Salora Arya A1 Plus Review, Unboxing, Benchmarks, Gaming, Camera i Verdict: gadgets per utilitzar - Ressenyes\nPrincipal Ressenyes Salora Arya A1 Plus Review, Unboxing, Benchmarks, Gaming, Camera i Verdict\nSalora Arya A1 Plus Review, Unboxing, Benchmarks, Gaming, Camera i Verdict\nSalora Arya A1 Plus s’ha llançat recentment i s’ha venut a través d’amazon.in per a Rs. 5499 INR. En aquesta revisió, us ajudem a esbrinar si val la pena invertir diners en aquest assequible telèfon de quatre nuclis que té unes molt bones especificacions pel preu.\nSalora Arya A1 Plus Revisió completa + Unboxing [Vídeo]\nEspecificacions ràpides del nom del dispositiu\nMida de la pantalla: Pantalla tàctil capacitiva IPS LCD de 4,5 polzades amb resolució HD de 540 x 960\nProcessador: MediaTek MT6582 de quatre nuclis a 1,3 GHz\nVersió de programari: Sistema operatiu Android 4.4.2 (Kit Kat)\nCàmera: Càmera AF de 5 MP\nCàmera secundària: 2 Càmera frontal MP MP FF [Focus fix]\nEmmagatzematge extern: Ampliable fins a 32 GB\nBateria: Bateria de 2000 mAh ió de liti (extraïble o no extraïble)\nConnectivitat: 3G, Wi-Fi 802.11 b / g / n, Bluetooth 4.0 amb A2DP, aGPS, presa d’àudio de 3,5 mm, ràdio FM\nAltres: Suport OTG - Sí o No, SIM doble - Sí o No, indicador LED - Sí o No (el color es pot canviar o no)\nSensors: Acceleròmetre, giroscopi, proximitat\nDimensions físiques (amplada, longitud i alçada):\nMida de la ranura de la targeta SIM: Primera ranura (3G) i segona ranura (només 2G)\nDins de la caixa hi ha un telèfon, bateria de 2000 mAh, cable MicroUSB a USB, corrent de sortida del carregador USB 1 AMP, auriculars estàndard amb micròfon per rebre trucades, un protector de pantalla, llista de centres de serveis, etc.\nQualitat de construcció, disseny i factor de forma\nSe sent bé en termes de qualitat de construcció pel preu, l’acabat del material i la qualitat del plàstic també són bons. Està molt ben dissenyat i se sent bé per tenir a la mà i també té un bon ús amb una sola mà. Pel que fa al factor de forma, no se sent pesat ni voluminós portar-lo amb una sola mà.\nRendiment de la càmera\nLa càmera AF de 5MP del darrere pot fer tirs llargs decents i bones fotos macro amb poca llum i un rendiment de poca llum és lleugerament mitjà. La càmera posterior també pot gravar vídeo de 720p. La càmera frontal (2MP FF) també pot gravar vídeos en alta definició a 720p, les fotos selfie de la càmera frontal eren bastant bones pel que obteniu a aquest preu.\nPantalla i còpia de seguretat de la bateria\nTé una pantalla de 4,5 polzades amb una resolució de 540 x 960 píxels que proporciona una bona claredat sobre el text llegible en aquesta pantalla. És una pantalla IPS TFT amb angles de visió decents i la reproducció del color és decent si no és massa bona. La pantalla és sensible al tacte amb els dits amb 5 punts de tacte múltiple i no té vidre de protecció de pantalla resistent a les ratllades.\nSalora Arya A1 Plus inclou una bateria de 2000 mAh que pot durar un dia la majoria de les vegades. Podeu obtenir aproximadament un dia de còpia de seguretat de la bateria amb un ús bàsic a moderat en aquest telèfon. Per a usuaris pesats, la bateria pot durar fins a 3 a 4 hores en un ús continu.\nMemòria, emmagatzematge i actualització OTA\nVe carregat amb 8 emmagatzematges interns i 1 GB de RAM. Un cop hàgiu configurat el telèfon, obtindreu uns 450 MB de RAM gratuïta un cop hàgiu configurat el dispositiu, que es podrà utilitzar per instal·lar i executar jocs i aplicacions gràfiques moderades i pesades. De 8 GB d’emmagatzematge, obtindreu 5 GB disponibles per a l’usuari per instal·lar aplicacions i jocs. Podeu moure aplicacions o jocs de la memòria del telèfon a la targeta SD. OTG sempre pot ajudar-vos amb problemes d’emmagatzematge baix i és compatible. Rebrà l’actualització de l’OTA, però quan no hi hagi informació disponible, us mantindrem informats tan aviat com coneguem res.\nProgramari, punts de referència i jocs\nSalora Arya A1 Plus funciona amb un sistema Android menys personalitzat que és sensible i no mostra retards en l’ús normal. Hem jugat a Temple Run OZ, Blood and Glory i Asphalt 8, durant els dos primers jocs podríem jugar-los bé sense retards ni caigudes de fotogrames. Per a Asphalt 8 en mode visual alt, vam experimentar una lleugera quantitat de retard, però amb gràfics moderats podríem jugar a aquests jocs sense problemes. Els controls a la pantalla del joc eren accessibles i la pantalla tàctil era sensible mentre es jugava.\nSo, vídeo i navegació\nEl so de l'altaveu era fort per escoltar, però no el més fort que hem sentit. Els vídeos FHD 720p es poden reproduir bé sense cap problema i el 1080p també es reprodueix bé o pot ser que no es reprodueixi, però podeu reproduir-los amb reproductors de vídeo de tercers, com ara reproductors MX, etc. La navegació GPS funciona bé, bloqueja les coordenades GPS ràpidament en segons a l’aire lliure pot trigar temps en funció de la intensitat del senyal.\ncom eliminar el vostre compte de Google d'altres dispositius\nGaleria de fotos Arya A1 Plus\nConnectivitat: La primera ranura SIM és compatible amb 3G i la segona ranura SIM és compatible amb 2G.\nCompartir Internet: Podeu crear un punt d'accés Wifi portàtil per compartir Internet 3G mitjançant la targeta SIM.\nGravació d'àudio i cancel·lació de soroll: No té el so secundari per a la cancel·lació del soroll.\nGrip del telèfon: L’adherència del telèfon és bona amb la contraportada amb acabat mat.\nLED retroiluminat en botons capacitius tàctils: no\nVidre de protecció de pantalla: Sense informació\nGravació de vídeo a càmera lenta: no\nValor del preu\nBon factor de forma\nAllò que no ens ha agradat\nFalta el LED als botons capacitius\nVeredicte i preu\nSegons el preu, l'Arya A1 Plus és un dispositiu excel·lent, ja que es tracta d'una relació qualitat-preu, podeu comprar-lo a amazon.in per un preu de Rs. 5499.\nPreguntes freqüents, pros i contres de Meizu m3s, consultes d'usuari i respostes\nXiaomi Mi 5 Unboxing, revisió, jocs i rendiment\ncom trobar la contrasenya del wifi a l'iPhone\nafegir so de notificació personalitzada galaxy note 8\ncom amagar imatges a l'iPad


CONVOCATÒRIA D'AJUTS FEAGA - Cunovesa\n11 gener, 2019 10 desembre, 2019\nCONVOCATÒRIA D’AJUTS FEAGA\nNOVA CONVOCATÒRIA D’AJUTS FEAGA\nAjuts destinats a fomentar projectes d’inversió a Catalunya per la millora dels processos de transformació, o comercialització de productes vinícoles del territori estatal (vi, vi escumós, vi gasificat, most, vinagre).\na) PIME catalana: 40%\nb) Empresa mitjana catalana: 20 %\nc) Gran Empresa: 10 %\nTerminis presentació sol·licitut\nFi convocatòria 1 de febrer de 2019\nObjectius generals de les operacions de la mesura d'inversions:\nInversions directament destinades a la producció de productes vitivinícoles.\nInversions directament relacionades amb el control de qualitat.\nInversions directament relacionades amb la comercialització de productes vitivinícoles.\nInversions directament relacionades amb usos administratius i / o generals.\nConstrucció, adquisició o millora de béns immobles.\nCompra de nova maquinària i equip.\nHonoraris d'arquitectes, enginyers i assessors.\nL'adquisició o el desenvolupament de suports lògics d'ordinador i l'adquisició de patents, llicències, drets d'autor i el registre de marques col·lectives.\nComercialització: Establiments de presentació i venda; magatzems, centres logístics i oficines comercials i la compra de nova maquinària i equips per a dits establiments, inclòs el comerç electrònic i registre de marques col·lectives.\nInversions orientades a l'increment de l'eficiència energètica: Aïllaments tèrmics; LED, equips d'alta eficiència energètica.\nInversions en ús d'energies renovables.\nInversió destinats a la implantació de la indústria 4.0.


L’Ajuntament d’Inca incorpora 16 treballadors a través del programa SOIB\nUn total de 16 nous treballadors/es s’incoporen al planter de l’Ajuntament d’Inca a través del programa SOIB Visibles 2019, finançat pel Ministeri de Treball, Migracions i Seguretat Social\nFins a final del mandat, el Centre de Formació haurà contractat a 478 persones, gràcies a diverses convocatòries i finançament extern. En la convocatòria de 2018, 44 persones majors de 35.\nAGENCIA MANACORNOTICIAS 14/01/2019 - 01:08:00\n35 anys en situació d’atur de llarga durada i per l’altra banda ajudar-los al procés d’orientació laboral per afavorir-ne la seva posterior inserció en el mercat laboral ordinari», ha comentat Weber.\nL’Ajuntament d’Inca incorpora 16 treballadors a través del programa SOIB Visibles 2019. Un total de 16 nous treballadors/es s’incoporen al planter de l’Ajuntament d’Inca a través del programa SOIB Visibles 2019, finançat pel Ministeri de Treball, Migracions i Seguretat Social. Virgilio Moreno, Batle d’Inca, la regidora de Formació i Ocupació, Alice Weber, Angel Garcia, tinent batle de Medi Ambient, juntament amb altres membres de l’equip de govern i el director del SOIB, Pere Torrens han donat la benvinguda al nou personal. «Poder comptar amb aquests projectes ens serveix per aconseguir un doble objectiu: per una banda integrar a majors de 35 anys en situació d’atur de llarga durada i per l’altra banda ajudar-los al procés d’orientació laboral per afavorir-ne la seva posterior inserció en el mercat laboral ordinari», ha comentat Weber.\nEl nou projecte es tracta del segon període del projecte d’inserció laboral «Inca en Marxa». Els nous treballadors ocuparan les places a diferents departaments col·laborant amb les tasques diàries i amb projectes específics. a relació de llocs de feina és la següent: 3 places d’oficial de picapedrer, 4 places de peons picapedrers, 2 de jardineria, 1 de pintor, 5 de consergeria i una d’auxiliar administrativa. De forma transversal han treballat a diverses àrees de l’ajuntament en tasques com: custòdia d’exposicions, tasques de millora i manteniment del parc El Serral, reparacions i pintura de senyals de trànsit, obres de voravia i de zones peatonals enrajolades, manteniment d’horts urbans, oferir informació al punt d’atenció turística i sobre igualtat de gènere.\nDe forma transversal han treballat a diverses àrees de l’ajuntament en tasques com: custòdia d’exposicions, tasques de millora i manteniment del parc El Serral, reparacions i pintura de senyals.\nCal esmentar que la passada setmana es varen acomiadar 28 persones contractades pel Centre de Formació de l’Ajuntament d’Inca sota el programa SOIB Visibles, finançat pel Ministeri de Treball, Migracions i Seguretat Social. En la convocatòria de 2018, 44 persones majors de 35 anys i descocupades hauran estat contractades dins el programa SOIB Visibles. Des de l’Ajuntament d’Inca s’han desenvolupat, durant els últims quatre anys, 19 projectes de formació amb 257 persones beneficiades i 8 projectes d’ocupació, amb 221. Fins a final del mandat, el Centre de Formació haurà contractat a 478 persones, gràcies a diverses convocatòries i finançament extern. En la convocatòria de 2018, 44 persones majors de 35 anys i desocupades hauran estat contractades baix el programa de SOIB Visibles.


‘To the bone’, l’evidència que l’anorèxia segueix essent un tema tabú – EPis Report\nLa pel·lícula no aprofundeix en les conseqüències reals\nEllen és una jove universitària de 20 anys que pateix anorèxia des de fa temps i la seva família està bastant preocupada per la seva situació, ja que ha arribat a pesar 40 quilos, tenint una constitució gens saludable. Al llarg de la pel·lícula es mostren els conflictes familiars que pateix la jove, amb un pare absent, una mare lesbiana i una madrastra que no fa res per escoltar-la. L’únic suport més o menys constant que rep és el de la seva germanastra però no és suficient per ajudar-la a millorar. La seva madrastra, tot i fent el que pot i en el fons desitjant el millor per ella, l’obliga a visitar el Doctor William Beckhams (Keanu Reeves), un especialista que utilitza mètodes poc convencionals per contribuir a la superació de trastorns alimentaris. El programa, bàsicament consisteix en la reclusió dels joves que pateixen aquests problemes i un cop internats, se’ls tracta d’una manera personalitzada i mitjançant incentius. Ellen conviu amb cinc dones i un home, Luke, qui esdevé el seu millor amic.\nCom va passar en el cas de la sèrie Per tretze raons, la representació crua d’una realitat que afecta a milions de persones a tot el món, amb especial incidència en la població més jove, ha despertat moltes veus en contra.\nLa història és entretinguda. Tot i tocar un tema de salut complex, inclou acudits d’humor negre, que ajuden a mantenir un bon equilibri entre el drama i la comèdia. D’altra banda, les diferents actituds dels personatges al centre de rehabilitació fan que sigui interessant veure com cada un, amb la seva problemàtica i història, va prenent la iniciativa per recuperar-se. A més de parlar de l’anorèxia també es toquen altres tòpics: la família, l’amor i l’art. Tot i que no seran els temes principals de la història, ajudaran que l’espectador pugui veure com la malaltia afecta les relacions de la protagonista.\nEl principi i el final no són molt sòlids. No s’aconsegueix conèixer bé el personatge a l’inici i no s’arriben a explicar bé les raons de la seva malaltia. Aprofitant a Lily Collins, podien haver explotat molt més el personatge principal. D’altra banda, la història queda oberta i fa la sensació que no es va tancar. No es va aconseguir esprémer al màxim el tabú de l’anorèxia. No és que no hagin fet una bona feina, però no es va notar una evolució concreta en la malaltia d’Ellen.\nUna de les últimes escenes de la cinta constitueix un gran problema. En aquesta es trenca el contracte narratiu amb l’espectador i es mostra alguna cosa diferent. El tema és que és tan diferent que aconsegueix quedar fora de lloc.\nEn la pel·lícula es fa evident el problema relacional de l’Ellen, per culpa de no haver establert un vincle segur en les seves relacions amb els pares. El seu pare està absent, treballa molt i gairebé no ha passat temps amb ella i la seva mare després de l’embaràs va patir una depressió postpart que li va impedir establir un vincle segur amb la seva filla. Així, Ellen, sofreix una inseguretat que li dificulta les seves relacions socials.\nA tall de curiositat, l’escena en què Ellen és alimentada per la seva mare amb el biberó, recorda la tècnica psicoterapèutica que utilitzava Carl Whitaker en els seus inicis amb pacients psicòtics. Whitaker i el seu equip encoratgen els seus pacients a que fessin una regressió, per a això es feia veure que la filla era de nou cuidada per la mare, amb l’objectiu de satisfer les necessitats infantils d’afecte del pacient tractat i que es reparés la cura física i d’afecció mitjançant la pràctica del biberó.\nIgualment, resulta interessant veure la intervenció grupal en TCA que s’expressa en la pel·lícula. Tot i que la intervenció grupal en la pel·lícula no sigui un aspecte fonamental i no es presenti amb gran detall, ens dona pistes sobre la importància i l’impacte que pot tenir en aquesta problemàtica. Aquesta pel·lícula poc ens pot ensenyar sobre el veritable tractament que es fa de l’anorèxia en l’actualitat, ja que tracta de vendre un tractament “revolucionari” carregat de positivisme i lliçons de vida que poc s’assembla al tractament psicològic actual. Només coincideix en la poca importància que se li dona al menjar en el tractament psicològic de la malaltia, on cada pacient decideix què menjar, i es dona més importància a quina és la funció que compleix el símptoma. D’altra banda, mostra una visió de com el vincle materno-filial és important en la malaltia, i des d’aquí s’entén la polèmica i l’estranya escena de Susan alimentant a Ellen, que encara que resulti sorprenent va ser una tècnica terapèutica utilitzada pel reconegut Whitaker.\nFinalment, és interessant destacar que tant l’actriu Lily Collins com la directora de la pel·lícula, Marti Noxon, han patit la malaltia, de manera que la visió que donen pot ser interessant si la interpretem des del punt de vista de dues persones que coneixen “fins als ossos” l’anorèxia.\nL’exalumne i professor de la universitat de Lleida explica en una conferència els conceptes importants en


Una cambra pròpia: NIT AL CASTELL\nVa ser una nit al Castell. Havia sentit parlar-ne tantes vegades però mai no havia pogut gaudir-ne de cap. La meua absència és més llarga que aquestes nits. La meua amiga Dolors (només la seua mare i jo podem anomenar-la Lola) havia aconseguit entrades sorprenentment sense massa esforç, segons ella mateixa em va dir. L’autobús ens espera a la part més alta de la Plaça de la Bassa per conduir-nos per aquella carretera de meandres que semblava tan extensa i costeruda quan érem xiquets. Arribem aviat però comença a haver-hi moviment de gent. Des d’allà dalt, la vista, tan casolana, esdevé semblant al fet de contemplar-se en un mirall on es reflecteixen històries de fa tant de temps, de conegudes i de desconegudes.\nEns espera un sopar d’acampada de joventut amb entrepà i cares adolescents però amb vint anys més. El tema de conversa és el canvi polític esdevingut a l’Ajuntament de Xàtiva aquell maig. La meua cicerone m’ha fet memòria de qui és qui en el trencaclosques socarrat. En un moment qualsevol, algú em pregunta com vam viure a Madrid la setmana posterior a les eleccions municipals amb el possible pacte entre Carmena i el PSM, l’ombra del ‘tamayazo’ i les surrealistes i divertides declaracions d’Aguirre en aquells dies d’incertesa i il·lusió. L’última oració que sura en l’aire deixa palès que ha passat el temps: “Ara toca administrar la misèria.”\nPugem l’escala dels canons on tot està enllestit per què Maria del Mar Bonet òmpliga de notes i encanteri la nit xativina. Quan ocupe el meu seient i admire la perspectiva del Castell menor recorde per què diem que Xàtiva és una ciutat bonica... Continuen desfilant personatges coneguts de la meua joventut. Hi reconec el meu professor de Llatí, Agustí Ventura, que ens contava en què consistia una tortuga en l’estratègia militar romana. El que no ens va dir aleshores era que a la vida l’hauríem de practicar de vegades. També em trobe amb la dona que em va explicar per primer cop “La plaça del diamant” i que em va fer entendre les actituds masclistes del Quimet amb la Colometa. Així ens va fer anar aguaitant al ric patrimoni de la nostra llengua i literatura...\nS’apaguen els llums i la gran dama de la música mallorquina ens encisa amb la seua veu. Es queixa amb ironia que hàgem trigat tant a canviar i a cridar-la. Gaudim de la frescor de la música d’aquesta dona que no envelleix. Vivim un instant etern. Contents...\nPublicado por Begoña Chorques Fuster en 4:04


Tema 1. Introducció de senyalització cel·lular  | Senyalització i control del funcionament Cel·lular (URV) | Unybook\nTema 1. Introducció de senyalització cel·lular (2012)\nSenyalització y control del funcionament cel·lular\nTema 1. Introducció de senyalització cel·lular\nGrado Bioquímica y Biología Molecular - 2º curso\nAsignatura Senyalització i control del funcionament Cel·lular\nCAyES Tema 1: Part 1: Introducció a la senyalització cel·lular: Necessitat de controlar el funcionament cel·lular: Un concepte important és que les coses no son mai constant, van canviant. Les cèl·lules es poden trobar en una situació diferent a l’anterior, canvien la seva funcionalitat i això es degut a que les coses van canviant per tal de tenir èxit, per fer front al medi que canvia i per poder viure.\nEn la imatge de la diapositiva hi ha dues persones, una amb les cames relaxades i en l’altra un home que està corrent, en la primera imatge, les cèl·lules estan relaxades, tenen un metabolisme basal baix, en canvi, en l’altre imatge, com està corrents, les cèl·lules han de canviar i començar a treballar més. Aquest canvi es fa gracies a unes senyals que fa que canviï la funcionalitat de les cèl·lules.\nUn altre exemple es el nen que menja, com sabem que tenim gana? Com sap el nen que està menjant i que s’han d’activar enzims digestius... doncs tot això gracies a les senyals que arriben a les cèl·lules.\nEl fetge és un òrgan molt versàtil, te la capacitat de fer-ho gairebé tot. Gracies a les senyals te la capacitat, depenent de les circumstancies, de captar glucosa i utilitzar-la per produir energia o per contra, alliberar glucosa necessària per altres parts del cos.\nLes senyals poden ser totalment externes o senyals que estan al interior del mateix òrgan. Les senyals son les que permeten respondre a canvis, però també tenen altra funció, que es la de coordinar les coses amb èxit.\nLes cèl·lules son molt específiques per aquest motiu les senyals s’han de coordinar.\nHomeòstasis: Es defineix com la capacitat de l’organisme de mantenir un estat d’estabilitat del seu medi interior i això malgrat les variacions constants del medi ambient extern.\nEls nostres organismes viuen en un medi que els envolta, i l’homeòstasi es la capacitat de mantenir invariable els canvis en el medi intern de l’organisme, és a dir, entre les milions de cèl·lules que hi ha en un organisme.\nExemples de sistemes homeostàtics: - La regulació dels nivells de la glucosa en la sang.\nLa glucosa es el substrat energètic per excel·lència. El sistema nerviós central gasta cada dia 150 grams de glucosa diària. És molt important mantenir uns nivells de glucosa adequats. Si els nivells de glucosa són elevats també es perjudicial, ja que si hi ha tanta glucosa, aquesta glucosa començarà a fer funcions que no són seves, s’afegeixen a proteïnes i per tant poden canviar les funcionalitats d’aquestes (diabetis).\nCAyES En els humans, la concentració de glucosa està entre 3,5 – 5 mM i mitjançant sistemes homeostàtics podem mantenir un nivell adequat de glucosa.\nEl pàncrees sintetitza el glucagó que arriba al fetge i li dona l’ordre de crear glucosa i trencar el glicogen. Com que els nivells de glucosa pugen, pugen els nivells de glucosa en sang. Si tenim una concentració de glucosa alta, per exemple desprès de dinar, llavors al pàncrees arriba una senyal de sintetitzar insulina per tal de fer baixar els nivells de glucosa.\nLa temperatura òptima es la de 37 graus al nostre cos. Passant-se senyals d’unes cèl·lules i altres podem regular la temperatura per tal d’estar a la òptima. Si el nostre cos està a una temperatura elevada, mitjançant les senyals fa baixar la temperatura amb la suor o traient-nos roba... i si per lo contrari tenim fred, una temperatura corporal baixa, o tremolem o ens ficarem roba... L’objectiu és sempre mantenir uns nivells estables i adequats.\nPart 2: Mecanismes del control del funcionament cel·lular: CAyES Els enzims son proteïnes i son les que fan les funcions a les cèl·lules. La cèl·lula és capaç de canviar la quantitat de proteïna que esta dedicada en aquella funció. En últim terme es controlarà la funció mitjançant la quantitat de proteïna.\nPodem distingir dos grans tipus de com es poden modificar les proteïnes: - Com més molècules d’un enzim tenim més flux hi haurà, més o menys ràpida es donarà la reacció.\nModificant la quantitat de proteïna que fa una funció podem modificar la rapidesa de la reacció.\nEs necessita temps per a que es pugui produir la nova quantitat de proteïna. Els efectes no els veurem fins al final d’unes hores que hagi arribat la senyal.\n- Un altre sistema de modificar la quantitat de proteïna és que aquestes proteïnes que estan a la cèl·lula estiguin actives o inactives.\nLa proteïna esta construïda però amb un petit canvi que fa que sigui activa o inactiva, el canvi d’un estat a un altre son processos molt ràpids. Per tant son regulacions o control a curt termini, veiem canvis ràpidament.\nUn altre sistema de regulació de la funció de proteïnes és que les proteïnes per fer la funció que li toca ha d’estar al lloc que li toca, per aquest motiu és un sistema de control, que les proteïnes estiguin en el lloc adient de la cèl·lula per poder fer la funció que els hi pertoca. I això és molt bo perquè la cèl·lula pot tenir tot preparat, els substrat i els enzims, però com estan en compartiments que no els pertoca no reaccionaran, però que per quan la cèl·lula els necessiti moure’ls al compartiments òptims i que comenci la reacció.\nActivitat proteïna: Unió de molècules efectores: La molècula efectora es lliga específicament a la proteïna que controla i aquesta unió produeix una activació o inhibició de la funció de la proteïna. Unió reversible. Tots els processos són molt ràpids. No és una unió covalent és reversible. Poden ser: - Compostos orgànics petits (baix pes molecular) com el feed-back negatiu, que l’últim producte de la viu actua inhibint el principi de la via i així parant la reacció.\nUn exemple són els Nucleòtids cíclics com el AMP (adenosinmonofosfat). Un enzim inactiu (quinasa A) que quan hi ha el nucleòtid cíclic AMP i s’uneix a l’enzim s’activa la subunitat catalítica. És un procés que a la cèl·lula triga segons.\n- També pot activar una proteïna, hi ha vegades que hi ha proteïnes que per passar a un estat actiu necessiten d’una altra proteïna (ex: calmodulina).\n- La presència de determinats ions fa que algunes proteïnes passin d’estat inactiu a actiu. Com per exemple el Calci, moltes proteïnes el necessiten per tal de canviar de conformació i així passar a ser actiu.\nActivitat proteïna: Modificació covalent.\nEstà en estat ON o en estat OFF depenent de si se li uneix una molècula covalentment o se li treu. Són processos reversibles. Hi haurà un enzim que catalitzarà la unió d’un grup funcional (químic) a la cadena lateral d’aminoàcids de la proteïna i uns altres enzims que faran lo contrari, l’eliminaran.\nLes modificacions més habituals són: - Fosforilació/desfosforilació (és la que més interessa) La proteïna pot estar en dos estats, una de les dues formes serà l’activa, depenent de la proteïnes serà la fosforilada o la no fosforilada. El procés ha de ser reversible per unir i no unir.\nL’enzim que catalitza l’enllaç del grup fosfat son les proteïnes quinases i la proteïna fosfatasa fa lo contrari, trencarà el grup fosfat.\nCAyES - Els grups fosfats s’incorporen a residus hidroxils d’una cadena lateral d’aminoàcids (Ser/Thr o de Tyr).\nEn procariotes es poden fosforilar altres residus, com Asp i His. És un procés molt ràpid, els enzims catalitzen reaccions ràpides.\nAcetilació/desacetilació Metilació/desmetilació Quantitat de proteïna: Es pot controlar la quantitat de proteïnes mitjançant l’expressió gènica. Hi ha proteïnes que tenen vides mitjanes més llargues o menys, aquí no es un interruptor ON-OFF, augmentem o disminuïm el número de molècules segons les funcions que necessiti la cèl·lula. Moltes vegades els sistemes de regulació es poden solapar, diferents control de regulació.\nQuantitat de proteïna: Regulació de l’expressió gènica: Hi ha molt llocs potencials que controlen l’expressió gènica (activar o reprimir), com més expressió gènica hi hagi d’aquell gen més molècules hi hauran.\n- Regulació de la transcripció: o Estructura de la cromatina: Està controlada a molt punts. Segons com sigui l’estructura de la cromatina un gen s’expressa més o menys.\no Proteïnes implicades en la transcripció: Hi ha moltes proteïnes implicades en la transcripció (RNA polimerases, factors de transcripció, cofactors...) Els factors de transcripció són proteïnes que tenen la funció de reconèixer una seqüència concreta de DNA i d’unir-se a aquella seqüència. Controla la transcripció de la informació genètica des de el DNA fins el RNAm. Els factors de transcripció realitzen aquesta funció sols o amb altres proteïnes en un complex, promovent (com un activador), o de bloqueig (com un repressor) la unió de la RNA polimerasa de gens específics fent que es transcriguin més o menys segons quins gens.\no Epigenètica: La transcripció està regulada per factors epigenètics que són factors que controlen la transcripció dels gens però no estan codificats en el DNA, en la seqüència de nucleòtids.\no microRNAs, etc: tenen funcions, un d’ells son aquets microRNAs, són complementaris de seqüències de RNAm o de l’ADN i fa que aquelles seqüències no s’expressin perquè es degraden o no es poden transcriure.\n- Maduració del mRNA.\n- Regulació de l’estabilitat del mRNA i de la traducció.\nQuantitat de proteïna: Regulació de la proteòlisi: Sabem poca cosa. La via metabòlica que serveix per degradar proteïnes és la proteòlisi. Només es coneixia un sistema per poder degradar proteïnes que són la via lisosomal. Entra dintre del orgànul una part del citosol i el degrada. Aquesta via es una via molt poc específica perquè no degrada proteïnes concretes, i no es tenia gens clar com es podia controlar la quantitat de molècules que es degradava per proteòlisi.\nPerò ara també es coneix que dintre de la cèl·lula també hi ha vies de degradació molt selectives que només degraden proteïnes concretes. Es creia que les proteases degradaven tot lo que fos, però es va veure que no, que és altament selectiu, vies no-lisosomals. La més coneguda és la via de la ubiquitina-proteosoma: - Via del a Ubiquitina-proteosoma: La ubiquitina (Ub) és una proteïna de 76 residus (aminoàcids). Les proteïnes que s’han de degradar al citosol se’ls uneix la ubiquitina i per tant estan marcades per tal de ser degradades.\nIntervé en: - Degradació de proteïnes en situacions d’estrès.\n- Degradació de proteïnes desnaturalitzades o lesionades.\n- Degradació de proteïnes reguladores (control de la vida mitjana).\nDe proteïnes reguladores ens referim a aquelles que controlen la funcionalitat d’alguna via de manera principal. La glicòlisi, per exemple, té diferents enzims, un catalitza cada reacció. La glicòlisis haurà d’anar de presa o a poc a poc segons les circumstancies, per aquest motiu hi ha un enzim que marca el ritme, sempre hi ha un enzim que mana, normalment es el primer enzim de la via. En totes les vies metabòliques hi ha una proteïna que és la reguladora. Un sistema de poder-la controlar és amb el número de molècula i es controla molt amb la degradació.\nLa via lisosomal actua degradant una quantitat molt elevada de proteïnes.\nCAyES Intervé la ubiquitina, el marcador, i el proteosoma, que és la màquina que degrada les proteïnes marcades.\nEncara que el proteosoma estigui al citosol realment està compartimentant. La proteòlisi es dona dintre del proteosoma, encara que es digui que està al citosol.\nUna seqüència successiva de tres enzims diferents fa que es pugui unir la ubiquitina a la proteïna. En la degradació de proteïnes es necessita energia. La ubiquitina va passant d’un enzim a un altre fins arribar a l’enzim diana, però per a que sigui una senyal de degradació a la proteïna ha d’haver una poliubiquitina, només amb una no val. Quan tenim la cua de ubiquitina serà la senyal que farà que la proteïna vagi al proteosoma i es degradi.\nEl proteosoma esta constituït per dos parts diferents, la 20s i dues parts externes que son la 19s. Cada boleta representa una proteïna, és un complex molt gran de proteïnes.\n- La zona 20s es la que te proteases, amb la característica que el centre actiu esta cap a l’interior, que hi ha un canal amb els centres actius. Com que aquestes proteases son específiques per l’enllaç peptídic que trenquen la proteïna es degrada trencant-se per diferents llocs específics, obtenint fragments.\n- Les 19s, la seva funció és regular la entrada de proteïnes al proteosoma , reconeixen les proteïnes que estan al citosol que tinguin les marques de ubiquitines, i una vegada les han reconegut les fan entrar dintre del proteosoma. L’altra funció que tenen important és la d’eliminar la cua d’ubiquitines. De manera que al interior del proteosoma només entra la proteïna que esta condemnada, sense les ubiquitines que es quedaran al citosol, disponibles per tal de ubuiquitinitzar una altra proteïna, per tant es reutilitzen.\nCAyES L’enzim E3 és el responsable primari de l’especificitat en la proteòlisi. Serà capaç de reconèixer una proteïna només o com a molt dos que s’assemblin, per tant cada cèl·lula haurà de tindre un munt d’enzims E3. Aquets enzims reben noms concrets perquè són molt específics per cada proteïna, en canvi d’enzims E1 amb un sol tipus ja hi ha bastant, perquè és molt poc específic. I de E2 si que és una mica més específic, però menys que el E3. L’especificitat la dona el E3 perquè el proteosoma tampoc es específic.\nAquesta E3 reconeix un fragment de l’estructura primària (5 o 6 substrats) però també poden haver altres senyals, com que estigui fosforilada, acetilada...\nLa ubiquitina no només té la funció de marcar per degradar la proteïna. La cadena de ubiquitina per a que sigui un marcador que degradi les proteïnes i que vagi cap al proteosoma, primer de tot, aquesta cadena s’ha d’unir a la lisina de la proteïna. Una altra funció és canviar de lloc la proteïna, posar-la en un altre compartiment cel·lular, també és un sistema de canviar la funció de les proteïnes, activant-les.\nLa ubiquitinització no és la única manera per marcar les proteïnes per degradar-les o per que s’activin per fer una altra funció. Hi ha una altre mecanisme que és la SUMOILITZACIÓ (proteïnes sumo). No intervé en la degradació de les proteïnes, només te la funció de moure-les.\nPart 3: Principis bàsics de senyalització cel·lular i conceptes bàsics: Senyalització cel·lular: Ens referim a la senyalització intercel·lular, entre cèl·lules, que fa referència a com una cèl·lula envia un senyal que una altra cèl·lula reconeix.\nSenyalització intracel·lular: Fa referència al processat del senyal, a una cèl·lula li arriba el senyal i fa canviar una funció, i aquesta senyalització mira els mecanismes que es duen a terme des de que la cèl·lula rep el senyal fins que la cèl·lula canvia de funció.\nLa senyalització intracel·lular es refereix a que a una cèl·lula rep un senyal. Per exemple: un fotó, un ió, una hormona, un neurotransmissor, un nutrient...\nAquestes senyals són anomenats també lligand, però no deixem de referir-nos a senyal, sobretot en el cas d’hormones.\nLa cèl·lula ha de detectar el senyal i qui ho detectarà és el receptor , que en detectar el senyal canviarà de conformació. Cada senyal té un receptor diferent, com que per detectar el senyal necessitem el receptor i les cèl·lules rebran el senyal corresponent al receptor, la cèl·lula només serà capaç de reconèixer alguns senyals en funció del receptor que tinguin. Un senyal té unes determinades cèl·lules diana segons els receptors, sense el receptor les cèl·lules no poden respondre. Un cop rebut el senyal, la cèl·lula respon amb corresponents de les cascades de senyalització, que són les que van del receptor al final de la resposta.\nLes respostes poden ser activació o repressió de vies metabòliques, impuls nerviós, producció d’hormones...\nHi ha un senyal que arriba al receptor i donarà lloc a la cascada de senyalització que transmetrà informació i és de on obtindrem la resposta.\nGap Junctions: el mateix tipus de cèl·lula es comunica de forma directa amb les cèl·lules idèntiques a ella gràcies a les gap junctions, que són zones de la membrana tan properes entre elles que al mig es col·loquen proteïnes que formen un canal format per dos conexons i la conexina. Poden estar tancats i oberts, per tant, quan estan oberts, permeten que passin coses, entre aquestes coses es troben els senyals d’una cèl·lula a CAyES l’altre. Les gap junctions són molt selectives i cedeixen el pas a ions (no més grans de 1200 Da). Altament controlades, ja que quan una cèl·lula té problemes es tanquen.\nEx: Senyal d’apoptosi L’equivalent de les gap junctions a les cèl·lules vegetals són els plasmodesmes. Aquests són zones on desapareix la paret cel·lular i només es troba la membrana plasmàtica.\nTerminologies: el pas de la informació del receptor a la resposta també s’anomena via de transducció de senyals.\nCascada de senyalització Molècules que es transmeten el senyal dels uns als altres. Els compostos que formen part de cascades són pèptids o proteïnes, i també proteïnes amb activitat enzimàtica, i per tant, enzims. Són molècules molt diverses. Altres components són els anomenats segons missatgers, que solen ser molècules orgàniques petites. N’hi ha de molt diferents també: podem trobar nucleòtids cíclics (com l’AMPc o el GTPc), lípids de membrana i determinats ions (Ca2+). Aquests compostos reben aquest nom perquè es va veure que aquestes molècules augmenten la seva concentració dins la cèl·lula en arribar el senyal. I és a partir del 1r senyal, quan es produeix un augment d’aquest compost.\nEx: adrenalina o epinefrina. Té un receptor i fa que la cèl·lula sigui una cèl·lula diana. En unir-se l’adrenalina al receptor, aquest canvia de conformació i provoca l’activació d’una proteïna que es dissocia i la subunitat dissociada s’uneix a una altra proteïna que inicia la seva activitat.\nEx 2: S’allibera cAMP que activa una hexoquinasa, que fosforila enzims que faran que la cèl·lula passi de degradar glucosa a fabricar glucosa.\nADRENALINA  senyal per a fabricar glucosa.\ndiferents quinases. L’última activa un factor de transcripció i s’inicia l’expressió (transcripció) d’un gen.\n“La diabetis de l’adult es dona perquè els receptors d’insulina no funcionen correctament. Molts fàrmacs porten components de cascades.” Cascada de senyalització cel·lular Moltes malalties són conseqüència de la disfuncionalitat de vies de senyalització determinades i molts fàrmacs no són res més que activadors o inhibidors de determinades vies de senyalització. Hi ha components de les cascades de senyalització que s’han identificat com productes d’oncogens.\nAmb el càncer el que es produeix és (moltes vegades) l’alteració d’una cascada de senyalització. Comencen a proliferar les cèl·lules degut a l’error en algunes vies de senyalització. Es va veure que els virus que induïen el càncer tenen uns gens anomenats oncogens, que són els que provoquen el càncer. S’ha vist que aquests gens (oncogens) són components de cascades. Aquests gens, quan són correctes, són prooncogens. Els oncogens es classifiquen depenent del que controlin en diferents classes.\nONCOGENS  components de cascades se senyalització.\nSón gens que es troben al genoma humà i que quan tenen alguna mutació o disfuncionalitat generen una proteïna anormal (normalment manté la cascada sempre activa). Es classifiquen en: 1. Classe 1: oncogens que codifiquen per factors de creixement, sis.\n2. Classe 2: oncogens que codifiquen per receptors de factors de creixement, erB.\n3. Classe 3: oncogens que codifiquen per components de la cascada de senyalització, ras.\n4. Classe 4: oncogens que codifiquen per factors de transcripció, fos, jun.\nCAyES Característiques de les cascades de senyalització - El senyal ha de ser reversible: un cop s’ha produït la resposta, el sistema de senyalització es desactiva (off),ja que el senyal no pot ser constant. Ha d’arribar el senyal i ha d’arribar al punt final, però el sistema s’ha de poder posar en repòs; cosa que s’aconsegueix amb certs sistemes o mecanismes. Com podem aturar el procés? Fent desaparèixer el senyal per tancat el sistema, de forma que el receptor quedi inactiu; internalització del factor de la cèl·lula, és a dir, si apareixen altes concentracions de compostos s’han de reduir amb l’ajut d’enzims o d’empaquetatge...\n- Les cèl·lules no responen a totes les senyals que els hi arriben: cèl·lules diana. Només responen les cèl·lules diana per aquell senyal exclusiu. Si les senyals són fotons, arriben a cèl·lules òptiques, però si aquest fotó arriba a un hepatòcit no ens donarà cap tipus de resposta (diferenciació cel·lular).\n- El mateix senyal pot tenir efectes diferents en diferents tipus cel·lulars. El mateix senyal pot donar respostes diferents segons el tipus de cèl·lula, i aquest mateix senyal, depenent de la cèl·lula que interactuï, donaran lloc a cascades diferents. Poden haver senyals que reaccionin amb diversos receptors.\nperò cada resposta és diferent, i això passa a causa de la cascada de senyalització.\n- Un sol senyal pot generar més d’una resposta i un sol senyal pot activar més d’una cascada de senyalització (divergència). Fenòmens de divergència  un sol senyal pot donar més d’una resposta, més d’una cascada.\n- Les cascades de senyalització poden compartir algun component (convergència) de manera que una funció pot controlar-se per diverses vies de senyalització. Fenòmens de convergència  diversos senyals amb cascades pròpies, donen una mateixa resposta.\nDins de les cascades trobem: CAyES Crosstalk: coordinació entre les vies de senyalització d’una cèl·lula que estan activades simultàniament.\nLes cascades poden interaccionar les unes amb les altres, i es controlen. Una cèl·lula té molts receptors i cascades, si una cèl·lula rep 10 senyals per 10 cascades, per 10 respostes, hi ha una xarxa que relaciona totes les vies de manera que no es dona alhora i es controlen. Si una via es dona molt, l’altra es veurà afectada.\nAmplificació del senyal: hi ha components de la cascada que són enzims, de manera que amb pocs enzims que s’activin es produeix una gran activació del component següent de la via.\nLes hormones estan a concentracions nm i pm, a les cèl·lules hi arriben poques molècules de lligand. Com pot una cèl·lula arribar a rebre tres molècules d’insulina i produir molta glucosa? Per l’amplificació.\nUna petita senyal d’entrada pot donar lloc a una resposta molt gran. Com ho amplifiquen? Perquè els components de la cascada són enzims, i una sola molècula d’enzim catalitza milers de reaccions amplificant la senyal.\nEx: ADRENALINA  adenilat ciclasa  per cada molècula d’adenilat ciclasa es formen milers de molècules d’AMPc  cada molècula d’AMP activarà proteïnes quinases. Enzims que donaran milers de productes  ...\nÉs just així com es produeix el procés d’amplificació. Les vies d’amplificació tenen una gran complexitat.\nSenyalització i control del funcionament Cel·lular - Tema 1 - Introducció a la senyalització (2017) Apunte\nSenyalització i control del funcionament Cel·lular - T8 Senyalització (2016) Apunte\nSenyalització i control del funcionament Cel·lular - T4 Senyalització (2016) Apunte\nSenyalització i control del funcionament Cel·lular - T5 Senyalització (2016) Apunte\nSenyalització i control del funcionament Cel·lular - T6 Senyalització (2016) Apunte


Ikea dissenya fons per les teves videotrucades i l'acció triomfa a les xarxes\nAquestes setmanes d'estada a casa han donat lloc a molts fenòmens nous: els menys cuinetes s'han atrevit a encendre els fogons amb receptes de xefs o, si no, a fer pa casolà; els museus de l'altra punta de món s'han obert virtualment al públic i hem pogut fer de la nostra casa una autèntica 'escape room'.\nPerò d'entre tot, l'autèntic 'boom' han estat les aplicacions de videotrucades. En plena era de la tecnologia punta, ningú s'estalvia reunions de teletreball o de trucades familiars de massa persones. I una de les decisions més importants a l'hora de fer una trucada de vídeo és on posar-se i amb quins fons. Segurament el teu cap et jutgi si al fons de l'habitació està el llit desfet o el menjador per avall. I segurament la teva família et renya per veure els plats sense fregar o el mirall sense netejar.\nS'han acabat els llits desfets de fons\nPer evitar tots aquests drames del segle XXI, tenim una solució: 'backgrounds by Ikea'. Com ho sentiu. La gran empresa de mobles sueca ha llançat una iniciativa de fons aplicables a videotrucades fetes a través de Zoom o Microsoft Teams. Els fons mostren autèntiques fotos de catàleg d'Ikea per posar de fons en qualsevol ocasió, dividides en cinc categories: oficina, celebracions, amb vistes, cita romàntica i estades.\nDonareu el pego a totes les vostres reunions i no us haureu de preocupar més que la vostra casa sembli una oficina de Wall Street o l'estudi d'Andy Warhol.


Panasonic Placement Machine NPM-D3 China Manufacturer\nDescripció:Muntador automàtic de xip NPM-D3,Definició Panasonic Chip Mounter,Millor màquina de recollida i col·locació\nHome > Productes > Muntador de xips Panasonic > Panasonic Placement Machine NPM-D3\nModel núm.: NPM-D3\nMuntador de xips Panasonic NPM-D3\nMajor productivitat i qualitat amb la integració del procés d’inspecció i col·locació.\n2. Els mòduls configurables permeten una configuració flexible de la línia\nFlexibilitat d’ubicació del cap amb funcions de plug-and-play.\n3. Control complet de les línies, el sòl i la fàbrica amb el programari del sistema\nSuport del pla de producció mitjançant el seguiment de l'operació de la línia.\n* 1: A causa d’una diferència en la referència de transferència de PCB, no es pot establir una connexió directa amb les especificacions de carril doble de NPM (NM-EJM9B) / NPM-W (NM-EJM2D).\n* 3: Dimensió D inclòs l'alimentador de safata: 2 683 mm. Dimensió D inclòs el carro d'alimentació: 2 728 mm\n* 4: excloent el monitor i la torre de senyal\n* 5: És el valor de referència del temps de tacte segons la conformitat IPC9850. (El mode independent)\n* 6: opció de suport de col·locació de ± 25 μm. (En condicions especificades per PFSC)\n* 7: el xip 03015/0402 mm requereix una broqueta / alimentador específica.\n* 8: el suport per a la col·locació de xip 03015 mm és opcional. (En condicions especificades per PSFC: precisió de col·locació ± 30 μm / xip)\n* 9: un cap no pot gestionar la inspecció de soldadura i la inspecció de components alhora.\n* 10: Consulteu el fulletó de dades per obtenir més detalls.\n* 11: Els objectes estrangers estan disponibles per als components del xip. (Excepte xip 03015 mm)\n* 12: Aquesta és la precisió de la posició d’inspecció de soldadura mesurada per la nostra referència mitjançant el nostre PCB de vidre per a la calibració del pla. Pot veure's afectat per un canvi sobtat de la temperatura ambient.\n* 13: S'inclou un temps de mesura d'alçada de PCB de 0,5s.\nMuntador automàtic de xip NPM-D3 Definició Panasonic Chip Mounter Millor màquina de recollida i col·locació Muntador de xip FUBL-LED Muntador de xips Panasonic Màquina automàtica d’inserció Venda automàtica d’inserció Màquina automàtica d’inserció Panasonic


Standard & Poor's rebaixa la nota d'Espanya fins al llindar del bo porqueria\nL'agència de qualificació ha rebaixat dos esglaons la nota de l'economia espanyola per "l'augment dels riscos per a les finances públiques espanyoles a causa d'un increment de la pressió econòmica i política". S&P afirma que un rescat podria rebaixar "significativament" els costos de finançament espanyols.\nRedacció 11/10/2012 - 00.09 Actualitzat 11/10/2012 - 09.19\nEdifici de Standard & Poor's a Nova York (Foto: Reuters)\nL'agència de qualificació nord-americana Standard & Poor's (S&P) ha rebaixat la nota d'Espanya dos esglaons: de BBB+ a BBB-. Aquest canvi acosta el deute espanyol al llindar del bo porqueria. L'agència justifica la seva decisió per "l'augment dels riscos per a les finances públiques espanyoles a causa d'un increment de la pressió econòmica i política", sobretot en matèria de creixement i execució pressupostària.\nS&P considera "massa optimistes" les previsions del govern espanyol contingudes en els pressupostos generals de l'Estat per al 2013 i qüestiona, per exemple, que es compleixin els objectius de dèficit per la "caiguda continuada" de l'ocupació i per la "intenció" de l'executiu d'actualitzar les pensions. Recomana a Mariano Rajoy aplicar mesures addicionals de consolidació, però alerta que el preu a pagar podria ser més recessió, tret que l'eurozona adopti "una resposta més determinada" per millorar les condicions de finançament i estabilitzar la demanda interna.\nSegons la classificació de S&P, Espanya és capaç de complir amb les seves obligacions, però té la nota més baixa pel que fa a les inversions fiables. L'agència afegeix a la qualificació espanyola una "perspectiva negativa". Això vol dir que la nota podria baixar encara més a mitjà termini i els bons espanyols entrarien en la categoria de bo porqueria, considerats una inversió especulativa.\nEl rescat que Rajoy no vol demanar\nEn tota aquesta situació, no hi ajuda gens el fet que el govern espanyol no tanqui un "programa formal d'ajuda". Segons Standard & Poor's, això augmenta els riscos d'una caiguda més gran del ràting espanyol. El rescat "probablement" rebaixaria "significativament" els costos de finançament del país a través de compres per part del Mecanisme Europeu d'Estabilitat (MEDE) i el Banc Central Europeu.\nS&P adverteix també de "l'absència d'una direcció clara en la política de l'eurozona" i planteja "dubtes" perquè els seus membres assumeixin una part del cost de la recapitalització bancària, fet que acaba actuant com un factor "desestabilitzador".


CEMU|Es valora amb probes d'esforç el bon estat de salut per fer exercici i per aportar les recomanacions necessàries per prevenir lesions i millorar el rendiment esportiu\nLa depressió és un trastorn mental freqüent, que es caracteritza per la presència de tristesa, pèrdua d'interès o plaer, sentiments de culpa o falta d'autoestima, trastorns del son o de la gana, sensació de cansament i falta de concentració.\nLa depressió pot arribar a fer-se crònica o recurrent, i dificultar sensiblement l'acompliment en el treball o l'escola i la capacitat per afrontar la vida diària. Si és lleu, es pot tractar sense necessitat de medicaments, però quan té caràcter moderat o greu es poden necessitar medicaments i psicoteràpia professional.\nLa depressió és un trastorn que es pot diagnosticar de manera fiable i que pot ser tractat per especialistes.\nEdat biològica : és la que es correspon amb l'estat funcional dels nostres òrgans comparats amb patrons estàndard per a una edat. És per tant un concepte fisiològic. És molt més interessant saber l'edat biològica que l'edat temporal o cronològica amb què mesurem sempre lo vells que som, ja que l'edat biològica ens revela l'envelliment real de les nostres cèl·lules, és a dir, com han afrontat elles el pas del temps. Si sabem com han envellit sabrem llavors quina és la nostra edat biològica.\nL'exercici aeròbic, es refereix a aquella activitat de moderada intensitat duta a terme per un període de temps més aviat prolongat. En estricte rigor, aeròbic vol dir "en presència d'oxigen", el que es refereix en particular a l'ús de l'oxigen que tenen els músculs, o sigui un exercici és d'aquest tipus en la mesura que desenvolupa la capacitat de l'organisme, especialment els músculs, per utilitzar de manera eficient l'oxigen.\nLa història del terme "aeròbic" ve de 1968, quan Kenneth H. Cooper, un fisiòleg de l'esport de la força aèria nord-americana, va publicar el llibre "aerobics", en 1968. La seva inquietud va venir de l'observació que individus amb gran força muscular podien tenir acompliments mediocres en activitats com la natació, el ciclisme o el trot. Pel mateix va començar a monitoritzar la capacitat del cos dels atletes per utilitzar l'oxigen.\nUn exercici aeròbic efectiu ha d'involucrar entre 5 i 10 minuts de preescalfament, amb una intensitat màxima de ritme cardíac d'entre un 50 i un 60%. Després aquest preescalfament ha d'estar secundat per al voltant de 20 minuts a una intensitat d'entre un 70 i un 80%, per acabar amb un període de refredament d'entre 5 a 10 minuts a una intensitat d'un 50 a un 60%, com a màxim.\nL'exercici anaeròbic consisteix en l'entrenament muscular d'alta intensitat i curta durada, el que porta a consumir fosfat de creatina o l'àcid làctic en absència de l'oxigen. En paraules senzilles, l'activitat és de tal intensitat que els músculs exercitats no compten amb el suficient subministrament d'oxigen per a la tasca en qüestió, de manera que l'organisme utilitza processos alternatius per produir l'energia requerida.\nNo s'ha de confondre la presència o absència de l'oxigen amb la respiració o el patró respiratori, el que s'assenyala és la respiració a nivell molecular, que determina la quantitat d'oxigen disponible en un determinat moment per generar energia muscular. De fet durant l'exercici anaeròbic també s'utilitza oxigen, però de manera mínima en comparació amb els processos alternatius abans assenyalats. D'altra banda, tots els exercicis aeròbics comencen sent anaeròbics, però per la seva llarga durada el greix comença a substituir el glucogen com a font d'energia en conjunt amb l'oxigen.\nL'exercitació anaeròbica produeix efectes diferents en la musculatura, augmenta la massa muscular davant l'esforç i es desenvolupa la capacitat per a l'exercitació intensa per períodes breus de temps.\nL'antropometria és la branca de l'antropologia biològica o física que estudia les mesures de l'home. Es refereix a l'estudi de les dimensions i mesures humanes amb el propòsit de valorar els canvis físics de l'home i les diferències entre les seves races i sub-races.\nEls objectius principals en el camp de la medicina esportiva dels mesuraments antropomètrics són:\n-Valorar el desenvolupament muscular per un augment en l'entrenament.\n-Canvis en la massa greix del cos.\n-Una valoració de l'estat actual d'activitat física i nutricional.\nLes dades antropomètriques són més valuoses quan es mesuren amb precisió i es registren durant algun temps, així es podran realitzar comparacions.\nEl colesterol circula lligat a diferents lipoproteïnes de la nostra sang, on podem distingir a grans trets, un colesterol bo que és el HDL, i un colesterol dolent anomenat LDL. El HDL ajuda a netejar la paret interna dels vasos arterials, i les LDL són les que afavoreixen el dipòsit i generació de la placa d'ateroma que acaba per obstruir les artèries.\nEls triglicèrids són el principal tipus de greix transportat per l’organisme. Normalment provenen dels aliments que mengem però també poden ser produïts pel cos.\nL’excés de calories, alcohol o sucres són convertits en triglicèrids i emmagatzemats a les cèl·lules grasses.\nEl fetge també produeix triglicèrids i en canvia alguns a colesterol. El fetge pot canviar qualsevol font d’excés de calories en triglicèrids.\nEls nivells de triglicèrids varien amb l’edat, i també depenen del temps que fa què s’han ingerit aliments abans de l’examen. si fa poc o molt temps. La mesura és més precisa si no s’ha menjat en les 12 hores prèvies a l’examen. El valor normal és de 150 mg./dl. Per als que pateixen problemes cardíacs, els nivells d’aquesta substància han de ser inferiors als 100 mg./dl.\nTriglicèrids en relació al colesterol.\nQuan la persona menja, els triglicèrids es combinen amb una proteïna en la seva sang per formar el que s’anomena lipoproteïnes d’alta i baixa densitat. Aquestes partícules de lipoproteïnes contenen colesterol. Per formar triglicèrids en el fetge el procés és similar, el fetge pren els carbohidrats i proteïnes sobrants del menjar i els canvia a greix. Aquest greix llavors es combina amb proteïna i colesterol per formar lipoproteïnes de molt baixa densitat, que són alliberades al torrent circulatori.\nEls alts nivells de triglicèrids pot tenir diverses causes:\n.- Excés de pes: els triglicèrids augmenten generalment a mesura que augmenta el pes\n.- Consum excessiu de calories: Els triglicèrids s’eleven a mesura que s’augmenta de pes o s’ingereixen masses calories, especialment provinents de sucre i l’alcohol. L’alcohol augmenta la producció de triglicèrids en el fetge.\n.- Edat: els nivells de triglicèrids augmenten regularment amb l’edat\n.- Medicaments: Algunes drogues com els anticonceptius, esteroides, diürètics causen augment en els nivells dels triglicèrids.\n.- Malalties: La diabetis, l’hipotiroïdisme, les malalties renals i hepàtiques estan associades amb nivells alts de triglicèrids. Entre els grups que han de vigilar amb més cura el seu nivell de triglicèrids es troben els diabètics i les dones després de la menopausa. Més d’un 75% dels diabètics tenen els nivells de triglicèrids alts i el 30% de les dones que han passat per la menopausa pateixen d’aquest mateix problema.\n.- Herència: algunes formes d’alts nivells de triglicèrids ocorren entre membres d’una mateixa família.\nSon les malalties que afecten a l'aparell respiratòri. Les principals són:\n- Insuficiència respiratòria. Disminució de la capacitat pulmonar per a intercanviar gasos. Pot ser causada pels dipòsits de quitrà del tabac sobre la superfície respiratòria, per asma, per infeccions, etc.\n- Asma bronquial. Contracció sobtada dels músculs bronquials generalment deguda a una reacció al·lèrgica. Provoca una sensació d'ofec molt desagradable.\n- Edema pulmonar. Infiltració d'un líquid serós que envaeix l'interior dels pulmons provocant insuficiència respiratòria.\n- Infart de pulmó. Dolor molt fort al pit provocat per embòlia pulmonar, és a dir per un coàgul que obstrueix un vas que aporta sang als teixits pulmonars.\n- Malalties infeccioses. Víriques. Les principals són refredat i grip. Bacterianes. Segons el tram afectat es diferencien les següents malalties: sinusitis, amigdalitis, faringitis, laringitis, bronquitis, pleuritis (pleures), pulmonia o pneumònia. A més cal citar la tuberculosi (infecció produïda pel bacil de Koch que dóna lloc a la formació de cavernes en els pulmons) i la tos ferina (tos convulsiva, afecta a lactants i nens petits).\nEl nostre cos disposa de sistemes bàsics que ens ajuden a aconseguir determinats objectius necessaris per a la vida (com l'autoprotecció o l'alimentació) ia protegir-nos de les amenaces externes.\nL'ansietat és, en molts casos, una resposta normal davant una amenaça, que té per objectiu protegir-nos. Aquesta resposta implica a diferents sistemes del nostre organisme (fisiològic, afectiu, cognitiu i conductual), que s'activen de diferent manera segons sigui l'amenaça.\nEn els trastorns d'ansietat, l'amenaça percebuda és irreal o exagerada, però suficient com per fer que el sistema s'activi com si hagués de protegir-nos d'una terrible amenaça. Així doncs, tot i que una persona pot desitjar parlar en públic amb fluïdesa, expressar correctament el que desitja dir i romandre tranquil · la, els seus sistemes no estan obeint als seus desitjos, sinó a l'amenaça que percep en la situació (la possibilitat d'una avaluació negativa per part dels altres). Com menys efectiva i més incapaç es consideri aquesta persona per afrontar la situació, més gran serà l'amenaça que percep i major l'activació d'aquest sistema d'autodefensa que l'empeny a evitar la situació temuda.\nL'activació del sistema d'ansietat davant l'amenaça percebuda (en aquest cas, el rebuig del grup) genera una sèrie de símptomes que li impedeix funcionar i això, al seu torn, augmenta la sensació d'amenaça.\nEl metabolisme és el conjunt de reaccions químiques que tenen lloc dins un organisme per mantenir-lo en vida.\nAquests processos permeten als organismes créixer i reproduir-se, mantenir les seves estructures, i respondre al seu medi.


The Daily Avalanche: Contús\nNo sé que em passa, ja em disculpareu, però estic una mica confús. Amb tota seguretat volia escriure sobre una altra cosa, però ara no recordo sobre què. He revisat alguns apunts que guardo al rebost per quan em falla la inspiració, però els noms de Kazuo Ishiguro, Jane Eyre o un tal Charles Dickens no em diuen res. De totes maneres sona tot molt espès, didàctic i professoral. Em pregunto qui pot tenir ganes de llegir aquestes regurgitacions literàries, quan al món que ens envolta hi ha tantes coses boniques per contemplar.\nDe fet tenia un títol ja escrit “Una tardor infinita: nusos” i també unes inicials (DFW) que em continuen rondant pel cap, però ni que em matessin seria capaç d’omplir de contingut aquests misteriosos referents. Bé, la veritat és que aquest vespre m’ha passat una cosa més aviat còmica. Estava endreçant la cuina i anava a desar uns bols grossos a un dels prestatges més alts. Es tractava d’aquests bols bastant pesats, de duralex, que es fan servir per les amanides. No sé com ha anat que se m’han escapat de les mans i m’han caigut sobre el cap, en concret a la zona parietal esquerra. El cop m’ha fet mal, però no vull exagerar: no m’he fet sang, no m’he desmaiat ni res. El pitjor ha estat l’escampall de vidres minúsculs que, després d’escombrar-los a consciència, em temo que continuarem recollint durant les properes setmanes.\nCuriosament el xoc, més que no un efecte físic, crec que m’ha produït una revelació (gosaré dir-ho?) transcendental. De sobte he descobert que el color magenta i el groc són meravellosos. Que a Xile s’han salvat 33 minaires. Que aviat el Papa de Roma ens visitarà i que la Sagrada Família ha aguantat que la tuneladora li fregués els baixos. Oi que vivim al millor dels mons possibles? I si ho dubtéssiu, no cal sinó contemplar la perfecció anatòmica d’un ósset de goma.\nSospito que acaba de néixer un nou Allau.\nGLÒRIA 15 d’octubre de 2010, a les 0:09\nAi! Allau, quin ensurt! He cregut que l'accident era de veritat i després, tranquil·la, he vist que t'ha influït el senyor Coetzee. Per sort tu no has anunciat -ni ganes- la teva mort però has picat de parietal. Deu n'hi do!\nParles d'un tal Dickens i d'altres també amb noms estranys. És un petit desvari que et passarà després d'haver dormit vuit hores.\nSalvador Macip 15 d’octubre de 2010, a les 0:10\nLa gent cau del cavall i veu la llum. Això teu no és tan estrany. Pronostico que el proper símptoma serà posar-te a escriure cartes als Romans i als Corintis.\nAllau 15 d’octubre de 2010, a les 0:13\nCoetzee, Glòria? On he sentit aquest nom? Procuraré dormir el cap de setmana i somiar amb els angelets.\nClidice 15 d’octubre de 2010, a les 0:14\nara no sé si preocupar-me o alegrar-me'n :S\nel vídeo m'encanta :)\nAllau 15 d’octubre de 2010, a les 0:14\nSalvador, no estic per escriure cartes, millor felicitacions de Hallmarks.\nAllau 15 d’octubre de 2010, a les 0:16\nAlegra-te'n, Clídice, el vídeo marca el nou camí.\nPuigmalet 15 d’octubre de 2010, a les 0:19\n¿Quan un flam es fa obès esdevé púding? Intueixo que ens esperen manta revelacions.\nGalderich 15 d’octubre de 2010, a les 0:21\nEp, aquest nou camí és paral·lel a l'antic Allau?\nVigilaré el bol de Duralex (sed lex) que guardo com a una relíquia del passat i que també el tinc en un prestatge alt!\nAllau 15 d’octubre de 2010, a les 0:24\nPuig, ja pots esperar revelacions a manta. Aspiro a convertir-me en el preferit de la teva filla.\nalastair 15 d’octubre de 2010, a les 0:25\nDuralex es completamente fiable, nunca se hace añicos después de impactar contra la cabeza de nadie, (yo lo he intentado sin éxito varias veces, e incluyo la mía), sino siempre después de estrellarse contra el suelo.\nAllau 15 d’octubre de 2010, a les 0:25\nRes de paral·lel, Galde. Totalment perpendicular i orgullós de ser-ho!\nAllau 15 d’octubre de 2010, a les 0:27\nComo bien intuyes, Alastair, tras pasar por mi cabeza los recipientes terminaron en el suelo hechos añicos. Es la parte más triste del relato.\nÒscar Roig i Carrera 15 d’octubre de 2010, a les 0:28\nPer si de cas li recordo al nou Allau que l'antic Allau em deu un article sobre la Tori. O acabarà el nou Allau escrivint un article sobre la Belén Esteban?\nAllau 15 d’octubre de 2010, a les 0:34\nGràcies, Òscar, per recordar-me la Belén. Com podia passar-la per alt?\nÒscar Roig i Carrera 15 d’octubre de 2010, a les 0:41\nCrec que si escrius un article sobre la Belén Esteban, una nova Belén Esteban potser també naixerà i, de sobte, ella començara a llegir a Dickens i potser podrem veure l'Allau cada tarda als programes rosa, cridant com un energumen.\nAllau 15 d’octubre de 2010, a les 0:48\nSi és així, li cedeixo a la Belén "The Daily Avalanche" i jo m'aniré a fer carrera als programes de TV3, on em consta que no criden com energumens. O em constava que no cridaven.\nLluís Bosch 15 d’octubre de 2010, a les 8:16\nEm sona que els romans ja feien advertiments sobre la contundència de la dura lex. Jo crec que això que et passa és un atac de realisme, no res, una cosa passatgera. Amb temps i paciència tornaràs a ser el de sempre. Fins i tot tornaràs a trobar-te aquella xicota, com es deia? Cecília, o Alícia, o Elisenda?\nAllau 15 d’octubre de 2010, a les 9:07\nLluís, la trompada del duralex no s’ha de prendre com una metàfora de problemes amb la justícia. Si és un atac de realisme, ja m’està bé, però espero que no sigui episòdic.\nUnknown 15 d’octubre de 2010, a les 9:09\nEstic compungida. No me'n sé avenir. Aquells bols que estaven tan contents a les seves lleixes i ara han deixat d'existir. Quina hostòria més trista :(\nPer la resta...(veu de metge de capçalera): em prendrà una dosi d'avallangex un cop al dia (de les versions prèvies al 15 d'octubre de 2010) i se li curaran tots els mals. :)\nAllau 15 d’octubre de 2010, a les 9:19\nDoctora Mesalles, no dubto que el remei pugui ser bo, falta veure si tinc ganes de guarir-me.\nBrian 15 d’octubre de 2010, a les 9:40\nMalfiat dels atacs de realisme, com deia Putnam, el realisme te mil cares.\nAllau 15 d’octubre de 2010, a les 9:58\nBrian, com molt bé saps, d’entre totes les cares sempre cal escollir la més riallera (“the bright side”).\nVicicle 15 d’octubre de 2010, a les 10:18\nSi em permets un consell, posa't casc de ciclista sempre que faces accions perilloses. A més, mai se sap, hom comença pel casc i acaba damunt una bici gaudint del passeig. I si avui comences una nova vida… així tot anirà sobre rodes.\nAllau 15 d’octubre de 2010, a les 10:35\nVicicle, he parlat d’un canvi de vida, però no tan radical. M’ha de caure quelcom molt més contundent al damunt perquè em vegis muntat en una bicicleta.\nmatilde urbach 15 d’octubre de 2010, a les 11:21\nCaram, caram. Estic impressionada. Mai abans d'ara havia conegut cap ésser humà capaç de trencar un bol de Duralex amb el cap. (Tant me fa que la trencadissa fos posterior, quan ho expliqui, obviaré el detall).\nJo, amb el cap, obro minibars. Encara no m'agrada el groc, però.\nAllau 15 d’octubre de 2010, a les 12:07\nSí, gràcies Mati. I lalalalala, com dirien els clàssics.\nLEBLANSKY 15 d’octubre de 2010, a les 20:40\nAllau, què vols que et digui? Jo no et noto res d'estrany, et veig tan volat com sempre, haw, haw! I en tot cas, el que t'està passant tampoc és tan greu: jo no m'he donat cap cop al cap des de fa temps, i a mi tampoc em diuen res ni la Eyre ni el Dickens; en canvi, el vídeo que has penjat m'apassiona, i el flam gegant aquest m'encisa, m'incita i m'excita.\nAllau 15 d’octubre de 2010, a les 21:12\nVeus, Leb, com jo també sé posar música els divendres? I molt més nutritiva i vigorosa que la teva!\nLEBLANSKY 15 d’octubre de 2010, a les 21:36\nI tant! Només em sap greu no poder comprar aquesta marca de flams o de pudding, com diuen al vídeo. Suposo que no el deus haver provat -com que has viatjat molt...-, no sigui que tot el que t'està passant sigui un efecte col·lateral de la ingestió del flam gegant. O potser anaves a preparar-ne un amb el bol que se't va estavellar al cap? Ai, ai, ai...\nAllau 15 d’octubre de 2010, a les 21:44\nEncara no l'he tastat, Leb, decididament he de tornar al Japó.\nmarta (volar de nit) 15 d’octubre de 2010, a les 23:31\nOoohH! És el flam perfecte per a aquest cop de cap! Demà compraré flam royal i un motllo enorme.\nAllau 15 d’octubre de 2010, a les 23:43\nComparteix-lo, Marta, que un empatx és pitjor que un bony al parietal.


CREC MANDALES PER PINTAR I ELS DONO DE FRANC | PANDA AVORRIT - ART\nCrec mandales per pintar i els hi dono de franc\nSóc Del, una noia gal·lesa que viu des de fa uns anys a Sud-àfrica. Tinc moltes aficions creatives i una d’elles és el doodling. Fa poc vaig agafar alguns llibres per pintar per a adults i em va emocionar tant el relaxant que va ser el procés (i després de l’ànim dels amics) que vaig decidir dibuixar jo mateix alguns dissenys de mandala perquè altres persones els pintessin.\nPer als mandales, dibuixo patrons i els escanejo a l’ordinador. Utilitzo Photoshop per donar-los la volta i copiar-los en un cercle complet perquè els intricats dibuixos es repeteixin gairebé perfectament.\nPer als doodles, dibuixo directament sobre el paper amb bolígrafs de tinta negra i deixo fluir la imaginació. No començo per cap idea creativa preconcebuda, només dibuixo una forma central i després construeix formes i patrons al seu voltant. Utilitzo un bolígraf de 0,5 mm més gruixut per a les formes principals i, a continuació, omplo el detall amb una punta de 0,3 mm més fina. Esborrar aquests detallats dibuixos és tan relaxant com el de pintar després.\nProporciono pàgines per pintar a mida completa per a descàrrega gratuïta, tot a 600 dpi i alta resolució per obtenir una alta qualitat d’impressió, de manera que tothom pugui descarregar, imprimir i acolorir el meu art de forma gratuïta, i espero que sigui tan relaxant com jo.\nMés informació: welshpixie.deviantart.com\nDoodle de Paisley de colors\nUn dibuix acolorit acabat, pintat a mà amb bolígrafs Staedtler TriPlus FineLiner (els recomano!)\nMandala de Paisley de colors\nUn mandala de temàtica oriental amb patrons de peix.\nMandala de colors\nMandala de paó\nUn mandala amb temàtica de paó.\nPintar el Mandala Oriental\nUn doodle de flor frondosa en un marc quadrat\nUll de drac de colors\nMandala del jardí\nUn mandala de temàtica jardí molt detallat amb papallones, libèl·lules, insectes i flors.\nresplendor a les fosques idees de cambra de pintura\ngos que sembla un humà


'The making of'... o com es va fer aquest producte? | Sostenible\n'The making of'... o com es va fer aquest producte?\nContribuir al desenvolupament sostenible de la societat i incrementar la competitivitat de les empreses no són elements oposats, sinó totalment complementaris. La innovació sostenible en el món dels productes és una aposta de futur. Cal el recolzament d'empreses, de governs i de ciutadans... Quina responsabilitat tenim cadascú de nosaltres? Dissenyadors i empreses ja han començat a treballar.\nEn la cinquena edició del Premi 2009 "Disseny per al Reciclatge: producte reciclat/reciclable", organitzat pel Centre Català del Reciclatge de l'Agència de Residus de Catalunya el passat mes de juny, es van lliurar quatre premis i diverses mencions en les categories de: producte, projecte, estratègia i material. Uns mesos després ADI-FAD i l'Agència de Residus de Catalunya ens conviden a conèixer el "making of" d'alguns dels premiats i aprendre del seu procés de concepció, fabricació, comercialització i ús posterior pels consumidors.\nSeparador de carril bici ZEBRA (Curro Claret, empresa: Zicla). Guanyador en la Categoria de Productes.\nReflexió prèvia al producte: Cal separar les bicis en un carril respecte els vehicles i els vianants, tot i que la solució més òptima seria que això succeís de manera natural, basada en el respecte mutu. Però fins que la nostra societat sigui prou madura en aquest aspecte, hem de buscar solucions com el separador de carril bici ZEBRA, que donin més seguretat al ciclista, ara encara massa vulnerable.\nConcepte: Element visible, adaptable, segur, de materials reciclats (residus de cable elèctric triturat, concretament PVC amb restes de polietilè i cautxú) i molt resistents.\nFutur: Bona resposta de les administracions públiques, tant a nivell tècnic com econòmic; i tant a Catalunya com en altres indrets d'Espanya (Bilbao, Menorca, Sevilla...).\nCompromís: Zicla es compromet a recollir aquelles peces que es facin malbé per reciclar-les de nou.\nCol.lecció de viatge ECOALF 1.O (Javier Goyeneche, empresa: Fun & Basics). Menció especial en la Categoria de Productes.\nReflexió prèvia al producte: Cal crear una marca que suposi una innovació en teixits ecològics, que s'adapti al món de la moda i que resulti assequible.\nConcepte: Fins el moment, es coneixen dos teixits ecològics: el provinent del cotó i el resultant del reciclatge de residus. Concretament en aquest darrer sector, els percentatges de reciclatge aconseguits fins ara són molt baixos, així que l'èxit ha estat aconseguir un teixit 100% reciclat i 100% reciclable (a partir d'EPO, suports amb anhidrid de carboni i aigua).\nFutur: En novembre de 2009 es presentaran 8 teixits Ecoalf, 4 provinents del reciclatge d'ampolles de plàstic; i 4 del reciclatge de xarxa de pescador. D'altra banda, a partir d'aliances d'aquesta marca s'arribarà a una tercera generació de materials que possibilitaran el tancament del cercle de la reciclabilitat (hi haurà l'opció de retornar una peça de roba gastada a la botiga original, per tal de tornar a ser reciclada per fabricar una nova peça de roba; obtenint a més un descompte en qualsevol nova compra).\nComunicació: les etiquetes d'aquests teixits mostraran d'on provenen de manera molt visual. Això ajudarà al consumidor final a incorporar criteris ambientals en la seva compra.\nCompostador urbà COMBOX (Eugeni Castejón, empresa Compostadores). Menció especial en la Categoria de Productes.\nReflexió prèvia al producte: En cada llar es poden compostar fins a mitja o una tona de residus orgànics a l'any, xifra considerable. Cal aprofitar, doncs, aquest potencial i facilitar a l'usuari final l'ús d'un compostador cassolà. "Els límits els poses tu", ja que la gran adaptabilitat d'aquest compostador cassolà possibilita la seva instal·lació en escenaris molt diversos: des de petits balcons fins a grans jardins.\nConcepte: Adaptabilitat, eficiència en el transport, embalatge amb una bossa reutilitzable per a la recollida de fulles de jardí o altres possibles usos, disseny personalitzat, fabricació local, disseny global i detallista, material provinent de sacs de runa, de plàstic d'hivernacles i dels envasos del contenidor groc.\nFutur: Combox Barcelona, un disseny molt representatiu de la capital catalana. I a partir d'ara, ja es comença a exportar aquest producte.\nComunicació: per cada Combox fabricat en comparació amb qualsevol altre compostador s'han estalviat 138 kg de CO2. El màrqueting i la comunicació són eines potents que empreses com Compostadores utilitza per informar sobre els seus productes, així com dels seus comportaments, beneficis, etc. per tal de formar i conscienciar el mercat comprador.\nEcoaparcament per a bicicletes PAL (Josep Novell, empresa: Estudi Novell-Puig Design). Guanyador en la Categoria de Projectes.\nReflexió prèvia al producte: A partir d'un benchmarking d'aparcaments de bicicletes i de models de bicicletes, s'arriba al disseny d'un bloc de plàstic premsat.\nConcepte: Monolit monomaterial i que dificulta el robatori de les bicicletes; essent a més multifunció (evitar el pas de vehicles, possibilitat de lligar bicicletes, etc.).\nFutur: encara no s'ha pogut fabricar, de moment és un prototip.\nDe reflexions inicials i conceptes com els anteriors han sorgit productes que estan aconseguint molt bons resultats i que poden arribar a ser tan competitius com d'altres del mercat, tant en termes de comportament, com d'estètica, de preu, de funcionalitat, etc.\nEl mercat dels productes sostenibles (oferta i demanda) és cada vegada més gran. L'objectiu dels empresaris és fer productes sostenibles que no tinguin l'aspecte tradicional dels productes ecològics, sinó que siguin productes contemporanis i totalment integrats en el mercat.\nMés informació: Consulteu l'especial ECOdissenys de Sostenible.cat\nNotícia relacionada: Entregats els Premis Disseny per al Reciclatge 2009


El programa ‘Viure i Conviure’ acaba el curs amb 74 parelles | Cerdanyola del Vallès\nInici / Actualitat / El programa ‘Viure i Conviure’ acaba el curs amb 74 parelles\nEl programa ‘Viure i Conviure’ acaba el curs amb 74 parelles\ndl., 10/06/2019 - 08:15\nEl Museu Picasso de Barcelona va acollir la festa de cloenda del programa, que consisteix a proporcionar allotjament a joves estudiants al domicili de persones grans en situació de soledat o que tinguin necessitat de companyia.\nL’Ajuntament de Cerdanyola del Vallès ha col·laborat un any més amb la Fundació Roure en el programa Viure i Conviure. A l’acte de cloenda, celebrat la setmana passada al Museu Picasso de Barcelona, van estar convidades les 74 parelles que s’han format aquest curs 2018-19. A més, la festa va incloure actuacions musicals d’alguns dels joves estudiants participants al programa i es va dur a terme una taula rodona amb dues de les parelles que han conviscut aquest curs i que van explicar la seva experiència.\nViure i Conviure és un projecte que consisteix a proporcionar allotjament a joves estudiants en el domicili de persones grans en situació de soledat o que tinguin necessitat de companyia. D’aquesta manera es promou l’intercanvi solidari i no lucratiu basat en la convivència entre dues generacions. L’edat mitjana de les persones grans que hi participen és de 87 anys i viuen en el seu pis de propietat, mentre que el perfil dels estudiants correspon majoritàriament a dones d’uns 22 anys.\nL’objectiu d'aquest programa de més de 20 anys de recorregut principal és pal·liar la solitud de les persones grans, afavorint les relacions socials i afectives i evitant el seu aïllament social. A la vegada, facilita una alternativa d’allotjament als estudiants.\nEl perfil de persones que poden participar-hi és:\nLes persones grans del municipi que estiguin interessades en participar es poden adreçar a l'Oficina d'Atenció a la Ciutadania i presentar la sol·licitud. Per a més informació trucar al telèfon 93.580.88.88 Ext. 2141/3717 o enviar un correu electrònic a neiradml@cerdanyola.cat


Fadaic — Ajuntament de Ripollet\nFadaic https://www.ripollet.cat/ciutat/directori/6821 https://www.ripollet.cat/ciutat/directori/6821/@@images/image/preview\nEls canelons Fadaic estan fabricats amb farines de blat de primera qualitat, seguint en tots els processos uns exhaustius controls de qualitat, no tenen cap classe d’additius, ni conservants ni colorants. Preparats per mitjà d’un procés de fabricació que permet la seva utilització sense necessitat de fer-los bullir, posant-los en remull els dóna una textura suau i afavoreix la seva ingestió. Aquest mateix sistema permet que els nostres canalons puguin fer-se servir amb els additius habituals de carn, peix, marisc, verdura i en fred, amb amanides i pastisseria (nata, xocolata, natilles, etc...) ja que les nostres plaques no estan fetes amb el mateix sistema que les pastes de sopa, sinó amb altres procediments completament diferents que al ser servits en fred per amanides o per postra sorprèn la novetat i l’exquisidesa del seu gust.\nLes lasanyes Fadaic igual que els nostres canelons estan fabricades amb farina de blat de primera qualitat seguint en tots els processos uns exhaustius controls de qualitat, no tenen cap classe d’additius, ni conservants ni colorants. Preparats per mitjà d’un procés de fabricació que permet la seva utilització sense necessitat de fer-los bullir, posant-los en remull els dóna una textura suau i afavoreix la seva ingestió. Aquest mateix sistema permet que els nostres canalons puguin fer-se servir amb els additius habituals de carn, peix, marisc, verdura i en fred, amb amanides i pastisseria (nata, xocolata, natilles, etc...) ja que les nostres plaques no estan fetes amb el mateix sistema que les pastes de sopa, sinó amb altres procediments completament diferents que al ser servits en fred per amanides o per postra sorprèn la novetat i l’exquisidesa del seu gust.\nLes farines granulades de blat han estat preparades per aconseguir immillorables i saborosos arrebossats de carn, peix, croquetes o verdures. No es crema ni absorbeix l’oli cremat. L’arrebossat queda daurat i cruixent.\nEs distribueix en caixes o dues bosses de 130 grams cada una i en sacs de 5 Kg per a usos professionals.\nLa gama de farines Fadaic la composa: la farina granulada, excel•lent per arrebossar a la milanesa.\nLa farina impalpable: excel•lent per la preparació de beixamel i sopes.\nLa farina granulada enriquida amb all i julivert: ideal para arrebossats saborosos en all i julivert


LLUIS SIMÓN PASCUAL: Viu senzillament perquè altres, senzillament, puguin viure | Diari La República Checa\n26. Setembre 2020\nLLUIS SIMÓN PASCUAL: Viu senzillament perquè altres, senzillament, puguin viure\nREDACCIÓ26 Agost, 20200\nLluís Simón Pascual\npvre. Vicari episcopal\nJORDI MARTÍ: Vera història de la Tecla, la xiqueta que sabia dir «no!»\nRAFA LUNA: Nuevas formas de hacer política\nHELENA ESCODA: Reivindicacions feministes i abolició dels correbous\nFa poc vaig tornar a llegir un lema d’una campanya de Càritas de fa uns anys que sempre m’havia fet pensar molt: «Viu senzillament perquè altres, senzillament, puguin viure.»\nEns trobem encara immersos, i cada cop ens arriben més intensament i més de prop, els estralls que la situació actual està provocant. Impressiona profundament veure el patiment de tantes i tantes persones. I això provoca un sentiment de desconcert i d’impotència. Què podem fer? Hi ha camins de sortida? Què hem de canviar?\nSi fóssim capaços, enmig de la profunda crisi que vivim, de trobar camins nous, aquesta situació tan dolorosa no hauria estat en va, no hauria resultat estèril. Estic convençut que, sota aquesta desastre tan dolorós s’hi amaga una oportunitat, tan personalment com col·lectivament.\nAquell lema de Càritas ens proposava dues actituds fonamentals, i pràctiques, que es poden concretar a nivell real:\n—«Viu més senzillament»: Un escriptor anava passejant per un mercat atapeït de Londres i no parava de comentar, admirat i sorneguer: «Quantes coses que no necessito!» No cal caure en exageracions ni radicalismes, però, d’alguna manera, tots som conscients que la societat de consum ens ha enganxat. Hem quedat atrapats en la satisfacció il·limitada i artificial de desitjos que no tenen a veure amb les necessitats reals de la persona. I això ens acaba degradant com a persones. No és fàcil avançar per aquest camí d’austeritat, perquè el món actual s’ha complicat amb múltiples i contínues despeses obligatòries, en una espiral que ens atrapa, però segur que és possible que cadascú pugui fer un camí real i pràctic en aquest sentit.\n—«Per tal que altres, senzillament, puguin viure»: I és que l’austeritat no és una finalitat en si mateixa, sinó un mitjà per obrir el cor, a Déu i al germà, per a compartir, per a créixer en la generositat. Aquest és el gran drama que la crisi actual retrata: hem perdut el compartir com a membres de la mateixa família humana. Pau VI deia que una de les aspiracions més profundes de l’home modern és la necessitat de fraternitat. I el papa Francesc constantment ens parla de fixar la nostra atenció en el rostre de l’altre, de convertir l’estrany en un germà. Sí, som els guardians els uns dels altres, ens diu, responent a la pregunta de Déu a Caín sobre el seu germà: la vida de l’altre em pertany i el seu sofriment no em pot resultar indiferent. Saint-Exupéry deia que el sabor del pa compartit no té comparació.\nNosaltres, com a Església, amb més raó que ningú ens veiem interpel·lats per aquestes paraules i per la situació actual. Que bonic seria que poguéssim viure aquestes paraules d’Albert Camus: «No caminis davant; potser no et seguiré. Ni tampoc darrere; no et sabria guiar. Camina al meu costat i sigues el meu amic.»\nLluís Simón Pascual, pvre.\npreviousUna baralla en un bar a TGN acaba amb un ferit per arma blanca\nnextBaixen els casos de Covid-19 a la província de Tarragona\nTarragona amb places plenes (i sense seguretat) en plena pandèmia\nOFICIAL: Màxim de 6 persones en sopars o reunions, a tota Catalunya\nL'Ajuntament restringeix l'accés a la Part Alta\nAgustí Mallol abraça l´independentista Junts per Catalunya\nJEAN-MARC SEGARRA, director d'Ensenyament: No tancarem escoles


Vacunes: com funcionen realment? – Micronautes\nVacunes: com funcionen realment?\nParlar de vacunes està de moda. Tot i la gran quantitat d’informació que hi ha, molta gent encara no entén com i perquè funcionen (sí, funcionen!).\nPer fer-ho, cal saber com respon el sistema immunitari. De fet, la immunologia com a disciplina neix de les observacions que van portar a desenvolupar les vacunes. Persones que s’havien recuperat d’una malaltia infecciosa no tornaven a contraure-la.\nCom actua el sistema immunitari?\nEl sistema immunitari té dues maneres d’actuar: una manera ràpida però poc específica, coneguda com a immunitat innata; i una altra més lenta però molt més específica, la immunitat adaptativa. La segona és la responsable de la memòria que es genera al nostre cos quan ens vacunem. Més concretament les cèl·lules involucrades són els limfòcits.\nEls limfòcits són les cèl·lules més eficients a l’hora de reconèixer què és i què no és part del nostre cos*. També diferencien quins dels agents externs poden ser perillosos. Evidentment, això requereix d’una selecció i maduració molt curosa. Els limfòcits no reconeixen patògens sencers, sinó que reconeixen petites parts d’algunes molècules que s’expressen en aquests, anomenats antígens.\n*Els limfòcits també reconeixen antígens propis del cos, però són capaços de diferenciar-los i no provocar una resposta. Si això falla es produeixen malalties autoimmunitàries, com la diabetis o el lupus.\nAquesta interacció es pot imaginar com si cada limfòcit disposés d’una clau (receptor) capaç d’encaixar en un pany (antigen), i cada microorganisme té uns antígens propis.\nQuines cèl·lules del sistema immunitari ens protegeixen?\nDe limfòcits n’hi ha de tres tipus: limfòcits B, limfòcits T i cèl·lules NK (Natural Killer). Els B i els T tenen a les seves membranes (exterior de la cèl·lula) uns receptors propis (BCR i TCR de l’anglès B Cell Receptor i T Cell Receptor, respectivament).\nEn el cas dels limfòcits B, quan reconeixen un antigen, s’especialitzen. Molts d’ells comencen a produir còpies dels BCRs, amb la diferència que s’alliberen. Aquestes “còpies” secretades és el que coneixem com a anticossos i tenen varies funcions per ajudar al sistema immunitari. Una de les més importants és unir-se als bacteris per marcar-los, un procés que es coneix com a opsonització. Si tornéssim al sistema pany-clau, els anticossos serien claus que van encaixant en els panys dels patògens i els deixen una marca. Aquesta marca els fa molt més visibles pel sistema immunitari (i es podran eliminar més ràpid).\nEn realitat, quan un BCR reconeix un antigen, no hi ha una unió perfecta, però mitjançant un procés conegut com a maduració per afinitat, els limfòcits B són capaços de crear anticossos que encaixin molt millor. El que realment succeeix, és que en alguns d’ells es produeixen milers de mutacions i comencen a produir BCRs amb petites modificacions (s’anomena hipermutació somàtica). Aquells que reconeixen millor els antígens donen uns senyals més forts d’activació en els limfòcits B, mentre que els que ho facicrn de manera més inexacta moriran. Per tant, en un procés de selecció només sobreviuran els limfòcits B capaços de produir millors anticossos.\nAlguns d’aquests, a més, es mantindran al cos com a cèl·lules de memòria durant un temps (o en alguns casos durant tota la vida). La memòria immunològica permet que, la pròxima vegada que el patogen entri al cos, el sistema pugui directament atacar d’una manera molt ràpida.\nSi el sistema immunitari ja funciona, perquè hem de vacunar-nos?\nAlguns microorganismes són molt eficients evadint el sistema immunitari. Fan que aquest no pugui detectar-los o atacar-los, i el desenllaç pot acabar sent la mort. Per tant és poc probable que mai es pugui crear aquesta memòria ja que no sobreviuríem a la infecció. Aquí és on entren en joc les vacunes.\nDe vacunes n’hi ha de molts tipus, però totes funcionen partint de la mateixa base. Si el sistema immunitari és capaç de veure abans els antígens, podrà crear aquesta “reconfiguració” i memòria i ser eficient en cas d’infecció. Existeixen diferents mecanismes per introduir aquests antígens. Pot ser mitjançant la inoculació d’aquests patògens però en formes atenuades (que no poden reproduir-se), en formes inactivades o mortes, de manera recombinant (introduint només els antígens sols)…\nPer exemple, si ens vacunem contra la grip, el que estem fent és introduir el virus de la grip en una forma atenuada. El virus no podrà infectar el nostre cos, però el sistema immunitari sí podrà detectar-lo i crear una memòria. Si més endavant ens infectem pel virus real de la grip, el cos serà capaç d’atacar-lo molt ràpidament i no ens adonarem de que el virus ha entrat al nostre cos.\nAlgunes dades sobre vacunes:\nLes vacunes existents salven uns 2-3 milions de vides cada any\nLa poliomielitis està més a prop de l’eradicació que mai gràcies a la vacuna. Actualment només existeix a Afganistan, Nigèria i Pakistan. L’any 1988 existia en més de 125 països).\nLes vacunes ajuden a prevenir l’aparició de resistències a antibiòtics.\nLes vacunes no causen autisme.\nCasos d’infeccions que es podrien haver evitat amb vacunació: visiteu aquest mapa interactiu.\nPerò sobretot, cal recordar que la vacunació no és una decisió personal sinó col·lectiva. Molta gent no pot vacunar-se, així que si la resta estem vacunats, també els protegim a ells. Un altre dia ja parlarem de què és la vacunació col·lectiva i dels mites sobre les vacunes.\nPrevious Post: Esquiar entre bacteris\nNext Post: Navegant entre diners\nFàbriques en miniatura - Micronautes\nExplorant els vincles familiars - Micronautes\nSARS-CoV-2: Què sabem fins ara? - Micronautes


1.- Els ulls de la Mare de Déu de Meritxell són grans, oberts, vius, ressuscitats perquè és l'Assumpta al cel. Ella ens veu. Ella ens mira. Hi ha tantes formes de mirar... Ella mira bé, sap mirar, perquè entra en el cor de les persones, coneix com a Mare les nostres virtuts i pecats, les nostres necessitats i les nostres esperances.\nVeu els dolors i les necessitats de tot el món, i continua dient-li al seu Fill, com a les noces de Canà: "No tenen vi", no tenen amor, no tenen treball, no tenen esperança...\nTenim moltes carències: econòmiques i laborals, de valors educatius i familiars, de sentit del viure, de fe que actuï amb coherència, per amor.\nDeixem-nos mirar avui per Maria, la nostra Mare de Meritxell, que tots els andorrans estimem tant.\nAmb la seva mà dreta allargada, tocarà les nostres nafres i les guarirà; arribarà allà on nosaltres no podem arribar; ens donarà la seva pau i la seva alegria; i ens omplirà de l'autèntica fraternitat i justícvia que necessitem com a país.\n2. La festa nacional reviu i manté la consciència de la nostra pròpia identitat com a poble, que és el millor patrimoni col•lectiu, l'element bàsic de cohesió nacional, l'impuls vital de la comunitat i el garant de la seva permanència. Com ens convé no perdre el sentit de festa i de festa de país!. En aquest dia, tots ens retrobem, tots ens felicitem i ens unim en família. Avui no treballem perquè volem gaudir del pelegrinatge, pujant a Meritxell, i volem gaudir de la família i dels dies bons d'estiu que s'escolen... És la Mare que ens aplega i ens fa més bons a tots! Gaudim de la festa de Meritxell.\nLa nostra festa nacional està associada a Meritxell com a expressió nuclear de les arrels cristianes d'Andorra. En els seus origens, el nostre País emergeix, a l'ombra de l'Església, com a realitat diferenciada de l'estructura territorial carolíngia.\nPrecisament el nostre Bisbat d'Urgell està commemorant l'any del mil•lenari de l'inici del pontificat de Sant Ermengol (1010). Ell, seguint les pautes assenyalades pel seu oncle el bisbe Sal•la, i amb el suport dels Papes Silvestre IIon., i Benet VIIIè, implementà el full de ruta institucional d'Andorra, com a territori diferenciat del Comtat d'Urgell.\nSal•la i Ermengol representen el punt de partença d'un procés secular de presa de consciència de la sobirania pròpia d'Andorra, que el veguer episcopal, Fiter i Rossell, reflecteix en el seu "Manual Digest", el clàssic andorrà del segle XVIIIè, i que acabarà imposant-se definitivament en el si de la comunitat internacional amb la nostra Constitució de 1993.\nSant Ermengol és exemple d'home de fe i de servei al país. El seu oncle Sal•la el va preparar bé perquè el pogués succeir. Unia els sacerdots i vivien en comú a la Canònica de La Seu que ell va fundar. S'ajudaven a ser fidels a l'Evangeli. Era actiu en la caritat, defensava la fe dels cristians, construïa ponts per apropar els camins i acollia i ajudava els pobres. Pelegrinà a Roma i a Compostel•la, per camins difícils en aquells temps. Promogué la fe i uní els pobles amb camins nous. Li costà la vida, quan caigué del pont en construcció al Pont de Bar, mentre supervisava les obres. I el riu se l'endugué avall. Quan el seu cos baixava riu Segre avall per La Seu, les campanes tocaren soles per a anunciar que el bisbe era mort i era rebut a les estances celestials.\nEncomanem-li a St. Ermengol, patró secundari del nostre Bisbat, que ens ajudi en la construcció de ponts de comprensió i d'enteniment, que tant necessitem. A la vida familiar, laboral, social i política. I que ens obri camins de saviesa, d'amor i de servei.\n3. Avui és dia d'alegria per als privats de llibertat. En la data de la Festa nacional d'Andorra els Coprínceps hem signat una mesura de gràcia, que s'adopta en la festa de la Mare de Déu de Meritxell, amb motiu de la visita del Copríncep Francès S.E. Nicolas Sarkozy i de la trobada dels Coprínceps a la Casa de la Vall el proppassat 29 de juliol. La festa d'avui ha d'ésser una oportunitat d'enfortir els millors sentiments en el si de la comunitat i també per a donar lloc a la magnanimitat, a l'equitat, al perdó, com a elements conciliables amb la justícia.\nI si perdonem, també serem perdonats; així ho demanem al Parenostre. I tots necessitem rebre i acollir el perdó. Especialment aquells que han fallat en els seus deures professionals o familiars, sobretot quan els nostres mancaments fan mal als infants i als joves, als més febles de la societat. Perdó, Senyor, si hem fet mal a persones febles i innocents, i hem traït els valors que volíem transmetre. Ajuda'ns a esmenar-nos i a millorar. Guareix les nostres ferides i retorna'ns la pau.\n4. Estem celebrant un any maragal•lià. El gran poeta de la cultura catalana Joan Maragall i Gorina (1860-1911) farà cent cinquanta anys que naixia el proper 10 d'octubre. Molt inspirat en els "Goigs a la Verge de Núria" escriu:\ndel vent i les tempestats;\n¿Per què ens mireu, Verge santa,\namb aquests ulls tan oberts?\ndels vells miracles complerts!\namb tant d'oblidades febres!\nDeu ànima a les tenebres!\nDeu-nos la fe de la Nit!...\nNúria i Meritxell s'agermanen per les serralades del Pirineu, i protegeixen el nostre Bisbat i el Principat d'Andorra com a Patrones principals. Que Maria, voltada de soledats, en el nostre estimat Pirineu, protegeixi el Principat d'Andorra, i -com diu el poeta- "enmig de l'hivern", símbol dels moments difícils de la vida, ens doni "la fe de la Nit!", i amb ella, "l'esgarrifança dels vells miracles complerts".\nBona festa de la Mare de Déu de Meritxell!\nArquebisbe Joan-Enric Vives


▷ Protecció de Dades Pàgina Web | Qualgest\n1 Protecció de Dades Pàgina Web\n1.1 Llei de protecció de dades Pàgina web\n1.1.1 Adaptació Protecció de Dades Pàgina Web\n1.1.2 Adequació a la LSSICE Pàgina Web\n1.1.3 Delegat Protecció de Dades Pàgina Web\n1.3 ¿Com adaptem la seva pàgina web al LOPDGDD i al LSSICE?\n1.4 Certificat Protecció de dades Pàgina Web\nLes pàgines web tracten amb les dades personals d’usuaris que naveguen per la mateixa o es subscriuen a les newsletter, per això, cal complir amb la Llei de Protecció de Dades (LOPDGDD, RGPD, LSSICE).\n✅ Adaptació Llei de Serveis de Societat de la Informació i de Protecció de Dades de les pàgines web.\nVols adaptar la teva pàgina web a la Protecció de Dades?\nLlei de protecció de dades Pàgina web\nLes pàgines web que tenen formularis de contacte o newsletter tracten amb les dades identificatives de caràcter personal dels usuaris que realitzen consultes o es subscriuen a la newsletter.\nQuan naveguem per les web van associades a la navegació algunes dades identificatives de la IP, l’equip o país des d’on es realitza la connexió i totes aquelles dades que recullen les cookies instal·lades (pròpies o de tercers) sobre preferències de navegació, pàgines més visitades , mitjà pel qual s’ha arribat al web (cerca o anuncis), etc. El RGPD, LOPDGDD i la LSSICE són normatives de protecció de dades i dels Serveis de Societat de la Informació, que obliguen les pàgines web a complir amb els requeriments legals i tècnics que assegurin un correcte ús de dades personals.\nDarrera d’una web hi ha una empresa, un autònom, una associació, federació, etc. que ha de complir totes les normatives aplicables (a la web i també a la seu física on està ubicat l’establiment, l’organització o empresa). Alguns d’aquests requisits són:\nAdaptació Protecció de Dades Pàgina Web\nAvaluació inicial de la situació de la web.\nRedacció dels textos legals adaptats a la pàgina web.\nAnàlisi de Riscos i Avaluació de l’impacte.\nAdequació a la LSSICE Pàgina Web\nDelegat Protecció de Dades Pàgina Web\nEls nostres advocats especialistes en protecció de dades l’acompanyaran durant tot el procés d’adaptació a la normativa de la seva pàgina web.\n¿Com adaptem la seva pàgina web al LOPDGDD i al LSSICE?\n01 Anàlisi Web\nAvaluació inicial de la página web.\nRedacció de tots els textos legals adaptats a la página web.\nCertificat Protecció de dades Pàgina Web\nUna vegada que la seva pàgina web estigui adaptada a la Protecció de Dades li atorgarem un certificat perquè si ho desitja, el pengi en el seu lloc web, aquesta certificació l’ajudarà a transmetre confiança a tots els usuaris que la visitin.