Festa de l'Esport: Campionat d'Slot, doble Cursa Popular i Trofeu de Patinatge Artístic - Notícies de l'Ajuntament de la Vila de Masquefa\nMasquefa se sumarà els dies 1, 2 i 3 de juny a la Festa de l’Esport amb l’organització de diverses activitats, entre les quals destaca una cursa oberta a tothom que, per primera vegada, reunirà la Cursa Popular i la Cursa de Can Parellada.\nCampionat de Ral·li Slot\nEl programa de la Festa de l’Esport s’estrenarà el divendres 1 i el dissabte 2 de juny amb una cursa puntuable del Campionat de Ral·li Slot Català, organitzada pel Club Slot Masquefa al circuit del Recinte Rogelio Rojo.\nEl divendres 1 a les 21.30h es faran les inscripcions i a les 22h el parc tancat, i el dissabte 2 a les 16h les inscripcions i a les 16.30h el pas del cotxe zero. Tothom qui hi vulgui participar ha de fer les preinscripcions, a partir del 28 de maig, a la pàgina web www.slotcatala.com. En funció del nombre final de participants es podrien fer algunes inscripcions el mateix dia.\nLa cursa del Campionat de Ral·li Slot Català inclou, en escala 1/24, les categories World Ral·lies Cars, Clàssics, Grups A i N-GT. I en escala 1/32 les categories GT Open, Súper N Ral·li, N i N-Damas i N-Infantil.\nII Trofeu Vila de Masquefa de Patinatge Artístic\nD’altra banda, el dissabte 2 de juny tindrà lloc el segon Trofeu Vila de Masquefa de Patinatge Artístic, en el qual prendran part unes 150 patinadores de diversos clubs. Organitzat pel Club Patinatge Artístic Masquefa, el campionat constarà de diverses categories i es disputarà al pavelló poliesportiu durant tot el dia.\nLa Festa de l’Esport es tancarà el diumenge 3 de juny al matí amb la cinquena edició de la Cursa Popular que organitza l’Ajuntament, a la qual aquest any s’hi afegeix també la Cursa de Can Parellada, que arriba a la tretzena edició.\nLes dues curses, que es disputaran simultàniament, sortiran a les 10 del mati i començaran i acabaran al poliesportiu municipal.\nLa Cursa Popular tindrà un recorregut de 2,2 quilòmetres, mentre que els participants a la Cursa de Can Parellada correran 5,6 quilòmetres.\nLa Cursa Popular constarà de 4 categories: benjamí masculí i femení (nascuts a partir de l’any 2006), infantil masculí i femení (nascuts entre el 2002 i el 2005), júnior masculí i femení (nascuts entre el 1998 i el 2001) i sènior masculí i femení (nascut abans del 1997).\nEls participants a la Cursa de Can Parellada es dividiran en dues categories: sènior masculí i sènior femení.\nEn tots dos casos es lliuraran premis als tres primers classificats de cada categoria, i s’obsequiarà tots els participants amb samarretes.\nInscripcions a les curses\nEls interessats a córrer la Cursa Popular poden fer anticipadament les inscripcions a l’Ajuntament (C/ Major, 93) fins al dia 1 de juny. El preu és d’1 euro. Fins als 6 anys la inscripció és gratuïta.\nLes inscripcions anticipades a la Cursa de Can Parellada també es poden fer fins al dia 1 de juny al telèfon 629 33 77 03, al mateix preu (1 euro).\nEn tots dos casos les inscripcions es podran formalitzar el mateix diumenge 3 de juny, de 09h a 09.45h, al poliesportiu.\nAmbdues curses estan obertes a la participació de tothom i no tenen un caire competitiu, ja que es tracta de fomentar el saludable hàbit de fer esport.\nTrobareu més informació a www.masquefa.cat, a la columna de destacats.


febrer 2017 - Joan Becat\nPrescripció pels delinqüents financers. Presidencials: tenim els principals candidats. Francesc Homs jutjat.\nRÀDIO ARRELS – 28 de febrer del 2017 – Crònica d’actualitat 24 Joan BECAT amb Rafel RENYÉ En una llei sobre la prescripció que s’acaba d’aprovar a França, els delictes financers dels homes polítics en exercici són perdonats al cap de dotze anys, cosa que indultaria la major part del cas Fillon, mentre que la...\nRÀDIO ARRELS – 21 de febrer del 2017 – Crònica d’actualitat 23 Joan BECAT amb Rafel RENYÉ El cas Noos concerneix Cristina de Borbó, germana de l’actual rei Felip de Borbó, i el seu marit Iñaki Urdangarin, que ha estat condemnat pel cas Noos, per desviament de diners públics. Es comenta la trobada a Narbona...\nEl nou logo de la regió. On porta el judici d’Artur Mas ?\nRÀDIO ARRELS – 14 de febrer del 2017 – Crònica d’actualitat 22 Joan BECAT amb Rafel RENYÉ Els demandants del recurs contra el nom de la regió, una associació i totes les entitats territorials de Catalunya Nord, s’han presentat en roda de premsa. El nou logo de la regió és vergonyós, amb quatre barres grogues...\nEl nostre amic Pere Verdaguer. El president Artur Mas a judici.\nRÀDIO ARRELS – 7 de febrer del 2017 – Crònica d’actualitat 21 Joan BECAT amb Rafel RENYÉ Hem perdut un gran amic, Pere Verdaguer, un dels nostres grans escriptors, compromès en la defensa i la promoció del català. La crònica evoca dos aspectes de la seva militància, la Universitat Catalana d’Estiu, que va crear i...


La Cambra de Manresa tornarà a lliurar els seus premis una dècada després - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLa Cambra de Manresa tornarà a lliurar els seus premis una dècada després\nL'ens guardonarà enguany Airplan, Selba, MengemBages, ICL i l'EPSEM\ncarles blaya 31.01.2019 | 20:17\nLa Cambra de Comerç de Manresa recupera enguany els seus premis Cambra després d'onze anys de no celebrar-se. La incertesa legal (sobretot quant al seu finançament i per la no renovació de càrrecs des del 2010) que ha envoltat el conjunt de cambres aquesta última dècada ha estat el que ha anat ajornant la seva convocatòria, explicava ahir el president de l'entitat, Pere Casals. Amb les eleccions camerals convocades (el proper mes de maig), part de la incertesa sobre el futur de l'organisme s'esvaeix i arriba l'hora, considera la Cambra, de tornar a reconèixer públicament el treball, però també «el mèrit i les bones pràctiques» de les empreses del territori.\nAixí, el proper 15 de febrer, en un acte organitzat a l'Espai Plana de l'Om, seran guardonades les empreses Airplan (premi Internacionalització), Selba (Indústria), MengemBages (Comerç, Serveis i Turisme), ICL Iberia (Urbanisme i Territori) i l'EPSEM (premi Especial). Enguany, atesa la urgència amb què s'han organitzat els premis, el jurat ha estat integrat pel mateix comitè de la Cambra, que integren Pere Casals, Jordi Torrens, Llorenç Juanola, Carel Lammers, Manel Jovells, Joan Sebastià Rodó, Antoni Sorroche i Jordi Tragant.\nLa santfruitosenca Airplan es dedica a desenvolupar solucions de disseny, enginyeria i instal·lació de projectes enginyeria i instal·lació de projectes claus en mà per a ambients controlats i línies de procés enfocades a les indústries de la salut. L'empresa treballa per a clients d'arreu del món, dels quals la Cambra destaca aquells que té en països «complexos», com Iran, Venezuela o Indonèsia. El seu principal client és la indústria farmacèutica.\nSelba està especialitzada en el disseny i fabricació d'equips electrònics industrials. Amb un negoci orientat al mercat de l'automoció i la mobilitat sostenible és, per a la Cambra, un «exemple d'empresa que té tecnologia dins l'entorn de la indústria 4.0».\nMengemBages serà la primera cooperativa local que rebi un premi Cambra. Dedicada al comerç de proximitat, i a la promoció de la producció sostenible i ecològica, l'empresa forma part d'un nou entorn econòmic «que marca tendència», destaca la Cambra, crescut en els anys de la crisi.\nD'ICL, el jurat destaca el fet d'«haver contribuït a fer territori» i al fet de ser una part molt rellevant de l'economia local, ja que té incidència directa en moltes empreses del territori, tant en termes d'ocupació com de valor afegit. A més, afegia ahir Casals, «és de les empreses que fan pinya, que teixeixen complicitats». Per al premi (Urbanisme i Territori), Casals apuntava que s'ha destacat d'ICL especialment la seva vessant d'implicació territorial. «No tenir ICL seria un problema per a la comarca, i amb el premi en valorem el positiu», deia Jaume Ferrer, tècnic en comerç internacional de la Cambra.\nDe la UPC de Manresa es posa en valor la seva «col·laboració en el desenvolupament econòmic del territori i en la formació del seu capital humà en l'enginyeria». Per a la Cambra, és una eina clau en la implementació al Bages de la indústria 4.0.\nL'acte del 15 de febrer, que presentarà la periodista d'aquest diari Queralt Casals, inclourà un col·loqui amb representants de les empreses guardonades, que moderarà el periodista de TV3 Albert Closas


Premi Nobel de medicina o fisiologia 2021: Pel descobriment dels receptors de temperatura i tacte - Centpeus\nEl Premi Nobel de medicina o Fisiologia del 2021 l’han concedit a David Julius i Ardem Patapoutian pel descobriment dels receptors de temperatura i de tacte. Això de percebre sensacions provinents de l’exterior ens sembla la cosa més normal del món, però hi ha tota una maquinària biològica al darrere. Després de tot, qui experimenta les coses és el cervell. Si notem que ens cremem un dit o que ens esclafen un peu és perquè uns nervis han enviat senyals al cervell avisant-lo del que està passant.\nEl paper dels nervis com transmissors de senyals elèctrics cap al cervell ja era conegut. Però seguia sense saber-se com ho feia el nervi, o més estrictament, la neurona de l’extrem, per saber que la temperatura o la pressió augmentaven perillosament.\nEl camí de la descoberta va arribar de la mà del bitxo, o xili, picants Concretament de la molècula que fa que piquin tant; la capsaïcina. Que la sensació de picant té algun lligam amb la sensació de cremor ja era conegut per tots. Un menjar molt picant diem que “crema a la boca”, i no és perquè sí.\nEl que en David Julius volia saber era quina era la proteïna (el receptor) que feia que algunes neurones enviessin senyals elèctrics quan els posaven capsaïcina al medi de cultiu. Per esbrinar-ho van agafar neurones que no responien a la capsaïcina i els van anar afegint diferents gens que tenien les que sí que responien. Amb paciència van acabar per trobar-ne un que transformava neurones no-responedores en neurones responedores. Era el gen del receptor i el van anomenar TRPV1.\nLa cosa és que mentre l’estudiaven es van adonar que simplement augmentat la temperatura també s’activava. Ho feia a partir dels 40 °C, cosa que ja lliga amb la percepció d’alguna cosa que està massa calenta. I com que ja tenien el sistema muntat, van seguir treballant, però en sentit contrari. Si la capsaïcina ens genera sensació de calor perquè activa el receptor de temperatura, valia la pena mirar quins receptors activava una molècula que ens genera sensació de fred: el mentol.\nI dit i fet (bé, després d’un munt d’experiments), van identificar un altre receptor, anomenat TRPM8, que s’activa pel mentol… i en resposta a temperatures baixes. Si ara notem sensació de fred o de calor és, essencialment degut a l’activació dels receptors que va descobrir en David Julius.\nI en la mateixa línia treballava l’Ardem Patapoutian. En aquest cas ell va topar amb unes neurones que enviaven senyals elèctrics quan les premia amb una punta de pipeta. Era un estímul mecànic que, ara sabem, modifica la forma de la membrana de la cèl·lula i això fa que una proteïna, que normalment està tancada, deixí obrir una escletxa per on poden passar ions. Uns ions que seran el senyal desencadenant de l’estímul elèctric. En aquest cas al receptor li van posar el nom de Piezo1, per similitud amb la paraula grega “Píesi”, que vol dir “pressió”. Després van identificar-ne un segon que va ser, òbviament Piezi2.\nGràcies a Piezi1 i Piezi 2 notem si ens toquen, si ens abracen, si ens trepitgen i com tenim situat el cos, però també si tenim la panxa plena o si tenim ganes de fer pipí.\n2 thoughts on “Premi Nobel de medicina o fisiologia 2021: Pel descobriment dels receptors de temperatura i tacte”\n05/10/2021 a les 10:27\nSa hidratació des nas o mucoses es deu notar amb es sentit des tacte?\nPens en si es tacte deu mesurar sa tensió, com sa tensió d’un cable… O sigui, més o menys ‘permeabilitat’ de sa pell i mucoses, fa que estigui més o menys rígida.\nCom quan has nedat a aigua de mar o alcohol, o sabó, i després s’evapora i asseca, i es nota sa pell rasposa, tibant… Com un cable tibant…\nO potser amb sa pell tensa vinculada a deshidratació és sols a nins o adults que ho hem après? Que per esquema corporal de propiocepció, i mapa de sensacions. 1ue notam. ses sensacions de tacte diferent, potser més, i ho vinculam aquesta tensió amb deshidratació lleugera…\nJo no ho record gens ara! Quan hagi despertat més ja em remiraré i es dibuix d’aquest escrit!\nEm sembla una troballa important per entendre com som i ens sentim! Sobretot per entendre com aprenem ses sensacions i es relacionen amb sa memòria d’estats emocionals, postura, i anam fent com un mapa quan creixem.\n05/10/2021 a les 10:56\nP.e. es sinus frontal, quan estic deshidratat i bec aigua, diria que es nota com es relaxa, com s’hidrata.\nPotser no és sols perquè es noti que es respira diferent, pes pas i fluxe de s’aire pes girs per dins sa cavitat nasal. Ni sols pes sorollets o vibracions de s’aire. O fred/escalfor+evaporació…\nI uep! Tant sentit des tacte deu aportar caramulls de propiocepcions abans de néixer.\nI també deu servir per aprendre a regular com fer apnea, en percebre, automatizar-ho… Supòs que si es perd s’atenció es desregula per estrés extern. Com es dofins quan pateixen mals de pressió…


Gata celebra del 27 al 29 de setembre la festivitat de Sant Miquel .\nLes activitats comencen divendres 27 de setembre una nova edició de la Sant Miquel Fest, una festa de la cervesa que se celebrarà al carrer La Pau durant tot el cap de setmana i comptarà amb actuacions musicals i animació.\nA més a més, l’agrupació de Càritas de Gata ha organitzat un sopar solidari que comptarà amb l’actuació de la Rondalla de l’Escola Municipal de Música de Gata.\nLa nit de divendres acabarà amb l’actuació de l’orquestra LÍMITE a partir de les 23:30 hores al carrer La Pau.\nDissabte 28 de setembre, a les 13 hores, en el recinte de la Sant Miquel Fest actuarà el grup Oh Mausers! i tancarà la jornada l’actuació de l’orquestra La TITÀNIC a les 23:30h.\nLa Sant Miquel Fest es tancarà diumenge de matí on actuarà, a partir de les 12 h, el grup de Danses La Llata acompanyat de la Colla el Carallot de Calp\nDiumenge 29 de setembre, dia de Sant Miquel, se celebrarà la processó del sant pels carrers del poble i , en acabar, es dispararà un ramell de focs artificials\nEls actes han estat organitzats per la Comissió de Festes 2019 i 2020 amb la col·laboració de la regidoria de Festes.


Hôtel Restaurant La Braisiere Aubeterre-sur-Dronne França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nHôtel Restaurant La BraisiereLe Bourg, Saint-Romain, Aubeterre-sur-Dronne, França, 16210 - Veure al mapaNotable7,9Basada en84comentarisHôtel Restaurant La BraisiereVeure més fotos"Breakfast was good,the local yogurt very good."JaneUnited KingdomPiscinaVeure més fotosVeure totes les 40 fotosMolt bona ubicació 8,0Veure al mapa8,0Ubicació\nSobre l'allotjamentDescripcióTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Hôtel Restaurant La Braisiere és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Saint Romain. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Amb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Hôtel Restaurant La Braisiere és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, instal.lacions per a minusvàl.lids, aparcament de cotxes, habitació familiar, restaurant. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb telèfon, ventilador, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable a cada habitació. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com bany, camp de golf (a 3 km), piscina exterior, parc infantil, jardí. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Saint Romain, faci de Hôtel Restaurant La Braisiere la vostra llar.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsempolles d'aigua de cortesia Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar més


Serra del Montnegre: de desembre 2020\nEl Ple municipal de Calella ha aprovat la moció presentada pels grups de ERC, CUP, CeC i Cs, que demana explicacions a la Diputació per haver malmès tres camins antics a Hortsavinyà, mesures de protecció d’aquests camins, aplicació de la Llei d’accés motoritzat al medi natural i ampliació del Parc Natural del Montnegre i Corredor per la serra de ca l’Estol i les Guilles.\nÉs la primera votació d’aquesta legislatura que perd l’equip de govern, atès que el regidor de Ciutadans Guillermo Gomis es va afegir als de l’oposició perquè, digué, són plenament conscients de la importància de preservar el patrimoni viari històric. 9 vots a favor de la moció i 8 en contra, els del PSC —que no va intervenir en el debat— i els de Junts per Calella, que llur portaveu Albert Torrent va justificar perquè entén que la Diputació fa complir la llei al Parc cada dia, els camins afectats no són del terme de Calella, el que es denuncia no s’ajusta a la realitat, atès l’informe fet per Diputació i, segons va dir, els informes tècnics de la Diputació té per costum creure-se’ls.\nPoca cosa podem esperar d’un regidor que se’n refia només dels informes d’una de les parts interessades i no escolta l’altra o ho comprova per ell mateix. PSC i JxCat governen la Diputació de Barcelona i sembla que el deure de partit va davant del deure amb els ciutadans. Hauria de conèixer el lligam ancestral entre Calella i Hortsavinyà, les generacions de calellencs que, per anar-hi, han emprat un dels camins malmesos, i com n’estan d’erosionats en alguns trams per la manca d’aplicació de la Llei d’accés motoritzat al medi natural, fet que sí que van denunciar tant el regidor d’ERC Xavi Ponsdomènech com el de Calella en Comú Josep Mª Juhé, tots dos usuaris i coneixedors directes de l’estat precari d’aquests camins. Ponsdomènech recordà que hi ha llocs on les roderes han fet esvorancs de fins a un metre i mig, Juhé afirmà que l’informe de la Diputació no diu la veritat (en vam parlar aquí), que són camins que han aguantat segles, però que en eixamplar-los s’inicia un intens procés d’erosió. La cupaire Núria Freixas afegí que la moció també l’havien treballat amb l’Associació d’Amics del Montnegre.\nLa victòria a Calella enceta un camí que ha de tenir continuïtat amb mocions a altres ajuntaments de la zona, però ens haurem d’esperar unes quantes setmanes per l’aturada nadalenca. Cal que la gent interessada en parleu amb els regidors, si no ho fem nosaltres no ho farà ningú, i si no ho fem ara, els pocs trams originals de camins tradicionals aniran desapareixent. Si ajornem aquest debat 10 anys més, no quedarà cap camí antic per salvar.\nLa fletxa marca per on segueix el camí de bast que uneix Fuirosos amb Sant Martí de Montnegre, tallat per una pista i amb les marques de l'erosió causada pel transit rodat. Foto de Lluna Martí Aragonès.


--> L’Ajuntament d’Alzira i Alzicoop donen suport a un projecte pilot d’interés general per al camp - elseisdoble.com\nPer desenvolupar infraestructures hidràuliques i instal•lacions amb energies renovables que ajuden a la sostenibilitat de l'agricultura\nL’agricultura en les nostres valls tenen el perill de desaparèixer si no s’actua ja. Els diferents agents socials d'Alzira relacionats amb el camp, han mostrat reiteradament la seua preocupació per l'abandó d'explotacions agrícoles amb reg d'aigües subterrànies.\nL’objectiu d’este projecte consistix a desenvolupar infraestructures hidràuliques i instal•lacions amb energies renovables que ajuden a la sostenibilitat de l'agricultura, a la compatibilitat de la fertirrigació comunitària amb l'Agricultura Ecològica i a la protecció del Medi Ambient dels regadius del marge dret del Xúquer dins del terme d'Alzira.\nAra bé, a causa de la complexitat i naturalesa de l'actuació obliga a fer una execució per fases, analitzant els diferents proveïdors de recursos hídrics per a poder constituir una entitat que gestione els recursos hídrics. Per tant, s’ha marcat un full de ruta, per a poder fer este pla de forma participativa, incorporant tots els agricultors i el màxim d'agents interessats, fins i tot, relacionant este projecte amb altres accions que tinguen objectius semblants de reducció de costos i busca d'una major sostenibilitat del camp valencià.\nEls apartats principals del projecte són: el canvi a energies sostenibles, propietàriament a energia solar dels pous d’extracció d’aigua; possibilitar el reg d’explotacions agrícoles ecològiques i contribuir a la protecció i col•laboració en la lluita contra els incendis forestals.


Barça-Lenovo Tenerife: Classificats per a la final! (89-72)\nEls de Saras s’imposen en el tercer partit de la sèrie i disputaran la final contra el Reial Madrid\n11 de juny 21\nLluitaran pel títol. El Barça supera el Lenovo Tenerife (89-72) en el tercer i darrer partit de la sèrie de semifinals i disputarà la final davant el Reial Madrid. Els de Saras han sabut mantenir l’avantatge en el marcador tot i el bon inici visitant. Aquest diumenge a les 18.30 hores tindrà lloc el primer partit de la final a Madrid. Pau Gasol, amb 15 punts, i Davies i Higgins amb 14 respectivament han estat els màxims anotadors culers.\nEl Tenerife ha saltat al partit molt encertat des de la línia de tres i Doornekamp s’ha encarregat de convertir-ne dos de seguits i Cavanaugh un altre per situar el 4-9. Però els de Saras han sabut reaccionar i fins i tot obtenir un avantatge de cinc punts (17-12, min 5). Qualsevol avantatge culer era neutralitzat pels visitants, amb un gran encert des del triple. Per part del Barça Davies, Mirotic i Gasol han estat els homes més encertats.\nBons minuts del Barça\nEn el segon període els blaugrana han arribat a tenir un avantatge de 10 punts, amb encert i determinació. El conjunt rival, però, ha resistit en tot moment de la mà de Marcelinho Huertas. Per part blaugrana Gasol (11), Calatehes (9) i Davies (9) eren els culers més destacats al descans. El resultat era de 46-39 favorable als de Saras.\nEls de Saras han trencat el matx a la represa, amb bons minuts i, sobretot, una gran defensa que ha permès als culers anar augmentant la diferència en el marcador de manera progressiva. Paral·lelament Tenerife s’ha bloquejat ofensivament i això ho han aprofitat els de Saras per tancar el període 68-50.\n... per certificar el pas a la gran final\nEn els darrers 10 minuts de matx els blaugrana han mantingut la bona defensa mostrada en el tercer període i han tingut una final de partit plàcid. Els de Saras es classifiquen per la final de la Lliga Endesa que disputaran davant el Reial Madrid. El primer partit serà aquest diumenge a Madrid (18.30 hores) i el segon el dimarts al Palau (22.00 hores).\nLenovo Tenerife, 72\nBarça: Calathes (13), Higgins (14), Abrines (3), Mirotic (6) i Davies (14) –cinc inicial-, Westermann (3), Hanga (3), Bolmaro (4), Smits (5), Gasol (15), Oriola (3) i Kuric (6).\nLenovo Tenerife: Fitipaldo (3), Jenkins (-), Shermadini (8), Cavanaugh (5) i Doornekamp (19) –cinc inicial-, Huertas (13), Salin (8), Rodrigez (3), Sulejmanovic (6) i Guerra (7).\nParcials: 23-21 / 46-39 / 68-50 / 89-72\nÀrbitres: Emilio Pérez, Fernando Calatrava i Luis Miguel Castillo.


Tots una sola nació catalana: Tots a la plaça de Sant Jaume\nÉs possible que abans de final d'any, a primers d'any o en la pròxima primavera (qui sap) es comenci a aplicar el model de finançament derivat del Nou Estatut de Catalunya. Cap polític és capaç d'afirmar amb meridiana claredat, a aquestes altures, quan es complirà l'acord (o “els acords”, perquè hi ha hagut diversos). I això si no ve el Tribunal Constitucional i arrasa amb totes les aprovacions oficials al Parlament Català, Parlament Espanyol, referèndum i Senat. Si arribés aquest moment hauríem de preguntar-nos, i per a què serveixen aquestes institucions democràtiques? Deixem que actuï, legisli i governi el citat tribunal i afer conclòs.\nEls incompliments de paraula dels màxims dirigents del govern espanyol han estat tants que ja he perdut el compte. És una norma que ve de lluny, de ben lluny. De tan lluny que ja no els dóna ni vergonya el desdir-se a cada moment, ni es ruboritzen…\nNo cal estranyar-se, per tant, que una bona col·lecció d'entitats hàgim convocat una concentració per al divendres, dia 5 de desembre a la Plaça de Sant Jaume, a les 7 de la tarda, en la que es llegirà un manifest consensuat, en el que es demanarà una NOVA CONSTITUCIÓ CATALANA.\nPer a alguns la cosa pot sonar com molt grossa però no ho és tant. Catalunya es ve debatent en aquests últims mesos del 2008 en un mar de dubtes i incerteses. Molts estem arribant a la conclusió convençuda i totalitària que ja és hora d'anar agafant (que no demanant) el camí de la independència. Es van veient gestos, signes, joventut convençuda i més banderes independentistes que mai. Oradors sorgits de l'anonimat, demanen la independència com a professionals de la política. Molts ciutadans de Catalunya han començat a aixecar el cap, han vist el que hi ha i no volen tornar a baixar-lo.\nLes mentides tenen els peus molt curts. Les mentides insurreccionen i fan remoure els calius dormits. Molts hem començat a adonar-no que tant d'enganyifa amb els Estatuts, les negociacions, els dèficits i les balances fiscals, no ens porten, de moment, a cap port fiable. El vell crit: “Llibertat, amnistia i Estatut d'Autonomia” ja fa temps que ha passat a la història. Ara toca Estat Propi, una Constitució Catalana i convertir-nos en una autèntica Nació Europea. Ara toca independència.\nPublicat al Diari Crònica\nPublicat per Pedro Morón de la Fuente a 11:57


Clips de vídeo del programa Valor afegit - Pàgina 51\nCatalunya és puntera en investigació en biotecnologia, un dels grans sectors on s'ha de sustentar la desitjada transformació del model econòmic. Però el que encara no s'ha aconseguit és que tot aquest coneixement passi al món de l'empresa i es converteixi en negoci.\nGil Toll repassa la figura de l'economista català Sardà-Dexeus, principal artífex del pla d'estabilització del 1959 que va permetre al govern franquista aconseguir l'ajuda de l'FMI per començar a sortir de la crisi econòmica endèmica que arrossegava el país.\nUna de les grans farmacèutiques especialitzades en salut bucodental, Dentaid, va néixer a Catalunya fa més de trenta anys de la mà d'Enric Masdevall. Científic vocacional, Masdevall va saber veure les oportunitats d'un nou negoci en el sector farmacèutic que no ha parat de créixer.\nLa crisi ha passat factura a molts col.lectius, també, als dels joves que veuen com la precarietat, la temporalitat i els sous baixos són part inherent a les seves condicions laborals. L'emancipació és un somni per a molts. Per a molts altres, és un camí d'anada i tornada que els ha portat, un altre cop, a casa dels pares.\nParlem amb el responsable del gegant d'Internet a Espanya, Javier Rodríguez Zapatero, que ens explica les particularitats del mercat espanyol i les últimes novetats de la companyia.\nPassejant entre mòbils\nEl periodista i analista en tecnologia, Albert Cuesta, ens ha explicat al Mobile World Congress cap a on va el negoci de la telefonia mòbil. Mòbils intel.ligents convertits en autèntics ordinadors personals i que, ben aviat, tindran un accés a la xarxa tan ràpid com l'ADSL de casa.\nLa força del que és gratis\nObjectiu: Silicon Valley\nPer crèixer i globalitzar-se com a empresa tecnològica el pas per la "Meca" de la innovació és obligat. Silicon Valley, la vall californiana on van néixer Google o Apple, continua sent tot un ecosistema on les empreses es contagien de noves idees. Barcelona Activa i la Cambra de Comerç de Barcelona organitzen ponts empresarials per animar les companyies catalanes a posar un peu a Califòrnia.\nVull treballar del que sigui\nLa crisi està posant les coses molt difícils a molts treballadors i cada cop són més els que estan disposats a acceptar qualsevol feina, encara que estigui molt per sota de la seva capacitació laboral. Quan vénen mal dades, l'important és treballar, sigui del que sigui.\nMetres i metres de terreny urbanitzat seguiran deserts durant molts anys per culpa de la crisi immobiliària. I, tot això, mentre els ajuntaments han de donar serveis en barris fantasma. Dimarts veurem quin és el paisatge que està dibuixant la crisi en força zones de Catalunya.\nEl programa del 33 ofereix un informe que, amb el títol "Recorregut de l'emprenedor", explica les qüestions prèvies que qualsevol persona que tingui el projecte de muntar una empresa s'ha de plantejar i els passos que ha de fer després per fer realitat el projecte. El programa il·lustra els consells, d'una banda, amb la feina que fa Barcelona Activa, una empresa municipal que tutela i promou empreses que comencen i que fan apostes de futur, i, de l'altra, amb l'experiència d'emprenedors que han consolidat el seu projecte empresarial amb l'ajuda de l'entitat. L'espai d'entrevista l'ocuparà Adolf Todó, director general de Caixa Manresa, que acaba de publicar el llibre "El gran horizonte", en què parla sobre les pors que genera la globalització. I a l'espai "Sentit comú", la presentadora de televisió Silvia Jato explicarà com administra la seva economia.\nValor afegit - capítol 78\nMONOGRÀFIC DE "VALOR AFEGIT" SOBRE LA FELICITAT "Valor afegit" oferirà demà, a partir de les 22.25, un programa monogràfic sobre la Felicitat, un tema sobre el qual estan elaborant un estudi un grup d'economistes, entre ells algun premi Nobel, i psicòlegs. El programa econòmic del 33 oferirà un reportatge sobre el treball dels estudiosos, que afronten un tema difícil i complex, i que poden tenir llest d'aquí dos anys. Els autors del treball es qüestionen, d'entrada, si s'és més feliç rebent un bitllet de 100 euros o una mirada còmplice d'algú que ens agrada. Comparen també els nivells de vida i del Producte Interior Brut (PIB) amb l'índex de Felicitat. Els resultats provisionals son molt diversos: hi ha països rics on la gent es declara feliç i aquest índex coincideix bastant amb el del PIB, i altres no. També hi han països on tenen un PIB molt baix i, en canvi, un índex de Felicitat molt alt, com Ghana. Intervenen molts factors a l'hora d'aconseguir la Felicitat: identificació i orgull nacional, local, esportiu; satisfacció a la feina, tant amb el tipus de treball com amb el tracte i el sou; relació de parella i familiar, ... Sobre el tema es manifesten també el comissari europeu d'Economia, Joaquin Almunia i l'economista Guillermo de la Dehesa.


La processo dels Dolors\nLa processó dels Dolors, pòrtic de la Setmana Santa\nLa Congregació dels Dolors surt el Diumenge de Rams en la processó “dels Armats”. El Divendres de passió, antigament memòria de la Mare de Déu dels Dolors, és com el pòrtic per a començar a ficar-nos en les escenes de l'Evangeli que narren la Passió, Mort i Resurrecció del nostre Senyor, i preguntar-nos com anem a viure aquests pròxims dies d'una manera especial, quan Jesús se'ns dóna totalment, per amor, com diu el Papa en la seva Encíclica: “en la seva mort a la creu es realitza aquest posar-se Déu contra si mateix, en lliurar-se per donar nova vida a l'home i salvar-lo: això és amor en la seva forma més radical. Adreçar l’esguard al costat traspassat de Crist... ajuda a comprendre... que «Déu és amor» (1 Jn 4,8). És allí, a la creu, on es pot contemplar aquesta veritat... I, des d'aquesta mirada, el cristià troba l’orientació del seu viure i del seu estimar”.\nEl millor per contemplar de prop al Senyor aquests dies de Setmana Santa, és fer-ho amb la Mare de Déu dels Dolors. Per a fer una bona fotografia es requereix un enquadrament adequat, enfocar bé el camp visual. Doncs per a viure la Setmana Santa el millor angle d'enquadrament és el cor de la Santíssima Verge, ficar-nos allí per acompanyar a Jesús, ella ens mena cap a la saviesa de la Creu, i al veure l’amor en Persona ens vindrà al cap: “Jesús ha fet això per mi... jo, què faig per Jesús?”. I d'aquí surten propòsits de correspondència, d’acudir al sagrament de la confessió.\nLlegint el llibre “Getsemaní” de Javier Echevarría, prelat del Opus Dei, hem de mirar a Crist i aprendre d'Ell a tractar al Pare, entrar en aquestes escenes amb els apòstols: “Els va dur amb Ell, perquè participessin en la seva oració... Durant els tres anys de caminar amb Ell per Terra Santa, seria constant la invitació del Mestre als deixebles perquè resessin. Ara els va demanar que se sumessin al seu recolliment, a la seva preparació per al Sacrifici redemptor de la humanitat. Els reblava així que la vida del cristià, a tota hora i especialment en les circumstàncies més extraordinàries, ha de discórrer per la llera d'una oració amb Ell i com la d'Ell”, i “resar amb Crist duu necessàriament a assumir com pròpia la Voluntat del Pare... els plans divins”. Entrar en aquest món de Jesús significa que el “deixarem habitar en la intel•ligència i en el cor, conferint a les nostres potències la fondària del diàleg del Fill de Déu amb el seu Pare”.\n“Contemplar” així és deslligar-nos de la nostra misèria i volar alt, per les alçàries de l'amor de Déu... per no caure en la temptació, per a no abandonar a Jesús en les hores dures com va passar llavors: “abandonant-lo van fugir tots” (Mc 14, 50), en una desbandada que dura segles... Jesús segueix tenint pocs amics. La lectura de l'Evangeli, la pregària, ficar el cap i el cor en cadascuna de les escenes de la Passió del Senyor, ens porta a la contemplació d’aquesta Via dolorosa, que acaba en la Resurrecció... i llavors veiem que “contemplar” és deixar-se mirar per Ell... aquesta actitud ha fet molts sants i és el millor sistema per a créixer en amor a Crist, a través de la seva Humanitat Santíssima. Va molt bé beure en la saviesa de les imatges de Jesús (aquests anys, que hi ha tanta gent “iconoclasta”) i amagar-nos en les seves ferides; o admirar el seu patiment quan anem a deixar un treball per cansament, perquè som mandrosos, i seguir a peu del canó...; veure la seva humiliació quan ens sentim vanitosos; veure la seva generositat quan ens venç l'egoisme, veure el seu lliurament quan hem lluitat poc. Ens hi acostem amb els protagonistes de la Passió, per exemple la Verònica, aquesta dona atrevida, que s'obre pas per a donar la cara per Jesús; neteja el seu rostre i queda gravada la seva faç en el vel, com queda impresa la imatge de Crist en la nostra ànima quan neixen desigs de no entelar aquesta imatge, de netejar el rostre de Jesús... Els actes d'amor i de desgreuge van naixent davant les faltes de sensibilitat. I ens porten a unir-nos amb les nostres contrarietats, malalties, a la Creu; també les correccions, que ens ajuden a millorar. Sempre amb Maria, anar de la seva mà, on ella ens dugui...


Rosich i Soler - Calella Televisió\nIniciÀrea ProfessionalRadio Calella TelevisióCalella Televisió\nPresentació. Qui som\nProgramació Aplec de Calella\nTarifes. Publicitat ràdio\nLa televisió per internet\nCalendari de la programació anual\nProposta maig 2013. Calella TV\nRàdio Calella Televisió, SL; és una empresa municipal de comunicació, creada al 2003.\nQui som, llegir més\nModalitats de contractació de publicitat a Calella TV\nCalella TV ofereix diferents sistemes de publicitat. Els programes queden penjats a la xarxa d’Internet mantenint el format complet d’emissió, amb els anuncis i patrocinis inserits en la primera emissió. Es tracta d’una publicitat molt efectiva per a mantenir viva la marca de l 'anunciant.\nEls Blocs Publicitaris són el temps dedicat a la publicitat dintre dels diferents programes, tan patrocinats com no. L’anunciant pot contractar la quantitat d’espots a inserir que consideri oportú, podent-se combinar la quantitat d’insercions contractades en diferents dies i programes.\nCarta de presentació de Josep M Rosich com a nou agent de publicitat de RCTV\nBenvolguts, M'adreço a vostès com a nou comercial del Departament de publicitat de Ràdio Calella Televisió.\nLa meva trajectòria professional en el món dels mitjans de comunicació es va iniciar, precisament, en aquesta emissora local.[...]Actualment, des de finals de 2012 torno a estar, i amb molta il·lusió, a Ràdio Calella, tot i que segueixo vinculat a GUM FM com a coordinador de la revista comarcal de l’Alt Maresme GuiaÙtil Gum i com a suport puntual al departament de publicitat de l'emissora al Garraf-Penedès i al Pirineu.


Cicle Superior (5è i 6è): Cerdanya, terra de neu!\nCerdanya, terra de neu!\nAcaba el primer dia d'aventura per la Cerdanya. I ha estat ben entretingut!\nQuan hem arribat, ens ha recollit el bus que ens ha dut a Guils Fontanera, l'estació d'esquí nòrdic. Ens acompanyava l'Àngel, un erudit de flora i fauna de Cerdanya que ens ha ensenyat moltíssimes coses. El cel era gris i de sobte... PLUF! NEVADA!\nEns hem arrecerat dins del refugi de la pista i hem pogut observar plumatges, cornamentes i pells de diferents animals.\nEl temps ha fet treva i hem baixat fins la localitat de Guils de Cerdanya, on hem trobat dues cares conegudes.\nAra estem sopant al Campus Cerdanya després d'haver jugat i d'haver-nos dutxat. Tan sols ens queda el joc de nit i agafar forces per demà que serà un dia complet.\nPodeu veure les fotos en aquest link.\nPublicat per Escola Vedruna Ripoll a 21:06


Memòria de la Canuda - Artur Ramon Art\nper Artur Ramon, 20 juliol, 2020\nEl passat dijous 16 de juliol al vespre al pati de la fabrica Lehmann vam presentar el llibre de Manuel Llanas, La Canuda i el comerç del llibre vell. Converses amb Santi Mallafré (ed. Comanegra). Era el primer acte al qual assistia després de la malvestat, i va passar com una alenada d’aire fresc, una celebració de la vida en temps incerts.\nLa Canuda fou una llibreria singular. Porta amb porta amb l’Ateneu i a tocar de les Rambles, es desplegava un espai ple de llibres al qual s’entrava lliurement en un viatge al passat. Piles de llibres d’art convivien amb atles i manuals de cuina, i amb llibres de butxaca, i primeres edicions, i llibres d’alta bibliofília que es publicaven en els catàlegs que els malalts del paper anàvem a cercar en una cambra de les meravelles, a mig camí de la sagristia i el tresor d’un temple antic. El parquet cruixia en passar, i feia aquella olor indescriptible, tant barcelonina, del temps barrejat amb la humitat.\nAl Santi Mallafré, propietari de la llibreria, -home de cap lleoní, cabell i barba platejats que contrasten amb la seva pell iodada tot l’any sota el sol d’Arenys de Mar-, li agrada dir que era la llibreria més popular de Barcelona. Crec que era molt més. La Canuda era una institució cultural de primer ordre, un dispensari intel·lectual que poc tenia a veure amb el cementiri dels llibres que perpetrà el malaguanyat autor de L’ombra del vent.\nAcabat de casar, quan els llibres eren els meus fills, hi anava sovint a buscar les obres que havia encarregat al catàleg, i en entrar a la sala ja citada et senties com un dels escollits. Després hi vaig anar molt sovint, en el camí que em portava de la feina a casa o viceversa, de vegades diàriament. I entre llibres parlava amb el Santi, i ell, obsessiu de l’ordre com és, alineava simètricament els llibres que algú havia remenat. Ell i en Ramon Gómez, la seva mà dreta, et feien sentir com a casa.\nA la Canuda no hi anaves a buscar un llibre en concret, però acostumaves a sortir-ne amb un entre les mans perquè el llibre t’escollia a tu, mogut pels fils invisibles i inenarrables de la poètica de l’atzar. Era el territori perfecte per als que tenim vocació de flâneurs literaris en el sentit més estrictament baudelarià del mot. Mai podia mirar els llibres bé mentre parlàvem en les hores robades, i sempre em quedava amb les ganes de tenir més temps, el mateix que em passa ara quan quedo a dinar amb el Santi i tenim un munt de temes en comú que no acabem mai: la literatura, l’art i la bellesa, en l’ordre que vulgueu. Si Josep Pla visqués, li escriuria un homenot a aquest home genuïnament bo i sobretot generós, ple de vida i d’històries que explica amb una gràcia extraordinària, com un galant de teatre, tal com va fer el dia de la presentació, davant l’admiració de l’audiència.\nEl 23 de novembre de 2013, –després de seixanta-sis anys–, la Canuda va tancar les seves portes per sempre més. La Barcelona globalitzada i low-cost la va substituir per una franquícia de roba amb nom de fruita exòtica. Molts, també nosaltres, vam haver d’emigrar de Ciutat Vella per la pressió del turisme, que havia convertit el nostre barri en un parc temàtic. Inversemblantment, aquell món que bullia no fa ni sis mesos tampoc és el d’avui. Fa poc vaig passejar per el Barri Gòtic –sense passar ni pel carrer Canuda, ni pel de la Palla per no caure en l’abisme de la nostàlgia– i semblava que caminés per un quadre de De Chirico: silenci i buidor que han esborrat d’un sol cop, per ara, l’homo turisticus.\nA mesura que avancem pel camí de la nostra vida la memòria ens parla. Per sort, aquest llibre de Manuel Llanas, que recull metòdicament les converses amb en Santi Mallafré, cristal·litza i preserva el llegat de la Canuda per a les properes generacions. Quan no quedin llibreries i la cultura sigui un reducte marginal, com passava a l’Edat Mitjana, algun lector descobrirà que a Barcelona hi havia una llibreria popular, singular i emblemàtica, i al seu darrera un home de pedra picada, de primera, que obria cada dia la persiana i dels que llavors es classificaran com a espècies extingides.\nA l’imatge: Interior de la llibreria Canuda.


econosistema « FEGP · Bloc\nPosts Tagged ‘econosistema’\nLa FP no és la que necessitem les empreses\nLa taxa d’atur del Gran Penedès està en un 13,5%, gairebé un punt i mig per damunt de la mitjana catalana. La realitat és contundent: prop de vint-i-un mil residents en el nostre econosistema granpenedesenc estan buscant feina. En canvi, les empreses no troben personal tot just quan, ara sí, estan disposades a augmentar les seves plantilles.\nEnsems la vitalització econòmica s’observa un declivi del mercat laboral, que no pot donar resposta a la demanda de les companyies. Els departaments de RRHH han d’importar mà d’obra competent d’altres demarcacions, cosa que genera un maldecap afegit perquè no és fàcil consolidar els llocs de treball amb personal no resident a la mateixa zona, tret dels perfils directius.\nQuè ens està passant? Les mirades més crítiques es centren en la formació professional i en la formació ocupacional.\nLa formació ocupacional ja fa temps que està damnada per un Servei d’Ocupació de Catalunya (SOC) que ha esdevingut una macroestructura ineficaç i farcida de vicis burocràtics i peremptorietats fàtues. Sempre de manera subreptícia -ells sabran per què- els tècnics dels departaments d’ocupació que estan a peu de carrer, i que coneixen com ningú les vergonyes del sistema, blasmen la seva operativitat.\nPel que fa a la formació professional, aquesta és la ventafocs dels sistema reglat. Les modalitats de formació en alternança -particularment, la dual- van despertar les majors expectatives tant a les empreses com en les mateixes factories de cicles de FP. Des del primer moment, la direcció general de la Formació Professional n’ha fet valoracions positives, però contradictòries.\nSegons uns i altres -aquells i aquelles que ho pateixen a les aules- la posada en marxa de la FP Dual va ser precipitada. Han passat set anys i en prou feines s’han reparat les esquerdes d’una implementació sobtada. Es pot dir que la dual funciona, més o menys, perquè està dopada, però no pas perquè hagi satisfet les expectatives polítiques, com tampoc les dels docents.\nCal interpretar que la FP està ben tutelada però mal planificada. Caldria abocar-hi molts més recursos per fer-la més atractiva i per categoritzar-la socialment. Si hi ha una assignatura pendent més que cap altra aquesta és la necessitat de prestigiar la formació professional. A més, cal duplicar els pressupostos per diversificar el catàleg de cicles formatius, fer-los més eficients i dotar les instal·lacions amb laboratoris, tallers i àrees d’experimentació. Només així podrem atraure més alumnes i conjugar el binomi formació i empresa. Ara no hi ha manera.\nSecretari general · FEGP\nTags: assignatura, atur, catàleg, contundent, declivi, econosistema, empreses, expectatives, feina, formació ocupacional, formació professional, FP Dual, mal planificada, mercat laboral, ocupació, recursos, resposta, vicis burocràtics, vitalització\nPosted in Capital humà | No Comments »


Preguntes Freqüents - Gafas Completas CAT\n¿Tens dubtes? Potser aquí trobes les respostes que busques.\nQuina garantia tenen les ulleres de sol i les muntures?\nSi es tracta de defectes de fabricació et donem 2 anys, si tens un problema, informa’ns i t’ajudarem.\nQuina garantia tenen les lents de contacte?\nLes lents de contacte tenen una vida limitada un cop es comencen a fer servir, habitualment, és d’1 dia, d’una semana o d’un mes. Les d’ús mensual requereixen un manteniment especial a diari per tal que es mantinguin fresques 30 dies seguits en ús. Les lents de contacte tenen imprès a l’envàs la data de caducitat. Si detectes algún defecte a la lent, informa’ns-en i les revisarem, en cas de defecte de fàbrica les substituirem.\nCom a client vostre, de quines garanties generals disposo?\nQuè és el calibre?\nÉs el diàmetre de la lent en mm, és la “talla” de la ullera. Normalment es mesura en horitzontal. No totes les ulleres tenen disponibles diferents calibres.\nQuè son els vidres polaritzats?\nEls vidres polaritzats fan servir una tècnica especial que redueix la intensitat dels reflexes que provenen del terra, vidres, aigua, finestres, etcètera. Ajuden a relaxar els ulls i milloren la qualitat de la visió.\nEls vidres degradats protegeixen del sol?\nAquest tipus de vidres tenen un índex de protecció inferior als normals, el seu ús és més estètic que protector i s’ha de tenir en compte.\nCom puc demanar cita per fer una revisió d’audiologia o de graduació?\nPots demanar una cita perquè revisem la teva visió trucant al telèfon de la botiga que t’interessi, o podem trucar-te nosaltres si ens envies un correu electrònic amb les teves dades a info@gafascompletas.com\nPel servei d’audiologia disposem d’un formulari per concertar la cita, emplena’l i nosaltres et trucarem. El trobaràs aquí.\nQuin preu tenen les revisions?\nLes revisions visuals i d’audiologia són gratuïtes per els nostres clients.\nGradueu ulleres de piscina?\nDisposem d’un servei de graduació per ulleres de piscina.\nHoraris i direccions de botigues\nPots consultar els horaris, telèfons i adreces dels nostres centres aquí.\nDubtes de models d’ulleres, stock i preus\nSi vols saber si disposem d’una ullera determinada i el seu preu abans de venir al nostre centre, truca’ns a una de les nostres botigues o omple aquest formulari.\nQuan estarà llesta la meva comanda?\nSi vols informació referent a un encàrrec, pots trucar directament a la botiga per fer la consulta (link botigues) o emplena el formulari que trobaràs aquí.\nEm podeu enviar la factura?\nPer demanar un duplicat de la teva factura omple el formulari de contacte.\nTeniu alguna promoció especial?\nPots veure totes les nostres promocions en aquest enllaç, si tens dubtes o vols més informació, estem a la teva disposició a les nostres botigues, pots trucar-nos o emplenar aquest formulari i les resoldrem!\nFeu taps a mida?\nSí, oferim el servei de fer taps a mida, tant per nens com per adults.\n¿Tens més dubtes? T’ajudem.\n¡Escriu-nos! Et respondrem el més aviat possible.\nA una de les nostres botigues.


Les kettlebells - BlocCafè Gym Boulder\nFa temps que volem explicar-te la utilitat d’un tipus de peses que segurament hauràs vist a la sala d’entrenament i que no són les manuelles habituals. Saps de quines estem parlant? Són unes en forma de bola amb la base plana i amb una nansa en la part superior per agafar-les. Tradicionalment, se les ha denominat com a peses russes, tot i que avui tothom les coneix sota el nom de kettlebells. Aquestes peses serveixen per treballar la força i la flexibilitat muscular durant els entrenaments.\nQuina és la diferència entre les peses tradicionals i les kettlebells?\nLa diferència principal és que una kettlebell és un pes inestable, és a dir, la part per on s’agafa la kattlebell i el centre de gravetat no es troben en el mateix lloc. Es tracta, doncs, d’un disseny pensat principalment per als moviments de balanceig que combinen l’entrenament de força amb l’entrenament muscular. Per contra, les manuelles tradicionals treballen la força directa i el desenvolupament dels músculs.\nPer què cada vegada té més adeptes?\nPodem dir que l’entrenament amb les kettlebells és més àgil i dinàmic, ja que treballa diferents músculs simultàniament aconseguint un tipus d’entrenament únic.\nQuins entrenaments podem fer amb les kettlebells?\nA continuació t’explicarem 3 exemples d’entrenament amb kettlebells que pots fer al Bloc amb l’ajuda d’un monitor perquè aprenguis a utilitzar-les adequadament i sense risc a lesionar-te.\nBalanceig de kettlebells\nEs treballen glutis, muscles, espatlles i el conjunt de muscles que formen part del core, principalment les abdominals. Consisteix a obrir els peus a l’alçada dels malucs flexionant els genolls i balancejant el cos i braços de manera que la kettlebell passi entre les cames.\nHalo amb les kettlebells\nAjuda a tonificar l’esquena, pectorals, braços i core. En aquest cas has d’aixecar-la i portar-la per sobre del cap i cap a un costat creant un moviment de rotació passant per darrere.\nPress militar amb les kettlebells\nServeix per enfortir l’esquena, els bíceps i l’esquena superior. Es necessiten dues kettlebells, una per cada mà i has de moure-les des del pit aixecant-les per sobre del cap.\nCom veuràs, això és una petita mostra de tot el que pots fer amb les kettlebells. Al Bloc Cafè treballem amb elles des de fa temps a la sala d’entrenament i podem ajudar-te perquè t’iniciïs en aquesta pràctica tan completa i que t’ajudarà a incrementar el rendiment dels teus exercicis.


Functional Ecology and Global Change Lab » Blog Archive » Grup d’experts en Canvi climàtic a Catalunya (GECCC)\nGrup d’experts en Canvi climàtic a Catalunya (GECCC)\nObjectius del GECCC:\nLa intervenció humana sobre la terra és tan antiga com la mateixa Humanitat, tot i que les escales temporals i espacials d’aquesta intervenció han canviat amb el temps. La disponibilitat de recursos, l’evolució de la tecnologia i les contínues variacions de factors socioeconòmics i demogràfics expliquen, moltes vegades, els canvis i les dinàmiques dels assentaments humans, i configuren els problemes i les accions que al llarg de la història s’han produït sobre el medi, en general, i sobre el territori, en particular. Aquesta visió tan interessant i ambiciosa, que s’anomena canvi global, tracta de les variacions i els canvis que l’evolució social i econòmica han induït en l’època moderna.\nEl canvi global és un fenomen d’abast global, però els seus impactes i les eventuals accions que es puguin prendre per adaptar-s’hi són diferents per a cada país i territori. Catalunya haurà d’actuar assumint el paper que li toca dins de l’Estat espanyol i de la Comunitat Europea. No obstant això, per tal de poder elaborar i desenvolupar una estratègia pròpia en aquest àmbit cal conèixer les característiques climàtiques del territori i les previsions sobre la dimensió dels possibles canvis de clima a mitjà termini, així com els possibles efectes i les conseqüències d’aquest fenòmen a Catalunya.\nAquest és l’objectiu d’aquest grup d’experts l’origen del qual és l’elaboració de l’Informe sobre el canvi climàtic a Catalunya, que s’ocupa d’analitzar, periòdicament, tota la informació produïda al nostre país sobre l’escalfament global i l’eventual canvi del clima, valorar la informació elaborada arreu que pugui ser aplicable a Catalunya, detectar les llacunes de coneixement existents, i fer propostes sobre les diferents opcions a seguir de cara al futur.\nPer tal d’assolir aquest objectiu general el GECCC es proposa organitzar activitats conjuntes i promoure projectes entre els diferents grups de recerca que el componen (el programa d’activitats estarà disponible properament).


manelzaera: Noves normes de contractació de serveis TI a Brasil\nBarrapunto publica una referència a la normativa que a partir de gener del 2009 entrarà en vigor per a la contractació de tecnologies de la informació per part del govern de Brasil. Es destaquen alguns aspectes com la prohibició de subcontractar els processos de gestió de TI i de les activitats de coordinació de seguretat de sistemes. Dins d'aquesta normativa es requerirà que les administracions brasileres, abans de decidir iniciar el desenvolupament d'una nova aplicació de programari, consultin el web http://www.softwarepublico.gov.br per veure les solucions que ja existeixen.\nAixò permet que projectes existents i funcionant creixin, per les potencials noves aportacions si s'utilitzen en més administracions. També es redueix la duplicitat d'esforços per solucionar un mateix problema. I, se suposa, això aportarà un major coneixement d'allò que fan unes administracions i les altres. A Espanya, a Catalunya, també s'hauria d'aplicar això. Els projectes líders d'implantació de programari lliure -Extremadura, Andalusia- tenen directoris d'aplicacions per a diferents àmbits de l'administració, que es podrien reaprofitar -adaptar, si cal-, en altres administracions. I no cal quedar-se a Espanya, sinó que a la resta del món hi ha també bons projectes als quals aportar esforços i aprofitar-los a la vegada.\nEtiquetes: Administració Pública, Brasil, programari lliure


La dona francesa afectada per un tumor incurable es va suïcidar amb barbitúrics\nChantal Sébire, la dona francesa afectada per un tumor incurable i a qui la justícia va negar l'eutanàsia, es va suïcidar amb barbitúrics. Així ho ha donat a conèixer el fiscal de Dijon que investiga el cas, que ha explicat que els resultats de les anàlisis toxicològiques demostren que Sébire va absorbir-ne una "dosi mortal". El jutge va decidir fer aquestes anàlisis després que l'autòpsia que es va fer al cadàver no aclarís la causa de la seva mort. Chantal Sébire, que patia un càncer que li provocava forts dolors i l'havia deixat cega i amb la cara deformada, va aparèixer morta al seu domicili prop de Dijon el passat 19 de març, dos dies després que un tribunal li negués el dret a morir dignament.\n27/03/2008 - 14.05 Actualitzat 27/03/2008 - 19.03\nEl seu cas va revifar a França el debat sobre l'eutanàsia activa i ha obligat la classe política a plantejar-se la vigència de l'actual text legal sobre cures pal·liatives i els drets del pacient, que és del 2005 i que només preveu el coma induït.


La Classificació de les Malalties Mentals a inicis del segle XX\nEls primers anys del segle 20 marquen un període molt significatiu en l’estudi de la malaltia mental. L’explicació freudiana de la histèria i el desenvolupament de l’estudi de les neurosis per Pierre Janet (1859-1947) i, sobretot els treballs d’Emil Krapelin (1856-1926) i Eugen Bleuler (1957-1939) canvien els models de comprensió de la malaltia.\nFins a les darreries del segle 19 estaven en ús teories com la ‘degenerescència mental’ d’Enrico Morselli (1852-1929) o ‘l’atavisme criminal’ de Cesare Lombroso (1835-1905). Eren formes de determinisme biològic que vinculaven la malaltia mental a l’herència biològica. Un malalt mental era un ‘pervers instintiu’, per dir-ho com Ernest Dupré (1862-1921), d’aquí que la societat tingués el dret i fins i tot l’obligació de defensar-se’n i de defensar-lo, a través de l’internament en psiquiàtrics.\nEmil Krapelin realitzà la tasca, poc lluïda però imprescindible, d’estandarditzar uns quadres clínics sovint poc clars. Amb això fa possible un llenguatge veritablement comú de la psicologia i la psiquiatria. La seva codificació es basa en l’articulació entre diagnòstic i pronòstic, de manera que es pugui intentar preveure l’evolució d’una malaltia. Les principals malalties que definí Krapelin foren la psicosi maníaco-depressiva i la demència precoç, que definí com a crònica.\nPer la seva banda, Eugen Bleuer fou qui proposà el terme ‘esquizofrènia’ per agrupar una sèrie de psicosis caracteritzades per una forta dissociació de les funcions psíquiques i més endavant també fou el primer a parlar d’autisme. Bleuer era menys determinista que Krapelin, creia que les esquizofrènies no eren malalties caracteritzades per dèficits i aquesta discussió sobre l’etologia va marcar els debats científics durant anys.\nA Alemanya, Karl Jaspers (1883-1969) intentà renovar la tradició clínica publicant la seva ‘Psicopatia general’ (1913) en què proposava no reduir el malalt a la malaltia i no considerar la malaltia com un estricte cas deficitari, sinó com una forma de vivència interior. Però tingué poc èxit i la tossuda praxi de l’internament i l’aïllament perduraren encara molt anys.\nEn tot cas, la creença en el caràcter incurable de la malaltia mental, tingué com a conseqüència el fet d’encoratjar el pessimisme terapèutic. La crisi del sistema d’asils, (sòrdids, ineficaços...) que ja era òbvia a finals del segle 19, portà a una mena de pusil·lànimitat o d’acoquinament dels psiquiatres per comparació als metges d’altres especialitats. Es tractava més d’identificar i de guardar uns malalts, pensant en criteris quasi d’ordre públic, d’higiene i de policia, que no pas d’intentar guarir-los.\nNomés en el primer quart del segle 20 es reforçà el convenciment que cal fer una psiquiatria de base biològica, tot i que no se sabia gaire per on començar i es barrejà investigació neurològica i contenció dels internats. És l’època en què l’austríac Julius Wagner-Jauregg (1857-1940) guanyava el Nobel (1927) amb la ‘papiroteràpia’ provocant quadres febrils als interns i injectant la malària als esquizofrènics!\nD’una manera similar el portuguès Antonio Egas Moniz (1874-1955) rebé el Nobel (1949) per les seves operacions de lobotomia (ablació total o parcial dels lòbuls frontals del cervell) en pacients d’esquizofrènia i paranoia, però també en depressius i en sifilítics. Que morissin molts pacients durant l’operació i que l’única experiència prèvia d’Egas abans de posar-se a fer lobotomies fos amb un únic ximpanzé, sembla que importava poc. De fet, un deixeble d’Egas, el nord-americà por Walter Freeman, es feu famós durant els anys 1940-1950 per realitzar intervencions de lobotomia amb un martell de picar gel i anestesiant (per així dir-ho!) els pacients amb una màquina d’electroxocs! Potser unes cent mil persones arreu del món van patir lobotomies (incloent-hi una germana del president americà John Kennedy) sense que pràcticament ningú es preguntés si servien d’alguna cosa.\nL’esterilització dels malalts mentals cal situar-la aquest context de fracàs terapèutic de la psiquiatria. L’any 1933 Hitler promulgà una llei d’esterilització que afectà 225.000 persones entre discapacitats, esquizofrènics, epilèptics, cecs, sords, alcohòlics, jueus i gitanos. Però el jove Salvador Allende a Xile i la socialdemocràcia sueca, per posar dos exemples, també estaven d’acord amb l’esterilització dels ‘deficients’. Quasi només s’hi oposà l’església catòlica, i al capdavant el Papa Pius XI amb l’encíclica ‘Casti connubi’, publicada el 30 de desembre de 1930. En tot cas, Hitler no inventà res de nou amb les seves lleis eugenèsiques. El Tribunal Suprem dels Estats Units havia obert el camí, l’any 1929, donant autorització a l’estat de Virgínia (cas Buck contra Bell) per tal d’esterilitzar els ‘no aptes’.\nConvindria recordar una personalitat significativa en la seva lluita pel drets dels malalts mentals: el nord-americà Clifford Whittingham Beers (1876-1943). Havia estat malalt de depressió i paranoia i creà la primera associació d’higiene mental. El seu llibre ‘Una ment que es va trobar a si mateixa’ (1ª ed., 1903, revisada en 1923) és el primer text en què els malalts mentals prenen la paraula. És a partir de la seva obra que es parlarà tímidament de la rehabilitació del malalt mental, per comptes de considerar-lo un rebuig social. Va costar molt entendre que una persona pot tenir problemes mentals i no ser un malalt mental. Assumir que els problemes mentals (cognitius, comportamentals i/o emocionals) de les persones tenen una veu pròpia i que de vegades no es poden explicar en una clau patològica, sinó adaptativa, ha demanat i demana encara, una llarga lluita.


Dv., 11/10/2019 - 01:05\nUna de les coses bones que porta la tardor és la represa de les activitats organitzades per Velles Cases Andorranes, una associació sense ànim de lucre que promou i defensa el patrimoni cultural i natural d’Andorra, encapçalada amb gran passió pel seu president, Claude Benet, per la Maria Domingo i per una junta jove que empeny amb d’altres persones fidels que els han donat suport tots aquests anys.\nDies enrere, la trobada va ser a la parròquia de Canillo, on vam tenir l’oportunitat de visitar les petites esglésies de Sant Pere del Tarter, Sant Miquel de Prats, Santa Creu de Canillo i Sant Antoni de l’Aldosa que sovint trobem tancades. En aquesta visita hem pogut comptar amb les magnífiques explicacions d’en Robert Lizarte, guia cultural i estudiós entusiasta de l’art andorrà, i d’en Domènec Bascompte, arxiver del Comú de Canillo i amant dels usos i costums de la parròquia que va recollint amb cura. Tots dos uns privilegiats que treballen per la recuperació de la història de les nostres arrels i que ens han fet veure tots els detalls de l’artesanat dels retaules, dels frescos, predel·les com les de Prats, sense oblidar les campanes, especialment les de l’església de Sant Serni de Canillo, així com el plaer de sentir el seu carilló.\nPerò el que és també un tresor és parlar amb les dones i homes que han viscut una Andorra ben diferent, que recorden als prohoms, les festes majors, històries de temps passats, tristes o alegres, que traspuen molta nostàlgia. Si haguéssim d’entonar un crit de guerra tots estarien d’acord que estem perdent la nostra identitat i que està a les mans de tots els ciutadans andorrans defensar i preservar el nostre patrimoni cultural i natural front a l’especulació econòmica que destrueix el nostre bé més preuat.\nLa visita final a Sant Joan de Caselles va comptar com a amfitrió amb Mossèn Ramon, estimat per tots nosaltres per la seva bondat, afecte i sobretot ànima d’AINA, on ha tingut una gran dedicació per als infants del nostre país i per a totes les persones necessitades. Tant de bo la seva tasca no es malmeti en el futur i segueixi el seu esperit. Un privilegi escoltar la història d’aquesta església de la mà d’una persona tan entranyable.\nSovint pequem d’anar a visitar meravelles a l’altra punta de l’hemisferi quan a Andorra tenim uns tresors únics al món que desconeixem. No penseu que estic desvariant, moltes d’aquestes peces dormen al magatzem de Patrimoni en espera de tenir un museu nacional d’Andorra. Som uns privilegiats que hauríem de sentir-nos orgullosos del nostre patrimoni cultural que gràcies a grups de persones com Velles Cases Andorranes lluiten perquè no s’oblidi. Inquietuds compartides, entre d’altres, durant la visita amb Leticia Pinaudeau, Antònia Estañol, Dot Benet, Natàlia Caelles, Àngels Mach, Meritxell Casal i l’Isabel.


ENQUESTES28/03/2017 Dona'ns la teva opinió i les teves aportacions en tots els temes que t'afecten o interessen: feina, una casa per viure, estudis, oci, viatjar, salut, esport, cultura...\nA continuació, hi trobaràs una breu enquesta on pots donar la teva opinió de forma ràpida des de qualsevol ordinador o dispositiu mòbil.\nEnquesta per a joves de 14 a 18 anys:\nhttp://menorcaesjove.cime.es/Solicituds/FormSol.aspx?Tipo=ENQ1 Enquesta per a joves de 19 a 30 anys:\nPARTICIPA. EL TEU FUTUR I EL FUTUR DE TOTS DEPÈN DE TU\nINFORMES TAULES DE TREBALL25/03/2017Durant els darrers mesos s'ha duit a terme quatre taules de treball amb l'objectiu de debatre i analitzar diferents temes i aspectes de la vida de la persona jove. Ja podeu trobar els informes de les conclusions recollides a cada taula.\nENQUESTES25/03/2017El Pla Menorca Jove continua amb la fase de participació, i per a què sigui un Pla per a totes i tots i de tota Menorca, necessita la participació de tota la gent jove.\nS'han treballat unes enquestes molt breus per a què tot el jovent d'entre 14 i 30 anys la pugui contestar en uns minuts, des de qualsevol dispositiu mòbil, tableta o ordinador.\nT'animes a participar? La teva veu és important! INFORMES TAULES CREIXEMENT PERSONAL - SALUT24/02/2017 El procés participatiu ja ha celebrat les primeres taules de treball de creixement personal, salut, ocupació i formació, oci i temps lliure.


Salms » Topranks, topless i topblogsSalms » Print\nPosted By Josep Porcar On 2/22/2008 @ 7:17 pm In Fam de fum | Comments Disabled\nPost d’extrema fragilitat, apte només per a un infrablog com aquest. Morbositat pura i dura. Fa un parell de mesos vaig introduir Salms en la xarxa d’Alianzo , una unitat de desmesura que, seguint procediments, diguem-ne, no del tot transparents (on s’hi mostren els mecanismes d’indexació?), rastreja els retroenllaços o backlinks i calcula quin blog la té més grossa. No escric això per queixar-me de la posició ocupada (ben content estic amb el fet només de ser-hi), sinó, més que res, pel gust de molestar i marejar, que és un bon costum que no m’agradaria perdre. No sé si serà de profit als qui hi posen molta fe en aquestes eines, pero vaig a contar-ho.\nJa dic, fa un parell de mesos que em vaig subscriure a aquesta xarxa que es diu Alianzo i que encara estem per saber quina mena d’aliances promou. N’ha d’altres , de topranks, però aquest, després de Technorati , crec que ha estat el més usat, durant els últims mesos, per la Catosfera. El cas és que hi vaig introduir Salms  en un moment en què havia decidit tornar a mamprendre el blog després de molt de temps sense escriure-hi, ja que havia dedicat part de l’any internàutic a posar en marxa el Blogs de Lletres . Una setmana després, oh sorpresa, Salms ocupava una posició realment privilegiada a l’Alianzo, entre la seixanta i la setanta.\nCom és possible que, dos mesos després, recollint en aquest periode molts, però que moltíssims més retroenllaços que durant els sis mesos anteriors, Salms ocupe a hores d’ara la posició 110? Que no, que no em queixe, que no, de veritat, que es tracta d’una constatació. Si ja desconfiava abans, d’aquestes ferramentes que no arriben ni al grau de meritocràtiques, ara ho tinc encara més clar: són llistes com la de dels 40 Principales . Tenen, evidentment, un procediment per a dur a terme els posicionaments (necessiten justificar-se), però ningú sap ben bé quin és el funcionament complet ni tampoc qui hi clava la mà.\nURL to article: https://www.porcar.net/2008/02/22/topranks-topless-i-topblogs/\n Blogs de Lletres: http://www.blocsdelletres.com/\n 40 Principales: http://www.los40.com/radio/40principales.html


Biblioteca Josep Pla: El camí de Marwan de Laura Borràs a la Biblioteca Josep Pla\nEl camí de Marwan de Laura Borràs a la Biblioteca Josep Pla\nAquest dijous, 22 de febrer a les 18h, obrirem les portes de la sala polivalent de la Biblioteca Josep Pla per fer-hi la presentació de l’àlbum El camí de Marwan, de la il·lustradora ribetana Laura Borràs, editat per l’editorial El Cep i la nansa de Vilanova. Aquest àlbum il·lustrat va rebre una nominació d’honor a la passada Fira del Llibre Infantil de Bolonya, en la categoria de Nous Horitzons, i és especialment recomanable pel tema que tracta: el Marwan, és un nen sirià que camina deset enllà deixant enrere el seu poble en guerra, per buscar la llibertat, un trajecte que avui dia fan tants i tants refugiats arreu del món. Aquest tema tan actual, en la pell del Marwan, és el que narra aquesta història que ens explicarà la seva il3lustradora, la Laura, acompanyada per la Laura Villa a la guitarra i l’Anna Smith al violí.\nAquest conte especial el recomanem al public familiar, amb nens i nenes a partir de quatre anys en endavant i fins els 99! Joves i adults també! És una història que agradarà a petits i grans i ens farà posar a la pell d’aquest nen de 4 anys, el Marwan, i entendrem d’una manera molt poètica, què li va tocar viure.\nCom que tindrem la seva il·lustradora li podrem fer preguntes: com fa els dibuixos, com els crea, quines tècniques fa servir... segur que aprendrem moltes coses!\nUs recomanem moltíssim aquesta activitat que hem preparat amb molta il·lusió.\nHora del conte febrer marwan from bstpereribesjp\nPublicat per Biblioteca Josep Pla a 18:49\nEtiquetes de comentaris: Activitats, Hora del conte, Presentació de llibres


Jarabo abandona la primera línia política i 'troleja' Camargo\nEl secretari general de Podem anuncia que no formarà part de cap òrgan de direcció després de les primàries i se'n fot del missatge de la secretària política a les xarxes socials\nJAUME VINYAS Palma 14/09/2017 20:54\n651x366 El secretari general de Podem, Alberto Jarabo, i la secretària política, Laura Camargo, en imatge d'arxiu, al Parlament. / ISAAC BUJ El secretari general de Podem, Alberto Jarabo, i la secretària política, Laura Camargo, en imatge d'arxiu, al Parlament. / ISAAC BUJ\nEl secretari general de Podem, Alberto Jarabo, ha anunciat aquest dijous en un missatge a la militància que no només no optarà a revalidar el càrrec en les primàries de finals de mes, tal com va anunciar, sinó que tampoc no es presentarà per ocupar plaça al Consell Ciutadà Autonòmic, l'executiva del partit.\n“Per mi ha estat un honor, un orgull i un privilegi que m'atorgàssiu la vostra confiança per guiar les primeres passes del nostre partit a les Balears durant aquests tres darrers anys. L'aprenentatge ha estat immens, com també el sacrifici personal i familiar, les dificultats i els obstacles interns i externs per desenvolupar el nostre projecte i arrelar-lo a la nostra societat. M'hi he involucrat en cos i ànima i us assegur que ho faré encara des de la meva posició de diputat perquè l'ètica, la decència i la capacitat de transformació política llueixin amb llum pròpia i s'estenguin a les nostres institucions i a la nostra societat”, ha escrit l'encara líder de la formació.\n“Estic convençut que les diferents candidatures estaran a l'altura del compromís que hem adquirit amb la nostra societat i seran capaces de representar aquesta majoria per a la qual som la seva darrera esperança”, ha afegit.\nTot i aquestes paraules conciliadores, Jarabo ha evidenciat, posteriorment, que la seva relació personal amb una de les candidates a ocupar el seu lloc, l'actual secretària política, Laura Camargo, s'ha més que refredat.\nCamargo ha escrit un post a la seva pàgina oficial de Facebook en què reconeixia a Jarabo que “vas tenir el valor de liderar aquest partit en els seus moments més durs”. “Hem rigut, plorat i lluitat colze a colze, gràcies per tants d'aprentatges junts. Al meu record, només quedaren els teus encerts”, ha afegit la portaveu parlamentària.\nLa resposta de Jarabo ha estat breu i contundent. “Supòs que aquesta missatge és una broma...", li ha respòs.\n540x306 La resposta de Jarabo al 'post' de Camargo. / ARA BALEARS La resposta de Jarabo al 'post' de Camargo. / ARA BALEARS\nJarabo abandona la cursa pel lideratge de Podem


Bluboo S1: amb una pantalla sense marc, arriba el nou vaixell insígnia\nescrit: 2017. juliol 12.\nBluboo S1: amb una pantalla sense marc, arriba el nou vaixell insígnia - 5.0 fora de 5 basat en 11 vots\nEl nou telèfon de Bluboo ha estat esperat per molts, ja que els competidors tenen el mateix maquinari que els seus competidors, però el seu preu ha estat força amigable. A aquest preu, l'acció introductòria més recentment anunciada es millorarà, amb un descompte de $ 50. Abans d'introduir l'acció, observem el maquinari del telèfon, que ha estat íntimament fort.\nEl processador de telèfon totalment aterratge és un Helio P25, que funciona en vuit nuclis i un rellotge és 2,5 GHz. Una màquina dedicada Mali T880 GPU és responsable dels gràfics. La memòria del sistema del telèfon és 4 GB, mentre que l'emmagatzematge massiu és 64 GB, que naturalment podem afegir a la targeta microSD, des d'on podem utilitzar fins a la capacitat de 256 GB.\nLa pantalla del telèfon és un panell 5,5 colos, FHD 1920 x 1080 que el vidre Gorilla Glass 4 protegeix de lesions. Pel que fa a la pantalla, és important tenir en compte que el fabricant dóna la proporció 90% a la relació de visualització i habitatge, de fet el percentatge 90 de la superfície visible del telèfon és la pròpia visualització. Això també significa que el maquinari està empaquetat en l'habitatge més petit possible malgrat la gran pantalla de manera que es pugui utilitzar de forma més còmoda. A més, la pantalla té un marc en tres cares. Això bàsicament significa que no hi ha un marc a banda i banda i, a la part superior, hi ha una banda molt prima situada a l'altaveu.\nBluboo S1 pot manejar tres càmeres. dos a la part posterior i un a la part davantera. La càmera frontal és 5 megapíxel, amb un 13 i un megapíxel 3 a la part posterior. aquest últim també ha rebut de forma natural el flaix o les característiques de la càmera són comuns a Android, com ara el focus sensible al tacte a la pantalla.\nVegem les ràdios! Obtenim Wi-Fi per accedir a xarxes d'ordinadors, que admeten estàndards de 802.11 a / b / g / n. Per a altres dispositius, podeu connectar-vos amb Bluetooth, que és una versió poc freqüent de Bluetooth 4.0 d'aquest telèfon. També es garanteix la navegació perquè funcioni bé, ja que Bluboo S1 ha rebut assistència GPS, A-GPS i GLONASS. Només queden les solucions per a les dades mòbils. El telèfon, és clar, és 3G i LTE, però és molt important que el fabricant tingui suport LTE 800 MHZ, de manera que la banda ampla mòbil es pugui gaudir desgraciadament al nostre país.\nEls sensors, la bateria, les dimensions físiques i el programari es van mantenir al final. Bluboo S1 ve naturalment amb Android 7.0. Han estat equipats amb els sensors més importants, així que hi ha un sensor de llum, sensor magnètic i de gravetat, de manera que l'experiència de VR també ens proporciona les ulleres que podem col·locar. No oblideu el sensor d'empremtes dactilars dels sensors, tot i que aquest és gairebé un accessori obligatori en aquesta categoria. La bateria incorporada és 3500 mAh Lithium-Ion Polymer Power Source. Les dimensions del telèfon són 14,86 x 7,43 x 0,79 centímetres, i el seu pes és de 0,169 quilograms.\nDesprés del maquinari, vegem l'acció! Hauríeu de saber que, en el cas del maquinari integrat, un telèfon de gamma mitjana com el Bluboo S1 es troba en un rang aproximat de dòlars 190-210. El preu de Bluboo normalment serà 210 després de l'acció de llançament. Durant la durada de l'acció, és a dir, des de juliol 10 a 17, el preu del telèfon és només 160. El pastís al pastís és aconseguir el dòlar 80 dels deu primers compradors cada dia durant l'acció. És important que el dia comenci la zona horària de UTC a les hores 9 del matí. Ara estem al CEST i CEST és igual a UTC + 2 hores. Així que prova de comprar un telèfon per a dòlars 80!\nEl preu del telèfon, per tant, si no podeu entrar a les primeres deu del dia, és de $ 160, que és aproximadament $ 46. Per tant, aquest preu es paga molt bé pel ferro, fins i tot si hem de pagar els aranzels i l'IVA, val la pena comparar els preus dels telèfons de la mateixa manera disponibles en l'àmbit intern.\nPer obtenir més informació sobre l'acció introductòria aquí: Acció introductòria de Bluboo S1 4G Phablet\nMés imatges, vídeos i compres del vostre telèfon aquí: Bluboo S1 4G Informació i compra de phablet


Les subscripcions a la revista Mente & Cerebro, amb un 20% de descompte gràcies als Grans Avantatges del COPC | COPC - Col·legi Oficial de Psicologia de Catalunya\nLa revista Mente & Cerebro es va fundar l’any 2002 per fer divulgació en psicologia i neurociències. Des d’aleshores, i ja van 89 números, es pot trobar mensualment als quioscos amb articles monogràfics i altres més vinculats a l’actualitat de la disciplina. En són mostra i exemple els temes monogràfics els de les últimes edicions: personalitat, els límits de l’ego, homeopatia, l’art de fluir, altament sensible, el poder del poder, etc.\nGràcies als Grans avantatges del COPC, la revista Mente i Cerebro és un 20% més econòmica per als subscriptors i subscriptores col·legiats al COPC que facin la sol·licitud en línia, que poden estar-hi subscrits a partir de 28 euros anuals. Per tal d’informar-se i aprofitar aquesta oportunitat només cal clicar aquest enllaç a la promoció dels Grans avantatges del COPC.\nFeu-ho avui mateix i gaudiu de la lectura especialitzada durant el descans de Setmana Santa!


Al sorral del pati de la llar no només juguem, també hi aprenem.\nEl sorral és un espai d'aprenentatge on desenvolupem la nostra creativitat i imaginació, ens relacionem amb els nostres iguals, treballem l'equilibri i la coordinació oculomanual i ens permet manipular diferents textures.\nEl sorral és un espai important per què, és un espai molt estimulant, quan juguem amb la sorra estem estimulant la creativitat i la curiositat. Afavoreix el desenvolupament físic, ja que quan juguem dins del sorral utilitzem grans grups musculars que milloren la nostra motricitat gruixuda. També afavoreix el desenvolupament social, pel fet que interaccionem entre iguals cosa que comporta desenvolupar el nostre llenguatge i ampliar el nostre vocabulari, també ens permet cultivar la nostra imaginació i aprendre a compartir, a esperar el nostre torn...\nPosted by Llar d'infants at 19:41 Cap comentari:\nMoments de creativitat\nAl pati de la llar tenim un petit racó on podem fer volar la nostra imaginació i la nostra creativitat, podem pintar amb aigua, amb guixos, amb la pols de la sorra, ens podem imaginar que pintem...\nLa proposta d'activitat que hem fet avui ha estat pensada per fer amb guixos, especials per a pintar a l'aire lliure.\nLa finalitat de la proposta és que l'infant dibuixi de forma lliure i deixi volar la seva imaginació, però també que l'infant treballi el moviment de la pinça, ja que aquest moviment permetrà, més endavant, desenvolupar unes habilitats més meticuloses com ara: esquinçar, enfilar, retallar...\nAquest tipus de propostes també permeten que l'infant cultivi la seva concentració i la seva coordinació oculomanual, a més de prendre consciència del seu propi cos.\nPosted by Llar d'infants at 19:15 Cap comentari:\nProposta amb pétals de roses i maduixes\nAvui a l'aula dels sols, hem plantejat una proposta amb pètals de rosa i maduixes.\nEls hem presentat els diferents materials que utilitzarien, en aquest cas han estat estris per poder agafar els pètals i les maduixes que flotaven dins la safata plena d'aigua.\nAquest tipus de proposta ens permet observar com els infants de manera voluntària i al seu ritme van descobrint el tacte dels pètals i de les maduixes, com oloren, que l'aigua mulla i està freda, les diferents tonalitats del color vermell... També els ajuda a treballar la seva concentració, la seva destresa oculo- manual...\nA través del joc i de manera inconscient aprenen conceptes matemàtics com ara gran-petit, molt-poc, ple-buit...\nSens dubte ho més important és que els infants gaudeixen d'aquests moments i s'enriqueixen de les experiències viscudes.\nPosted by Llar d'infants at 19:19 Cap comentari:\nPrimer día de piscina!\nEls infants de l'aula d'EI2, un any més hem començat les sessions de piscina, durant cinc setmanes anirem a L'EIX a gaudir de l'aigua a travès del joc.\nPosted by Llar d'infants at 21:04 Cap comentari:\nDragón Contest 2022\nEls i les alumnes de la llar d'infants hem gaudit de l'exposició " IV dragon contest '22 ".\nQuins dracs més originals, moltes felicitats a totes i tots.\nPosted by Llar d'infants at 15:57 Cap comentari:\nPROPOSTA AMB PLASTILINA\nEl joc amb plastilina permet a l'infant desenvolupar les seves habilitats, expressar els seus sentiments i pensaments.\nÉs una forma ideal de fomentar la concentració, d'alliberar l'estrès i de desenvolupar la psicomotricitat fina.\nPROPOSTA AMB PINTURA COMESTIBLE\nAvui els nens i nenes de P-0 hem pintat roses de sant Jordi amb pintura comestible feta amb iogurt i colorant. Ens ho hem passat pipa experimentant amb aquesta nova textura i ens han quedat unes roses molt boniques!\nPosted by Llar d'infants at 7:47 Cap comentari:


Andújar evita la confrontació i elogia la cultura popular a la Mercè | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nL'escriptor defuig de la polèmica en el pregó de les festes de Barcelona\nBarcelona 22 SET 2016 - 22:06\tCEST\nPisarello, Andújar, Colau i Collboni al balcó de l'Ajuntament. Albert Garcia\nSi algú esperava una referència a la polèmica que ha marcat l'elecció del pregoner d'aquest any, s'haurà quedat amb les ganes amb el pregó de l'escriptor i cronista Javier Pérez Andújar que acaba d'obrir la festa major de Barcelona, la Mercè. Entre fustes nobles, sota els arcs de pedra, les làmpades antigues que pengen i la mirada de Jaume I i Sant Jordi, Pérez Andújar ha homenatjat, com mai abans en un pregó, la cultura popular.\nLa Barcelona de Mary Santpere i Cassen; dels quioscs; les revistes que van marcar època i algunes que sobreviuen; els periodistes; la literatura popular dels autors que escrivien amb pseudònim; l'editorial Bruguera, “vaixell almirall de la cultura popular barcelonina que naixia de l'explotació del treball i la felicitat de la lectura” i les seves vàries generacions d'autors: dibuixants i ninotaires “que es van deixar la vida a canvi d'un sou miserable”, guionistes i escriptors; els llibres de butxaca; els còmics, novel·les gràfiques, fascicles, fanzines; les ràdios pirates i la seva música; el rock and roll i el punk; els cinemes de reestrena i els dobladors mítics; els gossos de carrer; les retallades que han arribat fins al talego… I la rumba de Gato Pérez i els barris “construint Estat del benestar amb les seves mans, que per a alguna cosa eren mà d'obra”, de riu a riu, de Llobregat a Besòs.\nA molts els haurà fet saltar alguna llàgrima, poc habituats com estan al fet que es reivindiqui la seva galàxia cultural i vital. “Paisatges de civilitzacions desaparegudes que mai figuraran entre els records de la ciutat que es venen a les Rambles, però que no hi ha manera d'oblidar, no els oblidem perquè seria trair els qui es van jugar la vida al carrer, a la feina, a les vagues, i la van perdre”, ha defensat abans d'afirmar que “tota la gent de Barcelona pot cabre a Barcelona”. De recordar-se fins i tot del CIE, dels venedors del top manta. I d'acabar enumerant tots els barris de la "Rumba de Barcelona" del Gato.\nEl pregó ha estat una trepidant enumeració. Ha començat recordant que la ciutat va ser nomenada al desembre Ciutat de la Literatura per la Unesco i retent homenatge els que escriuen, editen o llegeixen. Deia ahir Pérez Andújar en una entrevista a la SER que en el seu pregó parlaria “de barris, cultura popular i llibres”. “Les tres matèries de les quals estic fet”. I així ha estat.\nPérez Andújar ha volgut reivindicar els autors “que van haver de renunciar a la seva identitat per poder publicar novel·les populars”. Silver Kane, Curtis Garland, Lou Carrigan, Mortimer Cody… “Gent de la nostra ciutat”, ha recordat qui va néixer a Sant Adrià del Besòs però viu a Barcelona. I ha recordat Maria Victòria Rodoreda, autora de novel·les de ciència ficció, Purita Campos i la seva Esther i el seu món. I els “quiosquers i quiosqueres, que les han penjat amb pinces de la roba, perquè la lectura s'estenia als quioscs”. “El quiosc ha estat la llibreria del pobre”. El Papus, el seu equip i el seu “humor polític i neurastènic a tot drap i la bomba que els va posar la ultradreta i va escapçar la vida d'un conserge. Deixeu-nos riure en pau”, ha dit abans de recordar L’Esquella de la Torratxa o El Bé Negre; El Viejo Topo, Ajoblanco, Serra d’Or, El Ciervo, Ruta 66, Rockdelux, Cavall Fort, Mortadel·lo, Interviú, Makoki, El Jueves o Super Pop i El Pulgarcito.\nEl pregoner ha recordat també Víctor Mora (El Capitán Trueno). I els dos Escobar. Manolo, que “va arribar sense res del poble i es va fer milionari cantant”. I Josep, “que es va fer milionari, però de lectors”. I la secretària de redacció del TBO, “la senyora Rosa Segura”. El Víbora. El dibuixant José Cabrero Arnal i el seu Pif. Marino Benejam i la seva Familia Ulises. El Reporter Triublete, Picanyol, les vinyetes de Ibáñez, Nazario… “Gent de Barcelona que es buscava la vida i es ficava en embolics perquè a la ciutat es ve a això i no a estar-se quiet”, ha dit abans d'esmentar també Onofre Bouvila, el de La ciudad de los prodigios.\n“Barcelona és la ciutat on les editorials mai moren”, ha afirmat per dir després que “llegir a Barcelona és de pobres”. Tirant de nomenclàtor, Pérez Andújar ha recordat els carrers de la Llibreteria y del Call, on va estar la impremta de Sebastià de Comellas, “que diuen que va inspirar Cervantes per escriure la trobada del Quixot amb l'impressor barceloní”. I d'aquí a l'edició pirata de les aventures del gentilhome. I a les ràdios pirates: Ràdio Pica, Ona Lliure, Ràdio Bronka, Contrabanda… ones que van importar música. I els seus amics, els “polipoètics”.\nTot això per acabar als barris de gent treballadora que “treia forces de la seva pròpia pobresa per convertir la vida en democràcia”. I desitjant bones festes “als gossos de carrer de Barcelona”, recordant la gent que és a la presó i “la ràbia de Barcelona”, la de bandes com Frenopàtics, l’Odi Social o La Banda Trapera del Río. “Barcelonins del món, uniu-vos! Visca la festa major!” ha proclamat.\nLa fotogaleria del pregó\n'Fum de fàbrica al Saló de Cent', per Francesc Valls


Pingu, el pingüí d'Adèlia perdut a Nova Zelanda | Harry Singh\nUn pingüí ha estat descobert a les coses de Nova Zelanda, a com a mínim 3.000 quilòmetres de distància de casa seva, a l’Antàrtida. Segons explica la cadena britànica BBC, l’animal, un pingüí d’Adèlia a qui els habitants de la zona on va ser trobat han batejat afectuosament com a Pingu, va ser vist per un home, Harry Singh, mentre es trobava a prop de l’aigua. Primer va pensar que era un ninot de peluix però, al cap de poc, es va adonar que era un pingüí desorientat.\nSingh i la seva dona eren fent un passeig després d’acabar de treballar i van anar a parar a la platja de Birdlings Flat, al sud de la ciutat de Christchurch. Allà va ser on van veure en Pingu, que semblava sol i perdut. Durant una hora, segons explica Singh, pràcticament no es va moure. Estava totalment esgotat. La parella, preocupada, va trucar la protectora d’animals més propera perquè, com que el pingüí no semblava que tingués cap intenció de tornar a l’aigua, podia ser atacat per qualsevol dels depredadors que corren per la zona.\nPingüins d’Adèlia a les illes Danger | Michael Polito, Louisiana State University\nQuan Thomas Stracke, un cuidador de pingüins, va arribar, es va sorprendre molt en descobrir que l’animal era un pingüí d’Adèlia, una espècie que viu exclusivament a la Península Antàrtica, a 3.000 quilòmetres de distància. De fet, veure aquesta espècie a Nova Zelanda és tan rar que, des de 1962, Pingu és el tercer cas registrat. En qualsevol cas, el pingüí va ser traslladat a una clínica veterinària, on es va determinar que estava deshidratat i que el seu pes era una mica massa baix, per la qual cosa se l’ha anat hidratant i alimentant. Quan estigui recuperat, se l’alliberarà perquè intenti tornar a casa.\nLes úniques vegades que ha passat una cosa com aquesta van ser el 1962 i el 1993, la darrera vegada que un pingüí d’Adèlia havia estat vist a Nova Zelanda.


Calvet recorda que els óssos s’han reintroduït amb el vistiplau de les administracions\nEl conseller de Territori ha respost una carta del Govern d’Aragó que mostrava el seu desacord amb la reintroducció d’óssos al Pirineu i amb la presència de Goiat a l’Aragó\nEl conseller de Territori i Sostenibilitat, Damià Calvet, en una carta adreçada al conseller de Desenvolupament Rural i Sostenibilitat d’Aragó, Joaquín Olona, es va mostrar aquest dilluns “obert a compartir experiències i col·laborar” amb el Govern d’Aragó en els dispositius previstos al Protocol d’intervenció amb óssos als Pirineus, que és d’aplicació a tots dos països. Tot i això, el conseller recorda al seu homòleg que “la introducció d’alguns exemplars d’Eslovènia a la nostra serralada fou un projecte liderat per França l’any 1996 amb el suport de la Comissió Europea i amb l’acord de l’Estat espanyol i de totes les administracions pirinenques afectades”. És per això que el conseller assegura que “la nostra participació en aquest projecte no és diferent que la de la resta d’administracions i, en tot cas, és solidaria amb el conjunt d’aquestes”.\nEn resposta a la carta adreçada pel Govern d’Aragó a la Generalitat, Calvet proposa mantenir una cimera conjunta entre les diverses administracions implicades per tal d’avançar en les mesures de prevenció per garantir la convivència de la ramaderia amb l’ós bru. La carta recorda que el projecte Piroslife, liderat per Catalunya amb la participació de quatre socis més, va comptar amb el suport de la Unió Europea i el vistiplau de les administracions estatals i regionals afectades, entre les quals l’Aragó; i és en el marc d’aquest projecte que es va dur a terme l’alliberament de l’os Goiat el 2016.\nSobre l’exemplar, insisteix, que “el posicionament de Catalunya és inequívoc i jo mateix l’he expressat públicament”, en el sentit que és un individu amb “un comportament depredador atípic, que no agressiu” i “no es descarta cap opció, inclosa la de capturar-lo i extreure’l del medi”. En aquesta línia, el Calvet recorda que cal un “sòlid posicionament tècnic i consens intergovernamental” per a dur a terme una acció d’aquest tipus. Aquest consens intergovernamental és el que es va assolir en l’elaboració del Protocol d’intervenció d’ossos als Pirineus, impulsat per la Generalitat “i preparat i tramitat en temps rècord”, recorda la carta. El conseller apunta que va ser el Grup de Treball de l’ós bru, integrat per l’Aragó, el Ministeri de Transició Ecològica, Navarra, Catalunya i l’Aran, l’encarregat de redactar-lo i que va ser sotmès a consulta de totes les administracions implicades i aprovat el novembre de 2018.\nEn base a aquest protocol, Goiat és considerat un exemplar “reiteradament depredador”, i en aquest sentit s’estan aplicant mesures aversives per modificar la seva conducta, corresponents a la segona fase d’intervenció prevista al protocol. Fins que no finalitzi aquesta fase, els tècnics no podran fer cap valoració ni donar el vistiplau a la fase següent. En la missiva, el conseller afirma que entén “que el protocol és comú i compartit pels nostres dos governs i, en tot cas, és el camí a seguir per al conjunt d’administracions”. Així mateix, insisteix que el projecte de conservació de l’ós bru, que ha comportat l’alliberament d’exemplars als Pirineus procedents d’Eslovènia, va néixer el 1996 de la mà de França, amb el suport de la Comissió Europea i l’acord de l’estat espanyol i de totes les administracions pirinenques implicades. Així, defensa que “tots estem lligats a aquella decisió de fa més de vint anys, tot i que ens trobem en fases diferents, perquè la presència d’ossos és desigual”.\nDamià Calvet govern d'Aragó os Goiat piroslife


Situació assimilada a la de l'alta\nOcorre en determinats casos expressament establits per la llei en els quals, produït el cessament temporal o definitiu en l'activitat laboral, es considera que s'ha de conservar la situació d'alta real en què es trobava el treballador amb anterioritat al cessament. Estes assimilacions operen en qualsevol cas, respecte a les contingències que s'assenyalen i amb l'abast que en cada cas es determine.\nLa situació legal de desocupació, total i subsidiat, i la de desocupació involuntària una vegada esgotada la prestació contributiva o assistencial, sempre que es mantinga la inscripció com a desocupat en l'oficina d'ocupació.\nLa situació d'excedència per a l'atenció de fills amb reserva de lloc de treball, en correspondència amb la legislació aplicable.\nLa suspensió del contracte de treball per servici o prestació social substitutòria.\nEls períodes de presó conseqüència dels casos previstos a la Llei d'amnistia.\nLa situació dels treballadors que no es troben en alta ni en cap altra de les situacions assimilades, després d'haver prestat servicis en llocs de treball que oferiren risc de malaltia professional i només als efectes que se'ls puga declarar una incapacitat permanent deguda a la contingència esmentada.\nPer als col·lectius d-artistes i professionals taurins, els dies que resulten cotitzats per l'aplicació de les normes que regulen la seua cotització, els quals tindran la consideració de dies cotitzats i en situació d'alta, encara que no es corresponguen amb els de la prestació de servicis.\nAls únics efectes de conservació del dret a l'assistència sanitària, la situació de baixa dels treballadors per compte d'altre inclosos en el Règim de la Seguretat Social que corresponga, havent romàs o no en situació d'alta en este un mínim de noranta dies durant els tres-cents seixanta-cinc dies naturals immediatament anteriors al de la baixa.\nAls únics efectes d'assistència sanitària, la situació dels treballadors acomiadats, inclosos en el corresponent Règim de la Seguretat Social, que tinguen pendent de resolució en la jurisdicció laboral demandada per acomiadament improcedent o nul.\nEn el Règim Especial Agrari, la situació de desplaçament a l'estranger per raó de treball.\nEn el règim especial de treballadors per compte propi o autònoms, el període dels noranta dies naturals següents a l'últim dia del mes que es produïsca la baixa en el règim esmentat.\nEls períodes de percepció de les ajudes destinats a fomentar el cessament anticipat en l'activitat agrària.\nTotes les altres que determine el Ministeri de Treball i Immigració.


Formació en violència de gènere pels professionals del sector salut i social\nInici/Actualitat/Projecte/Projecte formatiu en violència de gènere pels professionals del sector salut i social\nCATSalut conjuntament amb l’Institut Català de la Salut i Unió Consorci Formació estan treballant per al desplegament d’una formació continua pels professionals del sector salut i social en l’àmbit de la violència masclista, a través de l’execució dels fons del pacte d’Estat per a la violència de gènere.\nConscients de la importància i de la rellevància del tema, responsables dels equips de formació continua de les tres entitats estan treballant conjuntament per a desplegar en el darrer trimestre del 2019 i durant el 2020 tot un pla de formació continua adreçat a tots els col·lectius professionals.\nEn aquests moments ja s’han realitzat dos focus grup amb professionals de l’ICS i de centres concertats de tot el territori català per co-crear accions diverses per sensibilitzar als professionals, augmentar la ràpida identificació de casos, així com facilitar pràctiques segures i eficients d’acompanyament, suport i tractament de les persones afectades per la violència masclista.\nA més a més, s’ha iniciat la formació de formadors de referents de violència masclista en l’àmbit de primària i s’està dissenyant la de l’àmbit hospitalari. A partir de 2020 s’iniciarà la formació dels professionals a tot el territori. Si alguna persona està interessada a participar en el projecte com a professional expert o docent feu-nos-ho saber a epaga@ucf.cat


Municipals 2020: Mach i Manyà no es tornaran a presentar - La Clau\nMunicipals 2020: Mach i Manyà no es tornaran a presentar\nEls dos batlles opten per abandonar el càrrec\nDiumenge, 15 de setembre de 2019. 20:49h\nDaniel Mach, Jacques Manya © DR\nDaniel Mach, batlle de Pollestres des del 1995, i Jacques Manyà, elegit el 2014, opten per no tornar a presentar-se a les eleccions municipals del març del 2020.\nLes eleccions municipals del 15 i 21 de març inclouran, a Catalunya del Nord, uns probables rècords, com Jean Vila, elegit per primera vegada el 1977, candidat a la pròrroga. Per contra, sis anys de mandat són suficients per al batlle de Cotlliure, Jacques Manya, que va declarar el seu abandonament, dijous 12 de setembre. Aquesta opció que obeeix a motius familiars és sorprenent, en un territori on l’acumulació de mandats en el temps és llei. El primer magistrat, de dreta sense etiqueta, era esperat en una possible renovació després de la seva elecció del 2014 contra el socialista Michel Moly.\nA Pollestres, el batlle Daniel Mach, afiliat als republicans, no sol·licitarà un cinquè mandat. L'exdiputat, vicepresident de l’aglomeració Perpinyà Mediterrània, Daniel Mach, espera que li pugui succeir al seu primer amic tinent, Jean-Charles Moriconi.


Esports - La Federació Catalana d'hoquei herba premia Cugat Mèdia pel seguiment d'aquest esport\nL'ens federatiu reconeix l'àmplia cobertura feta aquesta temporada pel mitjà de comunicació públic de Sant Cugat\nCugat Mèdia retransmet la semifinal pel títol de lliga entre el Junior i el Valdeluz (28/abr/21)\nCom va ser la primera Copa de la Reina guanyada pel Junior? (13/des/20)\nCobertura informativa de Cugat Mèdia de la final a quatre d'hoquei herba / Foto: Cugat Mèdia\nel 8/juny Joan Garcia Hoquei PDF\nLa Federació Catalana d'Hoquei Herba reconeixerà la tasca de Cugat Mèdia a favor de la difusió d'aquest esport i la seva cobertura informativa a la gala del 52è Festival de l'Hockey Català, el 18 de juny (19 h) a Sant Andreu de la Barca. Aquesta temporada Cugat Mèdia ha fet un seguiment especial de la Copa de la Reina guanyada pel Junior femení i també va emetre en streaming la final a quatre pel títol de lliga disputada a Terrassa, en la que les santcugatenques van quedar subcampiones.\nLa directora de Cugat Mèdia, Mònica Lablanca, es mostra "molt contenta" per aquest reconeixement de la federació: "Apostem per l'esport femení i masculí i pels seus valors". En aquest sentit, Lablanca ressalta la missió del mitjà de comunicació: "Estem al costat de les entitats i de les persones".\nLa junta directiva de la Federació Catalana d'hoquei herba reconeix així la tasca de Cugat Mèdia amb el seguiment exhaustiu de la temporada del Junior masculí i femení d'hoquei herba, a més de les seleccions catalanes de base, que han estat els principals arguments d'aquesta distinció.\nCugat Mèdia ha estat present en la final del Campionat de Catalunya d'hoquei herba amb triomf del Junior; en el títol de la Copa de la Reina; amb un streaming de la final a quatre femenina; i amb programes especials de l'Esport en Marxa, l'espai radiofònic que s'emet cada dilluns d'11 h a 12 h que resumeix la jornada esportiva del cap de setmana.\nEstem molt contents per aquest reconeixement. Cugat Mèdia aposta per l'esport femení i masculi i pels seus valors. Estem al costat de les entitats.\nfederacio catalana hoquei herba