VÍDEO: Apareix un cadell de guineu en un jardí de Sant Quirze - Diari de Sabadell\nVÍDEO: Apareix un cadell de guineu en un jardí de Sant Quirze\nMolts són els animalons que aquests dies exploren zones urbanes desconegudes. El que no s'imaginava una família santquirzenca, però, era trobar-se amb un visitant tan bufó al seu pati. Un cadell de guineu, probablement desorientat, va aparèixer divendres passat en un jardí del Turó del Castellet, molt a prop de la serra de Galliners.\nLa família es va encarregar de contactar amb les autoritats locals perquè el retornessin al seu hàbitat/ Elisenda Bascuñana\nEncertadament, la família va avisar les autoritats locals, que es van encarregar de retornar l'animal al seu hàbit natural.\nJustament, aquesta setmana també es va enregistrar el pas d'un porc senglar per la zona dels Pedrissos de Castellar del Vallès.\nCadell de guineu / Elisenda Bascuñana\nEl cadell de guineu va aparèixer a un jardí privat / Elisenda Bascuñana\nAnimals i flora a la ciutat: ells o nosaltres\nTemes:guineu, Sant Quirze


Enric I. Canela » Blog Archive » La fórmula per estrènyer els lligams amb les universitats xilenes\nLa fórmula per estrènyer els lligams amb les universitats xilenes\nL’altre dia escrivia Ha acabat la I Cimera de Rectors Xilens i Espanyols. El rector de la UB, Dídac Ramírez, va participar-hi. Al seu bloc ens dóna una opinió. L’article és La col·laboració universitària d’Espanya amb Xile.\nDídac Ramírez diu que pel que fa a la mobilitat internacional, la UB presenta una evolució creixent els darrers anys, en què pràcticament s’han duplicat els programes d’intercanvi per a estudiants. Així, el curs 2012-2013, 1.322 estudiants de la UB van desplaçar-se a l’estranger i en vam rebre 1.929. Per la seva banda, Xile és un dels països de Sud-amèrica amb què la UB té més acords de col·laboració —en total amb vint-i-una universitats—, i tot i que la mobilitat estudiantil és reduïda, la UB acull més de 600 xilens, majoritàriament en doctorats (40 %), postgraus i màsters propis (25,5 %), i en màsters oficials (23,5 %).\nDiu el rector que ve de Madrid amb una conclusió positiva: Camí per córrer i lligams per reforçar, jo diria també construir de nous i en aquest sentit ho agafo. En tenim, però hem de treballar molt com bé diu al final.\nJo estic gairebé optimista, però em manca una petita cosa, la capacitat econòmica per consolidar aquests lligams. Tenim solució, però hem d’alinear les forces i una cosa més que deixo per a alguna conversa. Rumieu.


TMB. El funicular de Montjuïc deixa de funcionar a partir d’aquest dimarts – Agrupament Ferroviari de Barcelona\nTMB. El funicular de Montjuïc deixa de funcionar a partir d’aquest dimarts\nPublicada el 23 març 2020 per AFB\nEls desplaçaments amb les xarxes de TMB continuen disminuint: el cap de setmana metro i autobusos han registrat un 93% menys de passatgers\nEl funicular de Montjuïc, que connecta l’estació de metro de Paral·lel i l’avinguda de Miramar, deixarà de funcionar a partir de demà, dimarts 24 de març, i fins a nou avís, amb motiu del cessament d’activitat als equipaments i el tancament dels parcs de la muntanya arran de l’emergència sanitària per coronavirus. Igualment, per als desplaçaments indispensables, la zona continuarà servida amb transport públic mitjançant les línies regulars dels autobusos de TMB 13, 55 i 150.\nRecordem que el telefèric de Montjuïc va deixar de funcionar el 14 de març passat, igual que el Barcelona Bus Turístic, en el context de la restricció de mobilitat, suspensió d’actes lúdics i confinament general de la població per contenir l’epidèmia.\nAquesta indicació de no fer desplaçaments està sent seguida de manera cada vegada més àmplia, amb la conseqüent reducció dels viatges en mitjans col·lectius. A la xarxa de metro es va registrar divendres passat un 88% menys d’afluència que en un divendres feiner i a la d’autobusos la reducció va ser del 91,4%. El cap de setmana, amb una oferta adaptada, tan sols van utilitzar el bus o el metro el 7% dels que solien fer-ho en condicions normals.\nAvui dilluns les dades provisionals apunten a una altra baixada de les validacions: fins a les 15 hores les validacions al metro havien baixat un 87% (divendres a la mateixa hora el descens era del 85%). Tot i així s’ha mantingut l’oferta de transport a la xarxa de metro, d’entre el 66% i el 75% de trens en circulació, i a la d’autobusos, en torn del 50%.\nTMB continua recordant a tots els viatgers l’obligació de no moure’s de casa sinó és per raons d’estricta necessitat. També ha pres noves mesures per limitar l’ocupació dels vehicles. Per això des del cap de setmana figura en cartells a les portes dels autobusos el màxim d’ocupació, que és de 30 persones als articulats, 20 als estàndards, 10 als midis i 5 als minibusos.\nA més, un 12,28% del personal s’està al seu domicili pel fet ser considerat grup de risc, com ara les persones que tenen historial de malalties cardíaques o respiratòries, entre d’altres, les dones embarassades i les lactants. Finalment, un 17,1% està en situació de baixa per diverses afeccions.\nAquest control mitjançant termòmetre d’infrarojos s’implantarà a partir d’avui a l’entrada de l’edifici d’oficines de Metro de La Sagrera. La mateixa mesura s’aplicarà, a partir de dimecres, al centre de control de bus.\nfunicular de Montjuïc, Suspensió del Servei, TMB


Notícies » Ajuntament de Lleida » Front comú dels municipis del Segrià per reclamar a la Confederació Hidrogràfica de l’Ebre la millora dels seus camins i carreteres\nFront comú dels municipis del Segrià per reclamar a la Confederació Hidrogràfica de l’Ebre la millora dels seus camins i carreteres\nLa reunió ha servit per abordar l’estat dels camins i planificar les accions a realitzar a partir d’ara. Els municipis afectats presentaran un requeriment a la CHE per a que es reparin els camins i carreteres en mal estat\nFotografia de la reunió per abordar l'estat dels camins de la CHE, que ha tingut lloc a Sucs\nL’Ajuntament de Lleida ha participat avui en una reunió conjunta entre els representants de diversos municipis del Segrià amb l’objectiu de fer pinya i requerir a la Confederació Hidrogràfica de l’Ebre (CHE) que abordi la millora i l’arranjament d’alguns camins i carreteres de la seva propietat a Lleida, que actualment estan en mal estat. El tinent d’alcalde i regidor d’Hàbitat Urbà, Rural i la Sostenibilitat, Fèlix Larrosa, ha explicat que “les vies propietat de la CHE que estan en mal estat afecten una part important del terme municipal de Lleida. “Es tracta d’una zona amb molta intensitat d’activitat econòmica i, aquest motiu, fa que sigui necessari la seva reparació al més aviat possible”. “La Paeria ha invertit més d’1 milió d’euros en els últims 25 anys en el manteniment de millores de vies propietat de la CHE”, ha volgut posat de manifest el responsable d’urbanisme.\nEn el decurs de la trobada s’ha exposat la problemàtica existent amb les vies propietat de la CHE i s’ha posat de manifest el que s’ha fet fins ara per reclamar que s’abordi la seva reparació. Els consistoris afectats han acordat elaborar un llistat de les necessitats de les vies i la redacció d’una valoració econòmica i, posteriorment, es presentarà un requeriment a la CHE per a que es reparin els camins i carreteres afectats.\nD’altra banda, en el decurs de la sessió s’ha posat sobre la taula el treball que s’està portant a terme per establir un conveni entre la CHE i la resta d’administracions públiques per tal de mantenir aquestes vies en les millors condicions possibles.\nLa reunió, que s’ha celebrat en el Centre Cívic de Sucs, a més de la participació de Fèlix Larrosa, ha comptat amb l’assistència del tinent d’alcalde i regidor Joan Gómez; l’alcalde de Sucs, Guillem Boneu; l’alcalde d’Alcarràs, Miquel Serra, l’alcalde d’Almacelles, Josep Ramon Ibarz; l’alcalde de Gimenells, Antonio Pardos, i el representant de l'EMD de Raimat, Ivan Fernández.


Wantun s'identifica a 'Anònim X' | Enderrock.cat\nWantun s'identifica a 'Anònim X'\nEl grup busca en el nou àlbum un so experimental entre l'indie i l'electrònica\nPere Vilanova | 16/02/2012 a les 15:00h\nWantun ja fa setmanes que són a l'estudi preparant el seu segon disc. L'àlbum està a punt de sortir a la llum i s'anomenarà Anònim X (Picap, 2012). Després de parlar amb ells ens han donat algunes claus de cap on anirà la seva nova obra.\nDesprés d'haver publicat el seu primer disc, Animalia (Picap, 2010), Wantun treu a la llum un segon treball discogràfic.\nEl grup ha concebut les onze peces del disc amb una major maduresa i una experimentació més radical dels elements electrònics: "Les cançons del disc provenen d'un període de temps més curt i d'un procés reflexiu més acurat tant en el pla líric com musical", expliquen.\nLes noves cançons que inclou el disc s'han seleccionat de la vintena de temes de l'espectacle Wancub. La fi de la inspiració, que ha girat per les sales d'arreu durant el 2011: "L’any passat vam presentar un espectacle multidisciplinar de teatre, projeccions i música del grup anomenat Wancub. La fi de la inspiració pel qual vam haver de crear força cançons".\nWantun han fet la selecció de les cançons del nou disc buscant la coherència: "Creiem que els temes escollits mantenen l'equilibri correcte entre el regust que deixava l'espectacle original i els nous camins d'exploració sònica empresos per la banda".\nAixí doncs, defineixen el nou treball com un viatge pel so, un recorregut a través d'una contemplació determinada de la realitat. Ho fan a partir d'una metàfora plena de poesia: "El disc t’intenta portar a la primera cançó en un ascensor fins a una certa altura des d’on, aïllat de qualsevol element habitual, puguis observar les misèries i els encerts de la vida humana".\nPer fer-ho han barrejat tonalitats menors, melodies que no es repeteixen, alhora que altres de més accessibles per plasmar l'amor, el desamor i les emocions. Wantun han construït l'univers del seu nou disc amb els quatre elements fonamentals: aigua, terra, aire i foc. Per ells, hi ha tants elements en l'amor com persones i sentiments. A Anònim X Wantun aposten per la malenconia i celebren la introspecció.\nLa directora audiovisual Lyona està produint el videoclip del nou single ''Barney'', que ja es pot descarregar des del web del grup. Lyona ha treballat sobre el món sonor de la cançó en completa sintonia amb els components de la banda: "La seva personalitat, creativitat i expressivitat visual encaixa perfectament amb la imatge i l’estètica que el grup vol projectar en els clips".\nTot i que diuen que l'escena musical catalana actual és molt pròxima als grups d'estil folk, ells segueixen creient que hi ha espai per al seu projecte i reivindiquen els seus referents: The Beatles, Radiohead o Wilco, entre altres.\nAmb Anònim X (Picap, 2012), Wantun vol obrir nous camins a la recerca d'un so propi que els identifiqui.


Justícia, excés i venjança, per Antoni Gutiérrez-Rubí\nJustícia, excés i venjança\nLa presó provisional per a Junqueras i la resta de consellers pot trencar, definitivament, la confiança d'una majoria de ciutadans catalans amb l'Estat\nDijous, 02/11/2017 | Actualitzada 03/11/2017 - 17:34\nTots som iguals davant la llei, sí. Però no s’ha de ser jurista ni politòleg per comprendre que les mesures de presó incondicional imposades a Oriol Junqueras i la resta de consellers destituïts seran percebudes –per una àmplia majoria de catalans– com una decisió més política que estrictament jurídica. Una decisió orientada no a jutjar fets –i els seus possibles delictes– sinó a perseguir i castigar idees. Aquesta serà la percepció, la vivència i, en conseqüència, una realitat indefugible. Una altra vegada sentiments.\nLa jutge de l’Audiència Nacional Carmen Lamela ha seguit, finalment, el criteri del fiscal general de l’Estat, José Manuel Maza. Un fiscal que té al seu currículum haver sigut reprovat pel Congrés el maig passat amb el suport unànime de tots els grups, tret del PP. Aquestes mesures poden trencar, definitivament, la confiança d’una majoria de ciutadans de Catalunya en l’Estat. Un altre error. Els errors dels adversaris no haurien de justificar mai els propis. Aquesta decisió trencarà, potser, la tímida recuperació de serenitat que la convocatòria electoral del 21-D havia generat. La desolació serà important i s’interpretarà com la resposta de l’Estat al desafiament del Govern català.\nMés enllà de la seva possible justificació jurídica i de la seva conveniència política, sembla evident que des de la societat catalana s’entendrà com un alliçonament desproporcionat, excessiu. Les conseqüències de cara al 21-D són directes: dona aire a la construcció d’una candidatura unitària que reediti la fórmula de JxSí i augmenta el seu perímetre electoral, perjudica opcions moderades dins del sobiranisme, convida els comuns a aprofundir en el seu acostament al marc mental dels independentistes i limita les opcions del PSC de captar nous votants moderats. En fi, una operació tan poc hàbil com humiliant.\nA més de les conseqüències polítiques, hi ha les socials, més profundes encara. No és fàcil jutjar, calibrar, el que aquesta decisió provocarà a mitjà termini, però podem tractar d’imaginar la reacció en l’imaginari col·lectiu del català emprenyat. Fa 10 anys, el Tribunal Constitucional va mutilar l’Estatut ratificat per la ciutadania. Avui, una jutge de l’Audiència Nacional envia a la presó consellers electes. Serà inevitable somatitzar aquests fets. Sembla que alguns han buscat el pitjor escenari per a finalitats polítiques. Gran irresponsabilitat. Avui jutgen els magistrats; demà, els electors; i sempre, la història.\nA El mercader de Venècia, una de les grans obres de William Shakespeare, s’enfronten, una vegada i una altra, la justícia que no satisfà i el desig de venjança dels seus protagonistes. Shylock, el protagonista, acaba reconeixent que la justícia que exigeix i espera, no arriba per ser qui és i opta per la venjança, encara que el destrueixi, com així acaba succeint al ser desposseït pel Dux de Venècia de totes les seves riqueses. Així estem. S’ha obert una caixa de trons.\nAssessor de comunicació.\nTemes: Audiencia Nacional Polítics catalans presos Declaració unilateral d'independència (DUI) José Manuel Maza Govern Independència de Catalunya Oriol Junqueras


Passa la vida: de maig 2015\nPublicat per Maria Josep Escrivà a 0:00 2 comentaris:\n«Cap vaixell d'homes que hi haja arribat ha pogut escapar-se'n:\nqueda només el fustam escampat de la nau, i cadàvers\narrossegats pel corrent i per fúries de foc i tempesta.»\nHomer, Odissea, Cant XII. Versió de Joan F. Mira\nAquesta foto i totes les que vénen a continuació, són de Consol Martínez Bella.\nEls dies 11 i 12 de maig de 2006 se celebraren a la Università degli Studi di Messina unes jornades que duien per títol «I ponti del mare: parole dallo specchio mediterraneo», amb un subtítol d'aquells que fan patxoca quan es veuen traslladats a l'estranger: «I poeti dei Paesi catalano-valenzani a Messina». Hi anàrem, convidats per les professores Donatella Siviero i Anna Fornes, acollits pel Comune di Messina, i subvencionats per l'Institut Ramon Llull, els poetes: Manel Forcano, Antoni Fornes, Gaspar Jaén i Urban, Iban L. Llop, Isidre Martínez Marzo, Josep Piera i Susanna Rafart; i també la guitarrista Cristina Martí i el rapsode Dimas Montiel. Aquelles jornades pretenien traçar ponts, fomentar, a través de la poesia, el coneixement de la cultura catalana a Sicília, ben poc coneguda allà, a pesar que és fàcil seguir-hi el rastre de la històrica petja catalana. Fou una experiència humana i literària bonica i enriquidora.\nL'última nit, com a cloenda, organitzàrem una petita festa vora mar: cançons i rialles i companyonia enfrontades al negre estret de Messina. I fou llavors que algú va recordar en veu alta que allà davant era on havia ubicat la mitologia grega els caus infaustos dels monstres marins d'Escil·la i Caribdis, els que Homer recrea així a l'Odissea:\nÉs allí dins que Escil·la té el cau, i esborrona com lladra:\nla seva veu és tal que sembla de gossa cadella;\nara, és un monstre dolent, com ningú no sabria alegrar-se\nd'haver-lo vist, ni que fos un déu que hi topava de cara.\nSí, té unes potes, dotze, que totes són afollades,\ni sis colls llarguíssims i al cim de cad'un una testa\nque fa esglai de mirar, i a dintre unes dents, en tres rengles,\nimbricades i espesses, curulles de mort tenebrosa.\nTraducció de Carles Riba, Edicions de la Magrana, 1993 (edició facsímil a partir d'un exemplar de L'Odissea de la Biblioteca-Museu de Balaguer de Vilanova i la Geltrú).\nTot això, que ho tenia arxivat al calaix dels records importants, va emergir a la superfície, com aquelles fiblades imprevistes que, de sobte, ens punxen en algun lloc del pit, quan vaig llegir, al peu d'una foto publicada a elperiodico.cat (20 d'abril de 2015): «Immigrants rescatats en arribar al port de Messina, a Sicília, dissabte». Eren les persones afortunades que, en aquest cas, havien sobreviscut en l'últim naufragi que s'havia produït entre les costes de Líbia i Itàlia: entre 700 i 1.000 morts aquesta vegada. Només uns dies abans, quatre-centes persones més havien desaparegut en la mateixa fossa comuna en què fa temps que s'ha convertit la mar Mediterrània. El mar pont. El cau dels monstres. El mar cementeri. El nostre mar. Després d'aquesta última (última?) tràgica onada migratòria, els ministres d'Extrerior i Interior de la Comunitat Europea van decidir reunir-se.\nFa molt, massa temps, que aquests morts de misèria que només reben la indiferència de la superba Europa m'inciten a escriure. Em rebel·la aquest drama que a penes mereix cobertura als mitjans de comunicació. Se'm regiren els budells quan se'ns dóna peu a comparar el tractament amb altres tragèdies protagonitzades per la secció humana del primer món, el que nosaltres habitem. Com a reacció metabòlica, una irritació descontrolada m'ascendeix, directament, des del fetge fins als llagrimals. I davant de tot això, com a únic recurs higiènic per a l'esperit, escric. Si voleu que us diga la veritat, m'encantaria tornar a la Università degli Studi di Messina, però amb la finalitat ara de visibilitzar, de projectar de cara al món (almenys el mediterrani) quin és el lligam més potent, l'anhel humà més urgent i més dramàtic a l'hora de traçar ponts entre els països culturalment tan pròxims i humanament tan fracturats: la lluita in extremis per la supervivència.\nRevisant informació per redactar aquesta entrada, m'he topat amb un article esbalaïdor publicat a l'ara.cat És un historial dels naufragis més greus dels últims vint anys. Si no vaig errada en els comptes, segons aquestes dades, la suma de totes les víctimes hi supera les 3.200, i no hi era encara ressenyat el naufragi amb les més de set-centes víctimes a algunes milles de Líbia. És a dir que, si a cada mil morts es reuneixen els ministres experts en aquests afers, en vint anys s'hi poden haver reunit tres vegades i encara quedarien 900 morts per cobrir, poc dalt o baix. Si algú té notícia d'alguna conclusió efectiva i útil, presa i aplicada en aquestes cimeres diplomàtiques, per posar fre a aquesta tragèdia humanitària ignominiosa, que m'ho faça saber.\nArriben sota l'àtic de la nit\nque apunta al vespre\na dalt del cim\nEl xiprer dorm. La lluna\nel vetlla encara.\nI s’ha desclòs la garsa,\nque la brisa de l’alba\nduu notícies de fam\nnegra de la mar.\nAmb onades de fam\nbrama la mar.\nsi pluja fos\nSi la pluja ignorés\nla fam fosca que toca.\nUn xiprer negre.\nAmb desempar d’estàtua\ncompta la garsa les hores.\nQui hi sabrà sobreviure?\nSi una tulipa esclata en alta mar,\nque planyen les gavines\nla càrrega de pètals\nQue en terra ferma\nes desvetlle la garsa;\nque l’acotxe el xiprer.\ncorglaçada, la lluna.\nQue siguen els fars\ninsomnes testimonis de la pena,\nsi en comptes de tulipes\nentre l’arena creixen\nEntre les roques discorre la sang\nigual que ahir creixia la marea:\ncom oracle dels déus.\nTot ho retorna el mar:\ncors com tions,\ncadàvers de sirena.\nLes platges improvisen\nLa garsa s’inquieta;\nles hores del xiprer són les mateixes.\nQuan l’aire exalta el zel\nde les plomes, la garsa\nes bada, com es baden\nals marges les roselles.\nPerò de matinada,\nés buit el niu que covava la garsa.\nBuit com el ventre evacuat d’una pastera.\nBuit com la costa reflectida als ulls\nBuit com el buit que un pètal ha deixat\na la corol·la mentre es precipita\nen el no-res.\nMal averany de niu\nabandonat a l’última talaia\nEl poema «Torre de guaita» està inclòs a Flors a casa (Edicions 62, 2007). La «garsa» que hi apareix és l'anomenat, segurament amb més exactitud, «agró blau» (Ardea cinerea). A les zones d'aiguamoll de la Safor, i d'altres comarques valencianes, també se la coneix com a «garsa reial».\nAgraïsc profundament la disponibilitat de Consol Martínez Bella, poeta de la paraula i de la imatge. Sense tenir presents les seues imatges suggeridores i reconfortants mai no m'hauria decidit a redactar aquesta entrada.\nPublicat per Maria Josep Escrivà a 21:14 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Consol Martínez, Donatella Siviero, Escil·la i Caribdis, estret de Messina, Flors a casa, Joan F. Mira, literatures pròpies, Odissea, poesia i mort, Università degli Studi di Messina\nNo conec cap altre ocell que, sent tan bonic com és, tinga tan mala premsa. El puput —o la puput, que admet els dos gèneres— és, al costat de la merla, l'au que amb major confiança revola entre els bancals; la que amb alegria inconfusible anuncia que l'hivern s'ha acabat: «Quan canta la puput, el bon temps és vingut». Segur que n'heu sentit el cant, però, per si us en voleu assegurar, aneu al peu de la il·lustració que trobareu al marge dret de la pàgina que la Viquipèdia li dedica amb tant d'encert, i entendreu a la primera per què, al mot «puput», se li atribueix, en primer lloc, un origen onomatopeic: pu-pu-put, pu-pu-put... fa l'animalet.\nIl·lustració extreta de la pàgina de l'Institut Català d'Ornitologia (ICO).\nJa veieu a la foto si és poc bonica, la palput, que és com sempre l'he sentida anomenar per terres saforenques. I, tanmateix, tot són connotacions negatives, el que l'ha acompanyada tradicionalment, des de les llegendes mitològiques fins a l'imaginari popular. El motiu primer, una característica biològica de l'au que ja reflecteix l'etimologia recollida, per exemple, al Diccionari Català Valencià Balear (DCVB): «del llatí upupa, mateix significat, a partir de la modificació per analogia del radical put- (putere, «pudir, pudor») a causa de la mala olor que fa aquest animal»...\nSi us ve de gust llegir la resta de l'entrada, hi podeu accedir des d'aquest enllaç. Així serà com recordareu el bell poema d'Eugenio Montale, dedicat a l'«alegre ocell calumniat / pels poetes [...]». Un dels que sens dubte inclouria entre els que varen contribuir a despertar la meua passió per la poesia.\nPublicat per Maria Josep Escrivà a 23:40 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Eugenio Montale, La vida secreta de les paraules, poesia i territori, puput


Quan el deixeble estigui llest, apareix el mestre ... - Els 12 raigs sagrats | Webjetive\nQuan el deixeble estigui llest, apareix el mestre .. . Però aquesta aparició no es produeix només quan els embodificats ser vagats prou en les seves il·lusions per sacrificar el seu ego, renunciar a les seves creences i la seva falsa forma de vida, ja sigui quan, llest per buidar-se, està disposat a acollir la llum espiritual. En la seva afirmació, un deixeble pot pensar en la seva reunió, però no és necessàriament el cas, sobretot si està tancat a l’amor veritable i inclinat a la vanitat espiritual.\nEl mestre espiritual, físic o subtil, Mai no representa que la part divina d’un ésser encarnat, que part de si mateixa no podia portar amb ell en la densitat per no perdre el seu vincle directe amb l’absolut, amb el risc de perdre’s per sempre en la tercera dimensió. Pertany al llinatge de l’antic realitzat. Mai apareix en la vida d’un investigador que en el moment en què està llest, és a dir en el moment en què ha purificat prou purificat i preparat per donar-li la benvinguda, li concedeix una credibilitat suficient. Pot ser que sigui el seu mestre interior disfressat, un subtil representant del seu mestre interior o un representant encarnat del seu mestre interior, segons la seva necessitat específica. Perquè hi ha molt poques entitats humanes que evolucionen a la Terra que podrien, a primera vista, reconèixer el seu amo íntim, apreciar-lo en la seva extensió o tolerar la taxa d’energia dels quals podria envoltar-los i impregnar-los.\nDe totes maneres, si es tracta d’una guia invisible o un cuidador espiritual provat i encarnat, el primer paper d’un mestre espiritual és ajudar a ser empresonat en les seves falses creences i, de sobte, enredats a la roda de les reencarnacions, per sortir de les seves quimeres o falsedat, ensenyant-li de si mateix el que ha d’aprendre o descobrir, perquè, malgrat la seva bona voluntat ia causa de la dimensió del seu ego, la majoria dels éssers humans són molt complaents en la seva ignorància, van agafar les seves falses certeses.\nAixí és com s’adona d’un investigador, des dels primers contactes amb aquest tipus d’entitat tutelar, que té molt més per arrencar que aprendre, perquè són les seves nocions errònies que fan la complexitat, el Dificultats i patiments de la seva experiència. Per aquest motiu, – i no hi ha res injust sobre això: fins i tot pot ser millor que prendre una lliçó d’humilitat, abandonament i discerniment, l’investigador ha de començar a servir la seva recerca intensiva sota la virola d’un mestre fals, per millorar Reconeix que tot torna les reflexions del seu propi estar a través del mirall de la vida.\nAl començament de la seva recerca confessada, ja que l’únic home normal o la caiguda dormen mai un ésser que sempre ha estat Mirant la seva veritable realitat, experiència immemorial, però que encara és inconscientment i fa truites, tan aviat com va reconèixer la utilitat de l’acompanyament d’un mestre espiritual demostrat, per salvar-lo temps, de la manera que el mestre d’un comerç pot Eviteu els seus errors d’aprenent més o menys útils, l’investigador tendeix a buscar un ésser grandiós que correspon a les seves expectatives, des dels estereotips idealitzats que la religió de la seva infància, Dels personatges històrics, la vida de la qual, per falta d’informació genuïna i verificables, ha derivat en llegenda o mite, proporcionada, com Jesús, Muhammad, Buda, Krishna o altres, el model que es perpetua No hi ha res a veure amb la realitat de La seva experiència terrestre, fins i tot per allò que es pot relacionar amb la seva personalitat o característiques físiques.\nAixí, sovint l’investigador sovint es pot perdre el seu mestre espiritual sense reconèixer-ho. Especialment si es conrea a partir d’ell la imatge del prototip del mestre d’origen oriental, il·luminat o un paràgraf de virtut, vestit amb una túnica immaculada, de comportament tret, poc loquacious, que viu de manera senzilla i austera, gairebé completament separada Des dels plaers d’aquest món i aquestes necessitats primàries, sobretot les cames del Lotus, ja que viu gairebé en la meditació o la contemplació permanent de l’absoluta, mentre que, en els fets, un mestre disfressat de demanar millor serveix les seves aspiracions, almenys les del seu Ànima.\nFins i tot això, si l’investigador té les seves il·lusions, el seu mestre interior pot guiar-lo cap a aquest tipus de mestre ideal per demostrar, després de diversos anys que circulen per si mateix, que ho desanimarà per mantenir qualsevol cosa preconcebuda , però la falsa idea que havia planejat prudentment col·locar l’ésser il·luminat, que pugui ajudar i ser més útil per a ell., molt a prop d’on vivia, on no tenia trobar-lo o reconèixer-ho.\nPerquè, quin és el paper d’un mestre espiritual si no es pot lliurar una trobada en els seus aspectes foscos que formen el vel que impedeix que reconeixi la seva esplendor, ja allà, ja ha fet, de tots Eternitat, acompanyant-la fins que es faci prou responsable i lliure d’assumir la seva pròpia autonomia i experimentar de forma independent. De fet, el primer paper d’un autèntic mestre, com és el cas de qualsevol educador, és portar un ésser per trobar en ell tot el que pugui ajudar-lo a fer-lo sense ell, sense tallar l’enllaç espiritual que els uneix en absolut, perquè Ho ha de parlar per dir els seus sentits i el seu propi domini.\nAixí, de vegades, de vegades ferma i de vegades dolça, de vegades rigorosa i de vegades clement, de vegades invasiva i de vegades absent., de vegades imperatiu i de vegades suggerent, de vegades categòric I, de vegades, vaga, al resum de vegades diabòlic i de vegades diví, en la mesura que l’investigador pot tolerar-lo, el manté a viure el que pot ensenyar-li alguna cosa, en la primera que condueix a experimentar amb el que normalment es nega a causa dels seus tabús , per exemple, un farciment de crani, un proselitisme espiritual, una educació esbiaixada, la manca de coneixement de la realitat, la manca d’acceptació de si mateix. Així, si l’investigador pensa en blanc, el mestre diu negre i, si pensa en negre, diu que és blanc, manera de fer-li explorar tots els aspectes de l’espectre de coneixement.\nAquest és el motiu pel qual la primera Fase de formació, ambdues amb un mestre espiritual visible i invisible, no hi ha descans, ja que serveix per portar un investigador a identificar les seves contradiccions i aberracions. El fa reconèixer, de manera que entengui el que ha de fer, el que fa o no fa, que explica el seu destí més o menys barrejat. Actua com un manipulador de sabre que, en nom de la veritat única, llesca al cor de l’error, la negació, mentida, del joc de memòria cau. A partir d’aquí, és molt rar que actua de la manera que el seu protegit desitja, fent ara quan sembla que no li necessitava i l’abstracció, per haver-se convertit en un observador. Des de darrere de les escenes, quan es tracta de creure Presència indispensable.\nWisdom m’agradaria, si voleu caminar amb un mestre de llum, per als beneficis que aquesta disciplina de la vida implica demanar-vos la vostra instància suprem, el vostre mestre interior que, coneixent les vostres necessitats evolutives I els projectes de la vostra ànima millor que vosaltres mateixos, us conduiran, si la necessitat és real, un intermediari fet a mida, ja sigui més en afinitat amb les vostres necessitats evolutives reals. Llevat que, per ser útil, aquesta relació més tard requereix, que és tan difícil per a l’home contemporani, l’obediència gairebé cega i la confiança absoluta, en la garantia que mai no durarà, sense comprometre’s, per fer viure l’investigador Tots els seus plans, com a intermediari del seu propi mestre íntim, que el que ha decretat, en el futur immediat, amb actualitzacions periòdiques, en cas contrari no pot aportar els beneficis previstos. Si no és així, la seva adocilitat pot significar l’acomiadament del mestre i la seva desaparició, ja que, per la seva major evolució, un mandat del mestre, fins i tot en forma d’invitació o suggeriment, no es nega.\nLa primera marca d’un mestre provat és que, malgrat el seu inaccepta compromís de triomfar la llum espiritual a través d’un ésser encarnat, no sacseja mai el seu propi mestre dins, si l’intèrpret, perquè aquest investigador, en la fase de despertar, no No obstant això, perceben clarament les ordres de la seva pròpia consciència. A més, sempre té cura d’embarcar-se en explicacions racionals llargues que només satisfan l’ego omplint el cap de principis, en lloc de certeses d’experiència personal. En total, es comporta amb humilitat, senzill i encantador, ja sigui inventat o insultat. No s’adreça sobretot al cap, sinó directament al cor.\nTambé tots els veritables mestre es contenen per dir què és dir i fer el que ha de fer, malgrat les possibles protestes o jeremies de l’un Guia. El seu paper aconseguit, fa tot el que necessita per aconseguir que l’investigador surti d’ell, va haver de demostrar-se com un impressionant o maltractador, com un ésser sense credibilitat. Si continua sent possible, perquè la relació sempre ha estat bona, de director de consciència, que és transmute com a amic, segons Jesús: “No et dic servents, perquè el servidor no sap quin és el seu mestre; però vaig trucar Tu amics, perquè et vaig fer saber tot el que vaig aprendre de la meva mare pare. “(Joan 15/15).\nEn aquesta fase accelerada de l’ascens, seguint un decret diví, qualsevol mestre autèntic triat per renunciar als seus títols, al seu decorum, als seus privilegis, fins i tot a la seva educació pública, per reprendre les característiques d’un Home molt ordinari que porta la peça de la gent i, de vegades, es casa amb la seva impressió enriquit o ansietat, per tal de ser menys reconeguda que és possible, que dóna un bon joc als impostors, especialment en la gamma “Canals” i Instructors de baix nivell, com ara “entrenadors” de la vida i altres professionals, que fan tot per donar la impressió que ocupen, en tota la legitimitat, el lloc aparentment va deixar vacant. Perquè els mestres ja no volen fer-se coneguts, però es deixa reconèixer per qui té la consciència per fer-ho.\nPerò eviteu matar-vos, circula al voltant de vosaltres, visible i invisible , molts mestres, fins i tot afegeix de major llum, en cas que hi hagi una trucada. Tot el que has de fer és honor si alguna vegada reconeixeu un d’ells, que consisteix a tractar-lo de manera equitativa, financerament, de manera que pugui sorgir de les contingències de la vida terrenal i fer més disponible per a la humanitat. No obstant això, el més important continua sent que cada encarnat és un mestre velat, simplement cridat a reconèixer-se. Això explica que les guies mestres ara estan tan esborrades, com a


Josep Maria Pujol, mestre de lletra | Núvol\nAquesta setmana ha mort el professor Josep Maria Pujol, un home de gran vàlua intel·lectual. Nascut a Barcelona l’any 1947, Pujol era Doctor en Filologia Catalana per la Universitat de Barcelona i professor titular de Departament de Filologia Catalana de la Universitat Rovira i Virgili, a Tarragona. Va impartir cursos de literatura medieval catalana, tipografia i folklore. L’any 2010 va enllestir una versió consultable on line de la base de dades RondCat, que inclou les referències de totes les rondalles recollides de la tradició oral a les terres de llengua catalana i publicades des de mitjan segle XIX, fins a un total de 5000 registres classificats per argument. Acualment estava treballant en una edició crítica del Llibre dels feits.\nCom ha recordat l’escriptor Jordi Llavina a El PuntAvui, l’any 1989 Josep Maria Pujol va publicar un llibret imprescindible, Tractat de puntuació, juntament amb Joan Solà. Solà s’encarregava de les qüestions gramaticals, mentre Pujol assumia les tipogràfiques. “El tractat era el germen del que, sis anys més tard, esdevindria una obra capital, també escrita a quatre mans: Ortotipografia, títol d’un abast pràcticament enciclopèdic. Devem a Pujol la confiança en uns criteris tipogràfics que hem adoptat com a norma: si hem de posar el punt dins o fora de les cometes; si cal tancar (o no) el parèntesi d’incís abans de puntuació forta; si és preferible posar una coma o bé dos punts després de l’encapçalament d’una carta…”, recorda Llavina.\nEl dissenyador Enric jardí, que va coincidir amb ell a l’escola Eina, on tots dos impartien classes de tipografia explica que “Pujol va ser una persona molt estimada per tothom, tant per professors com per alumnes. Era un savi. A banda de la seva tasca com a filòleg i com a professor de literatura (i de moltes altres coses) era un gran especialista en tipografia. Era qui més sabia sobre Tschichold. Moltes de les coses que jo explico són idees seves”.\nJordi Casadevall també ha recordat al web de normalització.cat la gran aportació de Pujol en el camp de l’ortotipografia: “Quan em sorgeix algun dubte sobre la redacció d’un apunt (majúscules, puntuació, cursives…) consulto l’insubstituïble Ortotipografia, Manual de l’autor, l’autoeditor i el dissenyador gràfic. (…) L’ús assidu d’aquest manual, verdadera obra de referència, és el millor homenatge que podem retre a Josep Maria Pujol”.\nEl crític Joan Josep Isern ha evocat la figura de Pujol en el seu blog, Totxos, totxanes i maons: “Del Josep Maria m’atreia la seva senzillesa i la gran quantitat de coses que sabia. Tantes que em sembla que no exagero gens si el defineixo com un dels últims homes del Renaixement que ens quedaven. Coneixia a fons la literatura medieval, el folklore, la transmissió oral -no us hauríeu de perdre “Benvingut/da al club de la Sida i altres rumors d’actualitat”, un estudi sobre les llegendes urbanes que ell va coordinar”.\nMagí Sunyer en un obituari publicat a El PuntAvui ha recordat la formació medievalista de Pujol, que “es va doctorar en filologia catalana amb una tesi sobre el Llibre dels fets de Jaume el Conqueridor i va obrir noves perspectives a la nostra cultura amb llibres, articles, edicions i projectes col·lectius en camps aparentment allunyats com l’ortotipografia –va ser professor de disseny del llibre a l’escola Eina i els manuals que sobre aquestes matèries va escriure amb Joan Solà van esdevenir immediatament llibres de referència– i els estudis sobre folklore català, i en particular sobre rondallística, que ha modernitzat i internacionalitzat amb l’aplicació dels criteris contemporanis més avançats.\nSunyer escriu el seu obituari en nom de la junta de l’Associació de Professionals i Estudiosos en Llengua i Literatura Catalana (APELLC), que Josep Maria Pujol va presidir des de la seva fundació. Sunyer recalca que Pujol era un home atent a les possibilitats de les noves tecnologies. “Va impulsar la confecció de bases de dades sobre folklore, pulcrament dissenyades, consultables a internet. D’una gran generositat com a home i com a intel·lectual, irònic, elegant i lapidari, detestava l’obvietat i va gaudir amb entusiasme, sempre que li va ser permès, dels plaers de l’intel·lecte i dels sentits.\nEnric Jardí Joan Josep Isern Jordi LLavina Magí Sunyer\nMireia Sopena el 30 agost 2012 a les 17:31 ha dit:\nNo és un tòpic: hi ha pèrdues, com la de Josep M. Ainaud i la de Josep M. Pujol, que són irreparables. Dos erudits tan generosos com irònics, d’aquella ironia bonhomiosa. Amb una discreció i una elegància exemplars, Pujol va orientar un arquitecte del llibre com Miquel Plana -que també va morir fa pocs mesos- en el treball de la tipografia. Hem perdut el màxim especialista en ortotipografia i història de la tipografia del país; caldrà que ens hi apliquem, si volem estar a l’altura del llegat que ens deixa.\nmercè el 31 agost 2012 a les 9:27 ha dit:\nEm sap greu que la gent bona se’n vagi tan aviat!\nSempre seràs en el record, Josep Maria, gran professor i un home bo.\nXavier el 2 setembre 2013 a les 10:55 ha dit:\nAmic i bon amic de la familia, m’hen acabo d’aseventar per via internet després d’un any.\nDesde aqui el meu condol a la Familia Pujol, al seu germà Albert i la resta de parents (Familia Colomé).


Un mail sospitós obliga a investigar el suïcidi d'una nena a Barcelona\nFoto: Imatge de l'escola / Arxiu\nActualitzat 10/06/2021 23:07\nNo hi ha res més dur que perdre un fill. El 19 de maig un pare i una mare van perdre la seva filla per un suïcidi a Barcelona. Era la K., una noia de 15 anys, que aquell dia, quan va sortir de casa per anar a l'escola, va decidir posar punt final a la seva vida. Va saltar des del vuitè pis i tot i els esforços dels seus pares i del SEM per reanimar-la res es va poder fer per salvar la vida de la nena.\nLes primeres investigacions que van fer els Mossos d'Esquadra de la Unitat d'Investigació de la comissaria de Sant Andreu van concloure que la mort de la noia havia sigut un suïcidi. Ella era alumna de l'escola Jesús Maria i Josep, del Pare Manyanet, del barri de Sant Andreu de Barcelona. Un correu rebut a la bústia de la nena a l'escola ha fet reobrir el cas als Mossos d'Esquadra i investigar-lo.\nLa primera investigació, un suïcidi i "prou"\nRes feia pensar que una altra persona podria estar implicada en la caiguda de la menor d'edat. Però els pares no veien clar què havia passat i què havia portat la nena a fer una cosa així.\nLes indagacions que van fer els dos progenitors van descobrir uns detalls que han obligat als Mossos d'Esquadra a tornar a obrir el cas. Ara mateix, segons han explicat a ElCaso.cat fonts policials, els agents estan reconstruint la vida de la nena i recollint tota la informació possible per esbrinar què va passar. Quan tinguin tota la informació l'entregaran al jutge i a la Fiscalia de Menors, que seran els encarregats d'ordenar noves accions.\nEl 18 de maig, el dia abans, quan la nena va parlar amb els seus pares, i segons han explicat els dos progenitors a ElCaso.cat, van notar que estava estranya, si bé quan van parlar amb ella només els va dir que estava "cansada". "No vam saber veure res més", assegura la mare. Res els va fer pensar que seria el darrer dia d'estar amb ella.\nTot i estar cansada, els pares asseguren que la nena era feliç, que la família estava contenta, que ella mateixa havia planificat l'estiu —s'havia comprat banyadors i tenia hora per fer-se les ungles tal com marca la moda—, les notes eren excel·lents i no havien baixat els darrers mesos, tot i el confinament i que l'havien canviat de classe i l'havien separat de la seva amiga. Però alguna cosa, asseguren, li va passar.\nEl dia 19 va sortir de casa, com sempre. En comptes de baixar per l'escala, va agafar l'ascensor. La seva mare sempre mirava que sortís per la porta. Però no ho va fer.\nSegons sembla, la K. va pujar amb l'ascensor fins a l'última planta i allà va posar punt final a la seva vida. Tenia escrit un missatge que va enviar per WhatsApp a la seva mare, per a ella i el seu pare. Era una carta de comiat. El text la mare l'ha llegit 100 cops i encara hi ha coses que no quadren. "És un text molt fred, la meva filla mai escrivia així", assegura en una conversa amb ElCaso.cat la mare.\nUn mail sospitós al correu de l'escola: "muerte" i "muérete"\nNo només el missatge de WhatsApp a la mare no quadrava. Els pares van accedir al mòbil de la nena i van trobar un correu electrònic que havia rebut i que s'havia enviat, segons ells, després de la mort de la menor d'edat. En el correu, enviat des d'un compte Gmail al servidor intern de l'escola, l'assumpte deia "muerte" i en el cos es podia llegir "muere". Va ser enviat el 28 de maig, dies després de la mort de la nena, tal com ha pogut saber ElCaso.cat.\nImatge del correu que els pares van trobar a la bústia de l'escola de la nena / ElCaso.cat\nEl correu va ser enviat des del correu yomitu911@gmail.com i el va rebre la nena al seu correu del servidor de l'escola, un correu acabat en @santandreu.manyanet.org i que els pares asseguren que només coneixen els alumnes i els professors del centre. El correu, que ja està en mans dels Mossos d'Esquadra, pot ser clau per saber què va passar.\nTot i que només hi ha a la safata d'entrada aquest correu, els pares sospiten que si la nena era víctima de ciberassetjament per aquesta via, ella mateixa, sense dir-ho a ningú, n'hauria esborrat d'altres.\nEl perfil des d'on es va enviar el correu a la nena, i que investiguen els Mossos / ElCaso.cat\nEls Mossos d'Esquadra estan fent les investigacions inicials per saber qui va enviar el correu i si pot tenir alguna relació amb la mort de la nena. Fonts de la policia catalana també han confirmat que és molt complicat poder esbrinar qui i des d'on va enviar el correu, si bé saben que per saber el correu de la nena s'havia de ser del seu entorn més proper —classe o escola—, tenint en compte que no era una xarxa social oberta, com Instagram o Facebook.\nEls pares esperen que les investigacions dels Mossos puguin aclarir les circumstàncies de la desgràcia que els ha tocat viure.\nLa no resposta de l'escola als pares\nParal·lelament a la investigació que estan fent els Mossos d'Esquadra i a la denúncia presentada al Síndic, els pares estan convençuts que l'escola Jesús Maria i Josep, vinculada al Pare Manyanet, no va activar els protocols per assetjament i tampoc van controlar els servidors interns, un fet que va portar la nena a aquest tràgic final.\nPerò la família també està dolguda per com va actuar la direcció de l'escola després dels fets. En un primer moment no van comunicar la mort, "només ens van esborrar de totes les aplicacions de l'escola", i després van reunir-se amb els companys de la nena per, segons els pares, "intentar fer veure que la nostra filla tenia problemes a casa".\nEstan molt emprenyats també per com l'escola va tractar la seva filla en dos episodis més d'assetjament que va patir la nena altres anys, que van voler amagar "per mantenir el suposat bon nom de l'escola". Esperen que amb totes les informacions que puguin aconseguir els Mossos també s'esbrinin responsabilitats al mateix centre.\nUna escola amb antecedents\nAquest centre, conegut com el Manyanet de Sant Andreu, ja va ser notícia quan van assetjar també un informàtic que treballava a l'escola i que va ser l'encarregat de desvelar que un exprofessor del centre, vinculat encara a l'equip de l'escola, tenia material de pornografia de menors al seu PC personal.\nImatge de l'exterior de l'escola que està sota la lupa dels Mossos d'Esquadra / ElCaso.cat\nL'informàtic va avisar els Mossos d'Esquadra i l'escola el va amenaçar de denunciar-lo per haver "revelat secrets". L'informàtic va acabar de baixa per ansietat per la pressió que va rebre per part de la direcció del centre.\nIgualment, diverses famílies també han denunciat que l'escola no activa els protocols contra l'assetjament tot i que tenen proves d'agressions i lesions contra menors d'edat del centre. Alguns pares han explicat també, en converses que han demanat deixar en l'anonimat, que han tret els seus fills de l'escola.\nSense resposta de l'escola\nElCaso.cat s'ha posat en contacte amb la direcció del centre. Han declinat donar cap resposta ni valorar les acusacions que fa la família de la nena. Les explicacions les donarà, segons el director, l'advocat de l'escola, Antonio Ruiz, que tampoc ha volgut donar explicacions a les preguntes fetes per aquest mitjà. El cas d'aquesta nena ha obert la caixa dels trons.\nEls pares de la nena de Barcelona: “Volem saber què va passar"\nTroben el cos d'Olivia, una de les nenes desaparegudes a Tenerife\nEsclata un patinet elèctric en un pis de Barcelona: fotos del desastre


Es tracten amb larvicides els embornals de diferents zones de la ciutat, com a mesura de control del mosquit tigre\nEl producte larvicida s'ha aplicat als embornals i reixes\nAquesta setmana ha finalitzat la primera part del tractament que es mantindrà durant el període de més calor\nL'Ajuntament de Vilanova i la Geltrú, a través de la regidoria de Serveis Socials i Salut i de la Companyia Municipal d'aigües de VNG, ha finalitzat aquesta setmana la primera part del tractament de control del mosquit tigre als embornals i reixes de la ciutat.\nMitjançant un mapa de la ciutat que indica les zones de risc, confeccionat en base als avisos i incidències produïdes l'any passat, s'ha encarregat a l'empresa de control de plagues ISS el tractament amb larvicides als embornals i reixes que estan connectades al clavegueram unitari. Aquestes reixes i embornals disposen d'un sifó que produeix retencions d'aigua. Les retencions d'aigua en aquests indrets poden ser focus de cria del mosquit tigre, però com a contrapartida eviten la que la claveguera faci pudor o que hi puguin sortir insectes a l'exterior.\nPer aquest motiu el tractament amb larvicides, que es va provar per primera vegada a l'octubre de l'any passat, es veu com la millor opció per al control del mosquit, ja que el producte s'aplica directament a l'aigua retinguda, eliminant així qualsevol larva. El producte té una efectivitat compresa entre les 4 i les 6 setmanes, tot i que la meteorologia pot fer variar aquest temps. Per tant, mentre duri el període de calor, hi ha previst poder repetir el tractament no només en els focus ja detectats, sinó també en els nous punts que puguin sorgir enguany.


Els principals dirigents d'IQOXE esquiven la comissió d'estudi de la petroquímica del Parlament La República\nACN Tarragona.-Els principals dirigents d’IQOXE han evitat comparèixer en la sessió d’aquest dimarts de la comissió d’estudi de la seguretat del sector de la petroquímica de Tarragona del Parlament. Tot […]\nACN Tarragona.-Els principals dirigents d’IQOXE han evitat comparèixer en la sessió d’aquest dimarts de la comissió d’estudi de la seguretat del sector de la petroquímica de Tarragona del Parlament. Tot i que estaven explícitament citats, José Luís Morlanes -director general d’IQOXE- i Ricardo Leal -accionista majoritari de l’empresa-, no han comparegut. Sí que ho ha fet el cap de la planta d’òxid d’etilè, Ferran Cabré, que ha assegurat que el dia de l’accident, el 14 de gener, l’empresa tenia un Pla d’Autoprotecció (PAU) “en vigor”. Una afirmació que no es correspon amb el que va manifestar la Direcció General de Protecció Civil a preguntes del Síndic de Greuges, ni tampoc amb el que va reconèixer la pròpia IQOXE, que va assegurar que no el tenia.\nDes de l’organisme administratiu es va apuntar que els PAU presentats per l’empresa el 2017 i el 2018 van tenir informes tècnics desfavorables i que, per tant, no van ser validats. Fins i tot la mateixa empresa va reconèixer a l’ACN que el dia de l’accident no en tenia cap d’homologat, però ho va atribuir a la lentitud de l’administració a l’hora de validar-los. En diligències judicials del ‘cas IQOXE’ dutes a terme pels Mossos d’Esquadra també s’apuntaria que “IQOXE La Canonja ha estat operant des de l’inici de la seva activitat sense un Pla d’Autoprotecció homologat, amb el coneixement tant de la pròpia empresa com de l’administració competent”.En la seva compareixença, Cabré ha fet una explicació tècnica de com funcionen les plantes d’òxid d’etilè i les de derivats, i ha defensat les inversions tecnològiques que ha fet la companyia en els últims anys. A més ha reiterat el compromís expressat per la companyia de no tornar a operar amb la tecnologia del reactor sinistrat ni tampoc de fer servir el metanol com a matèria prima en cap altre procés industrial. Cabré ha estat assistit en la seva declaració pel portaveu d’IQOXE, Javier Fontcuberta.La sessió ha estat telemàtica i hi ha hagut nombrosos problemes tècnics, un fet força habitual a la comissió. Diputats de la majoria de grups han lamentat l’absència de Morlanes i Leal, alhora que han agraït el testimoni de Cabré. Els representants han traslladat diverses preguntes, moltes d’elles relacionades amb possibles causes de l’explosió, la seguretat de la planta, la bunquerització de la sala de control, processos industrials o les condicions de treball. Cabré però, ha estat breu en el torn de respostes. Ha estat aleshores quan ha parlat del PAU, ha reiterat que “l’accident va ser imprevisible”, ha remarcat que la companyia havia superat totes les inspeccions i que estan estudiant l’estudi de DNV GL encarregat pel govern. També ha lamentat que “moltes de les preguntes són més pròpies d’una comissió d’investigació que d’estudi”. Les afirmacions les ha fetes principalment a partir de llegir frases curtes, i moltes de les preguntes dels diputats han quedat sense resposta. Cabré ha finalitzat dient: “no sé si amb això he contestat”. Els diputats han renunciat a repreguntar.


La Casa Batlló tanca per "actes vandàlics" d'alguns treballadors externs| betevé\nEls empleats subcontractats per l'empresa Staffpremium, en vaga des del 8 d'octubre, neguen totes les acusacions i denuncien precarietat laboral\nDani Clavera | Redacció | dimecres, 28 d'octubre del 2020, a les 20.52\nEls responsables de la Casa Batlló han decidit tancar temporalment les portes de l’edifici pels “actes vandàlics” —diuen— d’alguns dels seus treballadors, que estan en vaga indefinida. Expliquen que algunes d’aquestes accions de protesta han “provocat destrosses irreparables” a la joia modernista, i que hi ha hagut també agressions i amenaces a “empleats de la Casa Batlló i els seus visitants”.\nDanys irreparables del patrimoni\nDes de la Casa Batlló afegeixen que “l’escalada de tensió va arribar al seu zenit dissabte 24 d’octubre“, quan, cap a les 20 h, diuen, es va “generar una revolta davant de la façana”. Segons detallen, un grup de manifestants va llançar pedres contra l’edifici icònic, trencant part dels emplomats originals del 1906, recentment restaurats, i danys irreversibles en l’obra firmada per Gaudí i protegida per la Convenció del Patrimoni Mundial de la Unesco del 1972. Els responsables de l’equipament han contractat seguretat privada i lamenten la falta d’actuació policial.\nEls treballadors en vaga des del dia 8 d’octubre són externs de l’empresa Staffpremium. Es queixen que només els donen una mascareta, que no cobren la totalitat del salari, que tenen contractes fraudulents i que els imposen i deneguen les vacances.\nPer l’extensió de la vaga a totes les empreses i sectors!\nLa nostra millor arma, la solidaritat! https://t.co/7g5P5RgzT0\n— Vaga MagmaCultura (@vaga_magma) October 18, 2020\nEls treballadors en vaga neguen les acusacions\nEn un comunicat, el sindicat Solidaritat i Unitat dels Treballadors (SUT) ha negat que els autors dels atacs contra les vidrieres de la Casa Batlló fossin membres dels piquets de vaga. També neguen haver amenaçat ni agredit ningú, ni haver fet cap acte vandàlic.\nPel que fa al llançament de pedres i l’encesa d’una bengala del 24 d’octubre al vespre, el sindicat assegura que no van ser ells els qui ho van fer, i que “gairebé cauen sobre dos integrants del piquet”. Expliquen que un cop va passar l’incident “es va acabar tot tipus de protesta”.\nDes de SUT neguen que la Casa Batlló hagi contractat vigilants de seguretat per protegir l’edifici, sinó que es van contractar per “suplantar il·legalment les funcions del personal en vaga” que es dedica a “revisar els tiquets i gestionar les cues”. Sobre aquest punt la Casa Batlló diu que van poder obrir sense aquest personal externalitzat perquè alguns dels treballadors no van fer vaga.\n— Antoni Gaudí — passeig de Gràcia — protesta laboral\nEl coronavirus a Barcelona segons l’edat: la tercera onada impacta en la gent gran\nLa font de les Tres Gràcies, de la plaça Reial, es tornarà a il·luminar\nLa fiscalia no recorrerà contra la sentència absolutòria del major Trapero


1.2 Darrera hora d'un divendres\n1.3 Carnaval 2006\nDiooooss...quina és la perruca?\nens ho pasam bé!\nDoncs sí, aquest any va ser el nostre darrer amic invisible...es varen regalar moltes coses, qualcunes que estaven molt bé i qualcunes molt gracioses...(per exemple una pinça...o una bossa oberta de fruits secs...¬¬). Bé aquí podem veure un imatge d'aquell dia tan especial en que ens varen donar les notes del primer trimestre i començaven les vacances de Nadal que tanta il·lusió ens feien.\nObtingut de «http://wiki.matadejonc.cat/index.php?title=Quart_ESO&oldid=8647»\nDarrera modificació de la pàgina: 7 abr 2006 a les 17:41.\nAquesta pàgina ha estat visitada 10.841 vegades.


San Francisco com a habitant\nConsulteu consells per conèixer el veritable San Francisco i passar unes autèntiques vacances. No és d’estranyar que una ciutat tan activa i lliure sigui també el fus de l’avantguarda artística i de tendència: els grafits són elevats al rang d’art als carrerons de la missió i als barres. Els ecologistes floreixen a les nits de Califòrnia.\nEl Castro revolucionari\nLlocs històrics gai\nCastro, l’històric barri gai de San Francisco, Castro va ser el centre de la lluita pel reconeixement dels drets civils i la llibertat d’expressió dels homosexuals i del tractament contra el VIH. El primer museu de la història LGTBI a Amèrica explica aquesta èpica.\nAssolellat passeig a Missió\nLlocs elevats de relaxació\nCarrers coberts de pintures murals\nGràcies al microclima de San Francisco, quan la boira envaeix el Golden Gate Park, sempre és agradable a Mission. Oblideu l’aire pesat de la costa i uneix-vos als aficionats de la relaxació i el bronzejat. Mengeu un gelat orgànic a les pistes panoràmiques del parc de Dolores, observeu frescos i plantacions als carrerons i mireu la gent que passa a Valencia St bevent un aperitiu.\nBotigues, sushi i espectacles a Japantown\nMalgrat els passatges de la història des de 1860, aquest petit districte ha mantingut intacte el seu estil i talent per a la seva reinvenció: aquí es barregen feliços els banys japonesos tradicionals, el sushi, la bossa nova japonesa o les sabates psicodèliques inspirades en les de ninja.\nVida nocturna a SoMa\nDiscoteques en magatzems\nSoMa és la destinació del clubbing de SF des de la dècada de 1970. Amb algunes novetats: els banys públics han desaparegut, la llum LED arrasa la pista de ball i els trapezis es balancegen per sobre de la barra … però els tubs retro encara atrauen la multitud. i els gais de diumenge estan en ple desenvolupament.\nRussian Hill i els secrets de Nob Hill\nCamina per escales\nA la part superior del turó rus, trobeu les fonts d’inspiració sant franciscana: els jardins poètics, les enigmàtiques escales amagades i el carril on Jack Kerouac va trobar el seu camí i va escriure Sobre la carretera en 20 dies. A Nob Hill es revelen els secrets d’estat i els misteris de l’univers, tot i que els monsons interiors de la Sala Tonga només tenen sentit per als bevedors de l’Scorpion Bowl.


Guia de viatge al cantó suís del Valais | Viatgeaddictes\nTravel guides and travelogues > Europe > Switzerland\nGuia de viatge al cantó suís del Valais\nTravel date: 1992 | Published on 16/03/2009\n2.0 de 5 (181 votes)\nAmb els seus 5.225 km² (una mica menys que la provincia de Girona) el cantó suís del Valais (en alemany Wallis) ens ofereix, sota la meva oponió, un dels paratges d'alta muntanya més bells d'Europa. En el seu petit territori es troben 51 cims de 4.000 metres. No només és un paradis pels amants de l'alpinisme o de l'esquí, és també per a tots aquells que no opten a escalar muntanyes, ni tan sols a tenir que caminar, l'orografia i infraestructures del Valais facilitant al visitant la contemplació de gran part de les muntanyes, geleres, llacs, boscos i paratges que la conformen.\nTelecadires, telecabines, carrilets s'endinsen i alcen, fins i tot més enllà del raonable, a indrets on, en altres llocs, només estarien a l'abast de muntanyecs experimentats. Tot això fa que un munt de persones puguin gaudir d'uns paratges maravellosos. Si a més es vol caminar una mica, trobareu un munt de trekkings, travesses i caminades, des d'unes poques hores fins a uns quants dies.\nA més a més, de les muntanyes, el Valais ens oferiex uns atractius pobles de postal, conjunts arquitectònics notables, el naixement del Rodan i uns pasos alpins cap a les seves fronteres sud i est notables.\nPersonalment he anat unes quantes vegades, tant per practicar l'alpinisme i l'esqui de muntanya com per fer turisme més tradicional i, com en el meu cas, familiar. En aquesta petita guia només faig esment d'aquest darrer.\nEl cantó fa d'est a oest fa a poc més de 130 km (de Martigny a Gletsch) seguint els curs del Rodan (paral·lel a la frontera italiana i a la carena axial dels Alps). Es d'aquí on surten en direcció sud-nord un seguit de valls que donen accés als pobles i paratges a visitar. Es aquesta petita distància que fa que podeu escollir quasi qualsevol poble del cantó per fer-lo servir de base a la descoberta de les seves valls. L'anada i el retorn el podreu fer sense problemes al mateix dia. Aquest va ser l'escenari que vam escollir per fer (a l'estiu de 1992) amb nostra filla d'1 any a l'esquena, la descoberta del que ens pot arribar a oferir aquest Cantó. Els "només" 900 km que la separen de Barcelona,\ttots d'autopista, faciliten estades per fer muntanya, esquí o qualsevol altre activitat de manera puntual.\nDe Barcelona (on vivim) a Sion (la capital del Valais) hi ha 909 km. Depèn de la ruta, el més ràpid és anar fins a Ginebra i d'allà vorejant el Llac de Leman arribar-nos a Sion. Així que sense anar espitat en 9 hores us podeu trobar sota els Alps.\nUna altra ruta, més turística, però força recomanable, es passar per Chamonix i saltar pel coll de Forclaz a Suïssa. D'aquesta manera podeu gaudir de la visita al massís del Mont Blanc que, unit al del Mont Rosa (al Valis), conformen les 2 alçades més grans d'Europa (Càucas a part).\nSi no aneu en transport privat, el tren també us pot fer arribar a la vall. A més a més el podeu combinar amb els autobusos\t(els PTT ) que us porten a pràcticament qualsevol poblet amb puntualitat "suïssa".\nUn gran nombre d'allotjaments de tot tipus i repartits per tot el Cantó us ofereixen totes les possibilitats al vostre gust i butxaca. Suïssa és un país car, i per una economia normal, anar d'hotel és impensable. Per sort podreu gaudir de càmpings i apartaments de lloguer. Als webs d'interès d'aquesta guia trobareu informació d'aquest tipus, però aquí teniu dos webs especialment interessants:\n• Campings de Suiza: un web de càmpings de suïssa en castellà.\n• HomeAway : aquest web correspon a una de les agències de lloguer d'apartaments i cases d'arreu d'Europa (i de fora) que té un gran nombre de llocs diferents, tant a pobles com en estacions d'esquí.\nEn aquest viatge de descobriment de la vall de Valais nosaltres vam instal·lar-nos en un apartament a la població de Nendaz.\nEl Valais és un dels llocs de Suïssa amb més hores de sol a l'any. Això no implica que els mesos d'estiu pugui ploure i molt. Ja sabeu, estem a l'Europa central, al cor dels Alps, però en tot cas les possibilitats de bons temps són bastant superiors que en altres llocs. Per la nit a ple estiu la temperatura pot baixar força, així que si aneu de càmping amb tenda porteu-vos un bon sac per si les mosques.\nEncara que es vagi en ple estiu i com que molts llocs a visitar estan a força alçada (entre 2.500 i 3.800 metres) les temperatures poden ser fredes, inclòs algun grau sota zero en ple juliol o agost i en ple dia. A tenir-ho en compte.\nGUIA DE VIATGE A VALAIS: LLOCS A VEURE\nCom ja he dit abans, a l'anar-hi més d'un cop he pogut gaudir del cantó del Valais des de punts de vistes diferents, tant a l'hivern com a l'estiu, però en aquesta petita guia parlaré de la visita a la vall a l'estiu, centrant-me amb els aspectes no alpinístics o d'esquí. I em referiré sobretot a unes petites vacances familiars que vam dur a terme a l'estiu del 1992 amb una nena d'1 any a l'esquena.\nA continuació us esmento els llocs que hem visitat, i que paguen la pena que hi aneu. L'ordre en que apareixen en aquesta guia és d'oest a est, que és la direcció del Rodan pel Valais amb les principals valls que venen del sud i culminen la carena dels Alps.\n• St. Maurice és una abadia just a l'entrar al Valais, després del llac de Leman. Paga la pena aturar-se ja que, a part de l'edifici i del lloc on és situada, consta d'un tresor magnífic d'orfebreria d'argent amb pedres precioses i semiprecioses. Hi ha uns cofres molt macos de l'època romànica i merovíngia.\n• Col du Grand-Saint Bernard. Pels amants dels ports de muntanya aquí en teniu un de famós, el del Saint Bernard, que dóna nom als gossos. El port és a 2.469 metres d'alçada. En realitat no l'hem fet des de Suissa, sinó des del costat italià (Aosta). Però us animo a fer-lo. En el coll hi ha un hospici on hi ha un munt de gossos de Sant Bernard. Per cert, vaig pujar a l'agost i nevava!!.\n• Nendaz és un poble situat a 1.430 metres d'alçada i a 12 quilòmetres de Sion. Té una enorme estació d'esquí (les quatre valls, juntament amb Verbier) que a l'hivern té un domini esquiable de 413 quilòmetres. A l'estiu es pot gaudir de molta tranquil·litat, a diferència de llocs més emblemàtics com Zermatt o Saas Fee, i d'una oferta d'apartaments enorme i un bonic itinerari d'excursions. Aquí vam establir-nos en el nostre primer viatge al Valais.\nA una alçada de 1.700 metres es troba l'estació de Super Nendaz, a Siviez, on podeu agafar un telecadira a Tortin (2.000 metres). D'allà s'agafa el telecabina del Mont-Fort que puja a 3.300 metres. La pujada la fa en dos trams: el primer fins 2.950 metres i el darrer fins els 3.300, deixant el cim a 30 metres de desnivell. La vista des d'allà és esplèndida: a destacar el Cervino a l'est i el massís del Mont Blanc i el Grand Combin a l'oest. Un fàcil camí ens duu al cim en uns pocs minuts.\nTambé des de Nendaz podem visitar el llac de Cleusan: des de Nendaz s'arriba en cotxe a 2.186 metres d'alçada i d'allà un bon camí porta al refugi de Sant Laurent, a 2.485 metres. Primer el camí voreja el llac i després s'enlaira una mica més, per la vall, fins arribar al refugi que està situat en un turonet. Al voltant de 1,5 hores caminant tot xino-xano. Mitja hora més i s'arriba al costat d'un torrent, al llac du Gran Desert, al peu de la Gelera du Grand Desert, amb els cims del Rosablanche (3.336 metres) i el Grand Mont Calme (3.205 m). En total una excursió de 456 metres de desnivell.\n• Verbier, abans d'arribar a Nendaz, forma part de les 4 valls que he esmentat anteriorment.\tA l'hivern totes aquestes valls comuniquen un mateix domini esquiable. Seguint la vall trobareu un poble qanomenat Fionnay. Si bé no el vam visitar amb la família en aquest viatge us el recomano. Si teniu ganes de caminar arribeu a la Cabana de Panosiere, a 2.669 metres (se surt de 1.600, així que és un bon desnivell !!!), però arribareu als peus de la gelera de Corbaisere i podreu gaudir de la visió d'un bon nombre de muntanyes, entre altres del Gran Combin de 4.100 metres. I podeu aprofitar per dinar al refugi i tornar per la tarda. Mes enllà hi ha el Lac de Mauvoisin que es pot travessar per un camí que el voreja, però no us puc dir gaire cosa més donat que no l'he fet.\n• Sion és la capital del sud del Valais. Malgrat està situada a la plana, dos turons dominen la ciutat amb llurs fortificacions al damunt. En el turó de Valère trobem una església fortificada molt atractiva. A sota trobem la residència del canonges que ara són uns museus d'història i etnografia. I per finalitzar aquest turó tenim la visita al Tourbillon (deu n'hi do la pujada!!!), on trobem les restes de l'antiga fortalesa. Un cop al poble, tota aquesta visita es pot completar amb la de la catedral, amb el seu campanar romànic, però la resta gòtica, amb una cripta interessant.\nA 6 km de Sion es troba St. Leonard, una cova enorme amb un llac subterrani que es travessa en una barca elèctrica.\n• Lac des Dix. Al nord de Sion i paral·lel a Nendaz es troba la carretera que ens porta al Lac du Dix (represat), al final de la Val d'Hérémence. El cotxe es deixa sota la presa, on s'agafa un petit telecabina per a pujar a nivell de l'aigua. Allà comença el camí que voreja el llac. Primer es passa per uns túnels (alguns força llargs) dels que no es veu el final. El camí arriba fins l'extrem del llac. Es port creuar el riu que desguassa, just a l'extrem sud, per un pont penjant metàl·lic. La vista que es té des del camí és molt maca, amb geleres, el mont blanc de Cheilon, la Pigne d'Arolla i un munt de muntanyes de més de 3.000 metres. Es por arribar fins el refugi de Les Dix a 2.928 metres, sota el Mont Blanc de Cheillon de 3.870 m.\n• Arolla és una altra vall al sud de Sion, una mica més a l'oest del Lac des Dix, arriba al poble d'Arolla. Possibilitats d'excursions per la zona. Destaca la vista sobre la Pigne d'Arolla i el Mont Collon.\nCabana de Moiry\n• Vall de Zinal. Seguint el Rodan, a uns 20 quilòmetres de Sion, s'arriba a Sierre. D'allà surt la vall de Zinal, una altra vall paral·lela al riu i que en direcció sud-nord ens porta al poble de Zinal i a un altre conjunt de\tcims de quatre mil metres, com el Zinalrothorn i l'Obergabelhorn, només aptes per alpinistes. La vall no disposa de remuntadors de cap mena, per la qual cosa la fa poc turística, però més autèntica i agresta.\nUn desviament, uns 15 km abans del poble de Zinal, ens porta\ta 2.350 metres d'alçada i al Lac de Moiry. Allà tindreu una bona vista sobre un conjunt de muntanyes d'entre 3.300 i 3.900 metres: Pigne de la Le, Grand Cornier, Pte de Bricola, etc. D'aquí surt un camí que, amb una caminada de 1,5 hores i uns 475 metres de desnivell, ens porta a la Cabana de Moiry, a 2.825 metres. El camí és curt i el desnivell fort fins arribar al refugi, per sobre de la glacera de Moiry.\n• Crans-Montana. A quinze quilòmetres al nord de Sierre es troba l'estació de Crans Montana. Un telecabina ens porta fins el Glacier de la Plain-Mort, a 3.000 metres. Allà es domina el Mont Blanc, Grad Combin, Weisshoirn, Dent Blanche, Zinalhorn, Cervino, ... La vista és fantàstica (estàvem a zero graus). Es un lloc curiós, on la glacera està situada en un altiplà a tres mil metres d'alçada, sense cap cim més alt que la domini. Molt curiós.\n• Zermatt. Sense cap mena de dubte aquest és el punt culminant de la visita al Valais, i per extensió a Suïssa. Veure el Cervino (Matterhorn en alemany) és una experiència inoblidable. Malgrat que l'haguem vist en mil i una fotos (i a les capses de llapis) la realitat de tenir-lo davant dels ulls fa empetitir tot el que abans hagueu pogut veure en imatges. La realitat supera qualsevol expectativa. I si bé només amb aquest espectacle ja ni hauria prou per arribar a Zermatt, la gràcia és que podeu gaudir de més paratges extraordinaris (de tota Suïssa crec que només Grindelwald, amb el nord de l'Eiger, Monch i Juangfar li pot fer ombra).\nNo es pot arribar a Zermatt en cotxe, està prohibit. Al poble només circulen cotxes elèctrics i a cavall. Tant si aneu en cotxe particular com en bus de línia s'ha d'agafar un tren a Tash (on hi ha uns enormes aparcaments pels cotxes). El tren té com darrera estació Zermatt, a 1.620 metres d'alçada. El poblet, molt animat a qualsevol època de l'any, acostuma a estar ple de gent a l'estiu i a la temporada d'esquí. Paciència!!. Malgrat les cues per al tren, el pàrquing, els cremalleres, els funiculars, ... val la pena. Si podeu pagar un allotjament al mateix Zermatt podreu gaudir de tot això amb més calma. Si aneu des de qualsevol altre punt de la vall i ho voleu fer tot en un dia haureu d'afanyar-vos i llevar-vos d'hora al matí per aprofitar el dia el màxim possible.\nUs explico els llocs més comuns (i també impressionants) que podeu fer en un sol dia a Zermatt:\nPanoràmica del massis del Mont Rosa\ndes de Gornergrat\nGornergrat. Un cremallera va pujant per la muntanya fins deixar-nos en una petita carena, on hi ha un fantàstic mirador a 3.099 metres d'alçada. Un meravellós espectacle envolta aquest indret on es gaudeix d'una panoràmica de 360º. Però sobretot destaquen dues presències: el Cervino i el Mont Rosa. Aquest darrer, en contraposició a la mola altívola, rocosa i piramidal del Cervino, és un massís de neu i glacera, molt ample i que pràcticament surt del mateix cim, a més de 4600 metres d'alçada, convertint-se en la segona alçada dels Alps després del Molt Blanc (Dufourpitze, 4.634 metres). De fet, la glacera del Mont Rosa mort al peus de Gonergrat. Amb un mapa podreu identificar un munt de muntanyes més, com són el Liskmann, el Breithorn, etc, totes elles de més de quatre mil metres.\tI com no, la muntanya que domina tota la vall i el poble: el Matterhorn. Increïble, formidable i tots els adjectius inimaginables!!. Només per veure'l assegut tranquil·lament allà d'alt ja paga la pena haver arribat. Us recomano que baixeu caminant xino-xano fins l'estació de Rotenboden, a 200 metres de desnivell més avall i així podeu gaudir de tot això amb més calma que des de la finestra del tren.\nMés amunt de Gornergrat hi ha Hohtalligrat, on es troba el telecadira de l'Stockhorn, que arriba als 3.500 metres d'alçada.\nKlein Mattherhorn és un conjunt de telecabines que us permeten arribar a un altre lloc fascinant, a 3.880 metres d'alçada!!. També anomenat Matterhorn Glacier Paradise, i que a més de ser, junt amb el Telecabina del Midi, el més alt d'Europa, gaudireu d'un altre angle de visió de l'entorn. Un altre lloc formidable.\nSchwatzsee, a 2.583 metres d'alçada, des d'on podreu veure el Matterhorn pràcticament des de la base de la muntanya.\nI encara hi ha uns quants llocs més, però són difícils de fer en un sol dia, i que depèn de les jornades dedicades al Valais i de si esteu o no centrats a Zermatt. En quan al poble de Zermatt en si mateix, és el típic lloc suís, amb les casetes de fusta. A l'estiu tot està ple de flors i cabres!!. Tot acompanyat de restaurants, botigues i hotels. Es petit i es visita amb facilitat.\n• Saas Fee és la vall paral·lela a la de Zermatt, anant cap a l'est. Es un altre de les grans valls turístiques del Valais. I al contrari de Zermatt, aquí si es pot arribar en cotxe i amb el PTT (bus de línia). Un altre complex d'esquí a l'hivern, i turístic i alpinístic a l'estiu. Una vall envoltada de cims de quatre mil metres: Dom, Nadelhorn, Weisshorn, Alphubell, Weismies, Strahlhorn i molts més. Un paradís pels alpinistes de tot el món. Però també un bon lloc per fer turisme i caminades.\nEl punt culminant de la visita a aquesta vall és Mittel Allalin. Primer s'agafa l'Alpine Express i després el funicular que arriba als 3.500 metres d'alçada, a peu de la gelera que va a l'Alphubel i l'Allalinhorn. Així que també podeu gaudir d'unes meravelloses vistes sense necessitat de donar un pas. Hi ha una altra preciosa panoràmica des de la Cabana Britannia, a 3.030\tmetres, a la\tque s'arriba fàcilment des d'un telefèric que ens porta a Felskinn. El refugi queda a 15 minuts.\n• Brig. Continuant pel Rodan arribem a aquesta petita ciutat on destaca el castell barroc d'Stocalperschloss. Als que els agrada fer ports de muntanya d'aquí surt la carretera que puja al Simplon i més al sud arriba al Ticino (la Suïssa italiana).\n• Fiesch. Rodant amunt arribem al poblet de Fiesch, on s'agafa el telefèric a l'Eggishorn a 2.869 metres. Aquest cop és al nord de la vall. Aquí poder veure la immensa gelera de l'Aletschhorn (Grosser Aletschgletcher), on conflueixen altres geleres que s'inicien, entre altres llocs a l'Aigüer i al Mons, als Alps Bernesos.\n• Furka Pass. A 2.436 metres d'alçada. Es el naixement del riu Roden i frontera est del Valais. La gelera abans arribava a peu de carretera, però ha retrocedit considerablement. Tot i així val la pena aturar-vos i anar fins l'hotel Albadera, i d'allà a peu de gelera, a la cova del gel, on podreu entrar dins la gelera.\n• Travel journal from a trip to Switzerland in a motorhome - Pep Torras & Maria Viladecans \n• Travel journal from a 8 day trip to Switzerland - Judith bt \n• Webs generals sobre Suïssa:\nSuïssa Turisme | Turisme a Suïssa | Preguntes freqüents sobre els trens suissos | Viatges en autobús per Suïssa\n• Web especifica del Valais:


L’estratègia mor en l’execució, i ho saps | Oriol López Villena\nOriol López Villena > El Proactivista > L’estratègia mor en l’execució, i ho saps\n12 de desembre de 2017 Oriol López\nParlava amb un empresari que em deia que tenia clar on volia arribar l’any vinent, però no sabia per on començar.\nAixò és bastant habitual i es repeteix periòdicament cada final d’any, a l’hora de fer balanç i previsions pel proper. De fet, l’excés d’informació al que estem sotmesos ha provocat que molts empresaris tinguin més problemes posant-se a treballar en la seva estratègia que en definir-la. A dia d’avui, és relativament fàcil trobar literatura i suport en la definició d’una estratègia per a la teva empresa, però és realment complicat trobar ajut en la implementació de la mateixa, que és, per la meva experiència, el punt dèbil de moltes empreses. Per això, quan vaig parlar amb ell per a començar a treballar, vam dedicar menys estona a pensar on volíem anar que a detallar els propers passos a seguir per a arribar-hi.\nSota la meva experiència, l’execució d’una estratègia o d’un pla fracassa per tres grans mancances:\nEn primer lloc, la manca d’unes prioritats clares sobre les que actuar, basades en uns objectius tangibles i motivadors. Només podràs implementar una estratègia, ordenant les accions a dur a terme, definint objectius clars per a les mateixes i, sobretot, venint motivat de casa.\nEn segon lloc, la manca de recursos assignats a aquestes prioritats, de manera que no puguis posar mai l’excusa de la manca de temps o de coneixements, per exemple. El temps és també qüestió de prioritats i, si assolir uns resultats és realment una prioritat, cal que hi dediquis el temps i recursos necessaris, com una inversió enlloc d’una despesa.\nPer últim, la manca de control sobre aquell pla definit i aquella estratègia marcada provoca que s’abandonin projectes de creixement a mig camí, sense que ningú no hi pari atenció, perquè tothom està molt ocupat amb d’altres afers. Com en els altres dos factors, cal estar compromès amb aquella estratègia per a definir i seguir uns indicadors que ens permetin rectificar o potenciar accions en funció dels resultats parcials que obtenen.\nI és resolent aquestes tres mancances que podràs passar del paper als fets en l’estratègia de creixement per al proper any.\nFoto: Bernard Tuck\nTags:acció, creixement, estratègia, prioritats\nIn El Proactivista on 12 de desembre de 2017\nAutomatitza el creixement si vols fer-lo anar a velocitat de creuer


El negoci més segur | Francesc Muñoz | Barcelona | Empreses | L'Econòmic\nEl negoci més segur\nINN Solutions renova les serralleries i impulsa una xarxa de franquícies amb la fita d’arribar a les cent l’any 2021\nAndreu Maldonado és gerent d’INN Solutions i de la serralleria Maldonado. ORIOL DURAN.\nSet empresaris del sector van fundar la firma per renovar les seves botigues\nINN Solutions és una firma de sistemes de seguretat residencial i per a empreses que va néixer el 2013 amb l’objectiu d’actualitzar les velles serralleries. Els set socis fundadors són representants de noves generacions del negoci que entenien que calia fer un tomb al sector, encara avui dia molt dividit entre les empreses de solucions mecàniques pel tancament de portes i finestres tradicionals i les empreses d’alarmes i vigilància. Aquesta divisió obliga el client des del primer moment a elegir producte sense informació. “El client ha de decidir si inverteix en la porta o en l’alarma”, resumeix Andreu Maldonado, gerent d’INN Solutions i també de la serralleria Maldonado.\nLa suma del coneixement i l’experiència acumulats per les empreses fundadores ha permès desenvolupar un producte propi basat en el concepte no ja de detectar el robatori, sinó per prevenir-lo. Així s’han registrat unes deu patents, el punt de partida de les quals són sessions de pluja d’idees que després es desenvolupen, dissenyen i fabriquen amb suport extern. El 100% de les solucions per al mercat residencial són tecnologia pròpia i el 80% de les del mercat corporatiu.\nUna de les línies estratègiques de l’empresa és fer produccions curtes i per això la fabricació es fa a Europa. La raó principal és que d’aquesta manera l’estoc no penalitza la innovació constant, un factor clau en aquest sector, ja que obliga el delinqüent a canviar constantment les seves tècniques d’atac. A més els desenvolupaments estan pensats per donar solucions als problemes de cada lloc.\nPer acompanyar aquesta renovació del producte i del model de negoci, els socis han invertit un esforç similar a renovar la imatge corporativa i el disseny de les botigues, “que era molt obsoleta”, reconeix Andreu Maldonado. Entre el 2013 i el 2014, les deu botigues dels socis van canviar radicalment la imatge, i les velles serralleries han deixat pas a moderns establiments de seguretat integral.\n“La bona acollida ens va fer pensar a expandir l’empresa a través del model de franquícies”, assegura, i avui dia ja són 47 botigues a tot l’Estat i n’hi ha quatre més en procés d’obertura. Moltes, 18, a Barcelona, però també a tot Catalunya, el País Basc, Madrid, Galícia, Navarra, i en general a tot l’Estat, però amb una major presència a la meitat nord. L’objectiu d’INN Solutions és arribar al centenar el 2021 i aleshores atacar el mercat internacional, és a dir països del sud d’Europa i de l’Amèrica Central i del Sud, amb models residencials similars.\nEls nous franquiciats són principalment antics establiments de serralleria que aposten per la renovació. En aquests casos, i tenint en compte que tots els projectes de disseny són personalitzats, s’opta per una fórmula de co-branding, és a dir, una estratègia que fusiona els colors corporatius i els noms de les dues marques: la d’INN Solutions i la de la vella serralleria.\nLa formació i capacitació del personal es considera una de les peces clau de l’estratègia de transformació de l’antic model.\nINN Solutions va facturar 1,3 milions d’euros el 2017 i la previsió per al 2018 és arribar als 1,6 milions.\nINN Solutions es considera el vell negoci de serraller posat al dia. La seva clau és injectar innovació al sector i invertir en la capacitació dels empleats. El punt de venda és l’altra pota del negoci: són establiments visualment molt moderns, on el client obté un diagnòstic de la situació i la solució.\nSerralleria Maldonado, pel forat del pany\nEl naixement d’INN Solutions no s’entendria sense la transformació prèvia de Maldonado, una serralleria familiar fundada el 1979 pels pares dels actuals responsables, els tres germans Maldonado. Inicialment, era un petit magatzem i botiga de 40m² a la rambla de Prim de Barcelona destinat a la venda majorista i, en menor mesura, minorista de productes relacionats amb la seguretat de l’habitatge. El 2002, el fundador, Andrés Maldonado, va morir i el seu primogènit, l’Andreu, va agafar les regnes d’un negoci molt patriarcal amb la fita de professionalitzar-lo. “Calia una nova cultura per afrontar els canvis que s’albiraven”, explica Andreu Maldonado. El 2005, en el mateix moment que es va obrir el tercer establiment, es va inaugurar l’Institut Maldonado per impartir formació interna i al conjunt del sector. També es va crear un departament de projectes per introduir la tecnologia a la seguretat. Una de les eines d’aquesta transformació va ser a partir del 2013 la remuneració variable en funció de la formació, la proactivitat i els suggeri- ments de millora, el que Maldonado anomena “la democratització de l’èxit”. “Hem orientat l’empresa a la rendibilitat: si el 2005 facturàvem 3,5 milions d’euros amb una plantilla de 45 treballadors, ara estem sobre els 6 milions amb 35 empleats”, diu.\nMaldonado té cinc botigues i el 15% de les vendes provenen ja d’INN Solutions.\nL'econòmic 10-06-2018, Pàgina 14


Líquid cefaloraquidi, un líquid important en el cervell i la columna vertebral\nSaps què és el líquid cefaloraquidi? CAquest líquid és molt important perquè serveix per protegir el cervell. Per tant, gLa interrupció d'aquest líquid pot causar alteracions activat La funció del cervell també.\nLa composició del líquid cefaloraquidi normal és un 99 per cent d'aigua, la resta està formada per. proteïnes, glucosa de cèl·lules mononuclears, electròlits, enzims i glòbuls blancs (leucòcits). Com que la majoria és aigua, aquest líquid té un color clar o translúcid.\nFunció del líquid cefaloraquidi\nEl líquid cefaloraquidi flueix pels ventricles del cervell, el tronc cerebral i al voltant de la medul·la espinal. Aquest líquid té propietats antibacterianes que inhibeixen el creixement i desenvolupament dels bacteris.\nEl líquid cefaloraquidi té tres funcions principals, a saber:\nManté el teixit cerebral en posició i proporciona un coixí per protegir el cervell de lesions.\nCom a mitjà per lliurar nutrients al teixit cerebral i eliminar els residus del cervell\nMantenir l'equilibri de la pressió intracranial, juntament amb la sang i el teixit cerebral.\nLa producció de líquid cefaloraquidi en adults és d'uns 500 ml per dia. Mentrestant, en nens de 4 a 13 anys, la producció és d'uns 65-150 ml per dia. Aquest líquid s'absorbirà i es substituirà per nous líquids cada 6-8 hores.\nAnormalitats en el líquid cefaloraquidi\nSi hi ha una infecció al cervell o a la medul·la espinal, el líquid cefaloraquidi pot canviar de color i tornar-se tèrbol. Això pot indicar una infecció o una acumulació de glòbuls blancs i proteïnes.\nA més del contingut, és important l'equilibri entre la producció i l'absorció de líquid cefaloraquidi. Com que el líquid cefaloraquidi es produeix contínuament, si la seva absorció i flux es bloqueja, es pot acumular a les cavitats cerebrals i, finalment, provocar hidrocefàlia.\nEn lactants i nens, la hidrocefàlia es caracteritza generalment per un augment de la mida de la circumferència del cap.\nTractament dels trastorns del líquid cefaloraquidi\nLes anomalies del líquid cefaloraquidi es tractaran segons la causa. Si la causa és una infecció, el metge donarà tractament segons el tipus d'infecció. Per prevenir la infecció, es pot vacunar.\nSi l'anormalitat del líquid cefaloraquidi és una alteració de la producció i el flux, com passa a la hidrocefàlia, pot ser necessari una cirurgia. Els dos mètodes d'operació que es fan habitualment són la cirurgia d'inserció derivació i Tercer ventriculostomia endoscòpica (ETV).\nEl líquid cefaloraquidi té una funció molt important per al treball del cervell. Per tant, si hi ha queixes que puguin indicar una alteració d'aquest líquid, com ara mals de cap que empitjoren amb el temps, vòmits i disminució de la consciència, consulteu immediatament un metge per rebre el tractament adequat.


On és quan ja no hi és? – Teatre Principal de Maó\n25 enero - 18:00 - 19:00\n« Suso González i Marco Mezquida\nLUIS PIEDRAHITA. Es mi palabra contra la mía »\nEspectacle familiar. Coproducció Entre Illes\nQuè és la mort? Com la tractam, com a societat, com a família, com a individus? Com hem de parlar amb els nostres fills i filles sobre la mort d’un ésser estimat? On és quan ja no hi és? ens ofereix diferents camins per explicar la mort a un infant; ens conta com la vellesa ens dona pistes per saber dir adeu; i com la infantesa hi aplica una òptica màgica, plena d’imaginació, que permet comprendre qualsevol cosa quan encara som infants.\nDirecció: Tolo Ferrà\nDramatúrgia: Jorge de Lemus i Tolo Ferrà\nProducció: COMA 14 creacions escèniques\nCoproducció: Teatre Principal de Palma, Teatre Principal de Maó, Sa Xerxa de Teatre Infantil i Juvenil de les Illes Balears, Institut d’Estudis Baleàrics, amb la col·laboració de l’Aj. de Santa Eulària des Riu i Consell Insular d’Eivissa\nInici de venda: 12 de novembre de 2019


Detingut a Sabadell l'autor d'una agressió sexual a la seva exparella | Ràdio Sabadell\nDetingut a Sabadell l'autor d'una agressió sexual a la seva exparella | Roger Benet\n22.02.2020 14:18 Helena Molist\nLa Policia Municipal ha detingut aquesta passada nit un home, autor d'una agressió sexual a la seva exparella al centre de Sabadell. Segons ha avançat el Diari de Sabadell, i ha pogut confirmar aquesta emissora, l'home s'hauria intentat suïcidar en veure que la Policia el volia detenir. Els fets han tingut lloc al voltant de les onze de la nit al centre de la ciutat quan un veí, en sentir crits a l'interior d'un local de la Via Massagué, ha avisat la Policia Municipal. Segons ha pogut confirmar Ràdio Sabadell, la Policia Municipal s'ha fet càrrec del cas per falta d'afectius dels Mossos d'Esquadra.\nEls agents del cos municipal han arribat al local i s'han trobat amb la víctima, la dona, qui ha explicat que l'home l'hauria assetjat sexualment propiciant-li tocaments sense el seu permís. La mateixa exparella ha explicat que l'home hauria fugit cap al pis superior de l'immoble. Els agents han intentat accedir a aquesta part de l'edifici però no han pogut. En aquest moment, la Policia ha contactat amb els Bombers per poder accedir al pis superior a través de la cistella del camió cisterna. En accedir, finalment, a la sala on hi havia l'acusat, els agents de la Policia han reduït a l'home qui hauria mostrat resistència en tot moment. En baixar-lo amb la cistella, l'home s'hauria intentat tirar dalt-a-baix, acció que els agents han aconseguit frenar però que ha causat ferides en dos policies. En el cotxe policial, l'acusat també hauria continuat autolesionant-se, colpejant-se contra la mampara que separa els agents dels acusats.\nDues ambulàncies del Servei d'Emergències Mèdiques han traslladat l'acusat i la víctima fins a l'Hospital Taulí, on ha quedat ingressat l'home. Ara doncs, segons ha pogut confirmar Ràdio Sabadell, la Policia Municipal resta a càrrec de la investigació, i acusa l'home de temptativa d'homicidi, agressió sexual, detenció il·legal, maltractament, trencament de condemna i agressió a agents de l'autoritat.\nPolítics sabadellencs, entre ells l'alcaldessa de la ciutat, s'han fet ressó de la notícia condemnan l'agressió sexual.\n🛑Condemnem qualsevol tipus d’agressió sexual.\nVull agrair, molt especialment, als veïns per avisar i a la @PoliciaSabadell per la seva actuació, detenint el culpable i evitant mals majors.#StopAgresiones #NiUnaMenos https://t.co/BgNqRrdNNG\n— Marta Farrés/❤ (@socmartafarres) February 22, 2020\nCondemnem rotundament l'agressió sexual esdevinguda aquesta nit a #Sabadell i agraïm als cossos policials la seva ràpida intervenció per tal de detenir el pressumpte agressor.\nEns posem a disposició de la noia agredida en tot allò que pugui necessitar de l'Ajuntament. https://t.co/OU3HvWq7wX\n— Marta Morell #PODEM (@martapodemsbd) February 22, 2020


La campanya –inclosa en el marc d’accions de la Certificació Biosphere Destination- vol conscienciar la població, principalment turistes i visitants, sobre la importància de respectar l’entorn i el medi ambient. Fins el dia 14 d’octubre tothom que ho vulgui pot participar al concurs d’Instagram i optar a diferents premis.\nSota el lema #ReSitges, la regidoria de Promoció Econòmica, Turisme i Platges, amb la col·laboració de Medi Ambient i Serveis Urbans, han posat en marxa aquest estiu una campanya de conscienciació adreçada principalment a turistes i visitants per promoure pautes de comportament responsable cap a l’entorn. La campanya forma part del Pla d’Acció 2016-2018 de la certificació Biosphere Destination que va obtenir Sitges l’any 2016 i que l’acredita com a municipi de turisme sostenible i responsable.\nLa campanya #ReSitges, que compta amb la col•laboració del Gremi d’Hostaleria de Sitges, inclou un concurs de fotografies a Instagram en el que es pot participar fins el 14 d’octubre. Les persones que etiquetin les seves fotografies o vídeos mostrant una pauta de comportament sostenible i responsable a Sitges a través de l’etiqueta #ReSitges poden participar al concurs. Les imatges que aconsegueixin més m’agrades opten a diversos premis, entre els quals un cap de setmana en un hotel 4* de Sitges.\nLes bases legals del concurs es poden consultar a través de www.sitges.cat/resitges. Segons dades de la Diputació de Barcelona, el turista i visitant de Sitges és una persona TIC, és a dir fan un ús intensiu de les xarxes socials i de les plataformes d’informació on-line.\nPer tal d’informar sobre la campanya #ReSitges, s’han distribuït 30.000 tríptics en tres idiomes diferents idiomes (català, castellà i anglès) entre l’oficina d’Informació Turística, establiments membres del Gremi d’Hostaleria de Sitges, Habitatges d’Ús Turístic, la Fundació Pere Stämpfli, Can Falç, Casa Bacardí, guinguetes de les platges i trenet turístic. També als establiments del Port d’Aiguadolç, al Club de Golf Terramar, a la Biblioteca Santiago Rusiñol i al Festival de música Jardins de Terramar. Aquest cap de setmana, també s’ha distribuït informació en el mac de la Mostra de vins i el Festival de Cinema.\nLa campanya #ReSitges s’impulsa des de l’Ajuntament de Sitges i compta amb la col·laboració del Gremi d’Hostaleria de Sitges, l’Associació de Platges i l’empresa que gestiona l’aigua a la vila, Sorea.\n- Fes una fotografia amb una acció de respecte cap a l’entorn i participa al concurs d’Instagram de @turismedeSitges\n- Les imatges han d’estar etiquetades amb #ReSitges\n- Data límit: 14 d’octubre


Què passa quan les personas amb epilèpsia no poden aconseguir els seus fàrmacs? No es una incomoditat. | Alce Epilepsia Valenciano valencia\nQuè passa quan les personas amb epilèpsia no poden aconseguir els seus fàrmacs? No es una incomoditat.\nNo, Sr. Sellés, no és només una «incomoditat» anar de farmàcia en farmàcia buscant Noiafren perquè el Laboratori Sanofi no produeix Clobazam suficient (Noiafren marca) per proveir la demanda de les persones amb epilèpsia. Aquest estiu moltes persones han buscat aquest fàrmac que no té substitut, sense aconseguir-ho. . Incomoditat no és la paraula adequada, angoixa si. Perquè si no aconsegueixen aquest fàrmac poden tornar les crisis o augmentar, fins a arribar a tenir un estatus epilèptic i haver de ser ingressats en un hospital. I això ha passat. I sí, és un problema de salut pública.\nDeclaracions del president de Farmaindústria, Martín Sellés, descartant que el desproveïment siga «un problema de salut pública».\nI és que, de forma repetida, persones amb epilèpsia i les seues famílies contacten amb les associacions, entre elles amb ALCE, Associació d’Epilèpsia de la Comunitat Valenciana, per a comunicar-nos els seus problemes a l’hora d’aconseguir determinats fàrmacs antiepilèptics.\nAquest estiu hem denunciat un problema de desproveïment de Noiafren, després ha passat amb el Depakine Crono 500 (tampoc hi ha un altre fàrmac substitut o genèric amb el principi actiu de Valproat). Aquest fàrmac també és del laboratori Sanofi Aventis, Sanofi, laboratori que està dels primers en el mal rànquing de «problemes de subministrament» com ha publicat l’Agència Espanyola del Medicament en el seu Informe semestral de problemes de subministrament.\nPer ara s’ha solucionat el problema de Noiafren i Depakine… Però arriba el problema de Epanutin / Fenitoina.\nPfizer ha anunciat que deixarà de subministrar Epanutin sense detallar els motius.\nL’AEMPS ha publicat el cessament de subministrament del medicament Epanutin 100mg càpsules dures i estableix el protocol d’actuació que es deu seguir per substituir-ho per l’alternativa disponible Sinergina 100 mg. La Fenitoina és un fàrmac que té un estret marge terapèutic, això significa que petites diferències en la dosi o en la concentració en sang poden ocasionar efectes adversos greus o diferències en l’efecte terapèutic esperat. Per aquest motiu no poden ser substituïts en el moment de la dispensació a la farmàcia sense que hi haja un monitoratge clínic (en aquest cas mitjançant anàlisi de sang i seguiment). Això comporta una complexitat major a l’hora de canviar el tractament als pacients.\nAEMPS informa sobre el cessament de subministrament d’Epanutin\nSobre el cessament de Epanutin (Pfizer): «Les conseqüències són serioses».\nLa Conselleria de Sanitat Universal ha identificat a 676 pacients en tractament amb aquest medicament a la Comunitat Valenciana. Així mateix s’ha comunicat l’alerta a tots els departaments de salut i s’han donat instruccions perquè “es cite a tots aquests pacients en un termini màxim de 48 hores a fi de canviar el seu tractament amb el corresponent control clínic i analític” .També s’ha comunicat l’alerta als Centres Mèdics Privats, als Serveis de Farmàcia de Penitenciaries i Centres Sociosanitaris, així com als Col·legis Oficials de Metges i Farmacèutics.\nALCE està completament d’acord amb el que ha manifestat José Luis Domínguez, president de FEDE, Federació Espanyola d’Epilèpsia, a la qual la nostra entitat pertany, quan respon a aquestes declaracions del president de la patronal farmacèutica. Convidem a les empreses encarregades de fabricar aquests fàrmacs que ens ajuden a controlar les crisis d’epilèpsia, a reflexionar i a acostar-se a la nostra realitat: No, no suposa una incomoditat, és un problema seriós de salut no poder prendre aquests fàrmacs.\nResposta de la Federació Espanyola d’Epilèpsia al president de Farmaindústria sobre el desproveïment de medicaments.


Desembre de 2017 – AMPA de l'Escola Vila Olímpica\nContes Fantàstics, un espectacle per començar les festes de Nadal.\nEstaven molt nerviosos! Un any més els nens i nenes de l’ Escola Vila Olímpica sortirien a l’escenari per cantar i ballar.\nA l’ altra banda de l’ escenari les famílies impacients per veure als seus petits i no tan petits! Els de P3 s’ emporten els ooooohs més tendres ( 1era actuació de la seva vida…) i les emocions son per els de 6è que aquest any és l últim de l’escola.\nEnmig, els mestres i les mestres corrents per els passadissos, donant les últimes instruccions per a que tot surti bé, entre rialles, nervis e imprevistos d’ ultima hora.\nTot a punt ! Comencem?\nPublicat el 30 Desembre 2017 per vivicarrilloPosted in ActivitatsDeixa un comentari\nEspectacle espectacular de La Coral de pares i mares de l’ Escola Vila Olimpica.\nS’apropa el Nadal i una vegada més La Coral de pares i mares de l’ Escola Vila Olimpica va sorprendre amb el seu repertori de cançons i coreografies per tal de celebrar que ja hem arribat a les Festes de Nadal.\nEls nens i nenes, des de els més petits fins els més grans van poder gaudir d aquest espectacle on es van cantar cançons com la d’ en Justin Timberlake, Don’t stop the feeling o com la de Efecto Pasillo, Cuando me siento bien.\nNo van faltar les nadales i alguna que altra sorpresa…els nens i nenes de sisè van cantar una cançó molt especial.\nEmotiu, divertit, entretingut i amb una musicalitat bestial per part dels nostres músics, tots ells pares i mares que treuen temps i esforç per aquest dia.\nVoleu veure les imatges? Parlen per sí soles!\nPublicat el 21 Desembre 2017 22 Desembre 2017 per vivicarrilloPosted in ActivitatsDeixa un comentari