Socialistes del Camp de Tarragona: de juny 2011\nEL PSC ACONSEGUEIX ACCELERAR LA CONSTRUCCIÓ DEL CORREDOR DEL MEDITERRANI I D’INFRAESTRUCTURES ESTRATÈGIQUES PER A LES COMARQUES TARRAGONINES\nEl PSC ha pactat avui amb CiU una esmena transaccional al Congrés per la qual s’insta al Govern a iniciar el procés de diàleg amb la Generalitat a fi i efecte de donar resposta a la demanda de gestió més autònoma de diferents aeroports catalans, entre aquests l’aeroport de Reus.\nEl diputat socialista al Congrés, Francesc Vallès, ha posat de relleu la importància que aquesta resolució té a nivell de les comarques de Tarragona “ja que inclou l’acceleració d’un conjunt d’obres ferroviàries i viàries estratègiques pel futur de les nostres comarques.”\nAixí, segons ha detallat Vallès, “la resolució insta al Govern a accelerar la construcció del Corredor del Mediterrani per al transport de mercaderies, amb cita expressa per a la finalització de les obres ferroviàries entre Tarragona i l’Hospitalet de l’Infant i per a la redacció de l’estudi informatiu que faci possible la connexió ferroviària en ample internacional entre l’àrea de Tarragona i la línia Castellbisbal/Papiol-Mollet.”\nPel que fa a la xarxa de carreteres, la resolució demana al Govern impulsar tots els trams de l’A-27 entre Tarragona i Montblanc i afrontar amb urgència la finalització del tram de l’A-7 entre l’Hospitalet de l’Infant i Vandellòs.\n“Tot plegat, segons Vallès, suposa una molt bona notícia per la província de Tarragona ja que, d’una banda, es fa el primer pas per fer possible el traspàs de la gestió de l’aeroport de Reus i, en segon lloc, perquè la proposta de resolució aprovada avui pel Congrés implicarà l’acceleració de les principals obres en matèria d’infraestructures que més necessiten les nostres comarques per garantir el seu futur a mig i llarg termini.”\nUNES 34.000 FAMÍLIES TARRAGONINES DEIXARAN DE PERCEBRE L’AJUDA PER TENIR FILLS D’ENTRE 0 A 3 ANYS\nLa diputada socialista al Parlament per Tarragona, Núria Segú, ha explicat avui que “unes 34.000 famílies de les comarques tarragonines que es beneficiaven fins ara l’ajuda universal per tenir fills d’edats compreses entre els 0 i els 3 anys deixaran de percebre aquesta prestació de 638 euros anuals.”\n“Això serà conseqüència de la decisió del Govern “dels millors” del senyor Mas d’eliminar la universalitat d’aquesta ajuda per tenir fills d’entre 0 a 3 anys impulsada pels Governs de progrés dels presidents Maragall i Montilla. Una nova tisorada en polítiques socials que perjudicarà greument milers de famílies que deixaran de percebre aquesta ajuda en aquests moments de greu crisi econòmica...”\nEn aquest sentit, la diputada socialista ha recordat que l’actual Govern de CiU només destinarà 34 milions d’euros a pagar aquesta ajuda mentre que el Govern socialista en dedicava 192 milions d’euros. “És a dir, una davallada d’un 82%, una dada que ho sintetitza tot.”\nNúria Segú ha defensat l’aposta que va fer en el seu moment la Generalitat per impulsar aquesta ajuda adreçada a fomentar la natalitat “que s’ha demostrat com una eina útil per a moltes famílies que gràcies a prestacions com aquesta han pogut fer front a les despeses que comporta tenir fills.”\n“L’eliminació de la universalitat d’aquesta ajuda és una nova mostra del “pragmatisme” i del “sentit comú” del Govern de CiU que demostra, un cop més, la seva nul·la sensibilitat social. Mentre es continua laminant en un temps record la tasca social dels anteriors Governs de progrés, CiU impulsa al mateix temps l’eliminació de l’impost de successions a les persones més riques de Catalunya.”\nFinalment, la diputada vallenca també ha lamentat que s’hagi suprimit l’ajuda per a fills de fins a sis anys en el cas de les famílies monoparentals i les famílies nombroses. “En aquest cas, és difícil de quantificar quin serà l’efecte nefast d’aquesta mesura a nivell territorial però és obvi que també perjudicarà greument a moltes famílies tarragonines que necessiten com l’aire que respiren tota l’ajuda possible per part de l’Administració”, ha posat de relleu Núria Segú.\nJOSEP FÈLIX BALLESTEROS PRESIDIRÀ LA COMISSIÓ GESTORA DE LA FEDERACIÓ DEL PSC DEL CAMP DE TARRAGONA\nL’executiva nacional del PSC ha nomenat avui la comissió gestora que dirigirà la Federació del PSC del Camp de Tarragona fins al proper congrés territorial. L’alcalde de Tarragona, Josep Fèlix Ballesteros, és el president d’aquesta nova gestora i el coordinador dels diputats i senadors del PSC a les Corts Generals, Francesc Vallès, és el president adjunt i el portaveu.\nCompleten la comissió gestora com a vocals: Ana Teresa Pérez Espinosa, Joan Ruiz, Ramon Aleu, Rosa Maria Ibarra, Dolors Carreras, Ana López i Begoña Floria.\nEn la presentació de la comissió gestora Josep Fèlix Ballesteros ha remarcat que “aquesta gestora té una clara vocació d’interinitat per dirigir la federació del PSC del Camp de Tarragona en aquest període transitori que va d’avui fins a la convocatòria del Congrés de Federació. Pel que fa a la seva composició, vull subratllar que la gestora combina renovació amb continuïtat i experiència en la gestió.”\nPel que fa als objectius que es proposa la nova gestora, Ballesteros els ha resumit en quatre: “potenciar la democràcia interna que ens ha de conduir a un Congrés nacional el més participatiu possible, impulsar la presència i el treball territorial, fomentar la comunicació amb el teixit social i econòmic de les nostres comarques i preparar les eleccions generals que s’han de celebrar el març de l’any vinent.”\nPer la seva banda, Francesc Vallès ha afirmat que “ens proposem assolir la màxima unitat política i territorial i visualitzar que al PSC hi ha lideratges i que no es produeixen buits de poder.”\n“Es tracta d’una gestora que garanteix la màxima cohesió interna i que respon als criteris de vàlua política, equilibri territorial i paritat”, ha posat de relleu el portaveu de la comissió gestora.\nEL GRUP SOCIALISTA PREGUNTA AL GOVERN QUINS CENTRES D’ATENCIÓ PRIMÀRIA DEL CAMP DE TARRAGONA ES VEURAN AFECTATS PER REDUCCIONS HORÀRIES AQUEST ESTIU\nEl diputat socialista al Parlament per Tarragona i portaveu socialista en matèria de salut, Josep Maria Sabaté, ha fet públic avui que el grup socialista al Parlament ha entrat a registre una bateria de preguntes al departament de Salut per tal de conèixer quins centres d’atenció primària tarragonins es veuran afectats per les reduccions horàries durant aquests mesos d’estiu.\nSegons el diputat reusenc, “volem saber com afectaran aquestes noves retallades a unes comarques com les nostres que durant aquest període d’estiu veuen com s’incrementa exponencialment la seva població flotant degut als fluxos turístics. Per desgràcia veiem com el Govern del senyor Mas continua aplicant retallades en matèria de salut que ens afecten territorialment de manera molt directe (Hospital Joan XXIII de Tarragona, Hospital de Sant Joan de Reus, CAP de Cunit...), ara aquesta modificació horària dels dispositius d’atenció continuada també repercutirà en negatiu sobre el servei que ens demanda la població. Com? Això encara és una incògnita...”\nJosep Maria Sabaté també ha denunciat que “amb aquesta política de fets consumats el Govern de CiU ha dilapidat en només sis mesos la feina d’organització i consens en matèria de disponibilitat dels equipaments sanitaris dels darrers 30 anys.”\nJUDITH ALBERICH: “EL MINISTERI DE FOMENT HA ENDEGAT ENGUANY 48 ACCIONS DE MILLORA DELS ACCESSOS DE LES ESTACIONS FERROVIÀRIES DE LA PROVÍNCIA DE TARRA\nLa Senadora de l’Entesa Catalana de Progrés per Tarragona, Judith Alberich, ha explicat avui que el ministeri de Foment ha dut a terme enguany 48 accions de millora dels accessos a les estacions ferroviàries de la província de Tarragona. “Tot plegat, ha suposat una inversió total de més de 32 milions d’euros”, segons ha especificat la senadora tarragonina després que aquesta qüestió fos analitzada al Senat.\n“De fet, l’any passat es van adequar les andanes per accedir als nous trens i enguany s’han fet obres a Cunit i d’altres municipis per habilitar els ascensors. Cal dir que aquestes obres de millora són conseqüència, en bona mesura, de les esmenes introduïdes als Pressupostos Generals de l’Estat pel grup de l’Entesa al Senat.”\nAixí mateix, en els darrers anys s’han dut a terme més de 16.000 assistències contemplades pel servei ATENDO, és a dir, el servei d’assistència i acompanyament posat a disposició de les persones amb mobilitat reduïda.\n“Tot i que no suposi grans inversions milionàries o que no ocupi grans titulars informatius el ministeri du a terme una tasca permanent de manteniment i millora de les estacions de tren a la nostra província per adequar-les al bon servei que precisen els ciutadans d’aquestes comarques. Unes obres de millora i manteniment que es continuaran executant per corregir les deficiències en accessibilitat que encara mostren algunes d’aquestes estacions”, ha remarcat la senadora tarragonina.\nPublicat per Diputats Socialistes Camp de Tarragona a les 10:31 Cap comentari:\nEL 15J HA TRAÏT L’ESPÈRIT DEL 15M\nAquest dimecres els diputats al Parlament teníem ple de pressupostos a la seu parlamentària del Parc de la Ciutadella, símbol de la sobirania del poble de Catalunya. Com sabeu, en accedir al recinte del Parc vàrem ser injuriats, insultats, increpats i, en alguns casos, agredits. No vull entrar en els casos individuals, però el fet és que molts diputats van haver d’entrar al Parlament en furgons policials i d’altres en helicòpter. Tot plegat, un espectacle lamentable impropi d’una societat democràtica com la nostra, un espectacle que de ben segur alguns aprofitaran per legitimar a partir d’ara, l’ús de la força.\nNo cometre l’error d’identificar els elements vandàlics responsables d’aquests fets violents amb el conjunt del moviment dels indignats. Com també sabeu, ja fa temps que vinc dient que la crisi econòmica que patim des de fa tres anys ha colpejat amb especial virulència als sectors més vulnerables de la nostra societat, com els joves, els aturats o a la gent gran. Entenc perfectament l’enuig de molts ciutadans, sobretot dels joves que veuen el seu futur ple d’incerteses. Estic convençuda també que aquells que som i ens sentim d’esquerres hem de fer els canvis pertinents per recollir el malestar d’aquests col·lectius socials i vertebrar una alternativa real a la que ens imposa la lògica dels mercats financers i el fonamentalisme de mercat que té com a primer objectiu destruir l’Estat del benestar que tant ens ha costat de vertebrar. Només cal analitzar per sobre els pressupostos de la Generalitat per aquest 2011 que ha presentat el Govern de CiU...\nDimecres passat es pretenia impedir el funcionament del màxim òrgan de representació democràtica del poble de Catalunya, els diputats que vam ser vilipendiats no som persones que anaven a fer el “tomet” l’altre dia pel Parc de la Ciutadella, sinó diputats elegits pels ciutadans en unes eleccions democràtiques per defensar els seus interessos al Parlament, seu de la sobirania popular.\nEl nostre sistema democràtic pot tenir moltes deficiències. Cert. Pot tenir aspectes a millorar. Cert. S’ha de treballar en aquest sentit per donar resposta a aquells que parlen de “la desafecció envers la política”. Totalment cert. Però també ho és que la violència i les agressions al carrer no suposen cap alternativa ni cap fonament que permeti construir res de positiu. Violentar les institucions i els seus representants, és violentar la democràcia.\nÉs cert que hi ha molt a millorar, però també ho és que aquests darrers 35 anys han estat el període de la història de Catalunya i d’Espanya en què hi ha hagut més llibertat i major benestar sense comparació possible amb cap altra període anterior.\nSi volem continuar progressant no podem llançar per la borda allò que tant ens ha costat d’aconseguir aquestes darreres dècades sinó aprofitar aquesta bona base per fer que la nostra democràcia sigui més participativa i més efectiva que mai. Perquè no hem d’oblidar que és en l’exercici del dret de vot quan tots som iguals, tots els vots “valen “ el mateix.\nEn aquest horitzó, la violència i la intolerància no hi tenen cabuda i a més, posen en risc totes les simpaties i complicitats que havia despertat el 15M\nEL PSC DE RODA DE BARÀ DENUNCIA QUE EL PRIMER QUE HA FET EL NOU ALCALDE DE CiU ÉS ACOMIADAR DE MANERA IMPROCEDENT A UNA TREBALLADORA DE L’AJUNTAMENT Q\nLa portaveu socialista a l’Ajuntament de Roda de Barà, Maite Huerta, ha denunciat avui que “el primer que ha fet el nou alcalde de CiU de Roda és acomiadar de manera improcedent a una treballadora de l’Ajuntament que va ser regidora socialista durant el passat mandat municipal.”\nSegons Maite Huerta, “enlloc de dedicar-se a treballar per donar resposta a les necessitats reals dels veïns de Roda, sobretot d’aquells que estan a l’atur, la primera decisió del senyor Pere Compte ha estat ha estat fer fora de manera categòrica a una treballadora de l’Ajuntament.”\nLa portaveu socialista es refereix a la treballadora municipal Francesca Margarit. Durant el passat mandat municipal aquesta treballadora va demanar una excedència per càrrec públic en ser elegida regidora socialista a l’Ajuntament, on va ser titular de l’àrea d’acció social i ciutadania. Ara, un cop ha volgut tornar a accedir al seu lloc de treball com a administrativa municipal, ha estat acomiadada de manera improcedent.\n“Nosaltres creiem que l’únic vàrem vàlid a l’hora d’avaluar a les persones que treballen a l’Ajuntament és la seva capacitat de treball i no la seva adscripció política. Demanem al senyor Compte que es dediqui a treballar per millorar la qualitat de vida dels veïns de Roda i que no etiqueti a les persones en funció de les seves conviccions polítiques”, ha remarcat la portaveu socialista.\nPublicat per Diputats Socialistes Camp de Tarragona a les 9:00 Cap comentari:\nNÚRIA SEGÚ: “LA LLEI ÒMNIBUS SUPOSARÀ DEIXAR SENSE PRESSUPOST LA LLEI DE BARRIS QUE AL CAMP DE TARRAGONA HA DEIXAT UNA INVERSIÓ DE MÉS DE 54 MILIONS\nLa diputada socialista al Parlament per Tarragona, Núria Segú, ha explicat aquest dijous que “la llei Òmnibus que està impulsant el Govern “dels millors” de CiU i el senyor Mas suposarà deixar sense pressupost la llei de barris endegada el 2004 pel Govern del president Maragall, que quedarà inoperativa i mutilada ja que no es faran més convocatòries.”\nSegons ha alertat Núria Segú, “això també tindrà un impacte negatiu a nivell de les comarques tarragonines que perdran un instrument de primer ordre per garantir el creixement harmònic dels seus nuclis urbans. En aquest sentit només cal recordar que la llei de barris ha beneficiat directament al Camp de Tarragona amb una inversió directe de més de 54 milions d’euros des del 2004 fins avui. Això ha suposat ajudes per a municipis tarragonins que sumen, en conjunt, més de 400.000 habitants.”\nCal recordar que des de la seva entrada en vigor la llei de barris ha ajudat a finançar la rehabilitació integral dels barris de Camp Clar i la part alta de Tarragona, del Carme i Sol i Vista de Reus, del nucli antic de Cambrils, del centre històric de Montblanc, del barri antic de Valls, del nucli del Vendrell, del centre de la vila de l’Espluga de Francolí i del nucli històric de Falset, entre d’altres. Només aquest conjunt d’inversions impliquen una inversió total de 100 milions d’euros.\nEn opinió de la diputada socialista “el Govern de CiU avança a marxes forçades cap a la supressió de tot allò construït pels Governs de progrés en aquests darrers set anys. Deixar en stand-by la llei de barris és un despropòsit ja que aquesta llei ha estat un instrument extraordinàriament important per garantir i fomentar la cohesió social de les ciutats i pobles del país i també de les comarques tarragonines.”\nUN PSC REBEL, ECOLOGISTA, LAIC, SOBIRÀ I INCRUSTAT A LA SOCIETAT\nDèiem al mes de febrer que el PSC necessita un perfil propi . En tenia un que ha perdut. Va ser aquell un manifest que vàrem firmar gairebé totes les persones que tenim responsabilitats de direcció a la Federació XII – Camp de Tarragona – del PSC\n1 – Quina renovació ?\n1.1 – Hauríem de parlar amb més humilitat.\nDes del febrer han passat quatre mesos, hem perdut les municipals i ha escrit molta més gent sobre el proper Congrès. No acabo d’entendre com il.lustres companys i companyes que han ostentat les màximes responsabilitats al Partit a l’Executiva o al Govern o en llocs claus de les Federacions del Partit, ara pontifiquen de com hem de canviar-ho tot. Jo que ja fa anys que ni formo part de l’Executiva ni vaig ser al govern més que “interinament” els darrers sis mesos amb Pasqual Maragall, em sento, tanmateix, responsable en la part que em correspongui, de l’actual situació. i crec que hauríem de parlar amb molta humilitat si no volem provocar la hilaritat o la incredulitat de la resta de companys i companyes i ciutadans i ciutadanes. És necessària l’aportació de tothom però alguns han i hem de demanar excuses al mateix temps que parlem.\n1.2 – Aquí no pot marxar ningú i hem de comptar amb tothom\nAltres utilitzen l’edat com a primer argument però no aclareixen si els candidats i candidates de les passades eleccions, molts dels quals són molt joves del que val de veritat que és d’esperit, creativitat, audàcia i sobretot, molt treballadors i de pensament socialista autèntic, s’han de retirar també a partir del proper Congrés. Jo, que he procurat sempre ser d’aquests però que penso que he de donar pas a altres i que per això acabo de dimitir com a 1r secretari de la meva estimada Federació XVII – Camp de Tarragona -, crec tenir una mica d’autoritat per rebutjar aquest argument com a principal o en alguns casos gairebé únic i afirmar que mai no he vist que els relleus es facin sobre la base de l’ineluctable fet de l’edat. Al menys al nostre partit. En d’altres que ho han fet estan en perill de desaparició. I pregunto si el qui presentarem per ser President del Govern d’Espanya tampoc no és vàlid si finalment és qui tots pensem que serà. O si alcaldes com Mayoral, Carnicer, Ballesteros o Ros per posar només uns exemples han de dimitir avui mateix.\nNecessitem tanta gent i a totes les fileres i n’hem d’anar a buscar tanta en aquesta tasca històricament “sisífica” de l’esquerra per travessar el nou desert que, que seria suïcida prescindir de ningú.\n1.3 – La renovació que demanden els ciutadans i ciutadanes\nEstic convençut que els catalans i les catalanes ens demanen una renovació en la línia de resoldre els seus problemes i això passa per un projecte polític creïble que inclou, per aquest ordre, idees, acció i persones. N’hi ha que estan entestats en què parlem a l’inrevés. Un servidor vol aclarir abans les idees, el Partit i finalment – només finalment – les persones que es posaran al servei de les idees i de l’acció que ha de desenvolupar el Partit\n2 – No és cert que ja disposem de suficients documents i idees que orientin la nostra acció.\nEl món canvia molt de pressa i la consciència i els moviments socials també. I no ens hem sabut adaptar a aquests canvis, no hem tingut els reflexos suficients. Hem de reconèixer que en els darrers anys hem estat massa moderats i mediatitzats pels nostres compromisos de govern No hem estat prou audaços, no hem aprofitat els anys de bonança econòmica per bastir un sistema productiu competitiu ni un sistema fiscal progressiu de veritat que suporti l’estat del benestar. Els més rics s’ho han fet més, tenim més de 700.000 aturats a Catalunya i els joves es desesperen amb raó.\n3 – Què hem d’oferir als catalans i a les catalanes ?\n3.1 – Un PSC rebel amb la realitat, inconformista, que persegueixi transformar-la constantment independentment que ho aconseguiexi o no. El PSC va néixer per modificar i reduir les diferencies socials a Catalunya, perquè tothom tingues una vida digna i les mateixes oportunitats de desenvolupar-la. Com les diferències socials no es redueixen sino ans al contrari augmenten i prenen noves formes, la nostra raó de ser continua essent necessària. Als socialistes no ens agrada el món tal com l’ha desenvolupat el capitalisme. Els propis defensors del sistema deien no fa massa que calia refundar-lo però no veiem cap senyal ni ho faran. Al menys en el sentit que nosaltres volem. La crisi econòmica continua, les diferències augmenten i àmplies capes de la població, principalment joves, no veuen futur. Els socialistes també estem indignats amb aquesta situació. El PSC no existeix ni va néixer per governar passivament i resignadament aquest estat de coses ni molt menys per mantenir-les sinó per rebelar-s’hi i canviar-les. Hem de denunciar la injustícia, l’ostentació de la riquesa material i lluitar per ajudar els i les qui pateixen. No ens resignem.\n3.2 – Més intervenció en la regulació de l’economia, en les transaccions financeres, en evitar abusos monopolístics. Els agents principals del sistema econòmic i financer han demostrat a tots els nivells, supranacionals, nacionals i locals que tampoc no poden anar sols perquè es desboquen, són cecs i en molts casos tendeixen al monopoli o a evitar la competència. Ni pensen en el bé comú ni en les persones sinó en el seu exclusiu benefici particular. En aquest sentit, necessitem revisar la presència del sector públic en sectors claus de l’economia com la banca o l’energia. O buscar nous instruments per evitar monopolis de facto com els cereals. I hem de recuperar fórmules d’economia social com les cooperatives i aprofundir en la col.laboració sector públic i privat en la prestació de serveis i obres gairebé exclusivament atribuïts a concessions\n3.3 – Fiscalitat progressiva. Les càrregues han de ser proporcionals al poder de cadascú. Aquest principi està contingut en la Constitució i al nostre Estatut. Alguns deuen creure que s’hi ha posat per fer bonic i per quedar bé. Si hi és és per acomplir-ho. Perquè és de justícia que sigui així i perquè els propis poderosos ho han de perseguir tant o més que nosaltres si no volen la fractura i el conflicte social constants.\n3.4 – Protecció davant de les noves fragilitats que s’han sumat a les tradicionals. Avui no són només les persones que pateixen dificultats les angoixades sinó també aquelles que pensen que les poden tenir amb molta probabilitat . Per això cal assegurar una acció social de qualitat i a l’abast de tothom. Les conquestes assolides no tenen garantia d’eternitat. De fet assistim en aquests moments a veritables atemptats a la cohesió social per part dels governs de la dreta que sota l’excusa de fer quadrar els pressupostos retallen de forma descarada serveis però també ingressos que cal demanar als qui poden i han de contribuir més. I els i les joves estan avui més necessitats que mai de suport públic que és l’únic que poden tenir.\n3.5 – Un model econòmic diferent per crear ocupació estable. I això passa per nous sectors industrials i nous serveis, coneixement i investigació.\n3.6- Particularment imprescindible és que adoptem unes polítiques més ambicioses en el terreny del medi ambient i de l’energia. El canvi a un model energètic sostenible, amb energia que no sigui finita ni contaminant i insegura no només és necessari sinó que és l’únic camí possible i capaç de generar riquesa i ocupació. Ens hem de pronunciar clarament a favor de tancar les plantes d’energia nuclear a Catalunya que és en aquests moments un dels països amb més potència nuclear instal.lada del Planeta.\n3.7 – Un PSC que defensa i posa en marxa polítiques ecologistes serioses, possibilistes però ambicioses, que prioritza la seguretat alimentària al guany econòmic sense fre, la qualitat de l’aire i de l’aigua; la cura del paisatge a la seva utilització per fer negoci sense escrúpols, els productes sans i ben acabats als que ens ofereix la publicitat enganyosa, el consum de productes culturals de qualitat i la creativitat, a la passivitat a l’oferta de productes primaris.\n3.8 – Un PSC que defensa el laïcisme com a millor manera d’organitzar la convivència, la que permet més tolerància, més respecte per totes les creences en peu d’igualtat sense que cap sigui l’única, la que garanteix millor el respecte a la llei democràtica\n3.9 – Un PSC que garanteix l’ordenació del fet migratori amb voluntat d’integració intercultural en una nació catalana que al llarg de la seva història mil.lenària ha sabut preservar els seus signes distintius culturals i en particular de la seva llengua que defensem també com a eina d’ntegració\n3.10 – Un PSC que defensa el Federalisme com a millor fórmula per garantir el progrés dels catalans i catalanes i la seva cohesió social i econòmica. En aquest sentit, el nostre compromís amb Catalunya continua més viu que mai. L’actual autogovern, el més ampli dels darrers segles de la nostra història i els nostres recursos no poden ser condicionats més que per nosaltres mateixos i han de ser fruit del pacte que establim amb l’Estat i amb Europa per servir millor les dones i els homes que viuen a la nostra terra i els i les qui hi viuran en el futur\n4 – Com ha de funcionar el PSC ?\n4.1 – Incrustat en la societat. Hem posat i posem l’accent massa sovint en les estructures del PSC, en l’organització, en les sectorials, en la permeabilitat i l’obertura. Tot això s’ha de fer i el PSC ha de ser així, és cert. Però els homes i dones del nostre Partit han de participar directament en les múltiples fórmules organitzatives de què es dota la societat. Fins i tot els càrrecs púbics que han tendit a gestionar allunyats dels moviments socials dels quals gairebé tots provenen, han de participar en les organitzacions socials de forma activa i quotidiana. És l’única manera que els ciutadans i les ciutadanes ens veuran com a iguals i que ens creiem i valorem de veritat la tasca de base. I que aquesta es concreta preferentment en sectors transformadors com el sindicalisme, el feminisme, l’ecologisme la cultura i tots aquells que suposen una xarxa social que ens permet construir una majoria social de progrés.\n4.2 – Un PSC sobirà, tal com el vàrem crear i tal com figura en els registres, tal com és quan ens reunim en els nostres congressos i en el nostre Consell Nacional. En virtut d’aquesta sobirania pactem les nostres relacions que considerem útils per als catalans i catalanes amb altres partits socialistes com el PSOE o el Partit Socialista Europeu i els nostres representants en aquests àmbits han de tenir la plena capacitat per decidir la seva acció quan es tracti de temes referits a Catalunya\n4.3 – Un PSC més col.lectiu i menys personalista, més participatiu i col.legiat com ho era en la seva fundació. Tenir una Executiva tan extensa genera consensos més amplis en el moment dels Congressos però desprès limita el debat a uns pocs en els Consells nacionals que han de ser més vius.\n4.4 – Un PSC respectuós amb tots els territoris i per tant ha de concedir més pes a les federacions i a la seva representació en els grups parlamentaris i en els governs. És la millor manera d’equilibrar el Partit, afavorir la participació, la il.lusió i l’activisme\n4.5 – Un PSC que, reconeixent que no tenim la solució de tot ni aquesta pot venir nomes dels partits polítics o de la política. reclami, persegueixi i faciliti la participació de persones i grups socials que han de prestar el seu concurs en la marxa del nostre país: entitats socioeconòmiques, del món del pensament i de la investigació ( Universitat i creadors culturals ) o mitjans de comunicació.\n4.6 – Un PSC que millori les estructures de la democràcia, les lleis que la garanteixen i la fan funcionar, les electorals en primer lloc per tal d’impedir el mercadeig indigne i impropi de societats avançades desprès de les eleccions, l’augment de la vigilància per evitar la corrupció i la qualitat de la democràcia que no existeix poel sol fet de votar periòdicament sinó en la garantia de la transparència i de la igualtat davant de la llei\nEL PSC DE PRADES, DISPOSAT A ARRIBAR A UN ACORD DE GOVERN AMB CiU\nEL PRESSUPOST DE LA GENERALITAT PER AL 2011 AL CAMP DE TARRAGONA REGISTRA UN DESCENS DE LES INVERSIONS D’UN 40% EN RELACIÓ A L’ANY PASSAT\n“Són els pitjors pressupostos de la història per al Camp de Tarragona. Uns pressupostos injustos tant a nivell territorial com a nivell social. Una dada il·lustra a la perfecció això que dic, mentre que les comarques tarragonines representem el 8,5% de la població del país, aquests pressupostos només contemplen una inversió al Camp de Tarragona del 4,9%. És a dir, un 40% menys que en el darrer pressupost del Govern del president Montilla, un 40!”, així ha definit aquests pressupostos Xavier Sabaté, diputat socialista per Tarragona i portaveu adjunt del grup socialista al Parlament.\n“Val a dir, ha remarcat Sabaté, que els mateixos diputats de CiU van qualificar els pressupostos de l’any passat de “vergonya i engany” (textual). Per tant, si aquells pressupostos eren una vergonya i un engany aquests, que suposen una reducció del 40% de la inversió a casa nostra, no deuen tenir adjectius per qualificar-los!”, ha ironitzat el diputat tarragoní.\nXavier Sabaté ha explicat que d’aquests pressupostos han desaparegut partides molt importants que afecten directament als ciutadans de les comarques tarragonines “com les obres de l’Hospital Joan XXIII, el palau de justícia de Tarragona, la carretera de les Borges Blanques a Ulldemolins, desinversió a la URV, retallades generalitzades en polítiques socials, quiròfans tancats i centres d’atenció primària també, etc.”\nDavant d’això, el grup socialista ja anuncia que “presentarem una esmena a la totalitat perquè aquests són els pressupostos de Robin Hood però a l’inrevés, és a dir, uns pressupostos que perdonen impostos als rics però que castiguen a les rendes més baixes.”\nPer la seva banda, la diputada socialista Núria Segú ha subratllat el descens generalitzat de les inversions a totes i cadascuna de les sis comarques del Camp de Tarragona, “amb les davallades més importants a la Conca de Barberà, on la inversió disminueix un 75%, al Baix Penedès, descens del 64%, i al Tarragonès, disminució del 42%.”\nFinalment, el diputat Josep Maria Sabaté ha explicat que “pel que fa a la salut, aquests són uns pressupostos perduts. En aquests pressupostos s’invertirà 50 milions d’euros menys al Camp de Tarragona en matèria sanitària, és a dir, uns 100 euros per habitant i any menys, una dada que ho resumeix tot...”\n“Es tracta d’uns comptes d’on han desaparegut projectes i inversions. Fruït d’aquests pressupostos uns 900 professionals de la salut a les nostres comarques perdran la seva feina o bé, en el cas dels estudiants de ciències de la salut, no tindran accés a ella. Què farem aquest estiu als CAP del litoral on hi haurà més cues que mai?”\nEn darrer terme, Josep Maria Sabaté ha posat de relleu “l’efecte negatiu que aquestes retallades tindran sobre l’equitat del sistema. Estan absents dels pressupostos les inversions previstes a l’Hospital Joan XXIII o al centre sociosanitari Casablanca... esperem que al 2012 puguem rectificar aquesta situació tan lamentable.”\nDECLARACIÓ DE NÚRIA SEGÚ\nLes meves primeres paraules vull que siguin per donar-vos les gràcies. Fa catorze dies tancàvem una campanya electoral en la què tots vosaltres heu col·laborat, us heu esforçat, ens hem esforçat en fer sentir la nostra veu i en que aquesta arribés al nostre electorat. Dir-vos que estic contenta, molt contenta de la feina feta, de la campanya que hem fet, del que hem treballat. Des del comitè de campanya fins als equips del porta a porta i els que heu penjat els cartells, ens hem deixat la pell. Hem fet una bona campanya, una bona feina en un context advers.\nTambé vull donar les gràcies a les persones que ens han fet confiança amb el seu vot i que han confiat en nosaltres per representar-los a l’Ajuntament. Hem de respondre a aquesta confiança i fer sentir allí la seva veu. Sé que ho farem amb fermesa i amb veu alta i clara.\nAra bé, els resultats del PSC son dolents, així de clar, sense pal·liatius. Són el pitjors resultats dels socialistes a Valls, els pitjors resultats que mai hem obtingut els socialistes a unes eleccions municipals al Camp de Tarragona i a Catalunya. Aquesta forta davallada electoral no pot atribuir-se a una única causa, ni analitzar-se tan sols en clau externa o bé essencialment en clau local. Segur que obeeixen a múltiples factors i causes que exigeixen una reflexió en profunditat.\nSegur que hem, i he comès, equivocacions i que no hem sabut resoldre de la millor manera, debilitats que tenim en clau local. Com a candidata me’n sento també personalment responsable. Hem d’aprendre dels errors per millorar i, sobretot, per no tornar a cometre’ls.\nVistos els resultats de les darreres eleccions municipals estic convençuda que cal deixar pas a noves persones, a nous lideratges en definitiva. Renuncio doncs, a encapçalar de nou una nova contesa electoral i també a seguir liderant el grup municipal. Assumeixo així personalment la responsabilitat dels resultats obtinguts. Ho vull fer davant de tots vosaltres, aquells que m’heu recolzat i ajudat, a mi i al PSC, en aquesta etapa que per a mi acaba. Vull fer-ho donant la cara i explicant-me.\nNo he d’amagar que estic trista, molt trista. Per a mi personalment, és una decisió difícil perquè la meva implicació amb el partit dels socialistes neix des de l’Ajuntament. Perquè el que en realitat m’agrada, on disfruto, és a la política local. Parlant i treballant per Valls i per tots els homes i dones, per grans i petits, que vivim a Valls i persones que conec i em coneixen. La política local es entregada perquè sempre hi ets, siguis al despatx, o al carrer, siguis a una botiga o estiguis passejant, les persones et paren et saluden...El meu fill em va dir un dia: “mama, quan podré anar amb tu pel carrer i no et pararà ningú”, clar exemple del que segur també trobaré a faltar.\nVaig començar ara fa 16 anys essent regidora de Benestar Social i Ensenyament, després Serveis a la Ciutat, d’Urbanisme i Medi Ambient i de Promoció Econòmica i ara, primera tinent d'alcalde i regidora de Relacions Ciutadanes, Institucionals i Participació.Presidenta executiva de l'Escola Municipal de Música Robert Gerhard (1995-1997), de la Fundació Pública Municipal per a la Infància i la Joventut Casa Caritat (1995-2003) i de l'Institut Municipal de Promoció Econòmica de Valls (2002-2003).\nA més he pogut aprendre una mica de televisió local, al Consorci per a la Gestió de la Televisió Digital Terrestre al Camp de Tarragona; de mobilitat al Comitè Executiu del Consorci del Transport Públic del Camp de Tarragona i fins hi tot de tractament de residus a la Junta de la Mancomunitat Intermunicipal “Serveis Mancomunitats d'Incineració dels Residus Urbans”.\nHe tingut oportunitat de ser Consellera comarcal al Consell Comarcal de l'Alt Camp (1997-1999) i Delegada del Govern de la Generalitat a Tarragona (2006), la màxima autoritat del Govern de Catalunya a aquestes comarques.\nAquest compromís amb Valls i amb el socialisme m’ha portat per camins que no m’hauria pensat mai quan vaig començar. Vull donar-vos les gràcies a tots vosaltres i agrair al PSC que m’hagi fet confiança per assumir totes aquestes responsabilitats en el mon local.\nUn compromís amb el PSC i amb les persones que ens han fet confiança que mantinc ferm i que continuaré mantenint, ara des del Parlament.\nPenso què el meu temps a la política municipal ha acabat, ara el meu temps amb el PSC continua i estaré al costat dels nous regidors, i de tots vosaltres.\nNo marxo, tan sols faig un pas endarrere. Estic convençuda de què els valors i les idees socialistes segueixen plenament vigents ique tornarem a tenir la confiança majoritària dels vallencs per governar la ciutat, aquest repte, és el meu repte pel futur i vull que també sigui el repte de tots vosaltres.\nL’ATUR ES REDUEIX EN 439 PERSONES A TARRAGONA DURANT EL MES DE MAIG\n“Durant el mes de maig 439 persones que estaven a l’atur a la província de Tarragona ha trobat feina i s’han reincorporat al mercat laboral. Així mateix, durant el mateix període el nombre d’ocupats que cotitzen a la Seguretat Social s’ha incrementat en 4.019 persones, pel que ara mateix el nombre d’afiliats se situa en 294.160 persones a les nostres comarques”, aquesta ha estat la valoració que avui ha fet el diputat socialista al Congrés per Tarragona, Francesc Vallès, en relació a les dades de l’atur corresponents a aquest mes de maig.\nSegons Vallès “estem davant del major descens registrat a les llistes de l’atur en un mes de maig des del 1997, és a dir, des de fa 14 anys. A més, l’atur es redueix a tots els sectors productius i baixa entre els joves menors de 25 anys. Al mateix temps, la contractació s’ha incrementat en un 9%.”\n“Aquestes dades animen al Govern a seguir treballant, en la línia del que està fent, perquè moltes famílies encara estan patint els efectes de l’atur i de la crisi econòmica. Crec que estem en la bona direcció i que durant els propers mesos continuarem aprofundint en aquesta reducció del nombre d’aturats.”\nFinalment, Vallès ha destacat que “7 de cada 10 persones que estan a l’atur a la província de Tarragona estan percebent algun tipus de prestació econòmica que els garanteix uns mínims ingressos mensuals. D’altra banda, el Govern continuarà prioritzant la formació dels treballadors que estan a l’atur per facilitar el seu retorn al mercat laboral quan més aviat millor.”\nPSC I FIC SIGNEN UN ACORD DE GOVERN A VANDELLÒS I L’HOSPITALET DE L’INFANT PER AQUEST PROPER MANDAT MUNICIPAL\nEl cap de llista del PSC a Vandellòs i l’Hospitalet de l’Infant en aquestes eleccions municipals, Alfons García, i l’alcaldable de la FIC, Àlex Marfull, han signat aquest migdia l’acord que permet assegurar una nova majoria de Govern a l’Ajuntament de Vandellòs i l’Hospitalet de l’Infant per aquest proper mandat municipal 2011-2015.\nSegons han remarcat ambdós alcaldables, “l’acord reflexa la voluntat de canvi demostrada pels veïns del nostre municipi a les urnes a les eleccions del 22 de maig. És un pacte estable i sòlid, amb recorregut pels propers quatre anys, que ens compromet a treballar de manera cohesionada i consensuada en defensa dels interessos generals de Vandellòs i L’Hospitalet de l’Infant.”\nD’acord amb el pacte subscrit, Alfons García serà l’alcalde de Vandellòs i L’Hospitalet de l’Infant durant tot el mandat i Àlex Marfull serà el primer tinent d’alcalde de l’Ajuntament.\nL’acord també contempla un seguit d’actuacions a desenvolupar en aquests propers quatre anys entre les quals destaca: la posada en funcionament de dos centres de dia al municipi a uns preus raonables per a les famílies, la confecció del Pla d’Ordenació Urbanística Municipal (POUM) fomentant la participació veïnal en la seva elaboració i l’ampliació del CAP i dels serveis sanitaris especialitzats al municipi.\nAixí mateix, s’inclou el compromís de racionalitzar la despesa pública, incentivar la ubicació de noves empreses al municipi, potenciar la formació i dissenyar un pla d’ocupació, difondre el patrimoni històric, establir la gratuïtat de les activitats esportives per als esportistes escolars i federats i mantenir la gratuïtat dels llibres de text pels escolars del poble.\nCal tenir present que el PSC va obtenir 6 regidors en les eleccions municipals del 22 de maig i la FIC un regidor, pel que el nou equip de Govern resultant d’aquest pacte disposarà de la majoria absoluta a la sala de plens de l’Ajuntament de Vandellòs i L’Hospitalet de l’Infant.\nPublicat per Diputats Socialistes Camp de Tarragona a les 8:43 Cap comentari:\nEL PSC ACONSEGUEIX ACCELERAR LA CONSTRUCCIÓ DEL CO...\nUNES 34.000 FAMÍLIES TARRAGONINES DEIXARAN DE PERC...\nJOSEP FÈLIX BALLESTEROS PRESIDIRÀ LA COMISSIÓ GEST...\nEL GRUP SOCIALISTA PREGUNTA AL GOVERN QUINS CENTRE...\nJUDITH ALBERICH: “EL MINISTERI DE FOMENT HA ENDEGA...\nEL PSC DE RODA DE BARÀ DENUNCIA QUE EL PRIMER QUE ...\nNÚRIA SEGÚ: “LA LLEI ÒMNIBUS SUPOSARÀ DEIXAR SENSE...\nUN PSC REBEL, ECOLOGISTA, LAIC, SOBIRÀ I INCRUSTAT...\nEL PSC DE PRADES, DISPOSAT A ARRIBAR A UN ACORD DE...\nEL PRESSUPOST DE LA GENERALITAT PER AL 2011 AL CAM...\nL’ATUR ES REDUEIX EN 439 PERSONES A TARRAGONA DURA...\nPSC I FIC SIGNEN UN ACORD DE GOVERN A VANDELLÒS I ...


La cervesa Alhambra a "Sabores del Sur" (Publicitat) - FÒRUM.ad\nLa cervesa Alhambra a “Sabores del Sur” (Publicitat)\nOn: 27/04/17 7:04\nLa cervesa Alhambra 1925 està reservada pels paladars més exigents, és d’una qualitat extra i elaborada artesanalment. Una beguda que té un sabor profund i exquisit i amb un envàs exclusiu. Fins al 30 d’abril la trobaràs a un preu insuperable a “Sabores del Sur”, la fira de productes andalusos de River Centre Comercial, Grup HiperPas i els supermercats ECO.\nDurant tot el mes d’abril podeu conèixer els productes més tradicionals de la cuina espanyola i sobretot d’Andalusia a “Sabores del Sur”. Trobareu una extensa gamma de productes únics d’aquesta comunitat del país veí tan famosa per la seva gastronomia i per l’elaboració artesanal d’aliments prèmium.\nAls clàssics formatges, pernils i embotits, l’excel·lent diversitat d’Olis d’Oliva Verge Extra, Conserves de Peix, mels i melmelades, coques d’oli, etc., s’augmenta aquest any encara més la gamma de dolços, incorporant productes de brioixeria o caramels elaborats amb mel, seguint la tradició andalusina. A més s’incorporen a la campanya una gamma de dolços tradicionals, de gran acceptació entre els clients francesos. Altres novetats són la fruita seca, l’arròs de Cadiz o les semiconserves de peix, amb anxoves i aladrocs d’elaboració artesanal.\nPrevious Post: Cinca diu que aquest any el Govern vol tenir un pla estratègic per al sector financer\nNext Post: El gran facilitador


Josep Maria Gali El repte de màrqueting de sostenibilitat – Josep Maria Galí\nEl repte de màrqueting de sostenibilitat\nPosted By JMG on 3 May, 2013\nZARA: N º 1 EN MODA PRONTA … I EN ELIMINACIÓ “PRONTISIMA” DE TOXINES A LES PECES\nInditex, empresa espanyola reconeguda internacionalment per la marca ZARA, és un cas d’èxit que s’ensenya a totes les escoles de negocis. L’empresa compta amb més de 6.000 punts de venda, la majoria de la marca ZARA, ocupa més de 120.000 treballadors i es present en 86 països. El grup factura més de 14.000 milions d ‘€ i té uns beneficis propers als 2.000 milions d’ €. El creixement imparable d’Inditex i de la seva cadena de botigues principal, ZARA, obeeix a múltiples factors, però potser el més important de tots ells és que Zara ha canviat la manera en què els consumidors compren la seva roba. En el passat, en els mercats desenvolupats, se solia comprar roba dues vegades a l’any, quan començava la primavera i quan la tardor avisava dels freds hivernals. Les empreses es construïen al voltant d’un dissenyador, que creava dues col·leccions cada any, les venia a botigues en la seva majoria independents a través de representants multicartera i les enviava a fabricar quan tenia les comandes en ferm. A inicis de cada temporada, les botigues mostraven les seves novetats als clients, que atrets per les noves tendències i dissenys, feien una compra important que solia ser suficient per a tota la temporada. La resta de l’any es produïen vendes de reposició, d’oportunitats i de regal a les èpoques de Nadal, que concentra una part molt important de la despesa.\nZara va canviar aquest model. A través de la seva cadena de botigues, era capaç de detectar amb molta rapidesa el tipus de moda que tenia més acceptació entre els clients. Aquestes tendències eren recollides amb molta rapidesa per un equip de disseny, que les transformava en models preparats per a una producció ràpida. La capacitat de venda de les botigues permetia fabricar ràpidament gran quantitat de models a un preu competitiu, que en poques setmanes estaven disponibles en els aparadors. Aquesta capacitat d’innovació constant, el baix cost que permetia la producció de sèries llargues de venda segura en botigues pròpies, va accelerar el desenvolupament del negoci i de l’expansió de botigues. Aquest creixement més es finançava fàcilment amb el cash que les botigues generaven. A través de Zara, primer els espanyols i després altres mercats es van acostumar a veure novetats constantment a les botigues, molt lluny d’aquelles dues úniques sortides de models a l’any de les botigues tradicionals. Zara arriba a produir en l’actualitat 16 col·leccions a l’any, més d’una per mes. L’atractiu és indiscutible per a un mercat àvid de moda, de novetat, i més a un preu sense competència.\nEl model ZARA es basa en maximitzar la rotació i baixar el cost de producció de les peces, i arribar amb gran rapidesa en els punts de consum. Els problemes de sostenibilitat associats a aquest model de negoci són molts i molt variats, i es relacionen amb:\n– El consum de matèries primeres\n– El consum de tints en l’etapa de tenyit de les peces\n– El consum d’aigua, que és molt alt en la producció tèxtil\n– El consum d’energia en tota la cadena de valor, des de la fabricació, el transport i el consum d’energia a les botigues\n– Obliga a subcontractar la producció a països tercers, amb els problemes de control d’una cadena de subministrament molt extensa, variable i estesa\n– Dispara el nombre de peces rebutjades pels consumidors, inclús en casos d’ús molt limitat o nul\nAlguns d’aquests aspectes queden recollits en l’estratègia de sostenibilitat de la companyia, que es fonamenta en la reducció dels gasos d’efecte hivernacle (GEH), la correcta gestió de l’aigua i la protecció de la biodiversitat i els ecosistemes.\nActualment l’empresa està desenvolupant l’estratègia de sostenibilitat 2011-2015, actuant sobre els factors ambientals enumerats anteriorment. Per assolir els objectius plantejats en el seu pla de sostenibilitat, estan treballant en conèixer l’impacte mediambiental de les seves activitats (mitjançant el mesurament de la petjada de carboni, l’anàlisi del cicle de vida, la petjada hídrica, etc.). El següent pas és dur a terme accions de reducció d’emissions. Finalment, l’empresa té com a principi que el no es pugui reduir, es corregeix amb accions de compensació.\nInditex va ser el 2010 el quart major consumidor de cotó orgànic. L’empresa aposta per la biodiversitat, i pertany a organitzacions que ajuden a agricultors per a una millor obtenció del cotó tradicional, com la Better Cotton Initiative (BCI), així com projectes de protecció de la biodiversitat, amb la “creació de bancs de llavors” de cotó o el finançament de projectes de millora d’ecosistemes forestals (Projecte Terra). En el cas de la fusta o el paper, l’empresa exigeix els certificats PEFC (Norma de Gestió Forestal Sostenible) o FSC (Forest Stewardship Council). També treballen per millorar la cadena productiva de subministraments evitant compostos contaminants i residus (compromís Zero Discharge), controlant i formant a proveïdors. Les memòries anuals mostren que s’envien a abocador menys del 3% dels residus.\nPel que fa a logística i distribució, l’empresa pretén elaborar un manual ad hoc per al disseny, construcció i manteniment de les seves instal·lacions de manera sostenible. Inditex ha triat per a la certificació sostenible de construcció de les seves edificacions la LEED, tant per a centres logístics com per a botigues (les “ecobotigues”), com l’edifici corporatiu, amb LEED Or, o la botiga de Zara a Roma, amb LEED platí ( el nivell més alt), amb estalvis del 30% en energia sense que el pressupost sigui més elevat.\nMalgrat tots aquests esforços, que queden ben documentats en la memòria auditada de sostenibilitat que l’empresa presenta regularment, Inditex té el seu propi taló d’Aquil.les en un aspecte fonamental del seu negoci. Inditex no fabrica directament, subcontracta a tot el món les seves produccions en més de 1.400 proveïdors, molts dels quals probablement són intermediaris que al seu torn tenen subcontractades instal·lacions productives i aquestes al seu torn subcontracten a tallers. Aquest entramat de producció és molt difícil de controlar des del punt de vista del seu comportament social i ambiental. Malgrat la gran quantitat de auditories que l’empresa declara realitzar, és pràcticament impossible controlar que totes les peces d’Inditex han seguit processos de producció responsables amb el medi i que no han utilitzat mà d’obra infantil o instal·lacions inadequades per la mínima dignitat humana . No coneixem si els nivells d’excel·lència que l’empresa exigeix a les seves instal·lacions que fa a emissions, reduccions de consums i minimització de residus, que sens dubte són reals, representen esforços similars a les instal·lacions productives. La campanya de Greenpeace “Detox” mostra la necessitat de millora en aquest aspecte. Recentment Greenpeace va publicar un informe que posava de manifest que l’ús de tòxics durant el procés productiu és una pràctica comuna en gran part del sector, i que moltes d’aquestes substàncies romanen en les peces quan arriben als punts de venda. Entre les peces analitzades de 20 marques diferents, destacaven els resultats obtinguts en les de Zara, ja que contenien substàncies que, quan arriben a l’aigua, es converteixen tant en disruptors hormonals com en substàncies cancerígenes. Greenpeace va iniciar la campanya Detox per aconseguir que el sector tèxtil, un dels més contaminants de tot el món, deixi d’utilitzar substàncies tòxiques perilloses per a la salut i el medi ambient. Es van realitzar activitats en més de 80 ciutats de 20 països i participen prop de mil voluntaris. La resposta d’Inditex va ser fulminant, rebent el reconeixement de Greenpeace per la rapidesa de resposta i el detall del seu compromís:\n“El compromís d’Inditex: Zero Abocaments.\nD’acord amb el programa de sostenibilitat a llarg termini d’Inditex, la companyia reconeix la necessitat urgent d’eliminar les emissions industrials de totes les substàncies químiques perilloses (1). A l’empara del seu plantejament basat en la prevenció (2) i en el Principi de Precaució (3) Inditex es compromet a assolir l’objectiu de “abocament zero” (4) pel que fa a totes les substàncies químiques perilloses presents al llarg de tot el cicle de vida i de tots els processos de producció vinculats a l’elaboració i utilització de tots els productes que comercialitza (5) Inditex abans l’1 de gener de 2020.\nInditex reconeix que per assolir aquest objectiu, els mecanismes de comunicació i transparència relatius a les substàncies químiques utilitzades en la seva cadena de producció global són importants i necessaris, de conformitat amb el principi del “Dret a Saber” (6). En línia amb aquest principi, Inditex augmentarà la publicitat i transparència de la llista de substàncies restringides i els seus processos d’auditoria i establir un sistema de comunicació pública de les emissions de substàncies químiques perilloses en la seva cadena de producció.\nInditex es compromet també a donar suport al canvi sistèmic (és a dir, un major canvi social i polític) per aconseguir l’objectiu d’abocament zero de substàncies perilloses (relacionats amb la cadena de producció i els cicles de vida dels productes) en una generació ( 7) o menys. Aquest compromís inclou inversions sostingudes en la indústria, en ciència i en tecnologia per complir amb el canvi sistèmic i influir en el canvi de sistemes en tota la indústria en nom de la consecució d’aquest objectiu.\nL’objectiu de 2020 requereix així mateix l’acció col·lectiva de tota la indústria, juntament amb el compromís dels legisladors i d’altres grups d’interès. Amb aquesta finalitat, Inditex treballarà amb altres companyies del sector tèxtil i amb empreses d’altres sectors, així com amb els proveïdors de materials, la indústria química en general, ONG i altres grups d’interès per aconseguir aquest objectiu.\nZara va superar amb nota la # Rebelióndetox. Segons Greenpeace:\n“A Greenpeace ens preguntàvem, però ho és de veritat?, És tan revolucionària com per donar un pas endavant, responsabilitzar-se de les conseqüències de la seva producció i prendre mesures urgents?, De debò és tan ràpida? I la resposta ha estat sí. Ha calgut només una setmana perquè Inditex, la matriu de Zara, dissenyi, fabriqui i publiqui un acord revolucionari arribat amb Greenpeace. Es compromet a eliminar l’ús i abocament de totes les substàncies químiques perilloses de tota la seva cadena de subministrament i de tots els seus productes abans de 2020 ia oferir informació sobre els abocaments de tots els seus proveïdors, començant amb 100 d’ells en 2013. Tot això per a un total de vuit marques: Zara, Pull & Bear, Massimo Dutti, Bershka, Stradivarius, Oysho, Zara Home i Uterqüe.\nD’aquesta manera tan contundent ha respost Inditex a la demanda de més de 300.000 persones que s’han unit a una petició mundial a l’empresa a través de Greenpeace, a les reaccions a les xarxes socials de desenes de milers de persones, acció per tot el món, l’enviament de correus electrònics ia les mobilitzacions davant els aparadors de les seves botigues en més de 90 ciutats del món. Una demanda global de les persones, mereixia una resposta global de Zara. I aquí està. ”\nconsumo , ecología , marketing sostenible , responsabilidad corporativa , valores , Zara\n10 maig, 2013 at 10:54


“En el fons, el periodisme és útil per entretenir durant l’esmorzar” | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nJOSEP MARIA CADENA | Premi Ofici del Col·legi de Periodistes de Catalunya\n“En el fons, el periodisme és útil per entretenir durant l’esmorzar”\n“Cap diari es ven per qui l’escriu; quan et fan fora la gent t’oblida, i el segueix comprant”, diu el periodista\nBarcelona 19 MAI 2016 - 17:24\tCEST\nEl periodista Josep Maria Cadena. Joan Sánchez\nJosep Maria Cadena (Barcelona, 1935) és periodista. Acaba de rebre el Premi Ofici que atorga el Col·legi de Periodistes de Catalunya, que reposa al costat del guardó Gat Perich en una prestatgeria de casa, on rep, generós, al costat de la seva dona. Recorda que també li van atorgar la Creu de Sant Jordi (1995), per la possible supressió de la qual mostra un cert ressentiment: arribat el cas, li garanteix una esquela. Mentre s’asseu, fa broma amb l’anècdota dels toreros que esperaven contractes als bars: “Aquí em té vostè, a disposició de les empreses. Com un torero dolent”, diu oferint-se per a la xerrada.\nPregunta. Vostè va ser fàcil per a les empreses?\nResposta. Sempre, fins que em trobaven difícil, una qüestió de temps. Jo era lamentablement molt treballador, però quan volien que escrivís amb el meu nom segons quines coses, teníem problemes. Escrivia editorials i preguntava: a favor o en contra? Llavors signava el diari. No signar informacions és un subterfugi. Cap diari es ven per qui l’escriu. Quan et fan fora d’un diari, la gent s’oblida de tu, i segueix comprant aquest diari. M’he trobat amb molts companys als quals els ha passat. Les capçaleres estan per sobre del periodista com la marca del bon vi. Dius: “M’agrada el Rioja”, però quin Rioja?\nP. Però el bon periodista no crea escola?\nR. El busca la professió, el públic no, aquest només busca el diari. He vist targetes de visita en la qual es llegia “subscriptor de La Vanguardia”, i en català, perquè esclar, era La Vanguardia Española. El públic té dret a oblidar-te. El periodista està cada vegada més sotmès al principi del diari. Però el periodisme segueix tenint raó de ser. Explicar les coses sembla fàcil, però no ho és. N’hi ha hagut molts que creien que eren García Márquez, i no. N’hi hauria prou amb posar subjecte, verb i objecte directe, que s’entengués la frase seria suficient... En el fons, això nostre és per acompanyar l’entrepà i la cervesa, per entretenir en l’esmorzar. I sembla fàcil, però no ho és. És com defensar-se davant el jutge o curar una malaltia: home, hauries d’estudiar una mica per fer-ho bé.\nP. Ser periodista sempre va ser més mal vist...\nR. Perquè el periodista, afí al règim, mentia: “Menteixes més que la Gaceta”, deien. [*****]No és fàcil explicar-se en llibertat. Abans i ara, els diaris estan sotmesos. Les pressions existien i existeixen. El periodisme cultural, per exemple, no s’exercia quan vaig començar: hi havia massa pressions. Recordo Horacio Saez Guerrero, de La Vanguardia, explicant a la facultat que li van prendre la crítica perquè deia que hi havia pel·lícules dolentes. Era habitual que amenacessin de retirar la cartellera i els anuncis... Però això passava i [*****]continua passant amb la Damm i El Corte Inglés, en tots els diaris i totes les televisions...\nP. Pensava que la mala fama dels periodistes era per la seva tirada a la vida nocturna.\nR. No, hi ha molta llegenda. Anàvem al Heidelberg, o a La Lluna, sopàvem alguna cosa, coneixíem gent i compartíem informació. Sempre he estat a favor de reunions de periodistes.\nP. Diuen que abans es bevia, es fumava i es fornicava molt més a les redaccions...\nR. No s’ho cregui. Recordo en un diari que una vegada em va venir una redactora. “Senyor Cadena, li he de explicar una cosa: visc en pecat amb el redactor Fulanet”. I li vaig dir: “Bé, si són vostès feliços...”.\nP. Aquest ofici dóna diners?\nR. Hi ha hagut èpoques. Hi va haver un boom, com el de totxo, als vuitanta i noranta. N’hi deu haver que es van fer rics amb el periodisme; jo no. Sempre he pensat que havia de viure del sou, sense més. He tingut família, he criat fills, he comprat llibres i no sé conduir, ni tinc cotxe... Però vaig viure sempre del periodisme. Un dia, al Diario de Barcelona, em va arribar un sobre amb diners i vaig anar al despatx del director amb la intenció de saber de qui venia i de tornar-lo. Era de la casa. “És que vostè no cobra molt”, em va dir. “A les seves mans està apujar-me el sou”, li vaig contestar.\nP. Per què diu que “lamentablement” ha treballat molt?\nR. Perquè els meus caps sempre m’han encarregat tot el que han volgut i més. Fins i tot companyes, m’han encarregat! Sí, sí. Un dia em van dir: “Et posem una secció amb dues noies; si tu les aguantes, no les fem fora”.\nP. Les van fer fora?\nR. No. Per fer allò, servien.\nP. Sempre va tenir fama de ser bon company. Llegenda?\nR. No ho sé, però a mi em van ajudar molt i vaig tractar d’ajudar. El pare dels Martínez Reverte, Jesús María Martínez Tessier, a l’agència EFE, era un senyor que em va ajudar quan jo era un desgraciadet. Sempre m’ha preocupat molt que el company no es pogués pagar l’enterrament o anar al metge. No em va preocupar mai el que escrivia i treia profit d’un cap de setmana aquí o un dinar allà. El que té problemes sí, i he conegut gent amb problemes. N’hi va haver un a El Correo Catalán que, per treure’s un sobresou, s’encarregava del gel de la nevera de la redacció: el comprava al seu barri perquè era més barat i el portava embolicat en paper de diari, amb una corda. Un dia el va parar la policia al tramvia: creien que duia un artefacte, però només es guanyava un sobresou. També feia de comercial d’enterraments a terminis, i un dia de Nadal va tenir la mala sort de trucar a la porta d’un company d’El Correo... La gent reia, però a mi em feia mal. Pobre home, era organista i es va equivocar: volia ser periodista.\nP. Vostè va fer crítica d’art i va ser molt generós. Per què?\nP. Seleccionava molt. Per no fer mal. La gent s’esforça per fer les coses i em feia mal criticar, podent ajudar. No parlava dels grans, ho feia dels que començaven gairebé com a anònims. Anava a les exposicions els dissabtes, el dia que lliurava...\nP. Hi ha una manera de fer periodisme a la catalana?\nR. Existeixen els catalans, que ja és una manera de ser. Però nosaltres no som diferents. Els diferents són ells! (riu). Un dia, un periodista espanyol, a qui li sonava l’himne del Barça al rellotge, molt simpàtic, em va preguntar en una reunió si parlava als meus fills i a la meva senyora en català. “Sí, és clar”. “Sempre?”, Va insistir, sorprès. “Sí, sempre”. “I no et cansa?”, Em va preguntar. “Sí, de vegades em cansen... però ells, en català i en castellà!”.\nP. A vostè l’han fet fora d’un diari. Què es fa, llavors?\nR. Buscar feina, què has de fer?\n"El ninotaire és lliure"\n“Vostè es recorda de Martinmorales? Va tenir mala sort, li va caure un arbre a sobre. Treballava al Grup Z i dibuixava els banquers de copa alta pujats a l’esquena dels obrers. En una negociació d’executius, però no cregui que eren Antonio Asensio i el president del banc en qüestió, un es va queixar dels ninots de Martinmorales... Això passava i continua passant. I va arribar a la direcció: van avisar Martinmorales que no sortissin tants banquers. Fins que el van fer fora. Tranquil·lament”, explica Josep Maria Cadena. La seva llarga trajectòria (Agència EFE, Diario de Barcelona, Avui, Hoja del Lunes i El Periódico de Catalunya, on ha exercit gairebé tots els càrrecs), li ha permès veure de tot i respondre, taxatiu, a la pregunta de si no és el ninotaire (ell n’és un expert) el més lliure de tots els publiquen en un diari: “I tant! Sempre”.\nI relata: “A Cesc vaig decidir posar-lo en primera pàgina de l’Avui. Vam decidir informar molt i pensar poc. No com ara, que el periodista carrega amb la qüestió del diari en cada article. Normalment, les coses que surten no surten per casualiTat: els ninotaires reflecteixen el que passa”, diu. I cita el famós setmanari Cu-Cut! (1902-1912, del qual està fent una col·lecció d’estudis sobre els seus dibuixants): hi ha dibuixos d’una vigència absoluta, tremendament crítics amb el govern, l’exèrcit, els polítics, que reflectien el que passava amb un humor corrosiu que segueix vigent perquè el ninotaire és lliure”.


Karicies: Publicitat i floretes\nPublicitat i floretes\nHui comentaré l'entrada que s'anomena "Publicitat i floretes". El vídeo m'ha sorprés molt, ja que no esperava la reacció dels obrers en aquestes situacions.\nL'entrada tracta sobre una espècie d'experiment de com es comporten els obrers quan no són ells mateixos. En aquest vídeo mostren a uns obrers dient coses boniques i agradables a les dones que passen per davant de l'obra en què ells estan treballant. Les dones en aquest vídeo reaccionen estranyades, ja que normalment els obrers no solen actuar així, també sonrier al sentir eixos alagos, algunes els donen l'enhorabona i es nota que li ha assentat bé eixes paraules. I passa tot al contrari quan un obrer diu coses inoportunes a les dones, ja que se senten assetjades i no posen bones cares al sentir eixes paraules que no els agraden.\nJo aquesta reacció mai l'he vist en els obrers, sempre ha estat la típica imatge (tant en les pel·lícules, com en les series...) en la qual ixen obrers dient floretes obscenes, desagradables i que incomoden les xiques que passen, però jo pense que se'ls ha posat una etiqueta a eixa professió sent que no tots són així. Igual que la professió de camioner, que també està infavalorada, sent que els camioners no són com ens mostren en la televisió, haurà de qualsevol tipus però com en tots els treballs i no per això se'ls ha d'etiquetar.\nCom a conclusió, jo pense que els obrers només haurien de dir floretes a les dones amb bones paraules i la societat no deuria d'etiqetar a les professions d'una forma o una altra ja que no tot el mon actua igual.\nEl vídeo m’ha impactat prou, no pensava que els obrers reaccionaren d’aquesta manera, la veritat es que es molt graciós.\nPerò anem a centrar-nos en el objectiu del vídeo, els obrers sempre han tingut la fama de ser vulgars i de vegades desagradables amb les dones .No se si ho fan per passar una bona estona o perquè estan avorrits i no saben que fer, però el que els te que quedar clar els pirops es poden dir de alguna manera un poc mes agradable i que no molesten a les xiques, és ha dir que no lis faga estar incomodes .Però en aquest vídeo es mostra tot el contrari, ells en canvi diuen paraules boniques i defensen la postura de la dona, la reacció d’elles es divertida perquè les seues cares son de desconcertació i també somriuen i lis donen l’enhorabona als obrers per pensar d’aquesta manera.\nM’agradaria que passara açò amb tots els homens del món en la vida quotidiana i que entrararen en raó de que no es agraden aquest tipus de pirops , que hi ha milions de formes de fer sentir a una dona guapa i especial, encara que no fa falta que els homens es mengen snickers per pensar d’aquesta manera, sinó hauríem d’utilitzar milions per a tots ells.\nBon día, després d’alçar-me i fer les meues obligacions, em dispose a comentar aquesta entrada que s’anomena “ Publicitat i floretes”. Aquesta entrada tracta sobre uns obrers no molt normals la veritat. Aquests obrers diuen floretes a les dones que passen pel carrer i, pensareu, que tenen de diferent si quasi tots ho fan? La diferència entre aquests obrers i qualsevols altres és que uns altres obrers diuen floretes ofensius per a les dones, per exemple “¡¡¡Mozaa!!! ¡¡¡Tienes dos ojos como dos sartenes que cuando te los miro se me fríen los huevos!!!”. Aquest és un típic que he trobat per internet.\nBé, el que fà diferent als obrers del video dels altres obrers, és que aquests diuen floretes agradables per a les dones, que fins i tot les fan somriure. Per exemple, un que m’ha agradat molt és “Tu aspecto físico es sólo una parte de la persona que eres”.\nAquests obrers també deneguen el masclisme i griten que volen una societat igualitària sense sexisme. La veritat és que falten obrers com aquestos per tot el món.\nBon dia, avui vaig a comentar aquesta entrada, que més que agradar-me m'ha deixat una mica confusa. Això es deu al final del vídeo on dona a entendre que els homes no poden ser agradables amb les dones ho dir coses que no tinguen connotacions sexistes.\nPer altra banda, es cert que normalment són els homes els qui diuen aquestes floritures a les dones, però com varem vore en altres vídeos d'aquesta pàgina, si aquestos van dirigits a un home aquest es sent ofés. Per què fan ells una cosa que no volen patir en les seues carns? La resposta és molt fàcil, es deu a la societat patriarcal en la que vivim, on tracten com a objectes a les dones.\nEn conclusió, les dones no volem ser objectes, som persones que volem respecte. Per aquest motiu no hauria de ser estrany que els homes es comportaren com en l'anunci, si no que el que estaria malament hauria de ser com tracten hui en dia a les dones.\nHe decidit comentar aquesta entrada per dues raons la primera es el fet de que en l anunci parla de que si no menges no est tu mateix a continuació apareixen uns obrers que fan comentaris contra el masclisme i defenen l igualtat. Que volen dir amb aquest anunci, que els obrers tenen que no menjar per a comportar-se com a persones i per a tractar a una dona de manera igualitària? La veritat es que això em pareix una falta de respecte als obrers i a les dones.\nAls obrers perquè no els consideren capaços de tractar a una dona amb respecte i de lluitar per l igualtat si no son ells mateixos, volen dir que la gent que treballa en un mateix treball es tota igual o que un persona per tindre un càrrec determinat te que fer coses determinades com per exemple ser masclista?\nTambé em pareix una falta de respecte a les dones perquè en l anunci es considera una bogeria que un obrer les tracte amb respecte. Ningú ha pensat com es van sentir aquestes dones quan els obrers van dir les floretes? Crec que tots volem ser tractats amb respecte i no voler passar per davant d una obra per por de que et digen alguna cosa em pareix molt injust.\nPer altra banda m agradat molt la part en la que parlaven amb les dones millor dit cridaven a les dones, crec que es molt agradable encara que pots ser algunes dones no pensen el mateix. Est molt interessant veure la cara d alegria de les dones penso que encara que siguin uns desconeguts es agradable que et desitgen un bon dia.\nQue passaria si foren dones les que feren comentaris als homes sobre el seu aspecte? I si foren elles les que cridaren a un home perquè li sembla atractiu? Pot ser alguns homes es ofendrien o pot ser no sabrien com reaccionar.\nEn conclusió crec que deuríem pensar que ens volem dir amb la publicitat i com aquesta pot portar missatges masclistes. Penso que tots estarem mes còmodes al carrer quan es consideren les floretes masclistes com a un problema i com a una falta de respecte.\nHe volgut comentar aquesta entrada perquè m’ha impactat prou, el fet de que si els homes no mengen no es comporten com a persones normals, que defenen a les dones... al contrari del que fen normalment “piropejant”a una dona, com si ens agradara... i com ja es va parlar en una altra entrada, els pirops son una manera de acosar verbalment, com si fórem un tros de carn.\nEn que diuen tenen tota la raó, perquè els obrers no diuen aquestes coses, pot ser perquè s’hagen menjat un bon dinar, perquè no diuen, “quina samarreta mes bonica”,“que tingues un bon dia” o com també han dit “eixe color et afavoreix”, no, els obrers diues coses com... “GUAPA!!!”, “Tia buenaaa!!” i coses mes fortes que prefereix censurar...\nTambé vull afegir una cosa, estic adonant-me d’un error, que es generalitzar, no tots els obrers son així, ni ha gent per a tot, no volia dir que tots els obrer ho fan. La veritat es que mai he vist a un obrer piropeant a un home, perquè serà... tenen por a dir-ho perquè per dir-ho així, se’ls ha posat el “San Benito” de que els obrers son uns machotes...\nDoncs fins ací el meu comentari, un bes...\nJo crec que els homes que diuen floretes a les dones poden fer-ho per diferents raons: perquè no se li ocurreix altra cosa que fer, perquè li agrada la dona i parlen sense voler fer mal o perquè estàn mal del cap.\nNo tenim que pensar mal i que tot es en contra de les dones sino que tenim que ser positius i no creure que tots els homes son així, a mi em pareix que després de que a les notícies digan que homes es carreguen a les seues dones la societat va a tindre una mala percepció dels homes.\nJo crec que perquè a les noticies quatre bojos maten a les seues dones no hem de pensar que la societat es masclista ni res, perquè amb tots aquestos articles pareix que tots els homes siguem masclistes.\nN'hi ha homes de molts tipus de la mateixa manera que n'hi ha dones de molts tipus.\nEl que fan es fer el contrari que es suposa que fan els obrers i el que dïuen son coses com que li queda be el vestit, que volen menys sexisme, que passen un bon dia… Dïuen coses que es suposa que nunca dirien perquè el que volen dir es que tots els obrers son masclistas i dïuen florers que no lis agraden a les dones perquè son masclistes.\nLes dones es queden molt estranyades perquè un obrer no solen dir coses així els obrers, siels obrers llancen florets masclistes i no feministes les dones les somriüen i les agrada que les facen florets així perquè a les dones les agrada mes que les facen aquestos comentaris que els que fan els comentaris masclistes dels obrers.\nEl vídeo es molt bó perquè explica com seria pel carrer si aguera obrers que digueren florets feministes i hi explica que quan tenes fam no eres el mateix es ha dir dïu que tots els obrers dïuen florets masclistas quan no es així es veritat que avans si que els obrers diguian florets masclistes però ara se li a quedat però jo no veig a ningún obrer diguent florets pel carrer.\nLa veritat és que esta entrada m'ha sorprès gratament ja que no estem acostumats que els obrers, ja siga perquè siga veritat o hi haja estereotips, vagen dient comentaris agradables a les dones. A mi, em molesta molt que quan vaig pel carrer i pas prop d'un bar, m'he de canviar de cera o el mateix en molts llocs, ja que sempre t'acaben soltant algun comentari molest.\nL'altre dia per exemple, eixia de l'institut i un xic de més de trenta anys em va fer un comentari mirant-me descaradament i m'espanta molt la reacció que puga tindre o potser defendre'm. Em pareix molt masclista i poc empàtic, ja que no es posen en el lloc de l'altra persona.\nNo tenen cap consideració i no saben com poden d'irritant ser els comentaris. I si açò se'l digueren a les seues parelles o a les seues filles? Realment s'han parat a pensar el que fan?\nEm pareix molt bé que este anunci ho patrocine una empresa de menjar, en este cas dolç, però estaria bé que ho fera el govern per iniciativa pròpia. A més a més... Este comportament és degut al fet que es té fam, o perquè és masclista?\nI llegint el comentari d'un company de la meua classe... Quatre bojos que maten a les seues parelles? Et pareix poc? Estic en contra de les teues creences, el dia que cresques i sigues pare, et doldrà molt que la teua filla no somriga, es sentixca oprimida, sola o sense llibertat perquè siga víctima d'un masclista. Mira al teu voltant i et donaràs compte de la procedència de molts comentaris o gestos que s'executen en el propi institut.\nÉs qüestió d'obrir els ulls, si nosaltres mateixos no canviem la nostra manera de pensar ja mateix, com la idea que pretén transmetre el vídeo, passarà de ser "quatre bojos" a produir-se molts més casos. Quatre que dius tusón els que televisen, i els altres?\nMenys anuncis i més acció! Menys por i més respostes! Més canvis!\nAquesta entrada m'ha cridat molt l'atenció ja que els obrers no solen dir aquestes coses a les dones per que diguent les altres coses obcenes es poden nomenar "machos" i al vore que els obrers dien coses boniques m'he sorprés molt la veritat, jo m'esperaba com sempre als obrers dient coses guarres i incómodes per a les dones, però donaria gust que en la vida real els obrers digueren eixes coses a les dones.\nAçò es un altra mostra de la societat masclista que hi ha, el quedar-se bocabadats o bocabadades amb aquestes coses, que un xic diga cridant coses boniques a una dona, perque no som objectes ni ninotes sense cor, algún dia, algú s'adonarà i ho dira per el mon, mentres tant, res.\nUna interessant campanya als USA contra les floretes, és a dir, contra l'assetjament dels hòmens a les dones al carrer:\nEl vídeo mostra un aspecte que ningú s'esperaria d'uns obrers que normalment són molt mal parlats quan veuen una dona guapa.\nAl vídeo els obrers deien coses boniques a les dones que les fan sentir-se be amb elles mateixes i fan que el seu dia siga més feliç, per exemple: "¡Ese color te sienta muy bien!,Una mujer debe estra donde ella quiera,etc". També desitgen la igualtat entre l'home i la dona.\nPerò ami no m'ha agradat del tot perquè al principi del vídeo ix un títol on diu "Que ocurrre cuando los obreros de la construccion no son ellos mismos" es pot agafar de dues bandes: Aquest comportament és temporal i que regressaran a les seues floretes que molesten a les dones o que els obrers canviaran de tipus de floretes i milloraran el dia de les dones.\nJo pense que és la primera, és un comportament temporal, després tornaran ha dir les molestes floretes.\nPerò pense que no tots els obrers diuen floretes, segurament la majoria d'obrers no diran floretes però encara hi haurà els obrers que les diguen.\nCarles Stone ha dit...\nBon dia, Maria.\nHe vist el vídeo varies voltes ja que m'ha paregut molt graciós. Es un tema molt important, i m'ha paregut molt be que el tracten així ja que pense que a les dones no ha defer-les grácia que les tracten de tal manera. Seguint amb el tema del video, fa no molt vaig veure un vídeo d'unes dones que feien el paper de estar treballant al'obra, i piropetjaven als homens que passaven pel carrer. D'aquesta manera fan sentir als homens l'incomoditat que ells les fan sentir. Trobe que son vídeos molt originals i que defenssen d'una bona i útil forma a les dones.\nEn resum, hi hauría d'haber mes gent així i menys botjos.\nAdrián García ha dit...\nM'ha agradat molt aquest video perque tracta de llevar els estereotips a les dones i també a la vegada llevar els dels obrers. Ja que ni uns ni els altres deuen pensar eixes coses uns dels altres. Les dones reaccionen un poc confoses perque es pensen que els van a dir comentaris masclistes, però es veuen sorpreses per els comentaris normals i bons, fins i tot a la defensa de la igualtat de géneres. Aço pareix que no, però els dona un impuls i un apoll extra a l'hora de defensar els seus propis drets. Però aquestos comentaris no son lo normal, ja que sincerament es la primera vegada que veig que obrers hi diuen bons coses a les xiques, pero tambè és veritat que tampoc mai hi he escoltat que hi fajen altres masclistes, assoles ho se per les pel.licules.\nHui vaig a comentar l’entrada “Publicitat i Floretes” perquè realment m’ha impactat molt el vídeo.\nPer començar, mai he escoltat a un obrer dir aquestes coses i he tingut que veure-ho dues vegades per a veure la diferencia, i ja la tinc clara. Des de sempre hem vist o hem viscut les “floretes” dels obres i no com alguna cosa agradable, si no com una cosa realment que no ens agrada gens.\nEn les series, en la vida real quan passes per davant d’un grupet d’obrers o d’uns xics i et diuen floretes , tu no vas i li dius “gracies”, simplement et trobes incòmoda i no vols estar prop d’aquests.\nLa gent està acostumada a les “piropos callejeros” i clar, quan veu aquest vídeo es queda en shock, com dient “ Alaaa!” i això?”. Per a mi i per a altres dones( segurament) ens estranya aquest tipus de floretes ja que com he dit varies vegades estem acostumades a floretes que incomoden, no et fan gràcia i sobre el sexe.( “Amb eixe cul te posava mirant pa ca Alacant”, “ Mira que culet que porta la nena”, “Pujes al meu cotxe bonica? Assoles una volteta –ullet-?” )\nDesprés quan va acabant el vídeo ja te’n adones de què la fam li fa dir aquestes “floretes bones” i et quedes de... “Ara l’entenc tot”. La fam fa que mires les dones amb altres ulls, que vulgues la igualtat i coses així, quan realment amb fam o sense fam cal que te comportes recolzant aquestes, o si tens un poc de cap assoles tancar la boca i no dir res.\nSeguidament està bastant clar l’anunci: quan tingues fam i digues coses fora de lo normal, menja un “Snicker” i tot tornarà a ser com abans. De veritat? Dir que la igualtat no és normal, que el cos d’una dona assoles és el físic i tot això si ho és? Jo crec que no, que cal que obrin els ulls i se’n adonen del món en el que estem o per lo menys que es posen en la nostra pell, que suporten ells les floretes, els insults per el teu cos, els dies sense menjar per aquests, molta gent gràcies a la frase “ ESTAS GORDA” dita per algun qualsevol, deixa de menjar.\nEstem en una societat on quan te miren pel carrer no veuen o se fixen en el teu estil de roba, en les arracades que portes, no, simplement es fixen en si tens un bon cul el qual somniar amb penetrar-ho i unes bones tetes per tocar...ts que fort.\nPer concloure, vull dir que les xiques no soles som un cos, som persones i tenim sentiments igual que tots, també tenim drets i tenim pensaments, no som robots que Deu va crear per a que l’home no se sentira assoles o per l’acte sexual. Som més que un cul o unes tetes, som DONES. I les floretes no ens agraden, però el que sí que ens agradaria seria que la igualtat estiguera en aquest món i que anuncis tan masclistes o tan ximples desaparegueren.\nHui vaig a comentar la entrada de “publicitat i floretes”, perquè em pareix que la idea que planteja es molt bona.\nPer a començar, vull remarcar el fet de que el producte que s’anuncia, en la meua opinió, no te res a veure en l’anunci en si. Crec que l’objectiu de l’empresa publicitària es nomes el de atraure a la gent, fer que en lloc de canviar de canal, es queden veient l’anunci. Açò es molt lògic, donat que eixe es l’objectiu de tots els anuncis.\nPersonalment crec que la idea que es planteja es molt interessant, que passaria si els obrers no soles no llançaren floretes, sinó que digueren coses boniques a les dones que estan al carrer?\nDes de fa molt de temps, s’ha ests la fama dels obrers, com a mal educats que nomes vora una dona, li diuen la primera marranada que pensen. si be es cert que això passa amb molta freqüència, també seria possible que ocórrega el que a l‘anunci es planteja.\nD’altra banda, parlant una mica de el tema de les floretes, fa un temps vaig comentar una entrada que es dia “t’he demanat opinió?”. La entrada tractava aquest mateix tema, i feien una sèrie d’entrevistes a dones i xiquetes de diferents edats, preguntant-li com les afectava aquesta situació. La majoria de elles, deien que es sentien assetjades, que sempre anaven amb una mica de por per el carrer. També van fer entrevistes al homes, i segons ells a les dones els agrada que lis diuen coses així, i que no es insultant per a res.\nPersonalment em pareix que ixes galanteries son una sobirana tonteria, i que es molt insultant per a les dones. I crec que el tema principal de l’entrada es el fet de que si es possible una millora en la convivència del carrer, que no es deu tractar als demes com no vols que et tracten a tu, i que tots ens tenim que respectar entre nosaltres.\nHui m'agradaria comentar aquesta entra ja que m'ha paregut molt interessant ,tracta sobre un conjunt de constructors que volen l'igualtat entre homes i dones i ho fan saber per mitja de pirops , cada dona que passeja prop de la zona on estan construint li dien coses com eixe color et senta molt be, que tingues un bon dia , se que el teu aspecte físic es sols una part de tu mateixa, etc .En altres entrades de karicies les dones es queixaven de que els homes li deien coses roines i brutes , aquesta entra vol expressar tot el contrari .\nLa veritat es que si a les dones li digueren aquestes coses no hi hauria mal entesos ,normalment a les dones quan van pel carrer els homes solen dir coses lletges per a atraure la seua atenció però el que ells no saben es que a nosaltres en senten mal i ells segueixen i segueixen tendrien que canviar aquest mètode de lligar, però nosaltres les dones si un xicot ens diu : Bonica , vols passar un bon rat amb mi ,tenim que callar-nos i seguir caminant mentre que a ells nosaltres no podem dir-li res ja que esta mal vist en aquesta societat .\nEl que no entenc es que te que tindre snickers amb el comportament dels homes es dir ,que supose que l'anunci sols vol atraure al espectador per a que compren aquest producte però la veritat es que no te que vore res amb l'anunci amb el que estan anunciant .Quan acaba l'anunci apareix una frase que posa ''no etc tu mateix si tens fam ''aquest missatge subliminar vol dir que nosaltres som millor persones quan mengem be , es veritat que a vegades quan mengem tenim millor humor però no canvien la nostra manera de fer les coses o el nostre comportament ,en mi opinió crec que aquest anunci sols ho han fet per atraure a les persones joves o persones feministes ,la companya encarregada de fer aquests producte vol que les dones ho compren per a sentir-se partidaris de aquesta proposta de d'igualtat.\nAquest vídeo tracta d'un ''experiment'', aquest tracta d'un grup d'obrers que comencen ha cridar el principi d'unes floretes, però que després son coses que tots o alguns estimem, per exemple, la igualtat de la dona, no al sexisme... I al principi les dones es queden:\n- Com, me digues a mi, però després fan un somriure amb la continuació de les floretes, i siguen caminant, i al final, es un anunci de una barra de xocolata, excepte per això el vídeo molt bo.\nAquest vídeo tracta d'uns obrers que estan llançant floretes a cada xica que passa per el carrer.\nPrimer a una dona vestida amb una falda curta negra i una camisa blanca amb una jaqueta negra. També portava una bossa de ma blanca. Els obrers li van dir: he guapa! Que tingues un bonic dia!\nLa següent li van dir: he! Aqueix color et senta molt bé!...\nAquest vídeo m'agradat molt per les frases que diuen els obrers, no volem sexisme! També m'agradat quan llancen floretes.\nEl vídeo tracta obrers que fan floretes antisexistes a xiques que passen per el carrer es posen a cridar no volem sexisme i les xiques es reien perquè no son els típics floretes d'obrer i això sorprèn a la gent quan els escolta, després era un anunci publicitari de una barra de xocolata que deia no eres tu mateix si tens fam, després es una bona imatge ver a obrers fent una critica social a favor dels drets de les dones i mes seguint floretes .\nEstos obrers son un anunci publicitari i sols va passar una vegada i la proporció de obrers que ho fan mal es molt alta, això no es un canvi però es un principi bo, hi han moltes persones que ho pensen però no ho diguen per això altres es creuen que no estan d'acord amb esses idees i parlen de això amb el altra persona sense tindre res de raó.\nQuan he començat a veure el vídeo pensava que era la típica recopilació de grolleries masclistes que tant molesten, però m'ha sorprès bastant veure que els obrers estaven primer dient coses boniques a les dones que passaven i després, cada vegada més, reivindicaven una societat més igual i condemnaven els típics comentaris que fan els obrers.\nAquest vídeo fa una crítica al sexisme que pateixen les dones diàriament, les quals són “afalagades” amb intencions sexuals i són així tractades com a objecte, la millor prova del que patim les dones pel carrer és com moltes de les xiques del vídeo reaccionen al principi d'escoltar-los, donant ja per fet que el que els van a dir és alguna cosa sexista.\nÉs curiós veure com uns homes que de primeres aparenten ser masclistes, de sobte es mostren totalment reivindicatius, donant-nos a entendre que les aparences enganyen i que no tothom és igual, no tots els obrers llançaran floretes igual que no tots els homes ho faran.\nPer a concloure, crec que el missatge final arruïna una mica la idea que aportava el vídeo ja que lleva ferro a l'assumpte del sexisme, com si fóra un problema menor o un problema que no s'ha de prendre seriosament, ja que els obrers en tenir fam, no es comporten com haurien, afirmant que tots són iguals referent al sexisme, o almenys és la impressió que dóna, però en conjunt el vídeo mostra un missatge igualitari.


El ministre Pedro Duque visita el CEEI en la seua tornada a Alcoi | ARA Multimèdia\nMenys d'un mes després de la seua visita amb ocasió del Congrés Big Data Alcoi, el ministre socialista Pedro Duque ha tornat a Alcoi, en aquest cas per a conéixer les instal·lacions del Centre Europeu d'Empreses i Innovación (CEEI) Alcoi-València. Duque ha destacat l'exemplaritat del centre a la vegada que s'ha compromés a augmentar la inversió en innovació si els socialistes revaliden el govern central.\nLa visita del ministre de Ciència, Innovació i Universitats s'ha fet en el marc de la campanya electoral de les eleccions general, per a les quals Duque concorre com a número 1 per la circumscripció d'Alacant. Les parades de la seua visita per la nostra província han inclòs els projectes agrotecnològics de l'Escola Politècnica Superior d'Oriola; l'empresa Actiu a Castalla; l'Institut Tecnològic del Joguet a Ibi (AIJU) i per últim el Centre Europeu d'Empreses i Innovació d'Alcoi.\nEn Alcoi, al costat de l'alcalde Toni Francés, ha mantingut una reunió amb els responsables del CEEI, centre d'assessorament i suport a emprenedors i empreses per a la creació i consolidació de negocis a la comarca de l'Alcoià i Comtat. En el vídeo et mostrem el resultat d'aquesta reunió.


Més de 150 detinguts per explotar sexualment dones xineses des de 2012\nRedacció | dilluns, 12 d'agost del 2013, a les 19.30\nAl darrere de molts dels anuncis de contactes hi ha, segons la policia, grups criminals d'origen xinès. Diuen que en els últims anys s'han quedat amb bona part del mercat. Operen, sobretot, en pisos i locals clandestins. Des de principis de 2012, se n'han inspeccionat 138. La gran majoria, a Barcelona. Molts d'aquests prostíbuls estan controlats per màfies que es dediquen a l'explotació sexual. Sovint, les dones viuen en un règim de semiesclavitud. Les obliguen a estar disponibles les 24 hores del dia i en molts casos, malviuen a les mateixes habitacions on ofereixen els seus serveis. Arran d'aquests controls, s'han detingut 156 persones. Bàsicament, per inducció a la prostitució i la falsificació documental. Moltes de les víctimes estaven en situació legal a Espanya però, tot i així, no s'atrevien a denunciar els seus proxenetes. En el cas de les dones que estan en situació irregular, la llei els ofereix la possibilitat de regularitzar la seva situació si s'atreveixen a donar el pas i testificar contra els proxenetes. Diuen els agents, però, que sovint costa convèncer-les.\nL’operació contra la prostitució i el proxenetisme ha acabat amb 156 persones detingudes per delictes vinculats a la prostitució, els drets dels treballadors i la falsedat documental, entre d’altres. També s’han identificat 544 dones xineses que exercien la prostitució, i s’han incoat expedients d’expulsió per a 204 persones més en el marc d’una operació de lluita contra les xarxes d’explotació sexual realitzada per la Unitat contra les Xarxes d’Immigració Il·legal i Falsedat Documental (Ucrif) de Barcelona.\nSegons una nota de premsa enviada als mitjans de comunicació, els prostíbuls eren controlats per grups organitzats d’explotació sexual a dones, les quals estaven sotmeses a un fort control personal, obligant-les a estar disponibles les 24 hores. Les dones residien al mateix prostíbul, amuntegades i en condicions insalubres i “properes a l’esclavitud” i els locals acostumaven a anunciar-se com saunes de relax o perruqueries.\nEls beneficis obtinguts en cada servei havien de ser entregats per les dones als encarregats de l’establiment, els mateixos que les vigilaven. Els prostíbuls estaven també regentats per grups organitzats d’origen xinès en els quals hi havia els encarregats de llogar els espais i també els “controladors”, que vigilaven les dones i la recaptació. També hi havia encarregats de publicitat, que posaven anuncis a la premsa, Internet i cartells a la via pública.\n— detencions — Policia Nacional — prostitució


Opinió - Vandalisme i indiferència\nVandalisme i indiferència\nPublicat: el 3/juliol\nA l'avinguda de les Corts Catalanes de Sant Cugat, a pocs metres del camí d'accés al Pi d'en Xandri, hi havia un mapa sostingut per dues fustes ben sòlides que molta gent consultava per tal de conèixer l'entorn. Sota l'enunciat 'El Vallès Natural-Xarxa Comarcal de Senders', el mapa mostrava una guia de 59 rutes per poder practicar el turisme verd, passejades en bicicleta o prendre un mos en algun racó del camí. Doncs bé, uns vàndals l'han abatut.\nLa tercera setmana de juny, els vàndals van intentar destrossar aquest mapa, però les fustes que el sostenien eren tan fortes que no van poder i van haver de desistir. Ja sabem que aquests individus, atesa la naturalesa violenta dels seus actes, actuen sempre amb presses per por de ser descoberts. Però insatisfets pel fracàs, van tornar-hi dos dies després i van emprar encara més violència. Van arrencar el mapa d’una de les fustes i, tot seguit, van arrencar del terra la fusta que aguantava el mapa fins a abatre’l definitivament.\nVaig fer fotos de les dues fases del procés seguit pels vàndals (que penjaré a la xarxa) i les vaig lliurar a una persona de l’Ajuntament per tal que les trametés a la regidoria responsable i que aquesta restaurés el mapa i el tornés a lloc. Han transcorregut un parell de setmanes i em sap greu veure que la resposta de la regidoria responsable ha estat d’absoluta indiferència. Suposo que aquesta regidoria deu ser la de Via Pública, però no n’estic segur. També podria ser que els dos titulars de Mobilitat en tinguessin alguna, de responsabilitat, atès que el terme ‘mobilitat’ és molt ampli. Al capdavall, la gent que camina per les rutes que indica el mapa arrencat també es mou, no?\nEn fi, la qüestió no és qui hauria d’haver actuat, sinó quan ho farà la regidoria que tingui l’obligació de fer-ho. La imatge que donen les coses destruïdes malèvolament i abandonades per l’autoritat competent sempre és una imatge molt poc edificant. O pitjor, encara: és la confirmació que els vàndals han reeixit en el seu propòsit i que poden continuar destruint perquè, facin el que facin, estarà ben fet. De moment, fa pena passar per allà i veure que dues setmanes després de la destrossa, el mapa i les fustes que l’aguantaven continuen a terra.\nJo, nosaltres, ells


Cinc dones es tanquen a l'empresa per un conflicte laboral - somVallès\nCinc dones es tanquen a l'empresa per un conflicte laboral\nMitja dotzena de treballadores són acomiadades de l'empresa Das Vida de Mollet\nDijous, 11 d'octubre de 2018 | 17:46h\nAlgunes de les treballadores afectades\nUn grup de cinc treballadores de l'empresa Das Vida de Mollet, dedicada al telemàrqueting, han iniciat una tancada indefinida a l'empresa on treballaven fins aquest dimecres per protestar contra el que consideren que és un acomiadament improcedent i abús de poder.\nLes treballadores, encarregades de concertar per via telefònica les visites que els comercials de l'empresa feien a domicili, asseguren que els responsables de Das Vida no els han donat cap explicació de l'acomiadament i que s'han assabentat per un missatge de la Seguretat Social que havien estat donades de baixa.\n"Ahir el cap ens va dir que no es preocupéssim, que vinguéssim a treballar sense contracte fins que registrés una altra societat, però avui l'hem estat trucant i no ens ha volgut agafar el telèfon", indiquen.\nDe fet, les treballadores asseguren que l'empresa ja fa temps que acumula algunes irregularitats administratives, i que darrerament havien estat acomiadades altres companyes, fins a una desena en total.\n"Algunes de nosaltres encara no havíem ni firmat el contracte, perquè fèiem períodes de prova no remunerats", diuen. "En altres casos sí que havíem firmat el contracte, però per una societat que no té res a veure amb la nostra activitat –Wizweavers SL– i que ara es desentén del cas". A més, afegeixen, "sovint hi havia retards en els pagaments de les nòmines i ho havíem de reclamar, i algunes de nosaltres tenim pagaments pendents", expliquen.\nLes treballadores han comunicat l'acció a CCOO i als Mossos d'Esquadra, i procediran a posar denúncia tant a la Policia com a Inspecció de Treball, on asseguren que ja hi ha en marxa una inspecció per denúncies anteriors. "No marxarem de l'empresa fins que no ens donin una explicació o fins que ens tregui la Policia", asseguren.


Participem a l’estudi “Avaluació de l’estat immunitari del personal sanitari a Catalunya davant el virus SARS-CoV2”\nEl Departament de Salut de la Generalitat de Catalunya ha engegat un estudi de seroprevalença i avaluació de la resposta immune al virus SARS-CoV2” del personal sanitari de Catalunya. Es tracta d’un estudi de participació voluntària, al qual molts professionals de Centres Blauclínic han volgut participar.\nEls objectius de l’estudi són, per una banda, conèixer el percentatge de personal sanitari que ha superat la infecció pel Coronavirus a tots els àmbits assistencials (sanitaris i sociosanitaris, incloent les residències), i per altra banda, analitzar l’evolució de l’estat immunitari del personal sanitari durant els propers 12 mesos.\nPer dur a terme l’estudi es recolliran, al mateix centre de treball dels professionals, 3 mostres de sang de cada participant al llarg d’aquests 12 mesos, i s’haurà de respondre una enquesta per completar la informació.\nEls resultats individuals dels anàlisis de sang es poden consultar a ‘La Meva Salut’ o a través del metge de capçalera.


Qüestió de competitivitat | Amb sal i pebre\nPublicat el 6 gener 2014 per jordibadia\nQue la Lliga espanyola hagi parat durant quinze dies ha permès posar el focus futbolístic a la Premier League, que no s’atura per Nadal i que, al contrari, fa jugar els seus equips tant com pot. I vet aquí que ens hem adonat que la lliga anglesa és competitiva altament, molt més que no pas l’espanyola. A bona hora ho descobrim!, malgrat que és una apreciació que s’ha de matisar perquè no ho és tant com ens ho sembla aquesta temporada.\nPrudentment, a la Lliga espanyola han deixat d’anomenar-la de “les estrelles”, per bé que l’aparat propagandístic no perd mai l’oportunitat d’inflar el globus amb l’aire que més li escaigui. Per exemple, enguany. Com que l’Atlètic de Madrid resisteix l’estrebada del FC Barcelona i a una jornada d’acabar la primera volta li comparteix el liderat, ara propaguen que el campionat espanyol ha recuperat la competitivitat perduda.\nLa competitivitat dels campionats s’ha convertit en objecte d’estudi a les universitats. Hi ha diversos mètodes per a mesurar-la, sense que se n’hagi imposat cap. Jo crec que una de vàlida és fixar-se en dos paràmetres, almenys, i sempre agafar un període d’anys prou llarg i significatiu: primer, cal discriminar quants equips l’han guanyat i, segon, el nombre de punts de diferència que assoleix el campió respecte del darrer classificat per a les competicions europees.\nSi aquests paràmetres són vàlids, i jo crec que ho són, trobaríem que en els darrers deu anys les cinc grans lligues europees han tingut la meitat de les vegades almenys un únic campió: Manchester United (5), FC Barcelona (6), Inter (5), Bayern de Munic (5) i Olympique de Lió (5) –en el cas de França, la davallada de l’equip lionès ha obert un interregne que, pel que sembla, podrà ocupar el PSG-; i, pel que fa la diferència de punts, llevat del campionat anglès, no ha parat d’augmentar en totes cinc. Ara: és veritat que en la temporada en curs la diferència de competitivitat entre la Lliga i la Premier és espectacular: entre el primer i el sisè classificat hi ha 20 punts al campionat espanyol i 8 punts a l’anglès.\nLa raó de la poca competitivitat general és el salt en els ingressos que han fet els equips principals de les cinc grans lligues en els darrers deu-quinze anys, sense que sigui cert l’argument del repartiment dels drets de televisió perquè en totes les lligues, tret de l’espanyola, estan col·lectivitzats i hi passa tres quarts del mateix. Per cert, el FC Barcelona ha guanyat l’Elx (4-0), en el partit del Sant Tornem-hi; la Lliga es reprèn dissabte a les 20.00 del vespre al Calderón.\n[Aquest article va sortir publicat a Nació Digital.cat, diumenge 5 de gener de 2014]\nL'entrada va ser publicada el Futbol i etiquetada Competitivitat lligues, Elx, FC Barcelona, Lliga espanyola per jordibadia. Guarda l'enllaç permanent.


Catalunya ha registrat fins a aquest divendres 667.542 casos confirmats acumulats de coronavirus des de l'inici de la pandèmia -616.659 amb una prova PCR o test d'antígens -, 1.222 més que en el recompte de dijous, ha informat la Conselleria de Salut de la Generalitat a través de la seva pàgina web.\nLa xifra total de morts se situa en 22.052, 6 més que els registrats el dimecres: 14.031 en hospital o centre sociosanitari, 4.563 en residència, 1.176 en domicili i 2.282 que no són classificables per manca d'informació.\nQuant als pacients ingressats actualment, la xifra se situa en 1.139, que són 88 menys que en l'últim recompte.\nUn total de 399 pacients es troben ingressats en unitats de cures intensives (UCI) de centres públics i privats, 11 menys que en el balanç anterior.\nLa velocitat de reproducció de la malaltia (rt) es manté en 0,84 i el percentatge de positivitat dels test d'antígens i PCR se situa en el 4,64%, mentre que la incidència acumulada en els últims 14 dies és de 215 , 93 per cada 100.000 habitants.\nLa taxa del risc de rebrot ha baixat: dijous arribava a un nivell de 191 i 24 hores després està en 180.\nA les residències de gent gran hi ha hagut fins ara 34.386 persones que han donat positiu, de les que 8.818 han mort i 11 es troben actualment ingressades.\nCatalunya ha administrat la primera dosi de la vacuna contra la coronavirus a un total de 2.359.667 persones des que va començar la campanya de vacunació -1.112.265 ja tenen la pauta completa--: s'han administrat 59.466 primeres dosis en les últimes 24 hores.\nEn percentatges, s'ha vacunat en primera dosi al 30,2% de la població catalana, de la qual un 14,2% ja té la pauta completa de vacunació i, per tant, gaudeix d'immunitat enfront de virus.