‘The get down’, moguda al Bronx | EL CINÈFIL\n‘The get down’, moguda al Bronx\nCríticaSèries 1 de juny de 2017 Luis Flores 0\nCrítica de la sèrie de Netflix\n1977, el Bronx. En aquest barri conflictiu l’Ezequiel Figuero té un do per crear lletres musicals però no creu en les seves possibilitats fins que coneix a Shaolin Fantastic, un graffiter que l’introduirà dins del món dels dj’s i el hip hop. Mentrestant, Mylene Cruz, que és la filla d’un pastor protestant, vol elevar la seva veu més enllà de l’església i farà el que sigui per aconseguir el seu somni. A través d’ambdós personatges i del seu grup d’amics viurem el naixement del hip hop i l’scratch i la decadència de la música disco. Aconseguiran fer realitat els seus somnis?\nUna època transgressora\nPer reflectir els anys 70 del Bronx i el moment musical que l’envoltava només hem d’obrir els ulls i parar l’orella. Les imatges d’arxiu se solapen amb les de ficció i la transició entre ambdues es fa gràcies al granulat de la imatge. L’acurada banda sonora passa des de Tina Charles, Bee Gees fins Abba i Donna Summer i ens ajuda a situar-nos dins d’aquest marc històric. Gràcies als diners que la indústria discogràfica movia, tots els poders hi són reflectits, en la sèrie: la màfia, la religió i la política. I tots ells volen fer-se amos de la música per als seus propis interessos: la màfia, encarnada per Fat Annie, que necessita controlar el nou moviment hip hop amb la seva discogràfica perquè creu que el disco ha mort; la religió, reflectida en el pare de Mylene que desitja que la seva filla només hi canti a l’església pel benefici de la seva parròquia; i la política, en ‘Papa Fuerte’, que vol amb la música de la seva neboda poder fer possible el seu somni immobiliari al Bronx. També, a través del personatge de Dizzee, ens endinsem dins de la recerca de la identitat sexual en una societat més oberta i liberal i del graffiti (la nova expressió d’art que va viure la ciutat de Nova York en aquell moment). I, per últim, també hi queda constància de l’auge en el consum de drogues que es vivia als Estats Units en aquella època. Tot aquest còctel és The Get Down.\nCares poc conegudes\nCom que aquesta és una de les produccions més cares de Netflix, ens trobem amb un repartiment bastant heterogeni que inclou tant a joves promeses com a actors secundaris consagrats. El protagonista és l’Ezequiel ‘Books’ Figuero que interpreta a Justice Smith. Tot i que el veurem a la nova entrega de Jurassic Park, aquest és el seu primer paper important. I se’n surt prou bé. Tot i el caòtic muntatge s’emporta els millors moments interpretatius com per exemple quan rapeja el que li va succeir als seus pares i les escenes romàntiques amb Mylene, la seva xicota. La seva veu trencada i ronca ens porta a l’interior d’aquesta ànima perduda i innocent que. tot i haver passat moments durs a la seva infantessa. encara creu en l’amor i el poder de la música per canviar les coses.\nL’altra protagonista és Mylene Cruz interpretada per Herizen F. Guardiola. Igual que el seu parteneire és la seva primera gran oportunitat. La seva veu i la seva explosió a l’hora d’interpretar les cançons són potser els moments més espectaculars de la sèrie. Ella lluita entre la fidelitat que li deu al seu pare i el somni d’ésser una diva de la música disco. Tot i que l’Ezequiel també vol triomfar en el món de la música, la finalitat no és la mateixa: ell no vol en cap moment escapar del Bronx, pretén canviar el seu barri lluitant des de dins, però Mylene vol que la seva música sigui la seva carta de presentació per allunyar-se d’allà.\nEl tercer en discòrdia dins dels personatges principals és Shaolin Fantastic, interpretat per Shameik Moore. El món de la droga i la soledat que comporta està reflectida en el seu personatge, que és un rodamón, un graffiter que és un ningú però que aconsegueix donar-se a conèixer a través dels murs que pinta i els vinils que scratcheja.\nDins dels secundaris hi reconeixem Jaden Smith, el fill de Will Smith, que fa de Marcus ‘Dizzee’ Kipling. Té un petit paper com a membre dels Get Down. És el personatge més estrany dins de la sèrie i aglutina tres temes molt presents als 70: l’homosexualitat, les drogues i el graffiti. No és casualitat que se’l reflecteixi en alguns moments com un alien.\nL’altre secundari de luxe és en Jimmy Smits, que interpreta en Francisco ‘Papa Fuerte’ Cruz, el tiet de Mylene. És un rostre molt popular dins les sèries nord-americanes, l’hem pogut veure a La Ley de Los Ángeles, Policías de Nueva York o més recentment a Dexter. El poder polític llatí dins del Bronx és a les seves mans. Rebutjat pel seu propi germà i menyspreat per l’home blanc a qui vol assemblar-se, és un tipus que s’ha fet a sí mateix i que intenta treure del guetto, en què s’ha convertit el Bronx, a la seva gent. És un dels personatges amb més profunditat però la seva interpretació es queda curta, no acaba de tenir la presència que s’espera del personatge.\nPotser és una de les sèries amb més influències. Tenim per exemple un homenatge a West Side Story amb la parella que es troba d’amagat a les escales d’emergència de la casa de Mylene; The Warriors és un referent amb el món de les tribus urbanes; les pel·lis de kung fu, amb el so dels moviments de Shaolin Fantastic i el seu cinturó de Bruce Lee; i les referències contínues a Star Wars com una pel·lícula que seria en el futur un èxit. Aquesta última pel·lícula s’entén a la sèrie no com un referent cinematogràfic sinó com una filosofia de vida. Altres influències són Saturday Night Fever tant en la música com en l’episodi 1 de la segona part en què el personatge de Cadillac camina pel carrer al ritme de Stayin Alive imitant les passes de Tony Manero. La psicodèlia i el muntatge operístic (molts primers plànols) ens recorda també a Moulin Rouge o el Romeu i Julieta ambdues de Baz Luhrmann. I per últim, la vida de la família de Mylene és com una telenovel·la típica sud-americana: fills il·legítims i relacions extramatrimonials.\nEl desplegament cromàtic fa que la sèrie no sigui presa com una ficció documental del moment sinó com un artifici que intenta recrear un moment històric. No crec que en cap moment Baz Luhrmann, que és un dels productors, volgués crear un retrat realista d’aquell moment, totalment diferent de com ho hagués fet un John Singleton o un F. Gary Gray que va fer la magnífica Straight Outta Compton (2015). Com sempre li passa a les produccions de Luhrmann, el fet que tot sigui tan histriònic (dibuixos animats, muntatge tan accelerat) li fan perdre serietat al conjunt, fins al punt que hi han moments que fan sentir una certa vergonya aliena (com per exemple les lluites de ball). Tot i això, la voluntat dels actors per fer un bon paper li dóna al conjunt el romanticisme i la nostàlgia idònia per reflectir una època convulsa però plena de grans èxits. Aquesta nostàlgia, que està tan present al cinema actual (des de The Artist fins La La Land i els remakes de pel·lícules dels anys 80), es respira en aquesta producció des del primer moment en què veiem un cantant de rap recordant amb enyorança els seus primers passos dins del món musical. Les millors escenes són les musicals, des de les batalles de rimes fins als números musicals disco de la Mylene. No és ni de bon tros una sèrie rodona però aconsegueix el que vol: entretenir i fer-nos partícips del naixement d’un moviment musical que encara avui està molt present en allò que escoltem.\nSegons s’ha anunciat aquest mateix mes, Netflix ha cancel·lat la sèrie, per la qual cosa aquesta serà en principi la primera i última temporada. És per això que qui vulgui ampliar els seus coneixements del naixement del hip hop haurà de veure Hip Hop Evolution, sèrie documental que també és a Netflix.\nAgradarà a: Qui els agradi l’estil Luhrmann i vulguin interessar-se pels inicis del hip hop.\nNo agradarà a: Qui vulgui un estudi seriós del tema.\nSi no pots esperar a ‘Game of Thrones’… aquí tens ‘Britannia’!


Joventut i LGTBi+ – Participa. Decideix. Viu\nivaj.blog 22 de septiembre de 2019 23 de septiembre de 2019 CulturaJove, M'importa, Participació\nEl cap de setmana del 20 al 22 de setembre se celebra en l’alberg de La Florida, Alacant, un seminari sobre joventut i LGTBi. Este és el tercer d’una sèrie de seminaris per tot l’estat, que faciliten l’accés a la formació dels joves.\nEste seminari, convocat per l’Agència Nacional Espanyola del programa Erasmus+: Joventut en Acció, està dirigit als agents de l’Oci Educatiu; a educadors/es i equips directius, monitors/es de temps lliure, formadors/es i un altre personal professional dels àmbits de l’educació no formal en l’àmbit de la joventut.\nEducar en el respecte a la diversitat sexual, familiar i d’identitat de gènere és una tasca de tota la societat ja que la fustigació o discriminació per part de persones que no accepten esta diversitat es dona en tots els moments i espais de socialització de la vida quotidiana. D’altra banda, el dret al lliure desenvolupament de la personalitat, així com a una vida digna i lliure de violència, és un dels principals drets humans reconeguts internacionalment.\nArran de les diverses edicions de l’activitat “Abraçar la diversitat: una responsabilitat educativa”, organitzades per l’Institut de la Dona i, posteriorment, per la Direcció General per a la Igualtat de Tracte i Diversitat, es va fer evident la necessitat d’ampliar estes seminaris a l’àmbit de l’educació no formal. Per això, l’Agència Nacional Espanyola del programa Erasmus+: Joventut en Acció i la Universitat Complutense de Madrid van convocar el seminari “ Joventut i LGTBI+, abraçar la diversitat en l’educació no formal i formal”. Es tracta d’una formació finançada pel programa Erasmus+ i basada en la guia “ Abraça la diversitat: una responsabilitat educativa” editada, en 2015, per l’Institut de la Dona.\nEl seminari té una duració de 16 hores amb els objectius següents:\nPromoure la capacitació dels qui treballen amb joves en la lluita contra la discriminació per homofòbia i transfòbia.\nCapacitar a estos professionals del treball en l’àmbit de la joventut en l’ús d’eines pedagògiques per a la lluita contra les discriminacions per homofòbia i transfòbia.\nOferir un espai de trobada i intercanvi per a professionals de l’educació (formal i no formal) i de la intervenció amb joves.\nIntercanviar enfocaments, estratègies i recursos, i donar a conéixer bones pràctiques per a l’educació en matèria de diversitat sexogenérica.\nCrear un espai de trobada interdisciplinària que facilite la interacció i l’intercanvi regular d’informació entre els professionals participants.\nPrevio Aprendre no acaba mai\nSiguiente Solidaritat dels Joopers a Dolores


Comunicació Palafrugell - Palafrugell acull una xerrada i una exposició sobre el fons marí de la seva costa\nPalafrugell acull una xerrada i una exposició sobre el fons marí de la seva costa\nEl passat divendres 13 de novembre va tenir lloc, al Teatre Municipal, una xerrada i la inauguració d’una exposició que explica quin és l’estat de conservació de la posidònia oceànica al fons marí dels camps de boies de Port Bo i Calau, a Calella de Palafrugell.\nLa xerrada va anar a càrrec de Jordi Sánchez, integrant de l’equip tècnic que ha elaborat l’estudi; l’exposició recull diverses imatges seleccionades, amb les quals es vol donar a conèixer el paisatge submarí de Palafrugell, captat a partir de dos enfocaments ben diferents.\nUna part de la mostra la componen fotografies que formen part dels treballs de seguiment i regeneració dels alguers de posidònia (Posidonia oceanica) duts a terme entre els anys 2012 i 2015 a les platges del Port Bo i Calau, per part de SUBMON, Serveis Ambientals Marins. L’altra part de l’exposició ens mostra la gran diversitat i bellesa de la vida sota l’aigua a partir d’imatges capturades per Craig Clark entre els anys 2008 i 2010 al nostre litoral.\nLa posidònia oceànica és una planta marina protegida a nivell internacional que forma praderies des de la superfície fins als 40 metres de fondària i juga un paper clau en els ecosistemes mediterranis. Des de l’any 2012 s’han realitzat estudis per fer un seguiment de l’evolució d’aquesta planta en les àrees ocupades per els camps de boies, per tal d’eliminar els impactes negatius que els sistemes de fondeig hi puguin causar.\nLes praderies o alguers de posidònia juguen un paper molt important en la dinàmica dels ecosistemes litorals. Són refugi i lloc de cria per a moltes espècies marines, ajuden a retenir el sediment amb les arrels, fet que facilita la presència de nutrients i actuen, també, com a zones de producció d’oxigen.


julio 2019 – Página 2 – LA VEU D'ONDARA\nEL REGIDOR D’AGRICULTURA D’ONDARA PARTICIPA EN LA REUNIÓ DE LA CONSELLERIA D’AGRICULTURA SOBRE LA XYLELLA\nOndara, 17.07.19. El Regidor d’Agricultura d’Ondara, Pere Picornell, va participar ahir a la reunió celebrada a la Conselleria d’Agricultura, a València, en què la consellera d’Agricultura, Mireia Mollà, va confirmar als alcaldes dels 41 municipis afectats per l’epidèmia a les comarques de la Marina i el Comtat que els ametlers infectats amb xilel·la en parcel·les abandonades seran, d’ara en avant, els primers que destruiran. Una modificació del protocol que s’havia convertit en una de les demandes recurrents dels representants municipals. «Aquelles finques que tenen un component d’abandó tindran priorització en el protocol i no aquelles en radi que tenen cultius, on la repercussió en cas d’actuació és més tràgica», ha explicat Mollà.\nAls pobles afectats els camps erms representen més de la meitat del terme i en molts casos es difícil trobar els amos, per a arrancar els ametlers amb xilel·la. Els tràmits s’agilitzaran després de l’estiu, segons ha informat la consellera.\nD’aquesta manera, la Consellera d’Agricultura va informar sobre les novetats en la política que s’estava seguint en aquest tema. El Regidor d’Agricultura d’Ondara, Pere Picornell, present ahir a la reunió, i un dels signants del document en què es reclamaven modificacions del protocol, ha destacat que fins després d’estiu no s’intensificaran les mesures, i que en tot cas, es prioritzarà arrancar els exemplars de bancals abandonats, com havien reclamat els representants dels municipis afectats.\nIGUALTAT IMPULSA PUNTS VIOLETA I ACOMPANYAMENT PER A LES FESTES DE SANT JAUME D’ONDARA 2019\nOndara, 17.07.19. La Comissió d’Igualtat i la Regidoria d’Igualtat de l’Ajuntament d’Ondara, dirigida per Raquel Mengual, va organitzar ahir la reunió informativa prèvia per a les persones interessades a participar com a voluntàries en els “punts violeta” que s’instal·laran durant les Festes Populars de Sant Jaume (que Ondara celebra del 19 al 27 de juliol). Raquel Mengual ha destacat que ja hi ha un grup de persones voluntàries per a portar avant aquesta tasca; algunes que ja estaven l’any passat, i altres noves; la majoria d’elles, dones joves compromeses i disposades a garantir unes festes lliures d’agressions a Ondara. A totes elles, els ha agraït la seua participació.\nRaquel Mengual ha destacat que durant les festes es durà a terme una campanya contra les agressions sexistes amb l’objectiu de prevenir i sensibilitzar a la ciutadania. S’instal·laran “Punts Violeta”. El punt fix estarà al Moll del Prado durant els concerts del Rock&Moll; i els punts mòbils es faran visibles per mitjà d’una motxilla blanca amb un punt violeta. Enguany es posarà en marxa, com a novetat, “l’acompanyament” per a aquelles dones que vullguen arribar a casa acompanyades. Quan alguna dona necessite ser acompanyada, pot dirigir-se directament a les persones voluntàries que porten la motxilla durant les festes, que realitzaran el servei directament o bé avisaran al grup de voluntaris requerint la presència de més persones per a realitzar l’acompanyament.\nA més, es repartiran ventalls de color violeta amb missatges pel foment de la igualtat i en contra de la violència masclista, i es durà a terme una campanya en els tovallons dels bars, i el repartiment de fullets.\nCOMUNICAT AGRAÏMENT DE LA COMISSIÓ SOLEDAT 2019\nEls festers/es, Damos/es i Damets/es i festers d’honor, volen agrair la participació del poble en tots els actes de festes en honor a la nostra patrona així com demanar disculpes si alguna cosa no ha estat a la altura que estes festes es mereixen.\nAgrair i felicitar, com no, al batle, als regidors, a les conserges de la casa de cultura (en particular a Marisol i Valeria, per la seua gran ajuda) i en especial als treballadors de la neteja, a la policia local i a protecció civil, que han fet un treball per a «llevarse el sombrero».\nVolem donar les gràcies també a la Unió Musical d’Ondara, a la xaranga l’atril, a Ondarattack i a d’Ondara colla de dolçaina i tabal, per la seua professionalitat al omplir de música i festa els carrers.\nNo podem acabar sense reconèixer a Don Vicent «retor del poble» i a l’associació en funcions de la Verge de la Soledat, per la faena que han fet per a que estes festes de la Soledat 2019 hagen sigut una realitat.\nEsperen que tot el poble haja disfrutat de tots els events.\nVISCA LA MARE DE DEU DE LA SOLEDAT\nEL V FESTIVAL JAZZDARA SE CELEBRA ELS DIES 23 I 24 D’AGOST A ONDARA AMB LA DONA COM A PROTAGONISTA\nPublicado el 15/07/2019 13/08/2019\nLa novetat és el format en dos dies, en els que es concentren 4 concerts\nPeter Gun & The Paper Hast; Nina Dinamita i la Swing Milicia; Eva Olivencia & Marina Big Band; i Eva Romero i Esther Andújar protagonitzen el cartell de la cinquena edició del Jazzdara\nOndara, 15.07.19. La Regidoria de Cultura de l’Ajuntament d’Ondara, dirigida per Raquel Mengual, en el seu interès de proposar opcions d’oci que acosten la cultura a la població, i amb l’objectiu d’apostar per la música i la cultura, ha impulsat novament la celebració de la cinquena edició del Festival Jazzdara 2019 per al mes d’agost. El V Festival Jazzdara 2019 és una iniciativa organitzada per la Regidoria de Cultura de l’Ajuntament d’Ondara, l’Associació Terra Cultura i el Col·lectiu Jazzdara la Marina Alta, amb el patrocini de l’Ajuntament d’Ondara. La Regidora de Cultura, Raquel Mengual, i Albert Llobell (músic, director del festival i membre del Col·lectiu Jazzdara) han presentat aquesta interessant proposta musical per al mes d’agost; un festival de qualitat que es consolida, any rere any, en la programació cultural estiuenca d’Ondara.\nEl V Festival de Jazz d’Ondara se celebrarà el divendres 23 i dissabte 24 d’agost 2019 a la Plaça Major d’Ondara. Tots els concerts seran gratuïts. Enguany, la principal novetat és el format en dos dies, en els que es concentren 4 concerts. Així, Peter Gun & The Paper Hast (20:30 hores); i Nina Dinamita i la Swing Milicia (23:30 hores) actuaran el divendres 23 d’agost, i Eva Olivencia & Marina Big Band (20:30 hores), i Eva Romero i Esther Andújar (en homenatge a The Carmen McRae&Betty Carter Duets) (23:30 hores), el dissabte 24 d’agost, protagonitzen el cartell de la cinquena edició del Jazzdara, en la que enguany destaca la rellevància i el protagonisme de la dona, com ha destacat Raquel Mengual, ja que els grups que actuen tenen en la majoria a la dona com a protagonista o líder de la banda. Respecte d’això, ha posat de rellevància al dissenyador Ramón Mut, artífex del cartell anunciador, en el que s’ha ressaltat la imatge de la dona.\nCal destacar que ambdós dies (23 i 24 d’agost), a les 22 hores, haurà “sopar de cabaset” a la plaça major, i per a això s’oferirà servei de barra, amb taules i cadires perquè el públic puga gaudir de sopar a la fresca entre actuació i actuació.\nAlbert Llobell ha destacat, d’altra banda, que el Festival Jazzdara es complementarà amb el Off Festival Plaça de Bous, amb quatre sessions de concerts gratuïts a la terrassa de la plaça de bous, els dijous del mes d’agost (menys el dia 15) a les 22:30 hores. L’1 d’agost, sessió amb S.A For Dixieland; el 8 d’agost, The Swing Machine; el 22 d’agost, Clara Juan Quartet; i el 29 d’agost, The Paper Hats. L’Off Festival està patrocinat pel Bar Rte. Plaça de Bous.\nDes de l’organització s’ha animat als amants del jazz i de la música en general, d’Ondara i de la comarca, que assistisquen a aquest esdeveniment musical en les diferents sessions programades. Seran uns concerts molt pròxims, amb la intenció d’atraure al públic, sent un atractiu turístic, i amb l’objectiu que la gent conega cada vegada més aquesta música. La Regidora de Cultura, Raquel Mengual, ha agraït a l’Associació Terra Cultura i al Col·lectiu Jazzdara la seua implicació a l’hora d’organitzar aquesta iniciativa.\nEL CONCERT SOCIAL DE LA CONSELLERIA D’IGUALTAT I POLÍTIQUES INCLUSIVES DOTA AMB 1.008.780 EUROS A LA RESIDÈNCIA MARE DE DÉU DE LA SOLEDAT D’ONDARA PER A LES ANUALITATS 2019 I 2020\nQueda així cobert el 100% del cost de les 23 places que ofereix la Residència d’Ondara\nOndara, 12.07.19. L’Alcalde d’Ondara, José Ramiro, en representació i com a president de la Fundació Residència Nostra Senyora Mare de Déu de la Soledat d’Ondara, va acudir el passat 10 de juliol a València per a signar el contracte del Concert Social mitjançant el qual, la Direcció General de Serveis Socials i Persones en Situació de Dependència (Conselleria d’Igualtat i Polítiques Inclusives) dota amb 1.008.780 euros a la Residència d’Ondara en dues anualitats (2019 i 2020). Amb aquesta quantitat, queda cobert el 100% de les 23 places que ofereix aquesta Residència (es dota amb 503.700 euros a l’anualitat 2019 i 503.700 per a 2020).\nL’Alcalde d’Ondara, José Ramiro, i la directora de la Residència d’Ondara, Paqui Ferrando\nEl Concert Social és la nova fórmula que aplica la Conselleria d’Igualtat i Polítiques Inclusives per a sufragar les places de residència, en compte de les anteriors subvencions anuals. El 10 de juliol va tindre lloc a València l’acte de formalització del concert social amb els Centres de dia i Residències Lares CV, a més d’altres entitats del sector solidari. L’acte va ser presidit per la Vicepresidenta del Consell i Consellera de GVA Igualtat i Polítiques Inclusives, Mónica Oltra, la qual ha manifestat l’interès i l’aposta de l’Administració per un model d’atenció de qualitat centrada en la persona. També ha destacat la importància d’aquest acord «pel que les entitats concertades passen a integrar-se en la Xarxa Pública Valenciana de Serveis Socials». La posada en marxa del concert social en el sector de persones majors implica un doble benefici. Per un costat facilitarà als centres «rebre els recursos econòmics en temps i forma, el que afecta positivament també als professionals dels mateixos», i per un altre costat implica la posada en marxa d’un nou model d’atenció residencial que promou «la defensa dels drets de les persones en situació de dependència».\nL’Alcalde d’Ondara, José Ramiro, ha detallat que el Concert Social cobreix les 23 places actuals de la Residència d’Ondara, i ha avançat que s’ha sol·licitat l’ampliació amb dues places més ( fins a 25 ), per a estar en la mateixa categoria de centre. També ha informat que la Residència d’Ondara està ara en procés de certificació de qualitat per a obtenir el certificat ISO 9001 (la consecució del qual és una condició prèvia per a renovar el concert social). José Ramiro ha volgut agrair i destacar el treball de la direcció i administració de la Residència en la gestió del concert social, així com de tot el personal de la Residència d’Ondara per l’actualització i aplicació dels protocols i documentació interna que permet la consecució del concert.\nLA CASA DE CULTURA D’ONDARA ESTRENA UN ARTÍSTIC MURAL QUE EMBELLEIX EL SEU CLAUSTRE INTERIOR\nOndara, 12.07.19. Les parets del claustre interior de la Casa de Cultura d’Ondara llueixen una nova imatge, que ha dotat de color i de missatge a aquests murs, en els que ara es pot llegir “Som cultura!”, “Amb tu fem Ondara”, “Un poble viu!”, “Serem llavors”.\nSón moltes les persones que cada dia acudeixen a la Casa de Cultura d’Ondara; una de les dependències municipals que més vida tenen i més activitats acull al llarg de tot l’any, que ara veu condicionada i completament renovada la seua àrea interior d’una forma creativa, acolorida, alegre i optimista; com ha recalcat la Regidora de Cultura d’Ondara, Raquel Mengual, la qual ha agraït als artistes locals Hugo Giner (creador del disseny) i Ricardo Sapena «Rotxa» (de Larouch Art de carrer), els quals han dut endavant aquest projecte. Raquel Mengual ha ressaltat la trajectòria i talent d’ambdós artistes d’Ondara, reafirmant la intenció i interès de l’Ajuntament de donar rellevància als artistes locals.\nEls treballs, realitzats en les darreres setmanes, han permès condicionar el claustre de la Casa de Cultura, plasmant una autèntica obra d’art, que podrà ser apreciada per la ciutadania des d’ara.\nLA CHJ NETEJARÀ LA PROPERA SETMANA EL LLIT DEL GIRONA AL SEU PAS PER ONDARA\nEn els últims dies, la CHJ ha procedit a la neteja de l’Alberca a l’altura dels depòsits de la potabilitzadora\nOndara, 11.07.19. La Regidoria de Medi Ambient de l’Ajuntament d’Ondara, dirigida per Pere Picornell, ha informat que la Confederació Hidrogràfica del Xúquer ha notificat a l’Ajuntament d’Ondara que la setmana que ve (segona quinzena de juliol) es realitzaran les labors de neteja del llit del riu Girona al seu pas pel terme municipal d’Ondara; concretament des del pont de l’autopista AP7 – Bassa Santonja fins al pont d’El Verger. La dita neteja es realitzarà a instància i requeriment de l’Ajuntament d’Ondara, per a netejar el llit de canyes i residus, i prevenir així possibles problemes en cas de pluges torrencials.\nPere Picornell ha indicat, no obstant això, que l’Ajuntament d’Ondara també té previst realitzar actuacions pròpies, costejades pel consistori, en altres punts problemàtics del terme municipal, amb l’autorització prèvia de la CHJ.\nD’altra banda, des de la Regidoria de Medi Ambient s’ha informat que recentment, la CHJ ha dut a terme labors de neteja del barranc de l’Alberca, a l’altura dels depòsits de la potabilitzadora, a reclamació de l’Ajuntament d’Ondara i de l’empresa concessionària de l’aigua, “Aguas de València”.\nREUNIÓ INFORMATIVA PUNT VIOLENTA SANT JAUME 2019\nT’agradaria formar part del Punt Violeta aquest Sant Jaume??\nReunió informativa el dimarts 16 de juliol a les 19 hores a la Casa de Cultura d’Ondara\nREGIDORIA D’IGUALTAT * *AJUNTAMENT D’ONDARA


Com saber si la meva mascota està deshidratada - Manresa Informa!\nInici » Seccions » Món animal » Com saber si la meva mascota està deshidratada\n5 Febrer 2018 a 18:00\nCom saber si la meva mascota està deshidratada\nAixí com en el cas dels humans, la deshidratació en les mascotes resulta molt perillosa, posant en risc la seva salut i la seva vida si no és atesa a temps. Però a moltes persones els costa saber si el seu gos està deshidratat, per això en Animalmente et vam explicar quines són les senyals principals d’aquest estat i què fer per protegir la salut de la teva mascota.\nLa mascota pot resultar deshidratat a causa que no ingereix suficient líquid o al fet que alguna condició li ha fet perdre més aigua de la que ha pres. Els vòmits o la diarrea solen ser malalties que fan que el nostre gos perdi massa líquid. Alhora durant els mesos de més calor la nostra mascota ha d’augmentar la ingesta d’aigua, en cas contrari corre el risc de patir de deshidratació.\nUn senyal inequívoc que el teu gos està deshidratat s’amaga en la seva pell. Un bon consum d’aigua fa que la mateixa sigui elàstica, per això pren una mica de pell del teu gos situada prop de la seva espatlla, o en la part baixa de la cervical, i realitza un plec. En mascotes hidratades la pell torna de seguida a la normalitat, però si al teu gos li falta aigua la pell demorarà una mica més a tornar a la seva posició normal, indicant que li falta elasticitat i per tant líquid.\nQuan el teu animal llueix letàrgic, li costa córrer o caminar i no està molt actiu, convé tocar el seu nas, si està seca probablement tingui un quadre de deshidratació.\nPer assegurar pots revisar a més les seves genives, si no llueixen humides sinó resseques, i a la seva llengua també li falta humitat, el gos està deshidratat.\nDavant d’un cas de deshidratació el més important és que el teu gos recuperi el líquid i els minerals que ha perdut. Intenta donar-li aigua, però suminístrala poc a poc per evitar que vomiti. Moltes vegades després d’episodis de diarrees i vòmits els gossos es resisteixen a ingerir qualsevol cosa, en aquest cas pots administrar el líquid amb una xeringa sense agulla de manera constant al llarg del dia.\nUna altra bona alternativa és donar-li un brou de pollastre o de carn lleuger, que conté vitamines, minerals ia més l’ajudarà a hidratar-se. L’olor pot fer que l’animal se senti estimulat a beure-ho de forma més senzilla.\nFinalment hi ha una alternativa senzilla i segura: el sèrum líquid per a nadons, que és apte per a gossos. Aquest és especialment útil si l’animal ha presentat molts vòmits i diarrea. No obstant això abans de fer-ho pots consultar al teu veterinari perquè et recomani la marca més adequada.\nSi davant totes aquestes alternatives teu gos segueix sense consumir líquids i llueix cada vegada més apàtic i malalt, has de portar-ho amb urgència al veterinari. És molt important que l’animal vaig recuperar els líquids perduts o la seva salut estarà en risc.\n#animalmente #deshidratada #mascota


Del 28 d'abril al 7 de maig es viurà una nova edició, la que fa 46, de la Feria de Abril de Catalunya al Parc del Fòrum de Barcelona. Podreu accedir a totes les casetes (unes 70) de forma lliure i gratuïta. No hi faltaran els vestits de flamenca, el 'rebujito' i 'pescaíto frito'. Hi haurà actuacions musicals de cada entitat que hi participa i tindreu l'oportunitat de gaudir i de ballar sevillanes. També podreu degustar menjar tradicional andalús i hi trobareu activitats per als més petits.


L'Ajuntament destina una partida especial de 50.000 euros per fer front a les necessitats dels més vulnerables - La Veu - Societat\nL'Ajuntament destina una partida especial de 50.000 euros per fer front a les necessitats dels més vulnerables\nEl servei de teleassistència ha intensitat el contacte telefònic amb els seus usuaris.\nEls serveis d'atenció intensifiquen la comunicació amb la població de risc\n17/03/2020 - Sílvia Alquézar\nL’Ajuntament ha aprovat una partida especial de 50.000 euros per fer front a les necessitats socials derivades de la crisi sanitària del Covid-19 en el cas de famílies i persones més vulnerables. A banda d'aquesta mesura, el servei de teleassistència truca regularment als seus usuaris –uns 800– per saber com estan i si requereixen ajuda. Per la seva banda, el Servei d’Atenció Domiciliària es manté i s’ha reforçat telefònicament el contacte directe.\nLes treballadores i educadores socials del consistori també han intensificat la comunicació amb la població de risc com les famílies per sota del llindar de pobresa, les víctimes de la violència gènere i les persones amb diversitat funcional o malalties mentals. A més, s’està fent seguiment i assessorament a les famílies usuàries dels centres oberts per afrontar millor el confinament a casa.\nEl menjador social de l’Ajuntament, en funcionament de dilluns a divendres al Centre Cívic l’Alzina de Terra Nostra amb el suport de Creu Roja, redueix els dies de prestació de servei. A partir d’ara, els dinars es donaran els dilluns, dimecres i divendres i els usuaris es podran endur l’àpat de l’endemà. El consistori ha pres aquesta decisió perquè la majoria dels voluntaris són persones grans, considerades població de risc. Per aquest mateix motiu, el Banc d’Aliments, gestionat per voluntaris de Càritas Montcada– rebrà el suport de la Brigada Municipal per preparar i repartir els productes entre els usuaris del servei. Ahir, es van distribuir un total de 116 lots d’aliments de primera necessitat.


17 abril 2021 07:03\nJosep A. Calvo | 24 setembre 2020\nEl nou curs escolar ha començat a fer camí després de mesos d’incertesa i debats de tots els colors. Si a les típiques crítiques a les quals estam avesats els docents, se’ns afegeix el fet d’haver acabat el curs anterior a distància, amb les dificultats i errors que s’hi han produït, tot i que tampoc no s’hauria d’oblidar que també hi ha hagut encerts importants. Ara bé, és d’allò més desagradable constatar que certes persones simplement creuen que els docents han estat de mans plegades setmana rere setmana i que parlen, sense complexos, de sis mesos de vacacions. Això no ha estat, ni de bon tros, d’aquesta manera.\nRecordau que es va haver d’impartir un ensenyament no presencial d’emergència. És una realitat que des de fa anys es fan servir recursos en línia o plataformes d’ensenyament, però mai no s’havia arribat a la intensitat del tercer trimestre del curs 2019-20.\nCom vaig esmentar en un article anterior, no es pot negar que qualcuns s’han repenjat del sistema, però no té res a veure amb l’esforç i dedicació que la majoria de docents posaren en pràctica sense aturall.\nPensau que en un curs normal la presencialitat és la base de tot el sistema, però no es tracta només d’explicar una teoria, fer exercicis i veure les cares dels al·lots. Això seria massa simple. Els professionals amb ganes de triomfar cerquen la manera més eficient d’arribar als seus alumnes, els ajuden a superar dificultats, entenen que no tots són iguals, que cal adaptar criteris i estratègies constantment i que s’ha d’anar rectificant i autoavaluant la seva tasca de manera constant.\nAquells que per edat o per deixadesa han ignorat la importància que té el món digital al segle XXI, han hagut de fer (i fan) un esforç per posar-se al dia. Per una altra banda, en general, els alumnes es mouen relativament bé (o molt bé) en entorns digitals i coneixen eines que sorprenen. No és la primera vegada que determinats alumnes suggereixen eines digitals que enriqueixen les classes, tant pel que fa als companys com als professors. Hem entrat en una etapa on tothom pot aprendre qualque cosa i això és molt positiu.\nNo podem deixar de banda que les directives dels centres educatius han hagut de desenvolupar una tasca a l’ombra esgotadora i que no sempre es valora correctament. Preparar un curs per a diversos escenaris i tenir en compte totes les variables no és una tasca fàcil. Pensau que fer les coses bé no vol dir fer-les perfectes i això sempre suposa una frustració quan es critica, sobretot, per part d’aquelles persones que desconeixen els esforços, temps i hores de son que hi han dedicat (i hi dediquen) per fer funcionar els engranatges dels centres educatius amb garanties d’èxit.\nL’esperança de començar a fer passes en positiu i pensar que la normalitat es tornarà a imposar és una de les idees que es perceben, tot i que el bombadeig de notícies negatives frustren les il·lusions i esgoten les energies d’una part considerable de la comunitat educativa. El que tothom percep amb més o manco intensitat és que la normalitat del futur ja no serà la d’abans de la pandèmia. És evident que el salt evolutiu cap a altres maneres de fer les coses és una realitat que s’està desenvolupant de manera progressiva. Es tracta, naturalment, d’una evolució que, tanmateix havia d’arribar, però que, per circumstàncies especials, s’ha avançat en el temps.


Aquest divendres vam veure a la Ciutat Universitària de Madrid i al campus de la Universitat Autònoma de Barcelona dos macrobotellons amb unes 25.000 i 8.000 persones respectivament. Novament la joventut al focus mediàtic.\nEls dos macrobotellons han tornat a posar l’oci de la joventut a la mira dels mitjans de comunicació i amb ells la massiva criminalització a la joventut. La mateixa que porta un any i mig aguantant pràcticament tota la culpa dels contagis a aquesta pandèmia, a més de ser la que més a sofert les restriccions, eliminant qualsevol tipus d’activitat disponible prèviament a la pandèmia. S’ha marginat l’educació universitària a la virtualitat (molts estudiants catalans trepitgen aquest dilluns 20 una aula per primera vegada des del tancament de les universitats al març de 2020), les relacions socials s’han restringit molt durant aquests mesos, etc. En definitiva, s’ha coartat a la joventut de tota socialització possible, alguna cosa que ha afectat greument la salut mental de la joventut.\nFa temps que venim parlant sobre la salut mental de la joventut, ja que és una cosa que realment està marcant a una generació i que no s’està fent res per a solucionar-ho. Les malalties mentals en aquest sector de la població han anat en augment en aquest temps de pandèmia, arribant a tal nivell que el suïcidi és la primera causa de mortalitat en la joventut. El suïcidi és el resultat final d’un procés d’aïllament, criminalització, precarització… que fa que la joventut no vegi cap futur.\nLògicament les joves no es suïciden ni tenen depressió per no anar de festa, però si que és veritat que en aquest temps pandèmic la joventut ha necessitat poder socialitzar, i al tenir tanta oposició cap això per part d’institucions com el Govern central o els autonòmics.\nPerò l’oci de la joventut no sols ha estat criminalitzat en aquesta pandèmia, fa anys que es persegueix l’oci no privat, com la il·legalització del botellon. Aquest país sempre ha fet gala de lo bonica que és la vida a les terrasses i els seus governs sempre l’han utilitzat com a reclam turístic, però si no estàs assegut a una terrassa això es converteix en un acte de vandalisme i de joves maleducats que no fan res amb la seva vida.\nTot això mentre la vida de la joventut cada dia és més precària. El treball temporal sembla ser per llei a la joventut, sumat als baixos sous, pujada del lloguer, de l’alimentació, transport… tot això fa que el jove que vulgui distreure’s de la seva vida de merda, fent-ho sota la llei, hagi de gastar-se uns diners que no té en una terrassa o a una discoteca.\nI això s’ha de deixar clar, el que s’està criminalitzant no és l’oci de la joventut, és l’oci de la joventut treballadora i precària, ja que veiem grans festes com a Fabrik a Madrid, a xalets de luxe que es venen les entrades a preus altíssims de manera clandestina… Però que a un parc o una plaça hi hagi joves pobres bevent és un crim, i mes ara amb la Covid.\nI ja no és només la repressió de l’Estat amb multes, si no que últimament s’està posant de moda entre les policies locals d’aquest país la restricció a espais utilitzats anteriorment per a divertir-se, com a parcs, pàrquings… I no sols l’oci de festa s’està criminalitzant, aquesta setmana hem vist en diferents noticiaris una altra ofensiva cap als videojocs i plataformes com Twich, on deien que havia augmentat les addiccions a aquestes. Llavors la meva pregunta és: Si no puc anar a la universitat, no puc anar a treballar, no puc anar al gimnàs, no puc viatjar, no puc quedar amb els meus amics, no puc anar de festa i tampoc puc ser a la meva habitació mirant l’ordinador. Que em deixeu fer?\nHem de repensar l’oci per a la joventut, en primer lloc, s’ha de frenar aquesta privatització de l’espai públic, on cada vegada és més hostil aquest ús. Habilitar espais públics gestionats pels veïns per a decidir com es poden utilitzar aquests espais i posar fi a la precarietat mes absoluta que viu la joventut en aquests dies. Per a poder així frenar aquest empitjorament de salut mental i de vida que sofreix la joventut.\nGovern de la Generalitat / Pandèmia / Govern de coalició PSOE-UP / Criminalització de la joventut / Jovent


El Ministeri de Treball té registrats 105 convenis, que donen cobertura a 561.000 treballadors, que contemplen acords de treball a distància\n24 de d’octubre del 2021. Actualitzada 25 de d’octubre del 2021 a les 09:26\nEl teletreball ha sigut una de les grans transformacions que ha deixat la pandèmia en el dia a dia de moltes persones. Una cosa que fins abans de la Covid era residual en el mercat laboral espanyol s’ha convertit en rutinari en moltes empreses. No obstant, aquest mantra que va córrer durant els primers compassos de la pandèmia que «el teletreball ha vingut per quedar-se» no ha sigut així després de més de 20 mesos de Covid. Un any després de l’aprovació de la nova llei de treball a distància, els acords col·lectius que regulen aquesta nova modalitat són ínfims. És a dir, es teletreballa menys del que s’esperava, gran part d’aquest exercici en remot es fa de manera informal i improvisada i està tenint més èxit en les grans firmes que en les empreses petites.\nLa norma pactada entre el Govern, la patronal i els sindicats contempla l’obligació que els acords que regulin el teletreball es remetin a les oficines d’ocupació. A preguntes d’EL PERIÓDICO, el Ministeri de Treball informa que té registrats un total de 105 convenis i acords amb clàusules que regulen el treball a distància, que afecten uns 561.000 treballadors.\nÉs a dir, dels 16,1 milions d’assalariats en actiu actualment a Espanya, només el 3,5% tenen un conveni o acord que específicament reguli aquesta modalitat. Els nivells de teletreball, no obstant, són superiors, segons revelen les dades de l’INE. Constaten que en el segon trimestre d’aquest any el 9,4% dels treballadors espanyols operen més de la meitat dels dies de la setmana des de casa. Xifra sensiblement inferior als temps del confinament, quan es va arribar a un pic del 16,2%. I lluny de les potencialitats de l’economia espanyola. Un cambrer o un dependent d’un comerç no pot teletreballar, però el Banc d’Espanya estima que el 30% dels ocupats a Espanya podrien exercir en remot.\n¿Com s’està teletreballant?\nA Espanya es teletreballa més de manera informal que regulada i encara queda molt camp per davant per generalitzar aquesta modalitat. «Encara estem en fase de transició i ni empreses ni treballadors tenen clar en la majoria de casos quin model volen aplicar. Ara mateix en les empreses on es teletreballa s’està imposant l’autogestió», apunta el catedràtic de dret del treball de la Universitat de Barcelona (UB), Jordi García Viñas.\nLa fórmula majoritària, segons coincideixen els sindicats consultats, és l’híbrida: uns dies a casa i uns dies al lloc de treball. En grans empreses com Iberdrola, Nestlé i Axa el format que han pactat amb els seus treballadors és el 3 +2, tres a l’oficina i dos a casa. Aquestes mateixes fonts també assenyalen que estan tenint més èxit en els acords de grans firmes que en els convenis de sector, situació que perjudica (de moment) les pimes. «No s’arribarà als nivells de teletreball que s’esperaven a l’inici de la pandèmia, però tots els nous convenis que es van renovant l’aborden i el percentatge pujarà», apunta la secretària d’acció sindical de CCOO de Catalunya, Cristina Torre.\n¿Per què s’han firmat tan pocs acords?\nLa norma del treball a distància deixa en mans de la negociació col·lectiva, via convenis o acords d’empresa, el desplegament d’aquesta nova realitat laboral. El problema és que actualment la negociació de convenis es troba bloquejada i amb una cobertura de mínims. L’alta activitat negociadora en altres matèries –ertos, reforma laboral i de pensions– i l’escalada de la inflació està estancant els acords.\n«La llei no concreta, així que hem de fer-ho nosaltres. I la premissa és que el teletreball no pot suposar un cost per al treballador. La qüestió és com ho comptabilitzem i què entra en aquest cost», afirma la secretària de política sindical d’UGT de Catalunya, Núria Gilgado. «Fins ara, els pocs convenis que s’han firmat no arrisquen i fixen una pagament mensual d’entre 35 i 55 euros al mes per teletreballar», apunta l’advocat laboralista i professor de la UOC Pere Vidal. La qüestió dels costos és un element clau, ja que hi ha una tendència generalitzada, especialment entre les pimes, a rebutjar la idea que l’exercici en remot es tradueixi en més costos.\nUna recent enquesta entre els associats de Pimec assenyalava que una de cada tres pimes apostava pel teletreball, però 9 de cada 10 no tenia previst abonar cap compensació o pagament addicional als treballadors per les despeses derivades. «Estem clarament a favor del teletreball, però implantar-lo és molt difícil. Si no pactem condicions flexibles, l’efecte final que es pot produir és que les empreses acabin decidint no teletreballar. I això seria un fracàs», afirma el secretari general de Pimec, Josep Ginesta.\n¿Quins riscos implica no regular el teletreball?\nAllargar l’actual moment de transició que viu el teletreball té diversos riscos, segons coincideixen les diferents fonts consultades per a aquest reportatge. «És important deixar clares les condicions de quan l’empresa pot decidir revertir el teletreball», adverteix l’advocat Pere Vidal. Els sindicats, per la seva banda, temen que s’instal·li una dualitat entre els que estiguin treballant en grans empreses i que tinguin facilitats per teletreballar i aquells que treballin en pimes i amb prou feines puguin exercir-lo.\nLes centrals també adverteixen que hi ha empreses que aprofiten que no hi hagi cap acord firmat per traslladar part dels costos a les butxaques dels treballadors. «Estem veient que moltes persones, pels avantatges de mobilitat o de conciliació, acaben assumint un cost per poder teletreballar. I això al final no deixa de ser una rebaixa de salari», afirma Gilgado, d’UGT. Allà les companyies, tal com adverteix Ginesta, de Pimec, adverteixen que si el treball a distància els provoca un augment de costos, podrien fer-se enrere.\nUn nus gordià a què, de moment, pocs han trobat solució, tal com revelen les dades del Ministeri de Treball. De moment, tal com coincideixen els juristes consultats, totes aquestes matèries han generat molt pocs conflictes judicials i tampoc són motiu de conflictivitat laboral. Tot i que no descarten que el que avui no és un problema demà ho pugui ser.


dissabte 23 de octubre de 2021, 22:36:08\nSol·licitud de llicència per la divisió de finques o parcel·les\nAquest tràmit serveix per l’atorgament d’escriptures i d’altres documents públics en relació a les operacions que són objecte dels articles 191 i 192 del DL 1/2010 de 3 d’agost (divisió o segregació de terrenys en dos o més lots) i la inscripció d’aquests documents en el Registre de la Propietat.\nAquestes operacions s’han d’ajustar al que estableixen la legislació aplicable en matèria de sòl i la legislació hipotecària, i s’ha d’acreditar que es disposa de la llicència de parcel•lació o bé de la declaració que aquesta no és necessària.\nTota parcel·lació urbanística ha d’ésser objecte de llicència, llevat de la continguda en el projecte de reparcel·lació i d’altres excepcions regulades per reglament.\nS’entén per parcel·lació urbanística:\na) Tota divisió simultània o segregació successiva de terrenys en dos o més lots, en qualsevol classe de sòl, que, per raó de les característiques físiques dels terrenys, de la delimitació d’aquests per vials existents o de nova creació, de la implantació de serveis o de l’edificabilitat descrita per l’operació de divisió, faciliti o tingui per finalitat facilitar la construcció d’edificacions o d’instal•lacions per destinar-les a usos urbans.\nb) Tota operació que tingui les mateixes finalitats que les especificades per la lletra a en què, sense divisió o segregació de finques, s’alienin o s’arrendin parts indivisibles d’una finca determinada, amb la incorporació del dret d’utilització exclusiva de parts concretes de terrenys.\nc) La constitució d’associacions o societats en les quals la qualitat d’ésser-ne membre o de tenir-hi participacions o accions incorpori el dret d’utilització exclusiva a què es refereix la lletra b.\nRespecte a les parts concretes a què fan referència els apartats b i c, han de concórrer les condicions de mida i descripció que exigeixin racionalment la modificació de l’ús rústic de la matriu d’on procedeixin.\nEs considera il·legal tota divisió o segregació que faciliti o tingui per finalitat facilitar la construcció d’edificacions o la implantació d’usos que no estiguin per mesos en sòl no urbanitzable.\nProjecte signat per tècnic competent, s’haurà de presentar en suport t informàtic en format PDF, el qual ha de constar dels següents documents:\n•Memòria justificativa, que ha de comprendre la finalitat o l’ús que es pretenguin destinar els lots proposats i la seva adequació al planejament urbanístic aplicable i al règim legal de formació de les parcel•les i finques.\n•Proforma del document públic o privat que reflecteixi la divisió dels terrenys o l’operació jurídica assimilada que sol•licita.\n•Plànol de situació de la finca que es pretengui dividir, amb indicació de la seva referència registral i cadastral.\n•Plànol parcel•lari de la finca, a escala i amb base cartogràfica topogràfica, representatiu dels lots proposats.\n•Superposició del plànol parcel•lari sobre plànol de qualificació urbanística.\n•Fitxes descriptives dels lots resultants, incloses les relatives als terrenys destinats a sistemes urbanístics que s’hagin de cedir, si s’escau. Les fitxes han d’especificar els límits,\nla cabuda i la qualificació urbanística de cada lot, així com la seva qualitat d’indivisible, si s’escau.


L’any 2019 finalitza amb un 11,2% d’atur registrat – Observatori de la Ciutat – Open Data – Ajuntament de Sant Boi de Llobregat\nL’any 2019 finalitza amb un 11,2% d’atur registrat\nLa taxa d’atur registrat a Sant Boi a la finalització de l’any 2019 és de l’11,2%, dues dècimes per sota de la taxa registrada un any abans.\nDurant el darrer any la taxa d’atur femenina s’ha reduit de sis dècimes mentre que la taxa d’atur masculina no ha patit variacions. Malgrat això, el diferencial a la taxa d’atur registrat entre homes i dones continua sent alt, concretament de 5,3 punts, això és, la taxa d’atur masculina és del 8,7% i la taxa d’atur femenina, del 14%.\nEn relació al desembre del 2018, a Sant Boi hi ha 109 persones aturades menys, el que representa un descens interanual del 2,3%. L’atur pràcticament no s’ha reduit entre els homes, amb 4 aturats menys, i principalment s’ha reduit entre les dones, concretament de 105 persones.\nMalgrat tot, hi ha 788 dones aturades més que homes aturats. El nombre de dones en situació d’atur registrat a desembre del 2019 és de 2.664 persones, davant els 1.876 aturats registrats homes.\nL’atur registrat s’ha incrementat entre els joves menors de 30 anys, concretament de 54 persones més, mentre que entre els treballadors estrangers no hi ha hagut grans variacions i l’any es tanca amb 13 aturats estrangers menys que a la finalització del 2018.\nPer sectors productius, l’atur s’ha reduit a tots els sectors excepte als serveis, on s’ha incrementat d’un 0,9%.\nAutor Observatori de la CiutatPublicat el 13 de gener del 2020\nButlletí atur registrat desembre 2019 (61 KiB)\nDades butlletins mercat de treball desembre 2019 (Excel) (107 KiB)


Urtasun: “El 26M és la segona volta contra l’extrema dreta” - Tercera Informacion -Tercera Informacion\nCatalunya • 11/05/2019\nEl candidat d’En Comú Podem a les eleccions europees avisa que “només el vot a En Comú Podem garanteix blindar un govern progressista contra el discurs de l’odi”.\nEl candidat ha afirmat que “el somni europeu ha estat segrestat pels neoliberals, pels que volen posar Europa al servei dels podersos”. I els ha advertit: “el que alimenta l’extrema dreta són les vostres polítiques austericides i de retallades”. Per això, ha dit, en aquestes eleccions europees “ens hi juguem molt”. “Ens hi juguem la política social, la cohesió i la lluita contra el canvi climàtic”, ha concretat Urtasun.\nEn un acte que ha tancat l’alcaldessa de Barcelona i candidata de Barcelona en Comú, Ada Colau, i ha comptat amb els membres de la candidatura municipal Joan Subirats, Janet Sanz i Laura Pérez, a més de Gala Pin i Gerardo Pisarello, Urtasun ha destacat la feina feta des de l’Ajuntament. “Barcelona ha sigut un exemple a tota Europa de lluita contra els fons voltors i els lobbies com Airbnb, i també pel seu lideratge de la xarxa de ciutats refugis”, ha explicat. “Europa necessita referents com Barcelona, que en l’Europa de l’austeritat ha estat la ciutat que més ha pujat la inversió social”, ha afegit. I ha acabat convençut que “Barcelona estima la llibertat, la igualtat i la fraternitat, i per això tornarà a escollir Ada Colau com a alcaldessa”.\n26-M / Catalunya en Comú-Podem / elecciones europeas /


No quedem per llavor\nImatge coberta 'Una vegada un home i una dona van morir'. Eix\nUna de les coses que es van perdent, i és una llàstima perquè empobreix el llenguatge, són les expressions populars. Sort n’hi ha dels estudiosos i experts en cultura popular i tradicional que les apleguen, ja sigui en publicacions específiques, ja sigui que les incloguin en algun capítol de llibres de molta rellevància pel tema tractat com ara la mort. Un d’aquests llibres és Una vegada un home i una dona van morir (un dia no hi serem). Escrit a sis mans per Joan Soler i Amigó, Roser Pubill i Núria G. Caldés ha estat publicat per Ònix Editor en una bonica edició amb il·lustracions.\nA Una vegada un home i una dona van morir l’autor i les autores, tot reflexionant-hi, exposen aspectes socials i culturals del fet de la mort tan pel que fa als actuals com als antics, per la qual cosa en aquests capítols amb els seus apartats hi té un paper rellevant el llegendari, la rondallística i la mitologia que ens relliga als cultes i rituals dels nostres avantpassats i les seves creences i no poques supersticions. I, encara, els autors troben la bona i millor manera de salpebrar els seus escrits amb textos de creació literària que il·lustren les figures de la mort, l’imaginari de la mort, les creences heretades, opinions sobre la mort, els rituals de la mort, la ciència i la mort, la mort com un fet biològic i les morts ‘diferents’ com poden ser el suïcidi o l’eutanàsia, i, és clar, refranys sobre la mort.\nLa meva àvia Maria sempre deia que «no hi ha ningú que quedi per llavor» per referir-se al fet implacable de la mort que potser és l’única cosa de la vida que ens iguala, la mort és «democràtica», com apunten els autors d’Una vegada un home i una dona van morir. Sens dubte la mort determina l’existència humana en un espai concret del temps.\n«No hi ha cultura tradicional sense el seu refranyer, els seus aforismes i sentències, màximes o proverbis», escriuen els autors. El refranyer popular, fruit de l’enginy, de la creativitat del poble, és un patrimoni que hauríem de preservar com es preserva una catedral, un calze d’or, un vitrall preciós, un canti de ceràmica antiga. La llista de refranys que s’ofereix a Una vegada un home i una dona van morir és llarga i plena d’aquelles troballes que il·luminen la ment a vegades amb imatges verbals d’impacte: «El qui fuig de la mort corre debades», o aquella altra: «Vagis dret, vagis tort, sempre de cara a la mort».\nA la pregunta de com va venir la senyora Mort al món cada poble i cada cultura hi ha respòs segons la seva idiosincràsia. Ara, però, sembla que la mort no existeixi de tant com s’amaga i, no obstant això, Una vegada un home i una dona van morir, un home i una dona moren a cada segon. Quan Soler i Amigó, Pubill i Caldés ja havien posat punt i final al seu llibre en el qual havien reflexionat abastament sobre la Mort genèrica, conceptual i cultural, la Covid va irrompre en l’escenari com una tempesta causant un gran nombre de morts reals a tocar de casa o a casa mateix.\nViure de tan a prop la mort com un fet massiu que en el cas de la pandèmia que colpeja fort, fa encara més interessant i útil explorar i reflexionar sobre el fet de la mort. Què en traurem, de la lectura d’Una vegada un home i una dona van morir? Els autors assagen aquesta resposta: «La tranquil·litat de saber que pertanyem a un cert ordre de les coses que entreteixeix el temps en què naixem, vivim i morim». És el destí cert de la humanitat i encara hi ha qui sembla que no ho sàpiga per com mena la seva vida i a vegades la dels altres, que en patim danys col·laterals, com es diu ara.\nEntre nosotras el mar\nSobre la mort del Príncep\nArt ceràmic inspirat en les flors d’Alexandre de Riquer\nLes Odes d'Horaci segons Zanné\nDiàleg amb l'altre déu\nPrevaricació i malversació a l’Ajuntament de Vilanova i la Geltrú\nEns convindria saber\nHa mort el Ricardo Garcia Álvarez\nCom mantenir l’aire net, la salut i l’activitat industrial?\nA en Francesc Casas i Vidal\nCom presentar el raïm de la sort la Nit de cap d'any\nDe com vam aprendre a estimar-nos més i millor: lliçó d'autoestima de 2020\nTemps, salut i educació (1)\n2021: any d’esperança i de reactivació\nCarta de la Federació Empresarial del Gran Penedès als grups polítics\nVins Blancs del Penedès | Pack 6 ampolles 75cl | DO Penedès\nAYMAR TRANQUIL ROSÉ 2019 Vi Ecològic - Xarel·lo vermell i Xarel·lo, DO Penedès, 6 ampolles X 75 cl\nAYMAR ICE extra dry 2016 Escumós Ecològic - Macabeu, Xarel·lo i Parellada + Vermut, Clasic Penedès, Pack de 6 ampolles X 75 cl\nFlintronic ampolla tèrmica, 500ML ampolla d'aigua d'acer inoxidable, aïllament al buit amb doble paret, fred / calent sense BPA & Eco friendly\nFamília Torres Waltraud, Vi Blanc - 3 ampolles de 75 cl, Total: 2250 ml\nTP-Link TL-WA855RE Amplificador senyal de WiFi Repetidor 300 Mbps


Aquest diumenge 30 de maig a les 19h, el Convent de les Arts acollirà l’espectacle 360 grams de la Cia. Ada Vilaró amb la paraula, el cos i la dansa com a protagonistes. Aquesta és una proposta recomanada a partir de 15 anys.\nAda Vilaró és directora, performer i una artista multidisciplinària singular. Desprès d’uns anys treballant a l’espai públic, sovint generant esdeveniments escènics per donar veu a col·lectius silenciats, amb 360 grams torna a l’espai interior escènic amb un espectacle poètic i vital nascut d’una vivència personal molt íntima i fràgil que per primera vegada s’atreveix a compartir.\nAmb només un pit el cos no deixa de ser bell. Quan la vida et parteix en dos es desplega davant teu l’oportunitat de travessar el dolor i redescobrir el misteri de la bellesa. Una bellesa política que combat la superficialitat i desafia els estereotips. Una bellesa que és el que és, amb la seva diferència. Una veritat que abraça i estima la vida. La teva mirada compta, és important, suma. I com diu John Berger “No estic despullada tal com soc, sinó que estic despullada tal com tu em veus”.\nAl finalitzar l’espectacle es durà a terme una xerrada post funció́ amb Ada Vilaró.\nEntrades 360 GRAMS


• Aquestes peces són rares de trobar per la zona. • El bivalve serà exposat al costat de la resta de fons paleontològics del museu.\nTags: Cocentaina, Isurus, paleontologia\nL’associació Isurus va realitzar una eixida geològica als voltants de Cocentaina durant el mes de maig. En aquesta, uns membres van trobar un bivalve molt bé conservat del Període Triàsic.\nEn principi aquestes peces són rares de trobar per la zona. Immediatament ha sigut comunicat a un paleontòleg de la Universitat de València (José Gómez), i posteriorment es va analitzar per una paleontòloga especialista en aquest període, la Doctora Ana Márquez.\nLa Doctora finalment va comunicar que es tractava de l’espècie Pseudoplacunopsis teruelensis WURM (1911), característica en la Ibèrica. No obstant això, que es puga constatar la seua presència en la comarca, de domini Bètic, resulta molt interessant.\nA més, Ana Márquez comenta que qualsevol invertebrat del Triàsic ja és de per si mateix molt interessant, donada l’escassetat d’exemplars que apareixen registrats. En conseqüència devem considerar-ho com un bivalve important científicament digne.\nEl bivalve serà exposat al costat de la resta de fons paleontològics del museu.\nContacontes infantil a Cocentaina a càrrec d’Almudena Francés\nUna resposta de Descobriment paleontològic del Triàsic a Cocentaina\nManuel 29 de novembre de 2016 en 22:17\nHola, esto no es Arqueología, es Paleontología, pr lo que el descubrimiento es PALEONTOLÓGICO.\nLa gente comete el error a menudo, pero habría que corregir el titular para no fomentar este tipo de errores.


Erdogan, un aliat massa incòmode? (Laura Batalla)\nErdogan, un aliat massa incòmode?\n4 min. 19/07/2016 22:17\nLa història de Turquia del segle XX va estar marcada per cops d’estat que no sempre van donar pas a un govern democràtic. El record de les dictadures militars continua present en l’imaginari de la societat. En aquest sentit, el fracàs del cop de divendres passat hauria de ser una bona notícia per a la democràcia turca. Les seves conseqüències, però, no auguren un futur esperançador. El president turc, Recep Tayyip Erdogan, ha interpretat l’intent fallit de derrocar-lo com “un regal de Déu” per fer net a l’exèrcit, a la judicatura i en més àmbits, com indiquen les notícies de les últimes hores. Ara bé, confondre la justícia amb la venjança tindrà greus repercussions en la ja malmesa democràcia turca.\nErdogan ha sortit enormement reforçat del cop d’estat fallit. Des del seu retir estiuenc i amb l’ajuda de les noves tecnologies, Erdogan va emplaçar els seus seguidors a sortir als carrers per salvaguardar la democràcia turca. Milers de turcs van obeir la consigna desafiant el toc de queda i van impedir que el cop triomfés. La majoria, però, no ho van fer en defensa de la democràcia, sinó en suport del seu líder. Un líder que l’últim any ha dut el país a una perillosa deriva antidemocràtica que s’ha traduït en nivells de divisió social mai vistos i en una espiral de violència que podria arribar a fer témer un esclat civil. La democràcia a Turquia perilla més que mai.\nFa temps que el concepte de democràcia defensat pel senyor Erdogan s’allunya cada cop més dels estàndards europeus. La celebració periòdica d’eleccions per si sola no converteix un país en una democràcia. La falta d’un sistema constitucional de pesos i contrapesos al poder executiu ha posat en greu perill l’estat de dret i les llibertats fonamentals dels ciutadans turcs. Els últims dies s’ha reobert el debat sobre la reintroducció de la pena de mort per castigar els autors del cop d’estat fallit. Si això acabés passant, podria suposar la suspensió immediata de les negociacions d’adhesió a la Unió Europea. En cas de violació greu i continuada dels principis de llibertat, democràcia, respecte pels drets humans i les llibertats fonamentals, així com de l’estat de dret, la Comissió pot recomanar la suspensió de les negociacions. Tanmateix, és poc probable que això acabi passant, a causa dels interessos estratègics que vinculen la UE i Turquia.\nL’acord assolit amb Turquia sobre la gestió de la crisi dels refugiats ha minimitzat les crítiques de la UE contra l’agreujament de la situació interna al país. L’acord preveia revitalitzar el procés d’adhesió amb Turquia, en punt mort des de fa anys. Dels 35 capítols que formen part de les negociacions d’adhesió, només se n’han obert 15 i se n’ha tancat un de manera provisional. El govern turc ha demanat l’obertura de cinc capítols, tots ells bloquejats per Xipre. N’hi ha dos d’importància cabdal per redreçar el curs de la democràcia turca. Es tracta dels capítols 23 i 24 sobre justícia, llibertat i drets fonamentals. Si la UE vol recuperar el seu rol democratitzador aquesta podria ser la seva última oportunitat. La liberalització de visats per als ciutadans turcs podria ser el resultat més tangible d’aquest acord i tindria un impacte molt positiu en el futur d’unes relacions marcades per dècades de desconfiança. Un dels punts més polèmics de les negociacions és l’adequació d’acord amb els estàndards europeus de la llei antiterrorista turca, sovint utilitzada per empresonar periodistes i dissidents polítics.\nAlhora, Turquia és un aliat fonamental de Washington en la lluita contra l’Estat Islàmic. Tanmateix, el suport nord-americà a les milícies kurdes afiliades a les Unitats de Protecció Popular (YPG), considerades una organització terrorista per Ankara, és un punt fonamental de fricció. La reacció del president Erdogan a l’intent colpista ha provocat un nou deteriorament de les relacions amb els Estats Units. Erdogan acusa el seu antic aliat, el clergue Fethullah Gülen, autoexiliat als Estats Units, de ser l’instigador de l’intent de cop d’estat i n’exigeix l’extradició immediata. Durant quasi 24 hores, el govern turc va tancar l’accés aeri a la base militar d’Incirlik, un punt estratègic des d’on opera la coalició internacional que lluita contra l’autoanomenat Estat Islàmic, com a tàctica per forçar l’extradició de Gülen.\nMalgrat haver sortit reforçat internament del cop, la reputació internacional del president turc s’ha vist molt deteriorada i, en conseqüència, les seves relacions amb Occident. Per tornar a ser un aliat fiable, Erdogan haurà de demostrar que està disposat a anteposar la democràcia plena a la seva desmesurada ambició de poder.


Denuncien ordres d'Hisenda de no atendre en català\nUn treballador de l'Agència Tributària denuncia ordres de no atendre en català\nLa Plataforma per la Llengua ha fet trucades per corroborar-ho i vol denunciar-ho al Comitè d'Experts del Consell d'Europa\ndijous, 18 d’abril 2019 - 08:51h\nUn treballador d'Hisenda ha volgut denunciar l'avís que havia rebut la plantilla indicant la restricció | Cedida\nEls treballadors de l'Agència Tributària han rebut ordres de «no oferir mai» l'opció de ser atès en un idioma cooficial, per la qual cosa no oferiran atenció telefònica en català, tal com denunciava un treballador a la Plataforma per la Llengua. Ho explica RAC 1, recordant que la mateixa entitat ja va denunciar el 2017 que s'havia eliminat l'opció d'escollir el català en les consultes per la campanya de la renda.\nEl treballador ha procedit a fer la denúncia després de rebre a través de la intranet de l'Agència Tributària un avís on s'ordenava a la plantilla que només es consideraria l'opció d'atendre en català si el contribuent a l'altra banda del telèfon insistia explícitament a utilitzar aquesta opció. «No l'oferirem mai perquè en sol·licitar la cita no és possible escollir un idioma cooficial», apunta el denunciant.\nPlataforma per la Llengua ha fet comprovacions\nLa Plataforma per la Llengua ha comprovat, segons l'emissora citada, que el contribuent que vol ser atès en català tampoc pot, ja que no se li garanteix l'atenció en aquesta llengua en cap moment de la connexió telefònica. En diverses trucades de prova, els operadors han deixat clar a l'entitat que no era viable desviar-los a cap departament que els pogués atendre en català, fet que l'entitat considera discriminatori i «una nova mostra que l'Estat discrimina els catalanoparlants».\nHisenda ordena als seus treballadors no oferir atenció telefònica en català\nL'Agència Tributària recorda a la plantilla a través de la intranet que "no oferirem mai" l'opció de ser atès en un idioma cooficial\n@llenguacat durà el cas al @coe\n— Plataforma per la Llengua (@llenguacat) 16 d’abril de 2019\n«Paguem impostos a Hisenda però som tractats com a ciutadans de segona, no tenim els mateixos drets que els castellanoparlants. Ja n'hi ha prou». Són paraules d'Òscar Escuder, president de la Plataforma. «Denunciarem aquesta situació davant el Comitè d'Experts del Consell d'Europa, que avalua el compliment de la Carta Europea de Llengües Regionals o Minoritàries», afegia.\nTambé pots llegir: Comença la campanya de la Renda de 2018 amb novetats importants


Responsabilitat Global: Aquest cop no diré que espero que l'escàndol sigui fals\nAquest cop no diré que espero que l'escàndol sigui fals\nNo sabem hores d'ara quina pot ser la culpabilitat del PP en els suposats escàndols apareguts a la llum pública. És cert que la presumpció d'innocència ha d'anar per davant. Sempre ho hem defensat. I també sempre hem dit que no ens alegrem de tants suposats escàndols i que tan de bo que es demostrin erronis.\nPerò aquest cop em permetré de variar l'anàlisi. Faré una excepció i la justificaré.\nEm resultaria més còmode intel·lectualment parlant mantenir el mateix discurs. Però saben què? Aquest cop me n'he alegrat. I el que no faré serà dir una cosa "políticament correcta" quan en penso una altra.\nÉs prou evident que en el temps en què vivim, en un procés que s'ha anomenat de transició nacional, el govern espanyol i altres poders fàctics espanyols posaran totes les traves possibles perquè a Catalunya es pugui produir de manera pacífica i democràtica aquest procés. Això vol dir que miraran de trencar la convivècia i la cohesió social (ho han manifestat clarament!), que miraran d'ofegar econòmicament (ho estan fent tant com poden!), i que tractaran de minar els polítics catalans amb acusacions de corrupció tant se val si tenen una base certa o són plenament inventades (també se'ls va escapar!).\nA final del 2012 ho vaig escriure en aquest bloc: "Espanya posarà totes les dificultats possibles no solament al procés democràtic de transició nacional sinó també a la recerca de fórmules que permetin una gestió més raonable del dèficit. La seva estratègia consistirà en tractar d'enfonsar l'economia catalana, posar totes les traves possibles a la gestió de la Generalitat de Catalunya, i generar conflictes a tots nivells que esquerdin la cohesió social a Catalunya".\nEl que va fer el diari El Mundo, el govern espanyol i el PP en plena campanya electoral catalana va ser d'una gran baixesa moral, una mostra de mala fe, una immensa cara dura per part de personatges que no tenen cap honradesa.\nPer això, el fet que ara els exploti un cas com aquest als nassos em provoca una gran alegria. En primer lloc perquè desactiva la seva estratègia. Els presumptament més corruptes queden amb les ales més tallades per a liderar l'estratègia que havien previst, cosa que no impedeix que la puguin portar a terme des d'altres clavegueres.\nPerò a més evidencia la seva incoherència. No han reaccionat ara com demanaven que es fes aleshores. Sols per això, més enllà de la seva presumpta culpabilitat, mostra que són gent indigne per a ocupar responsabilitats públiques. És per això que desitjo de manera objectiva i raonada, sense apriorismes polítics, que la tempesta se'ls endugui. Joc brut. Mala gent.\nFinalment, tot el meu suport a les declaracions del president Mas quan afirmava que la presumpció no ha de dur automàticament a la dimissió. En aquest cas, cadascú (afectats, partits, governs) ha de valorar quin impacte pot tenir, quina pèrdua de legitimitat pot suposar per a les seves responsabilitats... Crec que en aquest cas la pèrdua de legitimitat és enorme. Entre altres coses pels esforços enormes i injustos que s'estan demanant a la ciutadania i a les pimes. Un govern ara ha de tenir una legitimitat enorme, a prova de foc. I no es podrà anar endavant i posar tota la llenya al foc si tenim la sensació que qui ens ho demana té un morro que se'l trepitja. Encara que pugui no ser veritat, això suposa una dificultat objectiva.\nÉs clar que no tindria sentit que qualsevol sospita servís per a carregar-se un govern. És clar. Però per això els liders i els govers i els partits tenen la possibilitat de donar la cara, de rendir comptes, d'explicar-se, de guanyar la confiança. I això és precisament el que el govern espanyol no està fent. Ni el seu president ni cap dels seus ministres està donant la talla. Sembla que es dirigeixin a una població no adulta. Tenen un discurs de fa dècades. Som al segle XXI i el rei va despullat i no ho sap!\nCom diu avui Pilar Rahola a La Vanguardia, pot ser que tot això no sigui cert però "En aquest cas caldria esperar una cosa que encara no ha passat: una querella del mateix president Rajoy contra el diari que ha publicat els famosos sobresous. Així va actuar Artur Mas amb El Mundo, i la querella va ser fulminant: no hem llegit res més sobre comptes suïssos del president. Tanmateix Rajoy no ha posat cap querella i de moment tot el que tenim és molta retòrica -són nois bons, morals i legals- i poques nous tangibles. I aquí no hi ha mitges tintes perquè d'això no s'escapolirà ningú. O Rajoy presenta una querella, o no la presenta, però mostra els seus comptes públicament i es comprova que a) no ha cobrat o b) ha cobrat però ha declarat o, si no fa res d'això, les paraules se les portarà el vent".\nEtiquetes de comentaris: corrupció, governança, reflexions, RSA


Hug de Tolosa - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nHug de Tolosa fou un possible comte de Tolosa i Nimes, que Settipani situa entre 961 i 978. Hauria exercit entre vers 961 i vers 972.\nRamon (IV) de Tolosa\nRamon de Tolosa i Letgarda de Tolosa\nSettipani estableix dos possibles fills de Ramon (IV) de Tolosa, i considera a Hug el gran. No obstant aquest Hug podria ser el comte Hug I de Roergue, net de Ramon II de Roergue, que al seu testament del 961 esmenta al seu net Hug i un germà d'aquest de nom Ramon ("Ugoni nepoti meo…Raymundo fratre suo", "el meu net Hug i el seu germà Ramon"). Settipani suposa que seria el "Ugoni comiti nepoti meo…" (el meu net el comte Hug) del testament de Garsenda de Gascunya, vídua de Ramon III Ponç I i com que l'esmenta abans que Ramon suposa que era el fill gran o almenys el fill més gran viu. Si al testament, datat el 972, esmenta a Hug com a comte, voldria dir que ho era en aquella data, però hauria mort poc després sense fills o s'hauria retirat a la vida monàstica, deixant pas al seu germà Ramon (V) de Tolosa, que hauria estat comte de Tolosa vers 972-978.\nLa Fundació per la Genealogia Medieval considera fins a quatre fills, sent Hug el segon. Així esmenta com a fill gran a Ramon (+ "in Garazo" vers 972/979, comte de Tolosa\nHug de Tolosa (+ en una cacera em data desconeguda vers 1000), bisbe.\n↑ Genealogia dels comtes de Tolosa\n↑ aquesta opinió sembla més lògica donat que el primer fill solia portar el nom del pare o del avi, mentre Hug és un nom extern a la casa de Tolosa; però també és possible que un primer fill de nom Ramon hagués mort després del naixement d'Hug; era habitual que al néixer després un altre fill, se li donés el nom del difunt, especialment si era el nom del pare\n↑ J. Mª Lacarra, Textos navarros del Códice de Roda, a Estudios de Edad Media de la Corona de Aragón Vol. I (Saragossa, 1945) 33, pàg. 251.\n↑ esmentat al Codi de Roda com a "Regemundo [filius Pontio et filia Garsie Sanzionis]…et domnus Ucus episcopus"; Settipani diu que no l'identifica, ja que podria ser el comte Hug de Roergue; no hi ha explicació al fet de ser nomenat primer al testament de Garsenda\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Hug_de_Tolosa&oldid=30287386»\nDarrera modificació: 6 juny 2022 a les 20:47\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 6 juny 2022 a les 20:47.


Com s’utilitza la gent els mecanismes de defensa - Habilitats Socials I Etiqueta\nTipus De PersonalitatIdees De DatesAssessorament En RelacióHabilitats Socials I EtiquetaCompatibilitatLlarga DistànciaReligiósDivorciAmistatAbús\nPrincipal/Habilitats Socials I Etiqueta/Com la gent utilitza els mecanismes de defensa\nCom la gent utilitza els mecanismes de defensa\nEls nostres mecanismes de defensa\nHi ha moltes maneres d’escapar de l’estrès. Alguns adopten la forma de mecanismes de defensa. Altres utilitzen esports, aficions, viatges, lectura, pel·lícules i moltes altres activitats per publicar-les a curt termini. No obstant això, alguns poden ser emocionalment perjudicials, causant danys i distorsions a les nostres relacions. S’anomena mecanismes de defensa. Els mecanismes de defensa s’apliquen a una àmplia gamma de reaccions, des de l’ansietat fins a la inseguretat.\nAlguns mecanismes de defensa són en realitat sistemes de protecció. Sovint, els conflictes es resolen ràpidament, però no sempre. Afortunadament, el nostre cos té mecanismes per defensar-se de sentiments, records i ansietat desagradables.\nEn molts casos, els mecanismes de defensa acaben establint-se en un estat d’autoengany a llarg termini. Això provoca ansietat i molts altres trastorns emocionals. El nostre objectiu és viure amb realisme i saber què són.\nFormació de reaccions.\nLa racionalització està creant falses raons per amagar el nostre comportament inacceptable. Un exemple seria robar a una persona rica i no sentir cap remordiment, perquè la pèrdua seria intranscendent. S'ha relacionat estretament amb la negació. En lloc d’enfrontar-se al rebuig o a la culpa, simplement revisen el seu punt de vista.\nLa identificació és una forma de reforçar l’autoestima formant una connexió imaginària o real amb una persona o grup. Unir-se a un equip esportiu o la fraternitat en són alguns exemples.\nEl desplaçament és desviar sentiments emocionals, com ara ira, cap a un altre objectiu. Per exemple, un pare s’enfada i treu les hostilitats a la mare. Com un efecte dòmino. La mare discuteix amb el seu fill, que després crida a la seva germana petita. Un altre exemple podria ser un boxejador que punxés una bossa.\nLa projecció és transferir pensaments, sentiments o motius a un altre. Un exemple seria algú que culpés els altres de ser hostils i antagònics. La projecció s’utilitza sovint per alleujar els sentiments de culpa. Els permet sentir-se com el bo. No són ells, sinó d’altres els que causen els problemes. És habitual projectar la ira, la gelosia, l’orgull i altres trets perfeccionistes sobre els altres.\nAixò implica classificar els problemes en termes extrems. Es produeix quan les emocions conflictives es transformen en sortides productives. En una closca de nou, els mecanismes de defensa són maneres habituals de fer front a emocions desagradables. La majoria dels investigadors estan d’acord, els mecanismes de defensa madurs inclouen la intel·lectualització, la sublimació i la racionalització.\nLa regressió torna a un comportament immadur. Un exemple pot ser un adolescent que llanci una ràbia o que torni a una etapa anterior d’immaduresa emocional en què se senti segur. Això es veu sovint en nens on es viu un trauma, com ara portar un nadó a casa. El nen tem que seran substituïts. Poden tornar al comportament infantil com per rebre més atenció.\nFormació de la reacció.\nLa formació de reaccions es comporta al contrari de com se sent realment. Alguns que utilitzen aquesta estratègia projecten de manera agressiva la imatge contrària del que realment senten. No només implica una mentida explicada als altres, sinó a ells mateixos.\nLa repressió és possiblement la més peculiar. És només enterrar pensaments i emocions desagradables. Hi ha hagut molta controvèrsia sobre la repressió. S’han produït relacions de tenir records que mai no han passat. Cal tenir precaució quan es tracta amb aquestes persones.\nDe vegades, la repressió pot ser útil temporalment. La capacitat d’eliminar certs pensaments i records desagradables pot ser valuosa. No hem de tractar-los tots alhora. Si ho féssim, podria resultar en molts altres problemes, com la depressió.\nMoltes emocions i records s’emmagatzemen en l’inconscient. Un exemple seria quan un alcohòlic es convenç que no té cap problema. Vegem un exemple.\nUna dona d’uns 30 anys sembla agradable i amable. Ningú no creuria que en realitat sigui infeliç. Tanmateix, quan la qüestiona, es torna evasiva, canviant la conversa a altres temes. Proclama que venia d’una bona llar i que va tenir una infància agradable i creu que diu la veritat. Tot i això, la seva família explica una història diferent. El seu pare era físicament abusiu. Va tractar aquest problema actuant amistosament i fent veure que els problemes negatius no tenien importància. Aquest patró pot seguir fàcilment algú fins a l'edat adulta.\nFinalment, es va fer evident que calia assessorament professional per a l’ansietat. No era conscient que la causa de la seva ansietat provenia de la seva infància. Durant l'assessorament, es va poder adonar de la causa. Quan finalment va arribar un avenç, van ressorgir records dolorosos. Tot i que desagradable, va ser netejador i alliberador.\nAixò és evitar problemes o emocions incòmodes. Els que utilitzen la supressió tendeixen a estar més en contacte amb el seu conflicte intern que els que utilitzen la repressió. En general, les persones que practiquen la supressió tenen excuses a punt per què ara no és un bon moment per fer alguna cosa. Això també es denomina ocasionalment procrastinació emocional.\nAquesta és una reacció mitjana amb aquells que pateixen baixa autoestima. És un mitjà per evitar la consciència de la inferioritat i d'altres conflictes interns. Això es fa utilitzant nivells més alts de vocabulari intel·lectual, pensament i discussió. Aquells que participen en aquestes discussions filosòfiques i acadèmiques tenen la tendència a mirar malament els que se senten menys intel·lectuals. Les persones que pateixen baixa autoestima lluiten incansablement intentant impressionar i convèncer els altres de la seva importància. Per exemple, envoltar-se de l'elit social, costoses obres d'art o contribuir generosament a organitzacions comunitàries. Aquestes activitats semblen positives, però estan motivades per un esforç per amagar la veritat. La dificultat per fer amics és de vegades un problema per por de tenir por de descobrir alguna veritat oculta.\nMecanismes de defensa penetrants.\nEls mecanismes de defensa semblen més fàcils de diagnosticar en altres. És inconfusible quan es nega la veritat. És evident que canviar la culpa o racionalitzar les accions negatives. Podem dir que buscàvem la veritat sobre nosaltres mateixos, però tenim dificultats per ser honestos al respecte. De vegades necessitem ajuda professional per descobrir quins mecanismes de defensa hi ha en joc.


Plats de tota la vida: el Tumbet mallorquí • Som Pollença\nDivendres, 15 de gener, 2021\nRecordant Sant Antoni\nEl batle i l’oposició valoren el plenari extraordinari d’ahir\nL’Ajuntament pren la iniciativa per a rehabilitar el camí de Coves Blanques\nInici/Guia Comerç/Alimentació/Plats de tota la vida: el Tumbet mallorquí\nPlats de tota la vida: el Tumbet mallorquí\nLa recepta data del segle XVI\nMarian Romeroagost 16, 2020\n0 1.289 Un minut llegit\nEl receptari mallorquí és pròdig en plats senzills però de sabor contundent. El tumbet resumeix els grans pilars de la gastronomia insular: ingredients humils, de l’hort estival. És el millor exemple que la dieta mediterrània. Aquest plat no pot faltar quan parlam de cuina tradicional mallorquina, ni quan parlam d’estius. És un plat que a l’estiu no falta a cap casa de Mallorca, es prepara quan hi ha verdures de temporada com pebres, carbassons i tomàquets. Es pot menjar fred o calent, i s’acompanya amb carn (costelletes o llom de porc, normalment), o bé amb peix.\nLa recepta es remunta al segle XVI, amb l’arribada de la patata i el tomàquet. Tal com mostra el receptari ‘La cuyna mallorquina‘, publicat al segle XIX per Pere d’Alcàntara, existia una versió que duia patates, pebres, tomàquets i alls, servit amb carn bullida. Posteriorment, es va afegir l’albergínia i el carbassó.\nAquest plat, utilitza aliments tan simples que en moltes ocasions recorda a plats d’altres cultures. Com per exemple, recorda a la Samfaina de Cataluña, al ratatouille francès o a la musaka grega.\nL’elaboració d’aquest plat tradicional és senzill, però és cert que duu feina. Es fregeixen per separat totes les verdures: carbassó, albergínia, pebre i patates. Després. es col·loquen per capes; la patata és la base, després el carbassó, l’albergínia i una última de pebre. La darrera passa, es afegir la carn o el peix que es prefereixi. Es rega amb salsa de tomàquet i al forn, perquè els sabors es barregin.\nAquesta és la manera bàsica de fer tumbet mallorquí. Ara bé, cada casa és un món i com passa amb tots els plats, haurà milers d’adaptacions. De fet, parlarem d’una recepta concreta i és de la ‘padrina youtuber’, Maria Gibert. Es tracta d’una dona de 82 anys que té més de trenta mil seguidors al seu canal de Youtube ‘Recetas Mallorquinas’. Explica passa a passa la seva elaboració de tumbet mallorquí. A continuació podeu veure la seva recepta:\ncuina Mallorca recepta tradicional tumbet\nLa Mare de Déu d'Agost, enguany en dissabte\nParticipació extraordinària en els Premis Pollença de Literatura\nComerç Local, el Cor de Pollença


Quant a la vostra propera reunió | Martech Zone\nRecentment he estat pensant molt en les reunions. Publicació de Seth activada esdeveniments anuals d’empresa em va inspirar per començar a formular aquest missatge. Com a persona amb un negoci d’un empleat, he de tenir la màxima precaució en quantes reunions a les quals assisteixo i no generin ingressos.\nCada dia, em conviden a una reunió, normalment una tassa de cafè o un dinar. La major part del temps, són relacions professionals o fins i tot clients potencials, de manera que no generen ingressos avui, però demà pot conduir a alguna cosa. Aquestes reunions són increïblement emocionants ... normalment fan pluja d'idees o fan estratègies sobre una empresa, el seu màrqueting o una tecnologia en augment.\nAixò és bastant diferent de quan solia treballar en grans empreses que feien reunions diàriament. Les reunions a les empreses són costoses, interrompen la productivitat i solen ser una pèrdua absoluta de temps. Aquí teniu el tipus de reunions que danyen la cultura d’un negoci:\nReunions celebrades per trobar consens. El més probable és que hàgiu contractat algú responsable de fer la feina. Si celebreu una reunió per decidir per ells ... o pitjor encara ... per llevar-los la decisió, cometreu un error. Si no confieu en la persona que faci la feina, acomiadeu-la.\nReunions per difondre el consens. Això és una mica diferent ... que sol tenir el decisor. No confia en la seva decisió i té por de les repercussions. Mantenint una reunió i aconseguint el consens de l’equip, intenten difondre la culpa i reduir la seva rendició de comptes.\nReunions per tenir reunions. No hi ha res pitjor que interrompre el dia d'algú per a la reunió diària, setmanal o mensual en què no hi ha agenda i no passa res. Aquestes reunions són increïblement costoses per a una empresa i sovint costen milers de dòlars.\nCada reunió ha de tenir un objectiu que no es pugui assolir independentment ... potser fer pluja d'idees, comunicar un missatge important o trencar un projecte i assignar tasques. Totes les empreses haurien de formular una regla: una reunió sense objectiu ni agenda hauria de ser denegada pel convidat.\nFa molts anys, vaig passar per una classe de lideratge on ens van ensenyar a tenir reunions. Pot semblar divertit, però la despesa de reunions amb grans organitzacions és important. En optimitzar cada reunió, estalviareu diners, temps i heu acumulat els vostres equips en lloc de fer-los mal.\nLes reunions d’equip tenien un líder, un escrigui (prendre notes), a cronometrador (per assegurar que la reunió va ser a temps), i a porter (per mantenir el tema). El cronista i el porter canviaven cada reunió i tenien plena autoritat per canviar de tema o posar fi a una sessió.\nEls darrers deu minuts aproximadament de cada reunió es van utilitzar per desenvolupar un Pla d'Acció. El pla d’acció tenia tres columnes: Qui, què i quan. A cada acció es definia qui faria la feina, quins serien els lliuraments mesurables i quan ho farien. La tasca dels líders era responsabilitzar les persones dels lliuraments acordats. En instituir aquestes regles per a les reunions, vam ser capaços de canviar les reunions de ser interrompents i vam començar a fer-les productives.\nEt reptaria a pensar en cada reunió que tinguis, si genera ingressos, si és productiva i com les gestiones. Jo utilitzo Calendly per programar les meves reunions i sovint em pregunto quantes reunions realitzaria si hagués de pagar una quota amb targeta de crèdit per programar-la. Si haguéssiu de pagar per la vostra propera reunió el vostre sou, encara el tindríeu?\netiquetes: calendàriamentreunionsmotius de les reunionsprogramació\nFebrer 18, 2010 6 a: 38 AM\n20 de febrer de 2010 a les 12:26


El llegat ignasià guanya protagonisme - Regió7\nEl llegat ignasià guanya protagonisme\nEl centre d'interpretació de la Manresa de Sant Ignasi, l'Espai 1522, reobre portes amb les instal·lacions ampliades i renovades\nQueralt Casals MANRESA\n10·04·21 | 22:47\nReobertura del centre d'interpretació de la Manresa de Sant Ignasi, l'Espai 1522\nL'Espai 1522, el Centre d'Interpretació de la Manresa Ignasiana, situat a l'antic convent de frares dominics de Sant Domènec, ja està del tot enllestit. L'equipament, que explica com era la ciutat que va acollir Sant Ignasi de Loiola, fa gairebé cinc segles, es va inaugurar fa cinc anys i ara s'ha completat amb una ampliació i remodelació de les instal·lacions, que ahir van reobrir portes.\nUbicat a l'edifici del Teatre Conservatori, l'Espai Manresa 1522 es va inaugurar el desembre del 2015 després d'unes obres que van permetre posar al descobert l'ala est del claustre de l'antic convent de frares dominics de Sant Domènec, edifici on Ignasi de Loiola va fer estada en tres ocasions diferents. Ahir es va reobrir l'espai, on es feien obres des de l'agost, un cop enllestida la renovació que ha permès ampliar en uns 60 metres quadrats les instal·lacions, recuperant una part més del claustre.\nDurant la reobertura de l'equipament l'alcalde de Manresa, Marc Aloy, va destacar el «simbolisme» de l'espai i va subratllar que la culminació del centre d'interpretació és «un pas més», en el marc del projecte de commemoració dels 500 anys de l'estada de Sant Ignasi a Manresa. Va fer referència també a l'altra gran repte que hi ha en marxa, el projecte del Museu del Barroc de Catalunya, «que volem que sigui de referència nacional».\nPer la seva banda, el regidor de Turisme i Projecció de la Ciutat, Joan Calmet, va explicar que la part expositiva es completarà amb activitats que, sumades a l'oferta del teatre, converteixen l'espai «en un pol de cultura i d'atractivitat molt interessant». La regidora de Cultura i Festes, Anna Crespo, hi va afegir que l'equipament «hauria d'actuar com un ham per visitar el futur museu i altres elements patrimonials de la ciutat».\nAmb la nova intervenció realitzada els darrers mesos, que ha tingut un pressupost de prop de 100.000 euros, el centre d'interpretació s'ha ampliat mitjançant la recuperació parcial de l'ala sud, un espai que no es feia servir, on hi havia escales i rampes tapiades que ha calgut enderrocar. També s'han sanejat pilastres i els arcs de pedra que hi ha, i elements del claustre neoclàssic que queden. L'actuació ha permès adequar l'espai per a persones amb mobilitat reduïda, amb rampes interiors, i recuperar les antigues taquilles del Conservatori, que s'utilitzaven de magatzem, on també s'hi ha habilitat un petit office.\nL'Espai Manresa1522, que estarà obert els dissabtes, diumenges i festius, va reprendre, ahir al vespre, el cicle Quinze Vint-i-dos, que ha arribat a la seva quarta edició, amb l'espectacle Presències.\nManresa substitueix l'espai per a gossos deslligats a la Fàbrica dels Panyos