir l’extens i fascinant repertori per a quartet de corda, el Cosmos Quartet està format per Helena Satué (violí), Bernat Prat (violí), Lara Fernández (viola) i Oriol Prat (violoncel) i, des del juny passat, ha fet un total de 32 concerts arreu de l’Estat espanyol, xifra més que remarcable en temps de pandèmia. Lluís Claret, per la seva banda, és actualment professor i cap del Departament de Cordes al New England Conservatory de Boston i visita regularment el Conservatori Superior del Liceu. El seu instrument és un Nicolas Lupot (París, 1820).\nEl Punt Avui. Girona 21-01-2021, Pàgina 16\nEl Punt Avui. Nacional 21-01-2021, Pàgina 16


Caminar per Sella: 2014\nMolí de les Penyetes\nCom a complement a l'anterior entrada de nom "Ruta dels quatre molins" i que en realitat s'hauria d'anomenar "Ruta dels CINC molins".\nDoncs sembla que no era tan complicat: el Molí de les Penyetes el tenia davant dels meus nassos i no em vaig adonar!\nAl propi paratge de "El Salt", prop del Molí d'Amable (segon de la Ruta dels quatre molins) trobem les restes d'un assut, el de les Penyetes. Ací encara s'aprecien porcions d'un mur amb un arc cego de pedra i a la seua dreta, mirant a la serra, varies restes més que ens donen pistes sobre la localització d'aquest molí (possiblement d'època medieval, igual que el del pont vell).\nAcí teniu unes quantes fotografies del lloc:\nParatge El Salt: dalt a l'esquerra podeu veure les restes del Molí\nMolí de les Penyetes (1 de 3)\nMolí de les Penyetes (2 de 3)\nMolí de les Penyetes (3 de 3)\nPublicat per Jaume Soriano Sivera a 19:15 Cap comentari:\nRuta dels quatre molins\nDistància total aprox.: 5 Km\nTemps aprox.: 60' a 70'\nDurant anys, l'existència dels molins fariners ha acompanyat el desenvolupament de les nostres poblacions. Segons un estudi al que he pogut tenir accés (Los Molinos de la cuenca del Amadorio, de Álvaro García Fracés) només a la conca de l'Amadori es contabilitzaven fins a 21 molins que aprofitaven la força de l'aigua per produïr la farina.\nFuncionament d'un molí fariner\nA aquest document es fa menció als següents molins al terme de Sella:\n- Molí del Pont Vell.\n- Molí de Dalt.\n- Molí de les Penyetes.\n- El Molinet.\nL'únic que no he pogut localitzar (doneu-me temps ;-) ha estat el molí de les Penyetes, però la resta es poden veure, si no sencers, el poc que queda d'ells.\nA aquesta excursió us propose el següent itinerari: Molí de Dalt - Molí de Baix - Molinet - Molí del Pont Vell.\nComencem la nostra ruta: sortim com altres vegades des del Cabiló, a la plaça Major de Sella, front a l'església de Santa Anna. Baixarem pel carrer Major fins arribar a la casa del Metge, just baix la costera. Ací agafem el carrer de l'esquerra que ens du a la costera del Secanet.\nMolí de Dalt, accedint des de\nla Huerta Ricardo.\nDesprés d'agafar la carretera d'entrada al poble la seguirem en direcció al pont de la carretera però sense arribar-hi. A la primera corba, després de passar els panells informatius que hi ha a l'entrada, veurem que ix un camí asfaltat per l'esquerra de la carretera: després d'uns metres veureu una caseta anomenada "HUERTA RICARDO".\nPel costat dret de l'esmentada construcció agafem una costera estreta que baixa fins al riu: tot just on acaba el camí trobarem el primer dels quatre molins, el de Dalt.\nL'estat de l'edifici és lamentable: apenes sí queden les quatre parets però, el pitjor és que és practicament inaccessible donat que ha estat invaït pel canyar, argilagues, baladre i d'altres.\nAcí teniu unes fotos del seu estat. La última d'elles des del camí d'enfront, el que puja a la carretera.\nLes argilagues fan impossible\naccedir a l'entrada.\nFaçana principal coberta\nper la vegetació.\nBassa que alimentava el molí\nMolí de Dalt des del camí.\nTornem al camí, just al costat de la casa "Huerta Ricardo" i, en lloc de pujar a la carretera seguim eixe caminet de formigó que en apenes cinc minuts ens porta fins el paratge de El Salt, a uns cinquanta metres del Molí de Baix.\nEl Molí de Baix o d'Amable\nDes d'ací la vista ja promet: el molí és una edificació imponent, molt ben conservada gràcies a l'esforç del seu propietari, Amable. Actualment no es pot visitar per dins però paga la pena fer-li una ullada des de fora i...des de dalt! sí, mijantçant un caminet que ens desvia per l'esquerra de la casa, després d'una xicoteta pujada, arribem a l'altura de la bassa que subministrava l'aigua al mecanisme del molí. Uns pocs metres més amunt trobem un xicotet sender que, seguint la sèquia de rec ens durà al nostre següent punt d'interés, el Molinet.\nMolí de Baix des del paratge El Salt\nCom deien, seguint el sequier ens dirigirem cap al Molinet. Abans passarem per l'Horta d'Irles, que deixarem a ma esquerra. Un bonic sender entre garroferes centenàries ens portarà fins la sèquia que passa pel mateix costat del Molinet.\nL'estat de l'edificació és bastant bò, no així el mecanisme que ha estat desaparegut. Malgrat tot, si ens situem al front del molí veurem encara el pont ("cacau") per on sortien les aigües després d'haver fet la seva faena. Dins d'aquest arc s'endevinent trossos de fusta però dubte molt que formaren part del mecanisme original del rodet.\nAcí teniu algunes fotos més de l'indret i de com arribar-hi:\nBassa a l'Horta d'Irles\nSender sota garroferes\nSendeta que porta al Molinet\nRestes del pont o cacau\nUna mirada dins la cacau\nDeixem arrere el Molinet, creuem el riu i pujem per una costera de terra que ens porta a la carretera, a l'altura de les Forques. En lloc de continuar per la carretera prenem el camí que puja en direcció a l'abocador i, en trobant el desviament que ens portaria al femer l'ignorem i seguim pel camí en direcció a l'Era del Carro. Aquesta via ens durà en uns quinze minuts fins el pont d'entrada a Sella.\nEntre les canyes, la cacau del molí.\nL'últim dels molins, el Molí del Pont Vell, només serà visible si baixem a l'esmentat pont agafant les escales que trobarem a l'esquerra del pont d'accés. Des de damunt del pontet i mirant al mur de pedra seca que trobem al front (entre el pontet i el pont) ens fixarem en una espècie de finestra quadrada (mireu la foto) i, a pocs metres, trobareu la "cacau" del que fou en una època passada un molí.\nÉs una pena que no hi hajen més restes i que les poques que hi han passen desapercebudes al caminant. És més pena, si cal, que aquestes construccions que tingueren un paper tan important en un passat no massa llunyà, avuí hagen caigut en l'oblit i, com hem vist al cas del Molí de Dalt i com pronte passarà al Molinet, estiguen condemnades a la desaparició.\nPont d'entrada a Sella i Sella al fons\n...i fi del camí al menys fins que descobrisca on es troba el Molí de les Penyetes (o el que quede d'ell) ;-)\nPublicat per Jaume Soriano Sivera a 23:02 Cap comentari:


Jornades - Results from #8\nEscrit per Centre Delàs on 20 abril 2018 . Posted in Jornades del Delàs\nConeix les ponents que participaran en les Jornades "Desarmem les polítiques financeres"\nEscrit per Centre Delàs on 17 Novembre 2017 . Posted in Jornades del Delàs\nEl Centre Delàs d'Estudis per la Pau i SETEM Catalunya organitzen el 14 de desembre al Centre Cívic Pati Llimona de Barcelona les Jornades "Desarmem les polítiques financeres. Com introduir les finances ètiques en les nostres institucions?" que comptaran amb reconeguts ponents experts en les finances ètiques i la banca armada, així com, amb responsables polítics de les àrees d'economia de diferents administracions, per reflexionar sobre la coherència de polítiques i la viabilitat de la introducció i consolidació de les finances ètiques en les administracions públiques\n¿Vols conèixer els experts que participaran de les Jornades anuals?\nPer més informació sobre l'esdeveniment, accedir al link: http://www.centredelas.org/ca/activitats/jornades/3391-el-negoci-de-la-venda-d-armes-i-les-refugiades-centraran-les-jornades-del-delas-2017\nEls experts abordaran de manera crítica i rigorosa les responsabilitats dels països del Nord davant aquest èxode massiu de persones, especialment, a la regió mediterrània des d'un enfocament de drets i de cultura de pau.\nJornades 2017: el negoci del comerç d’armes i les refugiades\nEscrit per Centre Delàs on 09 Octubre 2017 . Posted in Jornades del Delàs\nTornen les jornades anuals del Centre Delàs per posar llum a l’estat de la Pau i el militarisme al món. Així, dijous 23 de novembre a partir de les 17 hores i fins a les 21 hores, el Palau de la Virreina (Les Rambles, 99) acollirà sota el nom de “Comerç d’armes i fluxos migratoris. El negoci de les fronteres” aquest esdeveniment.\nEnguany, el debat girarà entorn a la relació entre les exportacions i comerç d’armes, i especialment d’armes fabricades a la Unió Europea, i els més de 20 milions de refugiades que han hagut d’abandonar el seu país per la violència armada i altres situacions que feien perillar la seva supervivència. A través d’investigadors i investigadores europeus i nord-americans –les principals regions productores d’armament- s’abordaran de manera crítica i rigorosa les responsabilitats dels països del Nord davant d’aquest èxode massiu de persones, especialment, a la regió mediterrània des d’un enfocament de drets i de cultura de pau.\nJornades 2015: Reduir la despesa militar per un món més segur\nEscrit per Centre Delàs on 23 Juliol 2015 . Posted in Jornades del Delàs\nReduir la despesa militar per un món més segur #ReduirLaDespesaMilitar #CutMilitarySpending\nEl dia 12 de novembre de 2015, a Barcelona, celebrem les jornades anuals del Centre Delàs d'Estudis per la Pau, aquest any seran unes jornades preparatòries (PrepCom) del Congrés Mundial 2016 de l'International Peace Bureau “Disarm! For a Climat of Peace” en el que es tractarà com reduir la despesa militar en el món, que ascendeix a 1,8 bilions de dòlars el 2014, i com invertir aquests recursos en activitats de promoció per la pau, desenvolupament social, polítiques mediambientals, política social i benestar, drets humans, igualtat de gènere, creació d'ocupació sostenible.


Israel estudia intensificar l'operació en resposta al segrest d'un dels seus soldats - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nIsrael estudia intensificar l'operació en resposta al segrest d'un dels seus soldats\nEl govern hebreu i Hamàs s'acusen mútuament de violar la treva humanitària de 72 hores pactada dijous\nefetel aviv/gaza/washington 02.08.2014 | 00:00\nLes autoritats israelianes sospesen una intensificació de la seva campanya militar a Gaza arran de la suposada captura d'un soldat hebreu per milícies palestines durant un alto el foc humanitari que les dues parts es van acusar d'haver violat. El gabinet de seguretat israelià es va reunir a Tel Aviv per analitzar les repercussions de la caiguda en mans enemigues del soldat, entre elles si redefineix l'operació i s'inclouen nous objectius, o si per contra s'entén com una conseqüència inevitable del conflicte armat i segueix endavant la missió centrada a destruir la capacitat ofensiva de Hamàs i els seus túnels.\n"Hamàs i altres organitzacions terroristes a la Franja de Gaza pagaran les conseqüències dels seus actes", va assegurar el primer ministre israelià, Benjamín Netanyahu, al secretari d'Estat dels EUA, John Kerry, en una conversa telefònica. Netanyahu va traslladar a Kerry la queixa que malgrat els compromisos adquirits per Hamàs i altres faccions davant l'ONU que complirien la treva, aquesta ha estat vulnerada "de manera grollera" per la part palestina, a la qual va acusar d'haver atacat els soldats després de la seva entrada en vigor.\nTropes israelianes van ser atacades una hora després de l'entrada en vigor de l'alto el foc humanitari de 72 hores acceptat per les parts en conflicte. Milicians palestins van sortir d'un túnel i van atacar per sorpresa els soldats al sud de Gaza, assalt en el qual un dels atacants va detonar un cinturó explosiu i va matar dos uniformats, segons l'Exèrcit hebreu, que es va referir a les sospites de la captura d'un tercer, identificat com Hadar Goldin, de 23 anys, membre de la Brigada Givati i de la població de Kfar Saba.\nEl seu pare, Simja Goldin, va assegurar que confia que l'ofensiva no conclogui i "s'aixequi cada pedra de Gaza" fins que aconsegueixin portar de tornada a casa el seu fill. Hamàs va negar tenir coneixement del segrest del soldat, i diversos dirigents, entre ells el membre del buró polític de Hamàs al Líban Osama Hamdán, van acusar Israel d'utilitzar la suposada captura del soldat per "justificar les seves agressions contra el poble palestí".\nAixí mateix, representants palestins van denunciar que Israel va cometre la primera vulneració de l'alto el foc pactat. El portaveu del Ministeri de Sanitat a Gaza, Ashraf al Qedra, va assenyalar que la primera violació es va produir per part de forces israelianes que van atacar a primera hora del dia la localitat de Rafah, al sud de Gaza, on inicialment es van registrar sis ferits, xifra que va augmentar amb nous bombardejos.\nJornada amb 70 morts\nPosteriorment, la mateixa font va informar que durant la jornada prop de 70 persones van morir per foc intens de blindats i caces israelians contra aquesta ciutat i altres punts de Gaza, el que eleva per damunt de 1.500 la xifra global de morts, mentre que els ferits sumen 8.600 ferits des que va començar l'ofensiva israeliana el 8 de juliol. El Senat dels EUA va aprovar per unanimitat concedir al Departament de Defensa uns fons suplementaris per valor de 225 milions de dòlars per finançar l'escut antimíssils d'Israel. Per part seva, el president nord-americà, Barack Obama, va acusar Hamàs de trencar l'alto el foc "minuts després" del seu inici, així com va exigir l'alliberament del soldat israelià "segrestat".


Fins a la lluna i tornar | Catorze.cat\nGemma Ventura Farré | 26/04/2016 a les 03:16h\nArxivat a: El piano, Àntiga Fàbrica Estrella Damm, Lax'n'busto\nSona una gralla al passeig de Gràcia. Una nena escala el cel i alça el braç. És la Colla Castellera Jove de Barcelona. Els aplaudim mentre la pluja cada vegada és més evident. Em distrec mirant les portades del Barrufet que un llibreter cobreix perquè no es facin malbé. També em quedaria encantada davant una dona que fa roses amb llaços i espigues i una artesania que delata la paciència dels clients. Però el concert comença d’aquí a mitja hora.\nLa línia blava va tan plena que sembla impossible que encara pugui entrar i cabre més gent a Sagrada Família. Al meu costat, una noia de jaqueta lila i ronyonera amb una amiga, en un moment d’una conversa, diuen Lax’n’Busto. Anem al mateix lloc. No saben on és l’Antiga Fàbrica d’Estrella Damm. Ens guiem per la fletxeta blava del Google Maps que em vaig descarregar abans-d’ahir al mòbil i, de pas, tinc el refugi del seu paraigua.\n"Què collons Miami ni què Florida Beach"\nPotser és un dels grups que he vist més en directe, però avui és diferent. Perquè és Sant Jordi. I les mans no només passegen cerveses, sinó roses vermelles i rams que fan goig de veure.\n"En Roc tot just ha arribat a la vida, no s’imagina quina una ha organitzat"\nRecordo el meu cosí, que du aquest nom. Mentre Lax’n’Busto la tocava la nit que celebrava els 25 anys a Vilafranca, ell naixia en un hospital. Li envio un àudio a la meva tieta. Perquè des d’aquella nit ho faig sempre i també és una forma de dir-li que tingui una bona diada.\n"Fes que voli el temps que tinc el món sencer, vull oblidar-me ja d’imaginar somnis que sé que no arribaran"\nM’aturo davant de quatre noies d'uns setze anys. Que quan arriba el “perquè sol no vull trobar-me ni demà ni més enllà”, en comptes d’aixecar el dit, alcen la rosa. A tres pams d’elles hi ha un noi, amb el cabell tenyit de ros i amb una torre de gots de plàstic buits a les mans. L’eufòria seva està més que justificada. Una de les noies el mira. I ell la mira a ella. Sembla que no ho puguin evitar: a la mínima que giren una mica el cap es tornen a creuar la mirada.\n"Fins a la lluna i tornar t’estimo jo"\nUna mare té tres nens arraulits al seu voltant. Ella estira el braç fins que a la selfie s’hi emmarquen quatre somriures gegants. Prem el botó unes quantes vegades, i s’ho miren junts i sembla que diuen que sí, en l'última hem quedat tots bé.\nQuantes formes hi ha d’estimar? Les primeres mirades, que encara no gosen. Les de complicitat de les quatre amigues que es miren als ulls quan canten una cançó que saben. Les que gairebé no caben dins d’una foto. S’acaba el concert. Torno cap al metro sense paraigua. Amb l’aixopluc intermitent d’algun balcó generós. Escolto l’àudio: qui sap si d’aquí a uns anys podré cantar aquesta cançó al costat del meu cosí.\nAnònim, 29/04/2016 a les 14:28\nÉs l'àudio que sempre escoltem amb un somriure... T'estimem Gemmeta!!


Convocatòria de Mobilitat Erasmus+ per al PAS — Escola Politècnica Superior d'Enginyeria de Vilanova i la Geltrú. EPSEVG — UPC. Universitat Politècnica de Catalunya\nConvocatòria de Mobilitat Erasmus+ per al PAS\nLa UPC ha obert una nova convocatòria d'ajuts Erasmus+ per a a la mobilitat del Personal d'Administració i Serveis.\nL'objectiu és que les persones beneficiàries aprenguin de les experiències i les bones pràctiques de la institució col·laboradora així com conèixer noves metodologies, eines i formes d'organització per aplicar-les al seu lloc de treball i difondre-les a la UPC.\nPersonal funcionari o contractat laboral a la UPC, o personal funcionari interí o personal laboral temporal a la UPC amb una antiguitat mínima d’un any.\nQueden excloses d’aquesta convocatòria les sol·licituds vinculades directament al desenvolupament de:\nLes estades de mobilitat de personal han de tenir una durada d’entre 2 dies a 2 mesos, tot i que el període màxim que es finançarà és de 5 dies d’estada més 2 dies de viatge, sempre que aquests dies de desplaçament es justifiquin.\nLes estades es poden dur a terme des de l’1 de desembre de 2021 i fins al 31 de maig de 2022.\nConvocatòria Erasmus+ AccióKA103\nAcord de Mobilitat (Staff Training Agreement)\nPresentació de sol·licituds i Terminis de resolució\nAquesta convocatòria és una convocatòria oberta. Per agilitzar la realització de les estades s’aniran produint resolucions parcials successives. Si el sol·licitant compleix els requisits esmentats, i mentre hi hagi places vacants, l’adjudicació de places serà automàtica.\nLes sol·licituds es valoraran d’acord amb el calendari següent:\n1r termini sol·licituds presentades fins al 30 de novembre de 2021 (resolució parcial: 21 de desembre de 2021).\n2n termini. sol·licituds presentades del 10 de gener al 1 de febrer de 2022 (resolució parcial: 15 febrer de 2022).\n3r termini: sol·licituds presentades del 15 de febrer fins al 7 de març de 2022 (resolució parcial: 18 de març de 2022).


ordres « Servei Local de Català de Castelldefels\nEntrades amb l'etiqueta ‘ordres’\nimperatiu, ordres, presentacions, pronoms\nBàsic 3 matí (11a-13a sessió)\nAquests dies hem vist les estructures per indicar instruccions, procediments, indicacions o ordres. Les recordeu?\nExemple: has de fer els deures\ncal que + present de subjuntiu / és necessari que + present de subjuntiu\nExemple: cal que facis els deures / és necessari que facis els deures\nExemple: fes els deures\nTambé hem repassat els pronoms. Per fer-ho, hem treballat alguna recepta i vam jugar a les cartes. Si voleu practicar una mica més, ho podeu fer en aquests enllaços:\npronoms la / les\npronoms el / els\nA més, ahir vam gaudir de les presentacions que van fer la Lucía, la Tatiana, el Manolo i la Kristina. Aquí en teniu algunes fotos. Felicitats perquè ho vau fer molt i molt bé!\nimperatiu, imperfet de subjuntiu, ordres, present de subjuntiu, prohibicions\nElemental 3 (unitat 1)\nAra que estem acabant la 1a unitat, faig una entrada al bloc per recomanar-vos alguns enllaços. Què hem treballat en aquesta 1a unitat? Hem estat parlant dels mestres i de tot allò que ens han transmès i hem vist les ordres i les prohibicions dels nostres pares i mestres. Recordeu com donem ordres?\nCalla, estudia, fes els deures…\nExacte, amb l’imperatiu\nI com prohibim?\nNo parlis amb la boca plena\nNo corris pel passadís\nEfectivament, per prohibir utilitzem el present de subjuntiu.\nFinalment, ahir vam començar a explicar quines ordres i prohibicions ens donaven quan érem petits.\nLa meva mare em deia que fes els deures\nLa mestra em deia que estudiés\nEl pare em deia que no parlés amb la boca plena\nBuf! Una mica difícil, oi? No patiu perquè és qüestió de pràctica i ja sabeu que de mica en mica s’omple la pica. 😉 Si voleu practicar aquests temps, us deixo alguns enllaços amb material complementari.\nPresent de subjuntiu:\nexercici / teoria i exercicis\nImperfet de subjuntiu:\nteoria / exercici 1 / exercici 2\nPer veure si ja te’ls saps:\ncercador de verbs conjugats\nNo patiu perquè no cal fer-los tots. Si voleu aprofundir algun d’aquests temps o practicar més, endavant, però no us angoixeu en veure tants enllaços. 😉 Finalment, us deixo un regal. Es tracta dels vídeos que vam gravar l’any passat i on els protagonistes són els vostres companys. Alumnes dels cursos bàsics van elaborar els guions i els actors són alumnes dels cursos elementals i intermedis. Crec que en coneixereu algun. 😉 Oi que ho fan bé?


Ars Fictilis. Artesania i Patrimoni\nA rs Fictilis és un taller de ceràmica especialitzat en la reproduccio de la vaixella de l'Antiguitat i la promocio del Patrimoni: l’associacio d’una experiència en arqueologia i una tradicio mil.lenària, l'ofici de ceramista.\nEl taller està emplaçat a Lezoux en Auvernia (França), reconeguda com un dels principals centres de fabricacio de la vaixella sigillata entre el segle I aC i el III dC. El treball del taller es distingeix per la reproduccio fidedigna de ceràmiques de l'antiguitat a partir de les dades obtingudes per les receraues arqueologiques.\nL’altre vessant del nostre treball és de difondre la historia i l'arqueologia. L'arqueologia experimental permet desenvolupar una metodologia concreta per a millor comprendre les tècniques de fabricacio de l'antiguitat. Es desvela com una bona eina per a posar en valor el patrimoni material i cultural.\nDesprés de 2.000 anys, la Terra Sigillata torna a ser fabricada a Lezoux.\n+0033 (0) 618 607 086\nPer comprar els nostres productes sense desplaçar-vos, consulteu:


Un conductor ebri de 61 anys s'encasta contra una rotonda i una benzinera a Vilanova i provoca danys a un vehicle estacionat\nRedacció Vilanova i la Geltrú 07-11-2017 06:19\nUn conductor ebri de 61 anys s'encasta contra una rotonda i una benzinera a Vilanova i provoca danys a un vehicle estacionat. Policia local de Vilanov\nEls fets van succeir quan l'home, que quadruplicava la taxa d'alcoholèmia, va envair la rotonda entre el carrer de Josep Coroleu i l'avinguda Jaume Balmes, impactant contra les tanques de protecció de la benzinera\nUn conductor ebri de 61 anys s'ha encastat aquest cap de setmana contra una rotonda i una benzinera i ha provocat danys a un vehicle estacionat. El succés van tenir lloc dissabte a la nit a Vilanova i la Geltrú. A les 23.32 hores la Policia Local va denunciar a un home de 61 anys per un presumpte delicte contra la seguretat del trànsit en conduir sota els efectes de l'alcohol i provocar un accident amb danys a la propietat.\nEls fets van succeir quan l'home, que quadruplicava la taxa d'alcoholèmia, va envair la rotonda entre el carrer de Josep Coroleu i l'avinguda Jaume Balmes, impactant contra les tanques de protecció de la benzinera.\nEls treballadors de la benzinera van ser qui va alertar els agents, informant-los que després de l'impacte, el conductor va seguir en direcció a Les Roquetes. L'home va ser interceptat posteriorment per una patrulla de la Policia Local a l'altura del carrer de Ventosa i Roig i va ser traslladat a les dependències policials, on se li va realitzar una segona prova d'alcoholèmia amb l'etilòmetre evidencial, que va corroborar que estava molt per sobre del permès.\nA més de danys al parterre de la rotonda i a la tanca delimitadora entre la benzinera i el carrer de Jaume Balmes, al denunciat també se li atribueixen danys a un vehicle estacionat al carrer de Josep Anselm Clavé, que presentava un fort cop al lateral dret i diverses rascades al para-xocs. Es dóna la circumstància que just al costat d'aquest vehicle es va trobar la placa de matrícula del cotxe de l'infractor.


Villa Alexia Playa Honda Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 40 allotjaments a Playa Honda.\nMaria Merida 10, Casa 28, Playa Honda, Playa Honda, Espanya, 35500 - Veure al mapa\n"Everything was perfect Angel was helpful polite and very pat..."\nMés informació sobre Villa Alexia\nEspai comú 4 llits individuals, 1 llit doble, 1 llit extragran\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Playa Honda, Villa Alexia és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Villa Alexia asseguren una estada plaentera als seus clients. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de transport hotel/aeroport, instal.lacions de barbacoa, lloguer de bicicletes, àrea de fumadors.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses centre esportiu, camp de golf (a 3 km), piscina exterior, pesca, solàrium, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Playa Honda, faci de Villa Alexia la vostra llar.\nEls clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. Cal que informeu el Villa Alexia de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nTots els tipus de viatgers (21) Parelles (8) Viatgers en solitari (1) Famílies amb infants petits (6) Famílies amb infants grans (1) Grups (5)\nAllotjaments a Playa Honda


Vermutis al sol - WikiPrat\nLa idea dels Vermutis al Sol la portem desenvolupant al Cèntric Gastrobar by ONA nuit des de l’inici -el mes de desembre de 2010- amb molt d’èxit. Per a nosaltres, els vermutis són la suma de la música en directe, de qualitat i en format acústic amb un complement indispensable com són unes bones tapes i un bon veure.\nAmb els vermutis no només volem fer un regal a les oïdes de la clientela sinó que també volem generar un espai de música en directe per a aquelles formacions que vulguin venir a ensenyar-nos el seus treballs, fent una aposta pels grups pratencs i del Baix Llobregat. Amb tot plegat, aconseguim un espai molt agradable dirigit per a tot tipus de públic.\nObtingut de «http://www.wikiprat.cat/index.php?title=Vermutis_al_sol&oldid=1585»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 9 nov 2011 a les 00:03.


A CONTRATORRENT...: Radio Communitaire, 102.5 FM\nEl que segueix sent curiós es veure com amb pocs recursos són capaços d'enginyer-se-les per tirar endavant. No sé si ho pots veure a la fotografia, però darrere el vidre està el tècnic de so, que és en Morongu i que també és el presentador. O sigui un multitasca. Però també es pot veure que no tenim auriculars, i per sentir el que ens pregunta el presentador teníem una ràdio portàtil en un racó de l'habitació, damunt d'una cadira, on estava sintonitzada l'emissió, de manera que sentia les preguntes per allà. I quan vam començar l'entrevista ens vam adonar que un dels micròfons de la taula no funcionava, així que Thomas i jo ens anàvem passant el micro d'un a l'altre. Malgrat tot el programa va anar molt bé. Ells dos tenen una manera de fer molt pedagògica, ja que es tracta d'un programa adreçat a la gent de la regió, majoritàriament amb pocs estudis, de manera que anaven repetint constantment les idees-força que jo anava explicant. En un moment concret, en Thomas va fer un resum en moba, força llarg, del qual només vaig entendre la paraula Nuani Tshamba, adreçat a aquella gent que no domina gaire el francès. Així que es tractava tota l'estona que el missatge arribés a quanta més gent millor.\nI després aquí ens queixem quan ens falla l'ordinador un moment, o perquè ens falta un paper o un bolígraf no som capaços de continuar endavant amb el que ens proposàvem i ràpidament ho utilitzem com a excusa per no seguir. Realment, quan ens plantegem la cooperació amb països en desenvolupament, crec que ens hauríem de replantejar qui aprèn més de qui, i veure que sovint son més les coses que podem aprendre que les que podem ensenyar.\nSergi 22 de gener de 2017, a les 17:56\nD'aquí, a estrella mediàtica!\nignasi 21 de febrer de 2017, a les 19:16\nHehehe, no tant com tu, això està clar... ;-) Perdona el retard en contestar-te!\nM. Roser 22 de gener de 2017, a les 19:29\nLa radio és una passada i t'ho dic per experiència, celebro que et vagin bé les coses!\nignasi 21 de febrer de 2017, a les 19:18\nTot i el meu retard, t'agraeixo molt el teu comentari. No havia parlat mai per la ràdio en directe (un parell d'entrevistes telefòniques, això sí) i la veritat és que has estat, com bé dius, una passada! És una de les millors experiències que he tingut al llarg d'aquests viatges per Togo.\nPons 23 de gener de 2017, a les 16:11\nHe sentit a dir que ha baixat tan l’audiència de la radio que ha hagut de tancar fulminantment xD\nEs broma poma :P\nignasi 21 de febrer de 2017, a les 19:20\nJo també ho he sentit, però en canvi a l'APM local hi ha hagut una pujada espectacular d'audiència amb el meu tall de veu!\nSorry pel retard en respondre... no he tingut temps de normalitzar-me...\nLaura T. Marcel 25 de gener de 2017, a les 18:32\nSempre n'hi ha de noves per afegir a la motxilla de l'experiència. Felicitats!\nignasi 21 de febrer de 2017, a les 19:22\nHola Laura... ara li escrivia a la Roser que realment és una experiència que ha estat una passada. Pensava que estaria nerviós (no pel contingut sinó pel tema de l'idioma) però m'he sentit ben tranquil tota l'estona. Gràcies per les felicitacions i perdona el retard en contestar-te...


Arriba la celebració del tercer aniversari de les Falles com a Patrimoni Immaterial de la Humanitat\nDissabte de la setmana que ve, dia 30, València celebrarà el tercer aniversari d’una fita molt esperada pel món faller, el reconeixement assolit el 30 de novembre de 2016, de les Falles com a patrimoni de la humanitat. Des de les 10 del matí i a cada hora fins les 13 hores hi haurà visites guiades al Museu Faller, que també acollirà, a les 11 hores, la reunió de la Xarxa Valenciana de Museus Fallers, constituïda durant el mandat anterior per promocionar el patrimoni cultural festiu vinculat a les Falles tant del Cap i Casal com d’altres localitats valencianes.\nA les 12 hores del migdia els jardins de la JCF a Montolivet acolliran el concert ‘Falleres, fallers i tradicions’, a càrrec de l’Agrupació Musical Gayano Lluch, amb la interpretació de les obres Raquel Alario, Rocío Pascual Candel, La Xica, El Faller, L’Artista Faller, Penes i Dimonis, Malaguenya de Barxeta i València. A més, hi haurà passacarrer amb la Colla de l’Escola de Tabal i Dolçaina de la JCF.\nA les 13 hores es presentaran –també als jardins de la JCF- els decàlegs de bones pràctiques sobre la cultura de la falla, la música i la pirotècnia, aprovats per la Comissió Municipal de Seguiment de la Declaració de les Falles Patrimoni Immaterial de la Humanitat el 13 de novembre de 2017, el 12 de març de 2019 i el 13 de novembre de 2019, respectivament. En l’acte, que comptarà amb la presència de les falleres majors de València i les seues corts d’honor, es lliurarà un exemplar de la nova guia -editada per a l’ocasió- a representants del col·lectiu faller així com als integrants de la comissió de seguiment.\nEls actes festius conclouran a les 14 hores amb una minimascletà que dispararà la pirotècnia Caballer FX davant del Museu Faller. “Amb esta celebració volem crear consciència col·lectiva de la importància de preservar els elements culturals claus en la declaració de les Falles com a Patrimoni Cultural Immaterial de la Humanitat”, ha explicat el regidor de Cultura Festiva de l'Ajuntament de València i president de JCF, Pere Fuset, qui ha fet una crida a disfrutar de tots ells al col·lectiu faller i al conjunt de la ciutadania.\nFuset ha presentat els actes de celebració del tercer aniversari de la inclusió de les Falles en la llista de Patrimonis Culturals Immaterials de la Humanitat per la UNESCO, que enguany se centraran en divulgar les mesures de salvaguarda dels diferents elements protegits.\n10:00-13:00 hores.- Visites guiades al Museu Faller cada hora\n11:00.- Reunió de la Xarxa Valenciana de Museus Fallers\n12:00.- Concert ‘Falleres, fallers i tradicions’ i pasacarrer amb la Colla de l'escola de Tabal i Dolçaina de la JCF\n13:00.- Presentació dels decàlegs de bones pràctiques sobre la cultura de la falla, la música i la pirotècnia\n14:00.- Minimascletà pirotècnia Caballer FX\nConcert de l’Agrupació Musical Gayano Lluch\nRaquel Alario Ferrer Ferran\nRocío Pascual Candel Rafa Vizcaíno\nLa Xica Saúl Gómez Soler\nEl faller Josep Serrano\nL’artista faller Leopoldo Magenti\nPenes i dimonis Al Tall (Arranjaments: Rafa Vizcaíno)\nMalaguenya de Barxeta Popular (Arranjaments: Rafa Vizcaíno)\nValència José Padilla\nDirector: Rafael Vizcaíno Cambra


Hillcourt B&B Clonmel Irlanda - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 13 allotjaments a Clonmel.\nMarlfield Road, Clonmel, Clonmel, Irlanda - Veure al mapa\nMés informació sobre Hillcourt B&B\nAl visitar Clonmel, vosté es sentirà com a casa a Hillcourt B&B, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Hillcourt B&B, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de àrea de TV/saló compartit.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, servei de despertador, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable a cada habitació. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen camp de golf (a 3 km), jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Hillcourt B&B.\nTots els tipus de viatgers (126)Parelles (52)Viatgers en solitari (45)Famílies amb infants petits (14)Famílies amb infants grans (3)Grups (15)


Finalitza la campanya "Per un Futur" per recollir material escolar - Diari Serpis\nFinalitza la campanya “Per un Futur” per recollir material escolar\n• Durant els mesos d’agost i setembre, NNGG Gandia ha dut a terme una campanya de recollida de material escolar, a favor de Càritas Gandia.\n• David Ronda: “Una vegada més la ciutadania respon i col·labora amb les persones que ho necessiten en aquests moments durs”.\nDurant els mesos d’agost i setembre, Noves Generacions del Partit Popular de Gandia ha dut a terme una campanya de recollida de material escolar destinada a Càritas Interparroquial Gandia, que s’encarregaran de traslladar aquesta ajuda a les famílies amb escassos recursos perquè els seus fills en edat escolar tinguen les mateixes oportunitats.\nAquesta campanya tenia com a objectiu conscienciar a la ciutadania en general i als joves en particular que ho tenen tot, que valoraren el que uns altres no tenen i sobre el necessari que és en aquests difícils temps ajudar als altres.\nDes del col·lectiu juvenil del PP es pretén proporcionar material escolar als xiquets de famílies que pateixen dificultats econòmiques.\nEl president de Noves Generacions del Partit Popular de Gandia, David Ronda, ha explicat que la idea de Noves Generacions és “una vegada més, ens impliquem ajudant a la gent necessitada i associacions benèfiques, col·laborant amb elles mitjançant aquestes campanyes”, afegint, “com indica la nostra campanya, PER UN FUTUR, l’objectiu era que a ningú li falte durant el curs escolar cap material”.\nAquesta campanya s’emmarca dins del Projecte d’Activitats 2021 de l’entitat local, dins de l’Àrea de Polítiques Socials que dirigeix María García qui ha remarcat “queda clar que enfront dels problemes i dificultats que ens hem trobat durant la pandèmia, la gent col·labora aportant el seu granet d’arena als més necessitats”.\nRonda ha reivindicat “la solidaritat, el compromís i els valors que conformen Noves Generacions”, “tots els que componem el col·lectiu som gent amb moltíssima humanitat i bondat que volem transmetre als més necessitats”.\nFinalitza la campanya "Per un Futur" per recollir material escolar\nArticle anteriorEl Club Voleibol Gandia torna a tindre equip sènior masculí cinc anys després\nArticle següentValoració de la Fira i Festes de Gandia 2021


Les coses sempre poden empitjorar | carlessanchez.net\nAquesta sentència tan poc optimista apareix en un diàleg de l’excel·lent pel·lícula “Veronica Guerin, a la recerca de la veritat” i, encara que em dolgui reconèixer-ho, crec que és cert, però no ha de ser-ho per sempre.\nCorria l’any 2000 quan em vaig topar per primera vegada amb la Piràmide de Maslow. Abraham Maslow (psicòleg humanista) proposava aquesta jerarquia de les necessitats humanes com a teoria psicològica en la seva obra “Una teoria sobre la motivació humana”, de 1943. Maslow defensa que conforme es satisfan les necessitats més bàsiques (part inferior de la piràmide), els éssers humans desenvolupen necessitats i desitjos més elevats (part superior de la piràmide).\nEn les economies suposadament avançades sembla que ja fa temps que donem per coberts els nivells inferiors de la piràmide, els que fan referència a les necessitats fisiològiques i de seguretat, fins i tot les socials. Centrant els nostres anhels en satisfer les de nivells superiors, com ara l’estima, el reconeixement i, en última instància, l’auto realització.\nFins i tot acceptant que aquesta és una afirmació que, de tan generalista, resulta incerta, la realitat de moment fa evident que les coses sempre poden empitjorar. En els últims anys estem experimentant retrocessos espectaculars pel que fa a la garantia d’assoliment, fins i tot, dels nivells més baixos.\nTota persona està convivint amb els canvis en l’organització de la feina, les garanties socials, la distribució de la riquesa i, en definitiva, l’augment de la incertesa respecte a el futur de la vida del conjunt de la població.\nPerò siguem realistes: el futur sempre ha estat incert. Generacions senceres hem crescut sota un fals paradigma de seguretat que, a força de repetir-ho, hem assumit com a cert. Però la realitat és tossuda, encara que no sempre benvinguda.\nComença a fer-se lloc el concepte de que no estem davant d’un canvi de cicle, si no d’un canvi de civilització. És evident que han canviat les formes de relacionar-nos, de com cobrim les nostres necessitats i desitjos (que de vegades disten molt entre si) i d’incorporar coneixements i experiències.\nSempre podem introduir millores, però oblidem que també hi caben les “pitjores”; i sovint sembla que prevalen les segones. Estàs d’acord?\nLa transformació econòmica, que el Covid19 ha accelerat de forma exponencial, i la situació que ha originat la pandèmia, ens ha portat a apreciar i posar en primer pla els nivells més essencials de la Piràmide de Maslow. Començant per la de respirar!\nPerò no ha de ser del tot negatiu. Al menys per a moltes persones.\nMilions de persones ja havien arribat a la conclusió que la vida que portaven no li satisfeia. Tot i això, no trobaven la força, la motivació o la gosadia per concretar decisions i introduir canvis. I ara es troben, encara que contra la seva voluntat, davant l’oportunitat de realitzar aquests canvis.\nLa proposta per a una Bona Vida Simple sorgeix, sense anar més lluny, per contribuir a la prosperitat de les persones i organitzacions, a través de la incorporació de paradigmes i recursos alternatius, oferint un acompanyament en el camí de transformació i progrés. Recursos i solucions pragmàtiques i realistes, d’acord amb els valors i emocions de cadascú, inspirats en quatre eixos:\nEssencialitat com a palanca per a la presa de decisions\nIntegritat com a estratègia relacional amb el nostre entorn\nGenerositat com a moneda de canvi\nProactivitat com a motor de canvis\nMirem cap al nostre interior i també al voltant, generem oportunitats per a nosaltres mateixos i per a la resta del nostre entorn. Anem a l’essència de la vida i el negoci, amb integritat, generositat i, sempre, amb proactivitat.\nEns enfoquem en les millores?


Un nadó nascut per ser el cap | EL CINÈFIL\nUn nadó nascut per ser el cap\nAnimacióCrítica 10 d'abril de 2017 Luana Valls 0\n'Baby boss' ens atrau amb la història però l'animació es queda a mig camí\nEn un primer moment és normal que els nens no acabin de reaccionar bé a la notícia que tindran un germanet/germaneta i, més encara si en aquell moment són fills únics. Això és el que li passa a en Tim, el protagonista de The Baby Boss, quan de sobte apareix a casa un nou inquilí. El nou film de DreamWorks planteja d’una manera divertida i entretinguda aquesta transició que viuen molts nens al veure’s desbancats de les atencions parentals. En aquest cas, a part de la simple presència del nadó se li ha de sumar la seva peculiaritat i és que, vesteix vestit jaqueta, porta maletí i sap parlar.\nEl film que es pot veure en català, presenta una trama ben executada i uns personatges que tot i no està a l’altura d’altres companys de l’animació, fan passar una bona estona. En un principi el personatge del baby boss pot causar cert rebuig per la incongruència que un nadó pugui parlar i menys amb una veu tan destacable com la d’Alec Baldwin. Però a mesura que avança el film es podria dir que “es fa estimar”. És una pel·lícula infantil que en aquesta ocasió potser no entretindrà tant als pares com altres vegades (com amb Wall-e o Finding Nemo) però que segur que agradarà als més petits de la casa.\nDubto molt que acabi apareixent en un top 10 dels millors films d’animació però tot i així, és una pel·lícula que transmet als nens un missatge en positiu i és que al final, els dos germans aconsegueixen entendre’s i treballar en equip. Per altra banda, fa visible una part molt important de la infància, la imaginació. El personatge del Tim, un noiet de set anys, deixa volar la imaginació i de les situacions quotidianes en fa una aventura i, això en el film està molt ben representat.\nTambé té el seu punt divertit el fet que plantegin una altra possibilitat a la pregunta d’on vénen els nens. La més utilitzada és París però en aquest cas, han buscat un gir argumental i provenen de Baby Corp, unes grans instal·lacions on els nens són seleccionats per anar amb les famílies o per quedar-se i treballar a l’empresa, com en el cas del petit protagonista.\nEl millor: Fa passar una bona estona amb una trama entretinguda i divertida.\nEl pitjor: Es queda molt per sota de l’animació vista en els últims anys.


Resum de l'any que deixem enrere | | Propera parada\nDeixem enrere el 2018 i donem la benvinguda al nou any, amb bons propòsits i desitjos. És moment de pensar nous objectius per complir, i si ha quedat algun objectiu pendent de l’any anterior, cap problema! Tenim 365 dies per tornar a intentar-ho!\nUn dels temes del bloc que més interès ha despertat és el de descobrir noves excursions i itineraris, que de ben segur aquests dies, després de tants dinars i sopars tastant els dolços de Nadal, serà bo recordar per sortir a caminar i activar el cos.\nA un extrem de la ciutat es troba el parc fluvial del riu Besòs, ideal per passejar amb la família i fer esport. A l’altura de l’Avinguda Pi i Margall, els diumenges de 16 h a 18 h també podrem aprofitar per veure l’entrenament de quidditch (l’esport de Harry Potter) de l’equip Wyverns. A l’altre extrem, i a pocs minuts des de les parades Can Clota o Ca n’Oliveres d’Esplugues de Llobregat (línies T1, T2 i T3), l’excursió a la bateria antiaèria de la muntanya de Sant Pere Màrtir (Collserola), ens brindarà unes vistes espectaculars de Barcelona. Si ens decantem per itineraris culturals, les rutes saludables ens esperen amb els braços oberts per mostrar-nos la bellesa de Sant Joan Despí, Esplugues de Llobregat, Sant Feliu de Llobregat o el passeig Marítim de Badalona.\nLa contribució per la conservació del planeta preocupa molt avui en dia. Un bon propòsit que podem fixar és reduir els residus o tenir un consum més eficient. El kit de l’eco-motxilla, mitjançant una auditoria de la nostra llar, ens ajuda a conèixer els hàbits de consum i reduir les despeses actuals. La reutilització de materials sobrants també és un bon mètode per reduir residus. Aquests dies que es fan regals o es reben podem aprofitar els cartrons de l’embalatge per crear noves joguines reciclades.\nAra bé, per aquelles persones que tinguin intenció de descansar de l’estrès acumulat de les festes, us recomanem les lectures per combatre la rutina, per evadir-se del món i deixar volar la imaginació. Aquestes lectures també seran ben útils quan en uns dies tornem a la rutina.\nQue tingueu un bon any 2019!\nTRAM 1 de gener de 2019 0 comments


Èxit en els actes del XVII Aniversari del Monument als Falcons - Falcons de Vilafranca\nEl passat cap de setmana els varem celebrar els actes del XVII Aniversari del Monument als Falcons.\nEl dissabte dia 25 d’abril, es va fer una exhibició conjunta amb la colla convidada, enguany els Falcons de Llorenç. La mateixa disciplina però amb dos vessants diferenciades, per una banda la vessant tradicional o original dels Llorencencs i per l’altra la vessant moderna dels vilafranquins.\nAl punt de les 13h, davant del monument als Falcons es donava inici a l’actuació que va ser molt lluïda i àgil, iniciant l’acte amb una Escala de 8 conjunta d’ambdós colles. Tot seguit la colla convidada va poder oferir part del ser repertori als vilatans: Conjunts de dos, Conjunts de tres, Espalmatòries, dos Pous escapçats, Calaixó 5+1, 4-3-2-1. Per la nostra banda els varem oferir: Pilar de 5 per sota, Pira 6X5, 2 Torretes simultànies, 3 de 6 net amb agulla, 7 pilars de 3 i finalitzant amb una Escala de 9.