El bloc de la Carme: de setembre 2014\nApunts d'estiu a l'Escala. 21 d'agost\nEl temps d’aquest agost ha continuat tan estrany i desconcertant com el juliol, un temps que, per dir-ho d’alguna manera, primavereja, o tardoreja. Aquesta matinada m’he despertat i se sentia el soroll sincopat de la pluja a la terrassa. Quan he anat a buscar el diari havia parat de ploure però continuava molt gris i tapat. Per tot, grans bassals d’aigua. La platja solitària, el passeig mullat, la poca gent que hi passava semblava anar d’esma. A la TV3 diuen que estarem així fins al cap de setmana. En canvi, als països nòrdics, hi fa calor, a Oslo havien tingut uns quants dies amb la temperatura a 30 graus. El món a l’inrevés!\nA la premsa continuen parlant del cas Pujol. Ha estat com una bomba fètida que ho ha empudegat tot. Els enemics de Catalunya, i els anti-pujolistes, es freguen les mans. Fer llenya de l’arbre caigut és un esport nacional. Quin país més caïnita!\nEl món va cada cop pitjor. Els de l’auto-nomenat Estat Islàmic, a l’Irak, es dediquen a degollar periodistes i gravar-ho en vídeo, que han penjat a Internet. Fa feredat. El més preocupant és que les seves files es nodreixen de joves nascuts i criats a occident, fills de famílies emigrants mahometanes, que han assimilat la seva mentalitat fanàtica. Quan tornin a Londres, o a París, com actuaran? Fa basarda de pensar-hi! Quin monstre tan bèstia que van desvetllar Bush i companyia –amb el vist i plau de l’impresentable Aznar- quan van decretar l’atac a Bagdad amb el pretext de les armes de destrucció massiva! Presentaran algun cop les seves disculpes al món? Ho dubto molt.\nTemps enrere vaig fer una ullada a Els cent insults imprescindibles, del Pau Vidal, que havia portat el Marc. A cada capítol presentava exemples tret de diferents llibres. Del que no em vaig adonar, i ara m’ho ha fet veure el meu fill, és que un dels exemples estava tret de Collita de foc, concretament el de pocavergonya. Em va fer molta gràcia trobar-hi la referència.\nEstic acabant de llegit Les set aromes del món, de l’Alfred Bosc. M’agrada força. La Marina ha portat –entre altres- L’última fugida de la Tracy Chevalier, l’autora de La noia de la perla, que ja he començat. Fa de molt bon llegir. Mentre tingui lectures, rai!\nPublicat per Carme Meix a 7:08 0 comentaris\nEls dies s'escarrassen\na encalçar-se amb noves\nprometences, i velles\nFred o calor,\nvent o pluja acalada.\ni els daurats resplendors\ntrucant la porta.\ndel vi amb què brindarem\nllibertat, que tants pobles\nPromesa d'un demà\nque ja és ben nostre.\nPublicat per Carme Meix a 3:38 0 comentaris\nApunts Escala 14 agost\nSobre paper, he llegit Retorn a Killybegs, de Sorj Chalandon, un autor francès. Gran Premi de Novel·la de l’Acadèmia Francesa 2011. Va sobre la resistència irlandesa al domini britànic i de l’Ira i les vagues de fam dels seus detinguts que es negaven a vestir-se amb l’uniforme de presos comuns –recordava aquest fet, i la mort del primer vaguista, que em va impressionar molt-. Està ben escrit però resulta una mica reiteratiu. No m’ha entusiasmat.\nEls temps ha anat aguantant tot i que pronostiquen pluges per demà. He pogut anar uns quants dies a la platja i nedar una mica. L’aigua estupenda.\nI he escrit força. Quan agafo un argument, tant per llegir com per escriure, la trama se m’endú. Xalo molt escrivint. Encara que només sigui per a una sola lectora, o sigui jo mateixa.\nAl jardí, l’altre dia, mentre parlava per telèfon, vaig veure un cotxa fumada. O potser era un bitxac, en tot cas tenia el capet negre. Va ser una visió fugaç, d’uns quants segons de durada. Que poc dura l’alegria a la casa del pobre!\nUna de les coses que més m’agraden de l’Escala, és anar de matí a buscar el diari. En dies com avui, amb el cel, decorat per núvols de matisos blancs i grisos, i formes diferents, obrint-se cada cop més per al banda del nord a impuls d’un tramuntana alegre, es podrien comptar les cases de la riba de Roses d’una en una, tan net i diàfan és l’ambient. El mar, grisós com el cel, amb onades que deixen una orla blanca d’escuma a la riba de l’areny. Al passeig de Riells –tan atapeït els vespres de turistes i forasters movent-se dificultosament entre botigues, paradetes, bars i restaurants-, i l’ordre pausat d’aquesta hora del matí, la diferència hi és abismal. Hi circulen alguns, pocs, ciclistes i gent que corre. La platja, polida i gairebé buida, sembla desentumir-se. Els encarregats municipals netejaven el passeig a cop de mànega d’aigua a pressió, que els ciclistes i corredors –i jo mateixa-, miràvem d’esquivar. Tot és net, a punt d’estrenar. Caminar-hi és un gust.\nEn arribar a casa, el cel ja era gairebé seré, només hi quedaven uns núvols divagants, de fer bonic. El temps, però, no acaba de concretar-se. Tenim un estiu atípic. La llàstima és que segurament farà calor i no plourà gens al setembre, quan ja no podré regar el jardí. Ara, la buguenvíl·lea ja és una mica agostada, però l’altea està magnífica, i també la gerdèria petita. La grossa, que anava fent la viu-viu, també sembla revifar-se. Les plantes, com les persones, necessiten afecte i que estiguis per elles.\nParlant de les paradetes del passeig, cada tarda se’n posen tres de bosses de senyora, gairebé iguals, i molt aprop les unes de les altres, com si es fessin companyia. Les regenten africans, alguns ja amb la parella i nens, que circulen a lloure. Algunes dones africanes fan trenetes a les turistes. No sé si es poden guanyar gaire la vida. A mi em fan patir, tot i que tant elles com els nens se’ls veu nets i llustrosos. I més quan penso que –ara mateix- continuen arribant-ne tants com poden passar l’estret, jugant-s’hi la vida, o saltar al tanca de Ceuta i Melilla. Busquen el paradís europeu, i se’l troben tancat i barrat. En cas d’esmunyir-s’hi, els espera un vida dura, de sobreviure en comptes de viure. Si no s’arregla la situació als seus països no veig com es pugui aturar aquest flux migratori, tan problemàtic.\nPublicat per Carme Meix a 7:05 0 comentaris\nD'aquest autor turc, guanyador del Premi Nobel de Literatura el 2006, n'havia llegit Istambul, confegida a base de records i de fotografies pròpies, en blanc i negre, en què fa un recorregut per la seva fascinant ciutat i n'assenyala la decadència, inexorable, cosa que el preocupa i l'entristeix. En aquesta altra obra, no sé si qualificar-la de novel·la, també parteix del fet de contemplar la seva terra, ara tota Turquia, a través d'un viatge a la recerca d'una mena d'Àngel, una utopia que l'impeleix a desplaçar-se en autobusos decrèpits, d'una banda a l'altra del país, en companyia de la noia de qui està enamorat, però no correspost. Tots dos han llegit un llibre que els ha canviat la vida. El viatge els mena a ser conscients del canvi del seu món, un món antic, per un de modern, on les pel·lícules, les modes, les begudes i els objectes tradicionals van sent substituïts per altres arribats d'occident, més sofisticats i cridaners.\nL'autor, demostra en aquest llibre que no sols és deutor de la literatura d'orígen àrab o turc, sinó també de l'occidental. I escriu molt bé, realment. Encara que la història que narra, per estranya, no t'acaba d'enganxar.\nLa utopia s'acaba amb la trobada de l'Àngel, que no pot ser altre que el que anuncia la mort. Moment únic, i resplendent, de claredat!\nLa traducció al català, molt acurada, és de Víctor Compta.\nPublicat per Carme Meix a 6:45 0 comentaris\nApunts d'estiu. 5 agost\nAquest matí s’ha representat l’operari de l’antena de la TV, sense previ avís, sort que jo era a casa! El problema ha estar pujar a la teulada per canviar-ne una peça. La broma m’ha costat 127 euros! Què hi farem! Ara podrem veure El Faro, que el Marc tradueix infatigablement.\nEll havia anat a buscar la bombona del butà, que ha costat 18,80, vint cèntims menys que l’any passat! Uau!\nHe acabat el Follet i he començar un Dickens. De la segona guerra mundial, al Londres victorià. Amors reeixits o frustrats, interessos, problemes humans. Vida i mort. La humanitat i les seves misèria i les seves grandeses sempre s’imita a si mateixa.\nDimarts, 12 d’agost\nTinc abandonat aquest dietari. Dies intensos! Va pujar també la Glòria, així que estàvem a tope. Un dels dies vam anar a dinar a l’Escalenc, invitant el Marc, un dels seus arrossos negres sublims, amb la bona companyia del Joan, la Pepa, els seus fills i la Josefina, la mare de la Marina.\nLa família del Marc va anar-se’n –són a Menorca-, i ha vingut el Carles amb la Marta i el Joan. A l‘entremig, vaig fer neteja a fons, i tres rentadores, per posar la casa punt. Com si fos un hotel! Mentre hi hagi salut per fer-ho!\nEl dijous que era sola, van anar a dinar a Camallera –un menú de nou euros, cafè inclòs-, amb el Ramon, la Rosa Maria, i el Pere Pau i la Maria Dolors que ja havien tornat de les seves vacances pirinenques. El Pere estava molt obsedit amb l’assumpte Pujol.\n-Li ha fet mal al procés!\nLa Rosa Maria va recordar els molts problemes de corrupció de polítics com l’alemany Colh, els reis belgues, polítics italians o diversos presidents de França.\n-I ningú no ha dit que no mereixen ser independents! –vaig fer notar jo.\nI és que aquí, tot ens ho agafem per la part que crema. De fet, Pujol, al carro independentista, hi ha pujat –de boquilla-, a ultimíssima hora!\n-És el poble, qui empeny. Nosaltres a la nostra! –vaig reblar.\nAbans de venir a l'Escala, em vaig baixar d'Internet uns llibres a l'e-book, alguns sense saber què eren. Entre ells, em va fer gràcia el títol, un que es diu Lladre d’ànimes, de l’autora islandesa Irsa Sigurdardótir. Però no he pogut passar de les primeres pàgines. Estava traduït al valencià –no hi constava en lloc per qui-, però era com si hagués estat fet per una màquina, o sigui traduït literalment del castellà, amb tot d’errors sintàctics, i/o lèxics. Per exemple, dir que un havia sortit de les casetes! (De las casillas, suposo que volia dir). O que s’havia tret el rellotge de la monyeca i –més endavant-, que se l’havia tornar a posar a la nina! Aquests dos últims exemples són els que m’han acabat els quartos! Fora!\nPublicat per Carme Meix a 7:00 0 comentaris\nApunts d'estiu. 29 de juliol\nDesprés de la pluja d’ahir, com era d’esperar, s’ha alçat la tramuntana. Cel, mar i muntanyes d’una nitidesa increïble, Roses i el Canigó a tocar. Mar esvalotat. Un altre dia que m’he quedat sense platja. Sort que ja no hi tinc el deliri d’abans. L’edat fa que ho relativitzis tot.\nEls grans vols d'estornells que tant ens agradava contemplar dies enrere, han desaparegut de cop. Només se’n veuen algun exemplars escadussers. Són a Polònia, els que han emigrant?\nA conseqüència, crec, de l'aiguat d’ahir, ens hem quedat sense senyals de TV. Avui hem anat a una botiga de l’Escala a veure què s’hi pot fer. Potser ho solucionem demà.\nEstar sense tele, tot i que a l’estiu no fan gairebé res de bo, et deixa com si no sabessis què fer, a les nits. A migdia no hem pogut veure el capítol d’El faro, que fan per TV3 i està traduint el Marc. Ell ja va pel capítol 45 i ens avança esdeveniments de la trama. És un sèrie no gaire bona, feta per les televisions autonòmiques i ubicada a Galícia, però la mirem perquè ell l’està traduint. De tant en tant em demana ajuda per traduir una expressió. El que és més difícil d’encaixar són les frases fetes i els refranys, que cada terra fa la seva guerra, i no hi ha traducció literal. Un problema afegit és que també fa d’ajustador, i cal que la llargada de la frase sigui exactament la mateixa. No deixa de ser una feina entretinguda!\nAra s’ha parat el vent. Veurem quin dia fa demà.\nS’ha llevar núvol, però ara ja es comença a aclarir. Fa molta xafogor.\nAhir tarda vaig quedar amb el Ramon i la Rosa Ma. a la Plaça de l’Univers, a mig camí de la meva caminada habitual, que vaig continuar amb ells fins al final del passeig que acaba a la punta. Ens assegurem en un banc i vam xerrar mentre contemplàvem el mar. Conversa distesa. Surt, és inevitable, el tema Pujol, però no ells ni jo som dels de fer-hi sang, que prou que en fa la premsa espanyolista.\nA propòsit de premsa, comentem un article, que ens va arribar per Internet, on s’expliquen els tripijocs del govern espanyol per influir, negativament és clar, en el “procés”, a “La Vanguardia”, no sé si amb amenaces, però sí amb suborns. Ja se sap que Roma no pagava als traïdors però sí el govern de Madrid. Aquests diari, que sempre ha estat a favor del vent que més escalfa, anava fent la viu viu respecte al dit procés, però ara està traient periodistes suspectes i n’està posant altres d’unionistes o que no siguin ni carn ni peix, com el nou director Marius Carol. També trontolla en Basté, que és número 1 en ràdio a la RAC 1, el seu buc insígnia. I volen carregar-se la Rahola, tertuliana assídua del canal 8. El Cuní, que és gat vell, neda i guarda la roba. Però altres, com el Barbeta, l’han aviat a Washington. Mama, por!\nEm va agradar les respostes de Mas en la roda de premsa del dimecres, posterior a la trobada amb Rajoy, que vaig escoltar completa per la ràdio –Rajoy ni es va dignar comparèixer, i aquí, ho va fer per ell, la inefable Camacho, que no es va moure de Barcelona!-. Quan li demanaven reiteradament sobre el cas Pujol, en Mas va dir que era clar que els catalans estàvem tristos decebuts, com devien sentir-s’hi els espanyols pel cas Gúrtel i els andalusos per les ERO. Que que el procés continuarà, perquè no és el mandat de cap polític sinó del poble català. També va explicar que li havia posat sobre la taula 23 qüestions relacionades amb els problemes administratius de Catalunya, molts d’ells projectes encallats o destorbats per culpa o omissió de Madrid.\nPublicat per Carme Meix a 9:28 1 comentaris\nEm vaig apuntar al tram 1, que era on estaven els gandesans. Avui, a les tres en punt, equipada amb la camiseta groga per fer el mural de la senyera, surto de casa i vaig a agafar el metro a Meridiana. Per carrer es veuen grups de gent amb les camisetes vermelles i grogues. El metro ja va ple i m'he de quedar dreta. Al meu costat un grup de gent que xerra mig en castellà i mig en català, tots equipats de manifestants. Abans, quan era jove, trobo que el metro no es movia tant! -nota una senyora d'uns quaranta anys que va dreta el meu costat-. Abans érem més joves i també ens movíem- li respon un dels homes. La senyora m'adverteix que tot el seu grup baixa aviat i em podré seure. Cosa que agraeixo, perquè vaig fins a Plaça d'Espanya per fer el transbord a la Línia Verda. Li demano d'on són, i em diu que de Santa Coloma de Gramenet. Li explico que vaig estar de professora a can Peuxauet. Ella em diu que alguns dels grup son professors, i em deman si conec al Juanjo Gallardo, que va amb ells a l'altra banda del vagó.\n-El Juanjo va amb vosaltres? Uau! -crido i faig el signe de la victòria-. Si ell hi és, això ho tenim guanyat! -Ells riuen.\nEl Juanjo era profe d'història, i jo el tenia per un espanyolista convençut, això sí, d'esquerres. Un dia m'havia dit que el català era la llengua de la burgesia, i ens les havíem tingut. Un altre dia em va demanar, molt preocupat: Els catalans no són independentistes, oi? Li vaig respondre que no ho sabia perquè no els ho havia demanat. En tot cas, jo sí que ho era. Es va quedar força amoïnat. I el teu fill -vaig fer broma-, també ho serà. La independència de Sud-Amèrica va venir de la mà dels criolls més que no pas dels nadius.\nDoneu-li una gran abraçada de part de la Carme Meix, els he dit. Aquesta ha estat la primera alegria del dia.\nEn sortir de l'estació de Maria Cristina, hi ha una gentada impressionant. Trobar els gandesans era buscar una agulla en un paller, i aviat hi he desistit. De totes maneres, estava envoltada de gent de pobles del sud de Catalunya i els seus accents m'han acompanyat tota la llarga i emocionant estona.\nTornada amb el metro. Tres noies amb pantalons molt curts, les cares pintades amb les quatre barres -una duia l'estelada a la cara i al mòbil-. Entre elles parlaven castellà. Això nostre és imparable!\nPublicat per Carme Meix a 11:41 0 comentaris\nEscalfant motors per la gran V\nApunts d'estiu. 26 de juliol\nAnècdota de l’estada dels Garcia. A la Rosa li fan molta por els bitxos, però, després de tres anys de venir a l’Escala, havia perdut por als dos inofensius dragonets que se solen passejar pel sostre de la terrasseta a les nits, a la recerca i captura d’insectes atrets pel llum. I fins i tot es va animar a fer-los fotos. Tranquil·la, que no cauen mai, que jo li havia dit.\nI en va caure un, just al seu cap! L’escena de l’atac d’histèria que li va agafar –que va durar dos minuts-, va ser indescriptible. En acabat ho explicava a tothom com una proesa: m’ha atacat un drac!\nEn marxar ells, xafarranxo de neteja, i a esperar els altres. Això és com una fonda! I que duri!\nEstic amb la lectura molt avançada de L’hivern de la terra. I això que passa de les mil pàgines! Explica la guerra europea començant per la civil espanyola. I els seus personatges, de diferents nacionalitats, es troben al rovell de l’ou de tot! Darrerament a Pearl Harvour, quan l’atac japonès a la flota americana. Es distret de llegir, però jo recordo Grossman i el seu magnífic Vida i destí, i penso que aquí rau la diferència entre un best seller i la (boníssima) literatura.\nTambé he escrit, i força. Quan agafo un argument, els personatges se m’enduen. I mentre camino –procuro fer-ho una hora i mitja cada dia-, o quan em desperto molt de matí, imagino escenes i les vaig polint fins que ho escric. El resultat mai no és tan bo com la imaginació. Ai!\nAvui ha tornat a ploure de valent. Portem un juliol ben remullat. Els del ram de l’hosteleria ja es comencen a queixar. El turisme en fuig de la pluja, al contrari dels caragols.\nLa bomba d’aquesta setmana ha estat la confessió de Jordi Pujol sobre un compte a l’estranger, heretat pel seu pare, el 1978, que no havia declarat. Ha estat un trist final per a la carrera política d’un home que ha representat tant per a Catalunya. Les notícies de la TV1 feien fàstic. Com s’hi han rabejat!\nTambé fan fàstic les primeres declaracions del flamant primer secretari del PSOE, posant al mateix nivell la violència de gènere i la independència. Abans de governar, ja ha ensenyat la poteta!\nMés que fàstic, tristesa, indignació, ràbia em produeix el conflicte entre Israel i Gaza, o entre els intransigents polítics israelians i el fanatisme de Hamàs. Amb la gent presa com a hostatge i pagant-ne les conseqüències la població civil. I, encara que ja no són notícia, les nenes raptades al Sudan per una facció islàmica, molt radical. O l’avió de passatgers abatut a Ucraïna per un míssil llançat, segons totes les evidències, pels rebels pro-russos ajudats per Putin. I algú va dir que la història s’havia acabat. No és cert, recomença un cop i un altre, però mai aprèn dels seus errors.\nPublicat per Carme Meix a 7:21 0 comentaris\nApunts de l'Escala. 11 juliol\nEls estius, com les orenetes que els acompanyen, dibuixen espirals constants, vénen, se’n van, creixen, agonitzen. Moren. Qualsevol d’aquests pot ser el meu últim estiu a l’Escala. Me n’aniré sense recança, com pertoca: primer que tot la dignitat! M’horroritza ser compadida. M’agradaria que el meu fos un mutis de l’escenari, anodí, sense aplaudiments, com pertoca a un actor molt i molt secundari de la gran representació de la vida. Si vas a mirar, el de la majoria dels mortals.\nLa Clàudia i la Mireia faran tretze anys aquest novembre. I enguany han començat secundària, la famosa ESO. Estan en fase de convertir-se en papallones. Vull dir que no són prou grans ni tampoc unes nenes. I pateixen la crisi d’estar a mig camí entre larva –indolència, baralles infantils entre elles, exigències amb el seu pare, que les consent-, i papallones que volen soles, de moment a través del mòbil. –Una altra font de conflictes-.\n-La Mireia –sento que es queixa sa germana-, està tot el dia empanada amb el mòbil i no vol jugar a res. (Conviure amb preadolescents et posa al dia de l’argot juvenil).\nMiro el jardí amb ull crític. Un jardí necessita que s’hi estigui a sobre, i jo, des de Barcelona, no puc fer-ho, així que, cada any, quan arribo tinc un disgust. A poc a poc se m’han morts els rosers, i algun arbust i un arbret que vaig fer plantar fa pocs anys estant en fase preagònica. Em poso a regar, resignada. Sortosament la buguenvíl·lea i l’altea estant precioses. També fan goig les plantes que tinc als testos del darrere, semi-crasses, que ho aguanten tot. Els herbots, com és natural, campen per les seves. La terra, mare d’herbes i madrastra de plantes, que em va dir algú. M’hi hauré de posar de valent!\nL’afany de platja és tan gran que, a la de Sant Martí d'Empúries veig gent que es banya tot i l’inhòspit del dia. Un dia que s’havia llevat amb boira –o núvols baixos, producte de la calor-, i plovisqueig.\n-Boira pixanera! –dic als meus amics Rosa Maria i Ramon.\n-Nosaltres en diem boira ploranera -assenyala ella.\n-A ciutat sou més fins -asseguro. I riem.\nTots dos són de Barcelona de tota la vida. Que no tothom ho pot dir. La majoria som sobrevinguts. Gent d'allau que hi hem arribat des de tot arreu.\nPublicat per Carme Meix a 7:15 1 comentaris\nEl meu bon amic Pere, de l'Escala, m'ha demanat reiteradament que escrigui sobre el cas Pujol. En Pere és un dels molts catalans de bona fe que han quedat tocats -i espero que no enfonsats-, per aquest desgraciat afer. Se'm fa difícil resumir en un article el que sento. Però ho intentaré.\nEncara vivia a Gandesa, de soltera, que vaig sentir parlar per primer cop de Jordi Pujol. Me'n va fer referència un xicot de Sant Just d'Esvern al qual van obligar a desborrar una pintada que deia: Llibertat per a Jordi Pujol. En demanar-li jo qui era, em va explicar que un patriota empresonat per defensar les llibertats de Catalunya. Jo, que des de molt joveneta, influenciada sens dubte per la tieta -li deia així a la segona dona de mon pare, que era neboda del canonge Manyà, un gran patriota i un gran savi fill de Gandesa-, tenia un fort sentiment catalanista que em pensava que només compartien alguns nostàlgics sentimentals com jo, vaig tenir una gran commoció. Si hi havia algú que s'hi jugava tant, era que no tot estava perdut! Des de llavors, com tants altres catalans, em vaig convertir en una admiradora de la seva figura, i el vaig votar diverses vegades, no sempre. I sí, estic decebuda. Molt.\nAra bé, tal com diu Espriu, un poble no pot morir per un sol home, i el nostre procés tampoc no pot ser interromput ni destorbat pel comportament d'un sol home per molt carismàtic que hagi sigut. De casos de corrupció i de males pràctiques personals i/o polítiques, el món en va ple, per desgràcia, però cap país, començant per Espanya i seguint per França, Alemanya o Itàlia -per no anar més lluny-, ha renunciat al seu camí ni a les seves llibertats nacionals a causa d'aquests mals comportaments.\nA Pujol, la justícia i sobretot la història el jutjarà. I el posarà al lloc, bo o dolent que es mereix. Nosaltres hem de fer foc nou i seguir endavant sense defallir. Qui es gira enrere corre el risc de convertir-se en una estàtua de sal, com la dona de Lot. Si el poble empeny amb coratge i decisió no hi haurà parany que ens aturi. Sí i sí. Amb una gran V.\nPublicat per Carme Meix a 9:55 0 comentaris\nApunts de l'Escala, 26 juliol\nApunts de l'Escala, primers de juliol\nApunts d'estiu. Escala, juny


Formació online: Com funcionen les licitacions? Part 2 – Ateneu Cooperatiu Vallès Oriental\nFormació online: Com funcionen les licitacions? Part 2\n(Nota: Aquesta formació és una continuació de la Part 1)\nEsteu interessades en presentar-vos a concursos públics? No sabeu com encarar el procés? Aquest taller teòric i pràctic treballa els aspectes clau que cal conèixer per licitar, a través d’un recorregut per les qüestions més formals, així com l’anàlisi dels plecs de condicions i estratègies per millorar les vostres ofertes.\nPer manca de temps o per manca d’experiència, ens trobem amb molts casos d’entitats i empreses de l’ESS que o bé no es presenten, o bé ho fan de manera incorrecta a licitacions del seu interès. Cal treballar per generar eines i implementar estratègies per optimitzar el procés, saber analitzar els continguts que es valoraran i quins requisits hem de complir per tal de ser acceptades en el procés.\nConèixer el funcionament ordinari de les licitacions\nDesenvolupar estratègies de millora de les proposicions\nSaber interpretar els plecs de condicions\nSaber desenvolupar el projecte segons els criteris d’adjudicació\nDonar compliment a totes les obligacions documentals\nConèixer estratègies d’intercooperació i col·laboració per a la presentació de licitacions\nSaber ponderar els criteris\nLa formació s’adreça a persones emprenedores o iniciatives d’Economia Social i Solidària en qualsevol format jurídic (cooperatives, associacions, fundacions, etc.), i petites i mitjanes empreses interessades en participar en concursos públics i conèixer el seu funcionament.\nIntegració de solvència i la UTE\nProcés de presentació. Els sobres\nEl RELI (Registre Electrònic d’Empreses Licitadores)\nAnàlisi dels criteris de valoració: el projecte tècnic\nQuè cal tenir en compte per presentar l’oferta econòmica. La baixa temerària\nMesures especials d’execució\nL’activitat, gratuïta i a càrrec de Marc Vilanova de Facto Cooperativa, SCCL, s’impartirà a través de la plataforma Zoom (Nota: no cal obrir un compte en aquesta plataforma; prèviament es farà arribar un enllaç per correu electròic a les persones participants).\nMaterial necessari: ordinador amb connexió a Internet i altaveus. Càmera no imprescindible.\nOrganització: Ateneu Cooperatiu del Vallès Oriental\nEtiquetes:assessorament, ateneu cooperatiu, cooperativa, cooperatives, cooperativisme, economia cooperativa, economia social, economia solidària, ESS, formació, licitacions, sant celoni, sax sala, vallès oriental\nEconomia feminista per bastir vides dignes\n[AJORNAT] Introducció al model empresarial cooperatiu


L'Escola Goya visita l'Estadi Olímpic\n1 de març de 2017 1 de març de 2017 Terrassa Notícies Terrassa, TerrassaFCNo comments\nEls alumnes de 4t de primària de l’Escola Goya han visitat l’Estadi Olímpic aquest matí en el que suposa la segona visita del ‘Batec experience’\nAquest dimecres l’Escola Goya ha gaudit de la segona visita del ‘Batec experience’ a l’Estadi Olímpic del Terrassa. Àlex Fernández i Marc de Val, del primer equip, han rebut als nens i s’han fet una fotografia amb tots ells. El club ha repartit entrades gratuïtes, calendaris i flyers per formar part de la Grada Jove.\nEls alumnes de quart de primària de l’Escola Goya de Terrassa ja han visitat les instal·lacions de l’Estadi Olímpic i han viscut una experiència totalment diferent a les instal·lacions del Terrassa FC. La visita, que s’ha produït a partir de les 10h del matí i s’ha allargat fins les 12h del migdia, ha inclòs un repàs a la història del club i ha comptat amb la presència de dos dels jugadors del primer equip.\nÀlex Fernández i Marc de Val amb els nens i nenes\nEls jugadors del primer equip Àlex Fernández i Marc de Val han participat en el segon ‘Batec experience’ de la temporada i han acompanyat als prop de 25 nens en la visita a les instal·lacions del Terrassa FC. Tots dos jugadors, a més, han xerrat i han respost les preguntes dels nens, han signat fotografies de la primera plantilla del Terrassa FC i, al final de la visita, s’han una fotografia des de la gespa de l’Estadi Olímpic amb els alumnes de l’Escola Goya de Terrassa.\nEls nens, a part de viure una experiència diferent a l’Estadi Olímpic de Terrassa, ja que han visitat el museu o els vestidors, entre d’altres espais, s’han endut un calendari i una entrada gratuïta amb acompanyant per al proper partit que disputarà el Terrassa FC a casa (diumenge 12 de març a les 17h contra la UE Olot).\nEl ‘Batec experience’ és una iniciativa fruït del treball de l’Àrea Social del Terrassa FC i de l’equip d’historiadors del club que inclou una visita guiada per Josep Manel Gómez, Jaume Tost i Andrés Aneas a les instal·lacions esportives del club, un col·loqui a la Sala tècnica de l’Olímpic i un partit entre tots els participants sobre el terreny de joc.\nTagged: Alex Fernandez Batec experience Escola Goya Marc de Val


El "tuareg blues" d'Imarhan, a la Sala Apolo | Barcelona Cultura\nEl "tuareg blues" d'Imarhan, a la Sala Apolo\n2-3-2016 Una de les bandes més famoses del que s'anomena "tuareg blues" passa per la Sala Apolo per demostrar-nos que la bona música no només es fa a Europa i Amèrica. Dissabte, 5 de març, els Imarhan (Foto: Marie Planeille) demostren a la Sala Apolo per què triomfen allà on toquen.\nPerò, què és això del "tuareg blues" i d'on ha sortit? Doncs amb aquest nom es coneix un subgènere del blues practicat per tota una generació de tuaregs de països com Níger o Mali i que han conegut la sequera extrema, l'exili i els camps d'entrenament a a Líbia durant els anys 80 i 90.\nDe fet, durant la rebel·lió tuareg dels anys 90 contra els governs de Mali i Níger, els temes de "tuareg blues" interpretats amb guitarres elèctriques o acústiques, es van convertir en portaveus de les protestes i dels sentiments d'aquell poble.\nAra, aquella música arriba a casa nostra de la mà dels Imarhan, els músics de la qual són nascuts a Algèria i estan liderats per Iyad Moussa Ben Abderahmane (conegut com Sadam). Sadam és, a més, un dels membres de Tinariwen, una banda malinesa que està considerada un dels principals referents d'aquest moviment musical.\nTahabort, que podeu escoltar en aquest enllaç, és el single de debut dels Imarhan, que han obtingut tan bones crítiques que han estat triats per City Slang, la discogràfica que treballa amb Tindersticks, Arcade Fire i Calexico, entre d'altres, per tal d'editar el seu primer llarga durada.\nSons del desert hibridats amb ritmes occidentals, doncs, en una nit que promet plaers auditius tant als amants de les músiques d'arrel com als incondicionals del blues.


Les normes que has de complir perquè Whatsapp no et tanqui el compte al desembre - Diari de Girona\nLes normes que has de complir perquè Whatsapp no et tanqui el compte al desembre\nLa companyia emprendrà "accions legals" contra els usuaris que violin els seus termes d'ús\nc.g 02.11.2019 | 16:39\nLes normes que has de complir perquè Whatsapp no et tanqui el compte al desembre | Shutterstock\nWhatsApp prendrà "accions legals" a partir del 7 de desembre contra aquells comptes que violin els termes d'ús de la companyia. En un comunicat el servei de missatgeria instantània ha recalcat que serà la pròpia plataforma la que determinarà si s'estan duent a terme accions d'abús. Això també inclou l'app WhatsApp Business, creada per a la comunicació entre usuaris i empreses.\nEn el seu comunicat WhatsApp ha recalcat el seu caràcter de "plataforma de missatgeria privada" i s'ha centrat en la violació de dos dels 'Termes i Condicions': l'ús no personal de la plataforma i l'enviament de missatges massius.\nI és que moltes empreses freguen la legalitat utilitzant programes informàtics per a fer publicitat i enviar a altres usuaris missatges de manera massiva. Així que no t'espantis, WhatsApp no et tancarà el compte per enviar aquest meme tan graciós als teus innombrables grups d'amics. Això sí, vés amb compte si ets dels quals reenvía el mateix missatge a tots els teus contactes utilitzant algun tipus de programa.\nEncara que WhatsApp posa l'accent principalment a la violació d'aquests termes d'ús, no són els únics motius pels quals la companyia pot tancar-te el compte. Aquests són la resta:\nSi un compte ha estat bloquejada per molts usuaris en un breu període de temps, WhatsApp pot suspendre-la temporalment. Això sí, en els seus 'Termes i Condicions' la companyia no detalla el nombre exacte de bloquejos.\nJa sigui de manera inconscient o per a danyar a altres usuaris del servei de missatgeria, enviar virus a través de missatges pot deixar-te sense compte. WhatsApp castiga a tot aquell que es dediqui a enviar enllaços o documents amb contingut maliciós.\nPots posar en perill el teu compte de WhatsApp si et dediques a crear grups en l''app' amb gent que no tens guardada en l'agenda del teu telèfon. Encara que aquesta mesura està més dedicada a les empreses que als usuaris, per a intentar que no facin publicitat, evita tenir molts d'aquests grups.\nDes que les xarxes socials van aparèixer en les nostres vides els delictes de suplantació d'identitat han anat en augment. Utilitzar les imatges o dades d'una altra persona, ja sigui per a danyar la seva imatge o per a guanyar una mica de notorietat, és un delicte que WhatsApp pot castigar amb el tancament del compte.\nMissatges o fotos ofensius\nWhatsApp pot tancar el teu compte si els missatges que manes als teus contactes o les teves fotos de perfil són obscenes, difamatòries, intimidantes o ofensives des del punt de vista ètnic o racial. També pot tancar-la si aquests missatges promouen o fomenten conductes que serien il·legals o inadequades.\nWhatsApp pot tancar-te el compte si no compleixes aquestes normes.\nCom utilitzar WhatsApp Business a la teva pime.\nWhatsApp desenvolupa el mode «Vacances» per als xats silenciats.


Memòria 2017 by Associació Punt de Referència - Issuu\nSALUTACIÓ 3 L’ENTITAT 4 LES I ELS JOVES 6 ELS NOSTRES PROJECTES 8 Esquema dels projectes 9 Projectes de suport socioeducatiu 9 Primeres acollides 9 Trajecte 10 Projectes de mentoria 12 Referents 12 GR16-18: Mentoria grupal a través de les arts 13 MentorHabilitats: Mentoria laboral 14 Projectes d’habitatge 15 Acull 15 Equinocci 15 Pisos assistits (NOU: Cornellà) 16 TREBALL EN XARXA 17 Domus 18 Coordinadora Mentoria Social 18 Xarxa Europea de Mentoria 19 Mentoria al Programa Català de Refugi 20 Col·laboració amb altres entitats 20 EL VOLUNTARIAT 21 DIFUSIÓ I COMUNICACIÓ 23 GESTIÓ 27 Gestió 28 Dades econòmiques 29\nMEMÒRIA 2017 PUNT DE REFERÈNCIA 3\nSALUTACIÓ Un dels fets de 2017 més destacats per la nostra entitat ha succeït, curiosament, el 2018. L’11 de juny d’aquest any, en un acte solemne al Parlament de Catalunya, rebíem el Premi Solidaritat 2017 atorgat per l’Institut de Drets Humans de Catalunya i lliurat pel Molt Hble. President Sr. Roger Torrent. Cal que ens sentim orgullosos per la tasca feta i cal que seguim treballant amb la convicció, l’entusiasme i la determinació que ens han dut fins aquí. El Premi Solidaritat és un reconeixement a totes les persones que han participat o han donat suport a l’entitat en algun moment des dels seus inicis, ja fa 20 anys. El 2017 no ha estat un any fàcil: hem reestructurat l’equip professional, hem actualitzat models i eines de gestió i hem ampliat les nostres instal·lacions per tal de poder respondre a l’increment de l’activitat. I ho hem fet sense deixar de banda els nostres principals valors en l’acció social: la innovació i la qualitat.\nL’equip tècnic ha impulsat programes nous molt rellevants, com el GR 16-18, que s’adreça a joves menors d’edat i proposa la mentoria grupal a través de la fotografia, i MentorHabilitats, un projecte de mentoria per millorar les habilitats sòcio-ocupacionals del jovent que atenem. També hem col·laborat amb la Coordinadora de Mentoria Social en el desenvolupament de l’aplicació mòbil App Messagenes, que ens permet monitoritzar millor les relacions jove-referent. Treballar amb rigor i qualitat ens preocupa i ens ocupa. Per això, i també des de la Coordinadora de Mentoria Social, hem impulsat i liderem la creació d’una Certificació de Qualitat dels programes de mentoria. Això no és tot; us convidem a llegir les següents pàgines on hi descobrireu tota l’activitat de Punt. Ens quedem, però, amb tres dades: s’ha duplicat el nombre de persones que s’acosten a la nostra entitat per fer voluntariat, s’ha incrementat en un 40% el de joves que volen participar en els nostres programes i, d’aquests, el 28% hi arriben per iniciativa pròpia. Aquest és el millor premi.\nMEMÒRIA 2017 PUNT DE REFERÈNCIA 5\nPresident: Juanjo Ortega Secretari: Joan Prat Tresorera: Mònica Arús Vocals: Isidre Carbonell, Carmen Netzel i Juan Oñate\nDirecció: Rita Grané Coordinació de Projectes: Laura Terradas Projectes: Teresa Rodríguez, Alba Pi, Núria Martínez, Marta Roda, Marta Alfonso, Meritxell Pedro, Xavi Alarcón i Cristina Ruano Gestió: Sílvia Nuñez Comunicació: Berta Roig Pràctiques: Andrea Mourelo\n2017 EN XIFRES\n12 177 108 103 99\nprofessionals joves participant als projectes dels quals, nous a l’entitat persones voluntàries han iniciat l’activitat a l’entitat persones sòcies i donants\nLES I ELS JOVES\nMEMÒRIA 2017 PUNT DE REFERÈNCIA 7\nEl 2017 canvia tendències en l’edat i el gènere de joves que participen a Punt.\nMés de 24 anys 10%\nFins a 18 anys 20%\nDe 22 a 23 anys 12%\nDistribució per edat Dels 177 joves que han participat, el 50% són menors de 20 anys, baixant així la mitja d’edat habitual.\nDe 21 a 22 anys 17% De 18 a 20 anys 40%\nDistribució per gènere Pel que fa al gènere, veiem que el nombre de noies, tot i que no ha augmentat en % respecte al total, perquè es manté en el 16%, si que ho ha fet en xifres absolutes. Hem triplicat el nombre de noies que participen activament als projectes.\nDistribució per procedència Els orígens dels 177 joves que han participat regularment dels projectes són diversos, repartits entre 20 països. La població d’orígen marroquí és majoritària, com també ho és entre la població atesa a l’Àrea de Suport al jove Tutelat i exTutelat.\nEuropa de l’est 3% Espanya 13% Àfrica del nord 61% Orient Mitjà 7% Amèrica llatina 7%\nÀfrica subsahariana 9%\nMEMÒRIA 2017 PUNT DE REFERÈNCIA 9\nEn aquest quadre sintetitzem l’organització per projectes a l’entitat. PRIMERES ACOLLIDES\nProjectes de suport socioeducatiu PRIMERES ACOLLIDES És la porta d’entrada de qualsevol persona a la nostra entitat. Un servei d’acollida, informació i atenció a les demandes dels joves i d’orientació cap als recursos més adients i atenció i resposta a la demanda de persones que volen fer voluntariat a l’entitat.\nL’acolliment professional va dirigit a atendre: •\tJoves extutelats i/o en risc d’exclusió social: joves que arriben a l’entitat amb la intenció de fer una demanda concreta en relació a la seva emancipació o perquè volen participar en algun dels nostres projectes. Hem observat una tendència a rebre cada vegada més joves que venen per iniciativa pròpia. Aquest any aquesta ha estat la via d’arribada del 28% del jovent.\n510 persones ateses 108 joves (un 40 %més que l’any anterior)\n(el doble que l’any anterior)\nMEMÒRIA 2017 PUNT DE REFERÈNCIA 10\n•\tPersones voluntàries: les persones interessades a participar en els projectes de l’entitat s’hi posen en contacte. Hem fet una campanya de captació de voluntariat al setembre al voltant d’un vídeo en el que han participat mentores i mentors dels diferents projectes, gràcies a la col·laboració desinteressada de la productora Help It.\nTRAJECTE Dona suport professional a l’emancipació de joves i facilita el procés de canvi per tal que siguin ells i elles qui aconsegueixin millorar la seva situació. El procés de canvi es planteja en una àrea concreta de la vida del jove (formativa, laboral, salut, jurídica, habitatge, econòmica o emocional) o en diverses a la vegada. En aquesta edició hem donat un nou enfoc a les activitats grupals, que han passat a formar l’embrió d’un futur projecte: Jovesxjoves.\npersones ateses joves amb qui es realitzen tutories individuals de suport en els àmbits: Tipus de suport\nSocioeducatiu i emocional\nMEMÒRIA 2017 PUNT DE REFERÈNCIA 11\nJOVESxJOVES Ofereix un espai de participació obert a tot el jovent dels diferents projectes de l’entitat, de creació de grup més enllà d’un projecte concret, d’ampliació del grup d’iguals i d’acció comunitària. L’horitzó del projecte és que els mateixos joves siguin motor i executors de les activitats que ells mateixos plantegin. Aquest any hem començat formant-los en processos de presa de decisions i de planificació. Enguany s’han dut a terme 13 activitats lúdiques, culturals o de retorn social, algunes molt puntuals i d’altres que han estat més llargues en el temps. Destaquem les de major impacte: •\tTorneig de futbol solidari amb la missió de recaptar Fons per la Caminada Solidària Barcelona Màgic Line de l’Obra social Sant Joan de Déu. •\tVoluntariat i Caminada Solidària Barcelona Màgic Line •\tBarbacoa i partit futbol-platja. •\tCasal d’estiu: reformem el pis del Poblenou •\tCamp de Treball a Guadalajara (en col· laboració amb l’Associació Vasija) •\tClassificació d’aliments al Gran Recapte del Banc dels Aliments\n44 joves han participat a jovesxjoves\n“Volem que els joves que participin d’aquestes activitats, obtinguin el valor afegit que entenem que es genera amb aquesta manera de funcionar. La millora de l’autoestima quan dones, l’agraïment pel reconeixement que es rep, i el sentiment de vinculació personal i de formar part d’un grup.” Teresa Rodríguez, tècnica del projecte\nMEMÒRIA 2017 PUNT DE REFERÈNCIA 12\nProjectes de mentoria REFERENTS Novament el projecte Referents ha facilitat que 50 joves, que per diversos motius no poden comptar amb els seus familiars, hagin pogut incorporar a la seva vida un referent. Es tracta d’una persona propera, de confiança amb qui poder comptar en el seu procés de créixer i esdevenir una persona adulta. La novetat del projecte ha estat l’activitat Referents 2.0. Aquesta activitat dona resposta a la petició de bona part del voluntariat que ha participat del projecte Referents al llarg dels anys, qui demana un suport de caire puntual més enllà dels 6 primers mesos, i per altra banda, per la inquietud de l’equip tècnic de saber què succeeix amb les parelles de referents que inicien en el marc del projecte; en relació a oferir seguiment a les parelles que en facin la petició, l’avaluació i la comunicació. Referents 2.0 es tracta d’un espai de trobada i seguiment a llarg termini per les parelles de Referents que continuïn la relació més enllà dels 6 mesos inicials. Es concep com a voluntari i vol recollir la diversitat de característiques i interessos de les parelles de referents existents i futures. Gràcies a aquesta activitat hem pogut contactar amb 130 Referents que varen participar al projecte abans de 2016, de les quals continuen trobant-se 53, és a dir, un 40,76%. Dels grups de Referents d’aquest any 2017, passats els 6 mesos de relació el 53,33% dels i les joves continuen la relació de mentoria. La segona novetat al projecte ha estat generar un focus grup per promoure la par-\nticipació de noies extutelades i en situacions de risc social. Ha estat una constant històrica la baixa participació de noies extutelades al projecte Referents. Fa temps que tenim aquesta inquietud i, aquest any, ens hem plantejat fer una sèrie d’accions per saber l’opinió de diferents agents que fa anys que col·laboren al projecte: professionals, referents i joves; amb l’objectiu de fer una revisió del projecte i establir algunes propostes de millora. Els i les joves que han participat en el projecte han aprofitat les trobades per rebre acompanyament en:\nTemes tractats a les trobades individuals de mentoria 30 25 20 15 10 5 0\nMEMÒRIA 2017 PUNT DE REFERÈNCIA 13\nGR16-18: MENTORIA GRUPAL A TRAVÉS DE LES ARTS\nL’objectiu del projecte és millorar els recursos per l’emancipació del jovent tutelat de 16 a 18 anys acollit en recursos residencials a través d’un projecte de mentoria grupal i fotografia. El projecte planteja la millora de la comunicació, l’autoconeixement, les relacions interpersonals, la gestió de les emocions, la iniciativa, l’autonomia, la responsabilitat i la presa de decisions del jovent participant per a que estiguin més preparats per assumir els reptes en arribar la majoria d’edat. Les sessions grupals d’aprenentatge de fotografia que s’han realitzat han aportat al jovent una nova manera d’aprendre en grup, un espai segur on conèixer a altres joves tutelats i compartir interessos, un lloc on conèixer adults, i l’oportunitat de compartir projectes i motivacions. En el projecte comptem amb la col·laboració de Photographic Social Vision, entitat promotora de la fotografia com a eina d’expressió i canvi social. Les activitats les hem realitzat en entorns molt apropiats per a fer aquests aprenentatges, l’Espai Jove Boca Nord el primer semestre, i l’Espai de fotografia Francesc Català Roca a partir de l’octubre.\nEls i les mentores i el jovent aprenen les tècniques fotogràfiques treballant les següents temàtiques: •\t•\t•\t•\nBloc 1: Del Selfie al Retrat Bloc 2: La joventut des de la joventut Bloc 3: Les xarxes socials online i off line Bloc 4: El procés creatiu\nEn aquestes sessions, l’aprenentatge de la fotografia facilita el coneixement i contacte entre jove i mentor, en grups de mentoria de 2 joves per mentor. L’aprenentatge conjunt esdevé un vehicle per a la creació i construcció de vincles de confiança. Tot el procés de mentoria és supervisat per la tècnica del projecte i acaba culminant en una exposició fotogràfica conjunta. Durant el 2017 han participat activament del projecte un total de 17 joves amb l’acompanyament de 9 mentors i mentores, organitzats en els 2 primers grups pilot.\nMEMÒRIA 2017 PUNT DE REFERÈNCIA 14\nMENTORHABILITATS. MENTORIA LABORAL Mentoria laboral per a treballar l’ocupabilitat del jovent extutelat o en situació de vulnerabilitat social, mitjançant tres espais d’aprenentatge: activitats formatives, trobades de mentoria 1 a 1 i suport tècnic. L’objectiu: que el jovent millori les competències transversals, ampliï la seva xarxa social i s’aproximi al mercat laboral i als recursos d’inserció laboral existents. Aquest 2017 s’han engegat tres grups de MentorHabilitats: de gener a octubre s’han dut a terme dues edicions dins el marc d’una prova pilot, executada conjuntament amb la Fundació Catalana de l’Esplai, la Fundació Marianao i la Fundació Èxit, sota la coordinació de la Coordinadora de Mentoria Social; i els dos últims mesos del 2017 hem engegat una tercera edició des de Punt de Referència. Aquest projecte té la particularitat de combinar activitats dirigides:\n•\tActivitats de coneixença i d’autoconeixement: hem treballat la identitat i la imatge que projectem als altres a l’hora de buscar feina a través de les xarxes socials. •\tActivitats de tipus comunitari: partint de la idea que “s’aprèn fent”, joves i voluntariat han participat en la dinamització d’una campanya de donació de sang en col· laboració amb el Banc de Sang i Teixits amb l’objectiu d’aprendre a treballar en equip i a planificar, alhora que hem fet una activitat de servei. •\tActivitats d’aproximació al procés de recerca de feina: joves i mentors/res han realitzat una sèrie d’activitats relacionades amb processos de selecció i l’enfortiment de la xarxa social: participació en una simulació d’entrevistes de selecció i una sessió de Speed Dating professional.\n43 joves han participat en el projecte 22 MENTORS I MENTORES (ORGANITZATS EN 3 GRUPS)\nMEMÒRIA 2017 PUNT DE REFERÈNCIA 15\nProjectes d’habitatge ACULL El projecte Acull té per objectiu crear un espai d’acolliment temporal amb una durada de nou mesos, prorrogable si les diverses parts ho valoren, per a joves extutelats migrants. L’objectiu d’aquest temps és permetre al jove situar-se en les seves expectatives i acompanyar-lo en la construcció del seu propi futur. Alhora, valorem que els nuclis familiars que participin d’aquesta experiència puguin desenvolupar la figura de referent un cop finalitzi l’acolliment en si, per tal de poder continuar acompanyant al jove en la seva autonomia i no es trenqui la vinculació afectiva que s’ha construït. En aquest projecte fem una discriminació positiva cap al col·lectiu immigrant, atesa\nEQUINOCCI La finalitat del projecte és oferir un espai d’habitatge on el jovent pugui consolidar la seva emancipació a partir del suport professional, l’acompanyament voluntari i la participació activa al teixit comunitari. La clau de l’èxit del projecte és l’acompanyament emocional i instrumental per part d’un grup de famílies voluntàries i una tècnica de Punt de Referència. Aquest ha estat un any de canvi al Projecte Equinocci per la sortida dels tres joves que han viscut al pis durant un període llarg.\nla seva particularitat de no tenir cap referent familiar al territori, o familiars de segon ordre en situacions de precarietat. Aquest any participen del projecte Acull 5 joves, d’entre 18 i 20 anys, procedents de diferents països majoritàriament del Pròxim orient. Tots ells han hagut de marxar del seu país per situacions de desastre natural o violència, encara que no tots ells han demanat la protecció internacional a l’arribar aquí. Durant l’any 2017, han participat 2 persones voluntàries al projecte Acull, que és el que està en actiu des de gener d’aquest mateix any i que van renovar el compromís el setembre. A banda, també han començat a participar en la selecció i preparació 4 nuclis familiars més i un total de 6 persones.\nMEMÒRIA 2017 PUNT DE REFERÈNCIA 16\nPer aquest motiu els acompanyaments individuals amb els joves han estat principalment en relació a recerca de feina, cerca d’habitatge, gestions amb serveis socials, però sobretot suport emocional. L’aspecte més valorat pels joves que han deixat el pis ha estat l’estabilitat del sentir-se a casa, l’ haver fet una estada llarga que els ha facilitat anar construint el seu camí. Durant el darrer trimestre de l’any s’han fet entrevistes amb joves interessats a ocupar les 3 places que han quedat lliures. Aquesta nova etapa del projecte està destinada a nois i noies en situació de vulnerabilitat social que tinguin uns ingressos mínims estables que els permeten iniciar el seu projecte de vida independent. Els i les joves aporten un petit co-pagament amb els mateixos criteris de l’AS-\nJTET per tal de cobrir les despeses d’habitatge (lloguer, llum, aigua, calefacció, internet...). Tant el menjar, com el transport i altres necessitats de cada jove son cobertes pels seus propis ingressos. Alhora, els joves tenen inquietud per conèixer, aprendre i sentir-se partícips de l’entorn i la xarxa. Valorem també el nivell d’autonomia en relació a les tasques quotidianes (experiència prèvia en espais d’habitatge amb nocions bàsiques sobre responsabilitats domèstiques) i que tinguin un projecte d’emancipació (tant a nivell formatiu com laboral).\n5 joves han participat en el projecte 7 VOLUNTARIS/ÀRIES\n: NOU LLÀ E CORN\nFins ara, l’associació comptava amb dos pisos assistits, el Trampolí a Hostafrancs i el Pas al Poblenou, amb un total de 6 places per a nois. El desembre del 2017 hem obert un altre pis a Cornellà, el Fent Camí, amb 4 places mixtes. Els Pisos Assistits són un recurs on els i les joves assagen les implicacions de la vida adulta en un context de semiprotecció. Són ells i elles mateixes qui han d’organitzar-se i anar gestionant la seva nova condició de persones adultes autònomes sota la supervisió d’una educadora, de qui reben suport emocional i pràctic. La intervenció educativa al pis busca donar eines als joves per aconseguir l’autonomia personal i les eines necessàries per afrontar amb garanties la seva vida. Es treballen les habilitats personals, l’adquisició de competències, la recerca de feina, la gestió de l’economia, l’organització de tasques al pis, la formació, el lleure, la salut, l’àmbit legal, etc. Amb cada jove es defineix un Pla de Treball Individualitzat,\non es concreten els objectius marcats amb cada jove que es treballaran durant l’estada. L’educadora realitza un seguiment diari entre setmana mitjançant tutories, assemblees de pis i espais informals on es comparteix el quotidià. Actualment la mitjana de temps d’estades és de 21 mesos, el que afavoreix processos d’acompanyament llargs i intensos que han facilitat el fet d’establir vincles amb els joves que han volgut aprofitar el recurs i l’acompanyament professional.\n9 joves compartint habitatge\nMEMÒRIA 2017 PUNT DE REFERÈNCIA 18\nDomus L’entitat col·labora en aspectes pedagògics i de gestió quotidiana en aquest projecte de la Fundació Servei Solidari, format per tres pisos a l’Hospitalet de Llobregat que han atès a 9 joves durant el 2017.\nAquest és un recurs de pis adreçat als joves que ja han fet un bon itinerari d’emancipació però que no poden incorporar-se al mercat ordinari pel que fa a l’habitatge. Domus els ofereix un lloguer social i el poder comptar amb el suport puntual dels professionals, a fi que puguin continuar construint el seu itinerari personal i formatiu amb èxit.\nCoordinadora Mentoria Social El principal eix de treball de la Coordinadora de Mentoria Social és posar en valor el coneixement sobre la mentoria de les organitzacions amb experiencia i desenvolupar nou knowhow a partir de la recerca i la pràctica.\nEn aquest àmbit, la nostra aportació a la Coordinadora ha estat en: •\tFormació: –\tLa Laura Terradas ha fet de formadora a la 3ª edició del curs de “Gestió d’un Projecte de mentoria” dirigit a professionals que volen posar en marxa un Projecte de mentoria o s’hi incorporen com a tècnics/ques. –\tDisseny de la versió online d’aquest mateix curs, i la 1ª edició en format pilot.\n•\tCertificació de qualitat: disseny del formulari online del sistema de certificació. Som una de les organitzacions que farem el test pilot. •\tCrear nous models de mentoria: –\tFormem part de la xarxa d’entitats que han dissenyat el Projecte mentorHabilitats, en el nostre cas aportant l’exper-\ntesa en mentoria i alhora hem participat activament en els 2 grups pilot en xarxa. –\tHem participat del Projecte de mentoria del Pla Català de Refugi, aportant l’elaboració dels materials per a la sistematització metodològica necessària per acompanyar els tècnics de mentoria d’altres organitzacions. Per fer-ho hem contractat, format i supervisat a 2 tècnics de projecte, que juntament amb l’AFEV han estat els primers tècnics en supervisar relacions del model de men-\ntoria grupal que ha proposat la Generalitat de Catalunya. •\tApp Messagenes: Hem incorporat aquesta eina al seguiment de les activitats de les parelles del Projecte Referents. També hem col·laborat en el disseny de l’aplicació que facilitarà l’avaluació externa dels Projectes de mentoria.\nMEMÒRIA 2017 PUNT DE REFERÈNCIA 19\nXarxa Europea de Mentoria Hem participat a dos projectes europeus amb organitzacions de diferents països que promouen la mentoria social amb infants i joves en situacions de vulnerabilitat social. Aquesta participació ens ha permès adquirir aprenentatges per millorar els projectes de mentoria que desenvolupem, difondre els nostres projectes i coneixements adquirits al llarg de la trajectòria i fer-nos presents a l’escenari europeu, sent un referent per les entitats que volen impulsar projectes de mentoria amb jovent migrant.\nErasmus +: Mentors without borders Erasmus+ “Mentors without borders”, liderat per People in Need, de Replública Txeca, on vam ser convidats a participar com a expertes en mentoria social per a joves. En el projecte participava també una entitat holandesa, Mentorprograma Friedsland, especialitzats en acompanyament en el suport escolar a estudis professionals i universitaris a través de la mentoria; i com a entitat convidada, Perach d’Israel, especialitzats en mentoria escolar per a infants de primària i secundària. Ens va oferir l’oportunitat de poder intercanviar experiències a Praga i conèixer la diversitat de realitats, organitzar unes jornades a Barcelona on vam convidar diferents projectes de mentoria locals per ampliar la xarxa, i fer una estada d’estudi sobre els per a l’entitat txeca a Barcelona.\nLearning network of mentoring programmes for migrants Amb la participació a unes jornades sobre avaluació en projectes de mentoria, amb la investigadora Jean Rhodes, i un intercanvi bilateral a Bèlgica amb VAC Virginie Lovelinggebouw, experts en la inserció laboral i ocupabilitat. Ens ha permès poder implementar algunes millores al sistema d’avaluació dels projectes de mentoria i adquirir eines per un dels nous projectes, MentorHabilitats.\nMEMÒRIA 2017 PUNT DE REFERÈNCIA 20\nMentoria al Programa Català de Refugi Punt de Referència hem participat, per mitjà de la Coordinadora de Mentoria Social, en la posada en marxa de la proposta de Mentoria del Programa Català de Refugi:\nCom a membres de la junta de la CMS, hem aportat la nostra expertesa assessorant al Comitè per a l’acollida de les persones refugiades, en la fase de disseny de la proposta, inspirada en el model canadenc però implementada tenint en compte la singularitat de l’acollida de persones refugiades al nostre país.\ntres entitats. Tot això, amb l’objectiu d’implementar un mateix model de seguiment en totes les entitats col·laboradores en el programa de mentoria del PCR.\nPer a realitzar el seguiment i suport de qualitat de les persones mentores un cop iniciades les relacions de mentoria, al setembre es van incorporar a l’equip de Punt de Referència la Cris Ruano i el Xavi Alarcón. El seu rol ha estat tant acompanyar directament els grups d’acollida o grups de mentoria de les relacions derivades per Cepaim, com dissenyar la posada en marxa d’un model de seguiment de relacions de mentoria grupal i posar-lo a disposició del tècnics de mentoria contractats per al-\nCol·laboració amb altres entitats El treball en xarxa forma part de la nostra manera de fer. Per això, agraïm a totes i tots els professionals d’altres organitzacions amb els que estem treballant de manera coordinada per atendre els i les joves. Amb elles, les nostres energies es multipliquen i podem oferir més oportunitats.\nAssociació In Via • Associació Isil • Casal dels Infants • CAUI Josep Pallach • CEAR • Centre d’Acollida Gaudí • Centre d’Acollida Talaia • CFA Francesc Layret • CFA Pere Calders • CNL Horta • CRAE Can Miralpeix • CRAE Casa Milà • CRAE Casa Solaz Infantil • CRAE Gaudí • CRAE La Llar • CRAE Mas Pins • CRAE Sant Josep de la Muntanya • El Castell • Fundació Adsis • Fundació Banc dels Aliments • Fundació Benallar • Fundació Èxit • Fundació IBN Batuta • Fundació Mambré • Fundació Maria Raventós • Fundació Marianao • Fundació Nous Cims • Fundació Obinso • Fundació Sant Pere Claver • Fundació Servei Solidari • Fundació Solidaritat UB • Fundesplai • La caseta • Noves oportunitats Barcelona • Passwork • Pisos Pont (Intress) • SAEJ • Sinergia\nFormem part de les següents federacions i xarxes:\nMEMÒRIA 2017 PUNT DE REFERÈNCIA 22\n2017 ha estat l’any en el que més persones han volgut conèixer Punt de Referència i formar-ne part. Aquest any, 402 persones voluntàries han participat del projecte demanant informació. Més que mai podem dir que el voluntariat a Punt de Referència és una de les parts fonamentals de la nostra acció.\nFinalment, aquest any 2017, s’han incorporat com a part activa del voluntariat de Punt de Referència 99 persones voluntàries. D’aquestes el 59% han estat dones, per tant, està força equilibrada la participació per gèneres en els projectes. I l’edat mitja de tot el voluntariat està entre 30 i 50 anys. Per donar a conèixer els projectes i les característiques del voluntariat que cerquem, hem fet 51 sessions informatives, quinzenals o mensuals, segons han requerit els projectes. Com a novetats també destaquem en aquest 2017: •\tl’exploració d’un nou canal de crida de voluntariat, els col·legis professionals, i destacar un acord de col· laboració amb el grup d’Acció Social i Voluntariat del Col·legi d’Enginyeria de Catalunya que fa difusió sobre els projectes. •\tXerrada informativa al personal tècnic dels equipament públics de la DGACC •\tDifusió del voluntariat GR 16-18 entre escoles de fotografia de Barcelona, i conveni amb l’Institut d’Estudis Fotogràfics de Catalunya.\nMEMÒRIA 2017 PUNT DE REFERÈNCIA 24\nEns agrada interactuar i tenir informades les persones de l’actualitat que afecta al jovent extutelat i de les novetats i iniciatives que pren Punt de Referència.\nL’essència de punt, a les xarxes socials Instagram: /Puntdereferencia Facebook: /Puntdereferencia Twitter: @puntdereferenci Linkedin: /company/punt-de-referència Blog: https://puntdereferencia.wordpress.com/\nPer estar al dia de tot el que passa, butlletí mensual Cada mes fem un enviament al correu electrònic de les persones que volen rebre les principals novetats i notícies destacades.\nXerrades A Punt també ens agrada explicar-nos de tu a tu per a sensibilitzar en primera persona. Per això fem xerrades explicant la nostra tasca a universitats, o en actes com el que va tenir lloc el Dia Mundial de les Persones Refugiades, organitzat per Barcelona Ciutat Refugi.\nMEMÒRIA 2017 PUNT DE REFERÈNCIA 25\nPunt als mitjans\nLA VANGUARDIA Una cançó de rap per a en Martí, abril 2017 LA VANGUARDIA Mentoria intensiva i en família per a joves extutelats, desembre 2017\nLa nova cara de punt Aquest any s’ha iniciat el llarg camí del canvi d’imatge i discurs de l’entitat, però serà al 2018 quan podreu veure’n els resultats: nou material de divulgació (flyers, carpetes...), noves presentacions dinàmiques, nou material per al voluntariat, i nova web!\nI CANVTGE A D’IM\nExposició: Mira’m continua en ruta L’exposició que recull les vides de 6 joves extutelats en imatge i text, s’ha pogut veure en diverses poblacions on arriba la Xarxa de Biblioteques de Catalunya, en un format renovat. L’abast del Mira’m s’ampliarà a més poblacions també el 2018.\nMEMÒRIA 2017 PUNT DE REFERÈNCIA 26\nTrobada anual Vàrem triar com a lema d’aquesta Trobada Anual “Nosaltres ja acollim”. Fa 20 anys que acollim i acompanyem als joves que han d’emancipar-se als 18 anys sense la família al seu costat.\nHo vàrem celebrar al Centre cívic Mas Guinardó combinant memòria històrica, mirada cap al futur i festa. Memòria històrica fent una mirada als orígens de l’entitat, amb Isidre Carbonell, Jordi Bach i Marta Bàrbara. Tots tres van explicar anècdotes que ens van ajudar a entendre els primers passos de Punt de Referència. Mirant endavant veiem un camí ple de canvis. I la Carmen Netzel I la Núria Martínez ens van aportar la seva visió de cap a on volem anar. Un futur que segur que comptarà amb major participació dels joves a l’entitat. Arribats al moment de bufar les espelmes, van sortir les coques amb les que ens va obsequiar el Daniel Jordà (Panes Creativos). 20 persones, simbolitzades per l’any de la seva arribada a Punt de Referència, varen encendre una espelma i van expressat el seu desig pels propers 20 anys de Punt de Referència. Bufada col·lectiva d’espelmes i foto d’equip. I com calia per a una festa d’aniversari vàrem tenir també un gran concert ofert per un grup sorgit del Taller de Músics: Monique Makron & The Soul Titoo’s que van omplir de bona música i d’energia el final de la trobada.\nMEMÒRIA 2017 PUNT DE REFERÈNCIA 28\nGESTIÓ El vostre suport dona impuls a la nostra feina. Moltes persones feu sentir la seva veu recolzant la nostra missió i poseu la vostra energia i imaginació al servei de la causa de Punt de Referència. Aquest any 2017 hem comptat amb 90 persones que us heu implicat, tant com a sòcies i socis o bé aportant donacions puntuals, ajudantnos econòmicament per a que puguem acompanyar el jovent extutelat per a que tingui les mateixes oportunitats que qualsevol jove per sortir-se’n en una emancipació forçada.\nOrganitzacions que ens donen suport i ens obren oportunitats El jovent que participa als nostres projectes necessita el suport d’una xarxa social forta, de la que no disposen. Però a Punt de Referència l’anem construint poc a poc. Aquest any moltes més persones i organitzacions s’hi han implicat. Aquesta implicació del sector privat forma part del nostre objectiu d’aconseguir millors oportunitats pel nostre jovent.\nConcert de gòspel Sant Cugat Diumenge dia 11 de juny a la parròquia de la Mare de Déu de la Bonanova es va celebrar un concert de gòspel a càrrec del Cor de Gòspel de Sant Cugat, dirigit per Erwyn Seerutton. Mitjançant el sistema de taquilla inversa i solidària es va aconseguir una recaptació de 1.557,40 € per donar suport als programes de Punt de Referència. “És un veritable plaer poder cantar per una bona causa com aquesta!” Carles Castell\nFundación 30-200-1000 La Fundació 30-200-1000 neix d’una idea del Jose Luis: que 30 persones aportin cada any entre 200 i 1000 euros per donar suport a projectes socials. Aquest any Punt de Referència hem tingut la sort de comptar amb el seu suport. Gràcies a ells el projecte “JovesxJoves” ha agafat empenta i comença a volar sol. El suport de la Fundació 30-200-1000 ha anat directe als joves, els qui posant-hi il·lusió i esforç han organitzat i participat en 2 camps de treball, un a Barcelona, rehabilitant el pis del Poblenou, i l’altre a Guadalajara, en un camp de treball organitzat per l’Associació Vasija.\nFestival Esperanzah El Festival de música, espectacles de clown i sobretot artistes solidaris, sense ànim de lucre que vol contribuir a transformar el món amb les vostres aportacions destina la totalitat de les aportacions a les entrades a projectes socials, culturals i d’economia solidària. Punt de Referència vàrem participar en la venda d’algunes entrades, i una part de l’import de la venda es va convertir en un donatiu pels projectes de Punt de Referència.\nMEMÒRIA 2017 PUNT DE REFERÈNCIA 29\nMEMÒRIA ECONÒMICA Els ingressos globals de l’any 2017, per origen, són aquests: Fons propis // 86.922,54 € (25%) Fons públics // 229.995,49 € (67%) Fons privats // 26.153,89 € (8%) TOTAL // 343.071,92 €\nLlibres solidaris En Carles i la Teresa han escrit uns llibres i han ofert generosament els beneficis de la seva venda a Punt de Referència. “Els camps de la Torre Negra” i “Pensar no fa mal” aporten petits imports econòmics que després es transformen en ajut directe al jovent que no té recursos per emancipar-se.\nDonatius particulars i d’empreses L’equip de la Fundació Real Dreams ha posat en marxa el projecte donalo.org, un punt de trobada digital en el que algunes empreses fan donació de les seves restes d’stock i les entitats no lucratives ho aprofitem gratuïtament. Gràcies a la seva intermediació, no tan sols hem pogut equipar els nous llocs de treball de l’oficina amb taules, cadires i armaris als qui estem allargant la vida útil sinó que també estem donant una segona vida a ordinadors i pantalles que l’equip de donalo.org prèviament ha revisat i posat a punt. D’aquesta manera contribuïm activament a la disminució de la generació de residus, el que impacta directament en una menor dependència dels recursos naturals i energètics i una reducció de les emissions de CO2. Algunes persones també ens heu ajudat amb donatius per equipar els pisos dels joves. D’aquesta manera hem donat una segona oportunitat a alguns mobles de dormitori i de menjador, electrodomèstics i estris de cuina. Totes aquestes aportacions i oportunitats es beneficien, alhora, de les desgravacions fiscals que expliquem en aquesta infografia.\nFons propis 25%\nEl repartiment de les despeses per àmbit d’actuació és aquest: Programes // 246.750,73 € (70%) Sensibilització social i difusió // 31.518,16 € (9%) Gestió // 74.436,31 € (21%) TOTAL // 352.705,20 € Gestió 21%\nSensibilització social i difusió 9%\nEls comptes anuals corresponents a l’exercici 2017 de Punt de Referència han estat auditats per Senior Manager Auditors i Consultors S.L. Per a més informació sobre els resultats econòmics podeu consultar els comptes anuals i l’informe la nostra pàgina web.\nFons públics 67%\nFons privats 8%\nMEMÒRIA 2017 PUNT DE REFERÈNCIA 31\nA mi el que més m’ha agradat és adonar-me de coses que no sabia, de mi mateixa i dels altres. També em va agradar que la meva família vingués a la inauguració de l’expo. Va ser un moment important per a mi. Ariadna, GR16-18\nPer a mi ha estat l’oportunitat de conèixer uns joves molt valents, amb grans reptes però també amb molta fortalesa. Un exemple a seguir. Aina, mentora GR16-18\nL’experiència d’organitzar la campanya de donació de sang va ser molt potent, va permetre al jovent sentir-se útil. Pere, mentor 2a edició mentorHabilitats\nSobre mi experiencia en Punt de Referència, la verdad que al principio no estaba muy convencida, pues como siempre las cosas nuevas y diferentes asustan de primeras, pero con el tiempo nos hemos cogido mucho cariño Aurora y yo. Al principio quedábamos mucho con mi hijo Deivid y después intentaba buscar un espacio para estar Aurora y yo y comentar mis dudas y hablar. Nos fuimos a la montaña y a caminar, que me ha encantado, es algo que no solía hacer porque decía que no había tiempo y con ella la verdad que disfruté muchísimo, tanto Deivid que le ha cogido muchísimo cariño como yo. Sin duda una experiencia única, a día de hoy seguimos viéndonos y quedando cada vez con más ganas y cariño. Rita, Referents\nHe après a aprofitar les oportunitats que m’han posat al camí i que m’estan facilitant el transcurs cap a la vida autònoma. Max, Pis assistit\nDespués de vivir cuatro años en un proyecto de Punt valoro mi experiencia de manera positiva, en estos años he tenido momentos muy difíciles donde creía que no podría adelantar pero he tenido suerte de encontrar personas que me han ayudado mucho y me han dado ánimos, motivación y la fortaleza para seguir adelante y conseguir mis objetivos. Doy las gracias a Punt de Referència, las familias y la Tere por vuestra ayuda, apoyo y tiempo. Malik, Equinocci\nPunt de Referència en estos dos últimos años me ha acompañado a superar y lograr mis metas, ha sido un pilar muy importante para poder avanzar. Por una parte me dieron la oportunidad de conocer a Eloi, un referent, un amigo y una persona que siempre está conmigo y me anima a seguir logrando objetivos en el día a día, estoy muy contento y gracias a él miro las cosas con otros ojos y desde muchos puntos de vista antes de rendirme. Por otra parte Punt me ha ayudado, tanto anímicamente, como ofreciéndome información de becas para ayudarme económicamente a través de otras entidades como Fundació Nous Cims. Estoy contento de cómo han confiado en mí desde el primer momento y hacer que todo sea más fácil. Gracias Punt y gracias Laura. Moha Ouadi, Trajecte


Les teràpies naturals, una tendència en alça\nGuillem Roqué Ciutat divendres, 19 de febrer de 2016\nCada dia són més les persones que busquen un estil de vida harmoniós amb la seva forma de pensar i sentir. Apostar per una alimentació saludable i amb productes naturals o per un consum just i responsable amb el medi ambient són algunes de les expressions d’aquesta tendència en alça.\nEn el marc d’aquesta cerca de coherència, moltes persones opten per enfocar les qüestions de salut des d’una òptica més natural i això s’ha traduït en un interès creixent per les teràpies complementàries.\nPràctiques com l’acupuntura, la reflexoteràpia o les flors de Bach cada cop tenen més pes com a complements dels tractaments mèdics convencionals.\nAmb l’objectiu d’aconseguir una millora de la salut o de la condició física del pacient, les teràpies complementàries recorren a una comunicació directa i propera prolongada en el temps que, a més a més, és menys invasiva i no té efectes secundaris. “Donar més importància a la persona que a la malaltia”, és una de les idees que vertebra aquesta concepció del tractament mèdic.\nExperiència a la nostra ciutat\nLa infermera i antropòloga Neus Esmel fa més de 15 anys que treballa amb aquests tipus de tractaments des del seu centre de la Rambla Nova. “La demanda de teràpies complementàries ha augmentat molt en els darrers 10 anys i cada cop són més els hospitals que hi recorren com a part dels seus tractaments.\nPer exemple, cada cop es tenen més en compte per completar el tracte a les embarassades, per ajudar a millorar les defenses dels malalts o, fins i tot, en els tractaments oncològics”, explica.\nAlgunes de les pràctiques més conegudes dins l’extens quòrum que forma part de les teràpies complementàries són l’acupuntura, la reflexoteràpia o les flors de Bach. Altres no tan conegudes, són la kinesologia holística (un test muscular que analitza la impremta muscular que deixen els malestars en el nostre cos), la teràpia de so, la osteopatia (basada en els massatges i la manipulació de les articulacions), el reiki, la posturologia o la psiconeuroinmunologia, que estudia les relacions entre la ment i el cos i les seves implicacions mèdiques.\nEsmel, que durant anys va treballar com a infermera a l’Hospital de la Vall d’Hebron, defensa l’anomenada medicina integrativa, que vincula les pràctiques més convencionals de la medicina tradicional amb d’altres no tant conegudes, però que combinades poden aportar una millora substancial de les condicions de vida de les persones.\nUn exemple d’aquesta sinèrgia positiva seria l’ús que fa de l’aromateràpia per millorar el benestar d’un pacient durant el postoperatori, una pràctica que ha demostrat ser molt efectiva.\nLes raons per recórrer a les teràpies complementàries poden ser molt variades, però tal i com explica Neus Esmel, moltes persones s’hi acosten “per algun problema musculars, buscant suport en la recuperació d’una fractura o per l’acumulació d’estrès i ansietat.\nDe fet, combatre l’estrès és una de les raons més esteses i atenem casos d’estudiants universitaris que necessiten un cop de mà per fer front a tota la pressió”. Altres motivacions poden ser la cerca d’un estat de relaxació profunda que els ajudi a millorar la qualitat del son, així com augmentar la consciència del propi cos. El perfil de les persones que reben també és força divers, des de nadons recent nascuts fins a persones d’edat ben avançada. Tot i això, “si s’hagués de fer una descripció de l’usuari mitjà, veuríem que es tracta d’una dona d’entre 35 i 50 anys”.\nUn camp amb un llarg camí per fer\nLes teràpies complementàries no s’integren dins la medicina convencional, perquè en la majoria dels casos són pràctiques l’eficàcia científica de les quals encara no s’ha pogut cimentar amb els corresponents estudis empírics.\nTot i això, les beneficis i les aportacions que observen els que les practiquen han estat suficients per a que gaudeixin de reconeixement en d’altres països com els Estats Units o França i que aquí, a casa nostra, poc a poc s’estiguin obrint pas a través del món acadèmic implantant-se progressivament com a part del currículum dels professionals de la salut.\nSovint la desconeixença i la manca d’estudis contrastats fa que aquests mètodes generin suspicàcies. Per això, és important recórrer a especialistes que disposin d’una formació acadèmica de base com en el cas del centre tarragoní, que disposa d’un equip d’uns 12 membres titulats en camps com la infermeria, fisioteràpia, nutrició, psicologia o pedagogia.\nDe fet, Neus Esmel és professora associada de la URV i imparteix assignatures de 3r i 4rt d’Infermeria a la Universitat Rovira i Virgili on es tracten les teràpies complementàries. L’interès per part dels estudiants sempre supera el nombre de places ofertes i confirmen l’interès que generen. “Cal potenciar la formació dins els estudis de ciències de la salut, perquè és necessaris que els professionals del sector en coneguin els beneficis per poder-ho recomanar als seus pacients. D’altra banda, falten investigacions amb una metodologia més seriosa”, conclou.


Inici > detall del relat: Eleccions\nEls sons que surten del plató de televisió no són pas, bondat graciosa, les notes d’una música que amanseix les feres. Més aviat hom diria que són aquestes darreres, en mode bèsties desfermades, les responsables d’un enrenou que hom identificaria com una baralla de lleons per cruspir-se el domador. Efectivament, el darrer debat entre els candidats polítics és un espectacle depriment més propi del coliseu romà que dels futurs membres d’un parlament.\n- I de cap manera acceptarem el gruix de mesures retrògrades que ens voleu imposar, que a veure si us adoneu, d’una punyetera vegada, que l’electorat és adult i en cap cas passarà per l’adreçador! – crida qui té el torn de paraula perquè així ho ha decidit, amb un color de pell a punt de patir un accident cardiovascular, de tan vermella.\n- I un be amb potes roses! És el que l’economia necessita per agafar volada, són les lleis del lliure mercat les que ens faran avançar com a societat, sens dubte! – respon l’interpel•lat, qui no pot allargar la seva intervenció perquè ja és interromput per qui s’està dempeus a la seva dreta.\n- Això de societat, aplica-t’ho als teus, que sou una colla de rèmores d’un passat tan ple de corrupció i favoritisme, que fa fàstic! – intervé un tercer, conegut per una llengua tan viperina com buida de contingut.\n- Nosaltres mai farem costat a qui castiga els assalariats amb més impostos i eximeix els rics de pagar el que els pertoca, aprofitant-se sense escrúpols dels treballadors mentre elogien llur esperit de sacrifici per a un món més just, quines penques! – raona d’una tirada el quart ponent, quasi sense l’alè, agafat al faristol com si s’hi hagués enrampat.\nEl moderador del debat aixeca el braç just quan sembla que hi ha una fracció de segon de treva en aquesta batalla cruenta pel torn de paraula. És la seva oportunitat per deixar que intervingui qui, fins ara, ha mantingut un silenci sepulcral, limitant-se a observar com s’esvalotava el galliner amb rèpliques i contrarèpliques, a quina més pujada de to. L’índex d’audiència, el paràmetre que mana en aquestes emissions televisives, comença a estabilitzar-se, que la gent n’està tipa de retrets i d’insults poca soltes que només pretenen vexar el contrari sense aportar cap solució constructiva a qualsevol dels temes plantejats. El moderador, amatent a aquesta dada cabdal per a la supervivència del programa, decideix donar pas a qui encara no ha obert boca. Així que li atorga la paraula, la resta de presents callen perquè no estan acostumats a algú que no entra al cos a cos de la lluita verbal per esgarrapar uns vots, el veuen com una rara-avis, l’ignoren perquè estan convençuts que no aportarà res de nou a un debat per al qual s’han preparat amb les millors armes per derrotar l’enemic: una llengua tan afilada com un ganivet de carnisser, ensinistrada per fer mal de veritat.\n- Benvolguts, benvolgudes. Feu una ullada al vostre entorn, als éssers humans que ens envolten: parents, amics, veïns, companys de feina o de lleure, tothom, els aquí presents. Fixeu-vos-hi bé, què tenim en comú com a éssers vius? Ben senzill, que tots i cadascun de nosaltres som únics i irrepetibles. No ens assemblem en res, cadascú té el seu físic i el seu tarannà personal i intransferible, tots i totes amb llurs propis parers, valors, creences, alegries i dolors. Aleshores, qui gosa pensar en una única veritat? Què hi ha de definitiu en l’opinió de cadascú? Podem imposar el nostre parer sense escoltar el dels altres? No us farà dubtar gens ni mica el que pensa de diferent el teu interlocutor? I si et quedes sol en el que dius, no paga la pena d’escoltar i rumiar la resta de punts de vista? La meva mentalitat, la teva visió, els meus principis, les teves creences, les vostres opinions, no són mai absolutes. Per exemple, el que creieu immoral, pot ser que no ho sembli als ulls d’una altra persona? És clar que sí! Som diferents i hauríem d’acceptar-ho… i superar-ho! Hi haurà persones amb qui mai podreu estar d’acord. Això no vol dir, però, que no puguis acceptar-les per qui són, que no puguis viure al seu costat, compartir el seu dolor (i també l'alegria!), guanyar-se la seva confiança i creure que et recolzaran sempre que els necessitem. Recordeu, estimats amics oients: l’única veritat en la qual tots podem coincidir i l’única força que ens pot unir a tots és el poder del cor, perquè tots els éssers vius tenim en comú una cosa: el poder de sentir, de tenir cura i d’estimar. La diversitat no pot ser erradicada, aniquilada, anorreada per la violència en qualsevol de les seves esgarrifoses formes, ja sigui pel terrorisme, per la guerra o per d’altres manifestacions d’odi. La diversitat és un tresor que només es pot conquerir reconeixent i reivindicant la riquesa de valors que representa per a tots, en cap cas combatent-la.\nCom a representants del poble en un sistema parlamentari, els polítics hauríem de ser el mirall en el que reflectir el vertader valor de la democràcia: la convivència pacífica en la diversitat més pregona de la societat d’avui; que som capaços de proposar lleis, de discutir-les, modificar-les, aprovar-les o rebutjar-les després de sessions on el poder de la paraula assoleix el seu zenit més alt; que ens escoltem, argumentem i concloem sobre propostes procedents dels partits més oposats, i que ho fem civilitzadament i pacífica, per acabar votant plegats. El nostre poder és el de la convicció per la dialèctica, pel discurs ben trenat, pel respecte mutu. I hem de ser exemple per a les generacions presents i per a les futures, només així podrem garantir una societat lliure per a tothom.\nVa acabar de parlar i, oh miracle!, ningú s’atreví a obrir boca. Una situació inesperada en un debat on tot era previsible, excepte el silenci reflexiu, quasi opressiu per la força que exercia sobre els ponents. I si fos el silenci de la vergonya? La vergonya dels que insulten, menteixen i amenacen en lloc de rebatre amb dades i manejar informació contrastada; vergonya per ser incapaços de bastir ponts de diàleg, de fer propostes de progrés comú, de construir en lloc de destruir; vergonya per defensar la seva poltrona escandalosament ben remunerada, reclamant el vot per, una vegada exercit el dret, oblidar-se del votant i arrodonir el sou formant part de comissions sense cap repercussió social. Hi ha algú que encara es pensi que no se’ls veu el llautó?\nEl moderador, desconcertat, va donar pas a la publicitat. Quan es va reprendre el programa, però, el seguiment del mateix havia caigut en picat i això va accelerar la fi del debat.\nNomés el resultat sorpresa de les eleccions va explicar l’estrany comportament de l’audiència aquell capvespre. Ho endevineu?\nAleix de Ferrater | 29-11-2019 | Valoració: 10\nRenoi, que important és el silenci en debats com aquest! No hi estan acostumats, i a les reflexions profundes, tampoc. Quin retrat més sensacional del món polític que ens envolta! Una forta abraçada, Lluís.\nMontseblanc | 28-11-2019\nVeig que en la categoria del relat no has posat “Fantàstica”, que és el que li escauria més perquè les situacions com la que descrius s’han succeït fins a la nàusea i continuen. I ni tan sols un polític parlant com tu fas parlar al, diguem-ne protagonista, canviaria res. Els altres el destrossarien com gossos afamats. I el públic ja ho ha vist tot per guanyar vots, pensarien que és una estratègia més... Ho expliques molt bé i fas venir ganes de creure’t, de creure’l a ell, però jo diria que estem tan escarmentats que ja no confiem absolutament en ningú.\nPel teu bon comentari, sobre Com a teuladins.\nVocabulari... i molt més. Que m'ha fet somriure un tant i m'ha agradat tot el que em dius. Molt amable per la teua visita.\nHola Lluís Pagès...[Ofensiu]\nEt comente que no t'he vist encara pels meus poemes. Aleshores, et convide, quan tingues temps, a llegir-me algun poema meu que he editat últimament.\nGràcies mil i una salutació...\nAixò és cosa de dos... jo publique i tu em lleiges. i viceversa...\nMagnifica escenificació... [Ofensiu]\nAquest debat que magníficament escenifiques és un viu retrat del que s'esdevé a tots, o gairebé tots, els parlaments del món. Al de Catalunya...fins que no han irromput els partits representats per forces alienes al nostre tarannà i idiosincràsia... no se sentien els crits, insults i tampoc aquesta abusiva i escandalosa consonant de la lletra "J" de "Joder! " tan emprada pels "fatxendes" funcionaris de la política "mesetaria". Els debats polítics, sembla que si no hi ha enfrontament i dialèctica ferotge capaç d'emocionar, empipar, i fer alçar a un del sofà....Ja no assolirà les quotes d'audiència desitjada per la direcció de la cadena televisiva. Com molt bé dius..., el debat ha esdevingut un Coliseum romà, com remarques, on l'audiència demana capolar la testa o els "dallonses" de més d'un interventor polític. Al final ja pot sortir el Sagrat cor de Jesús per a mirar de moderar el debat amb bones i sàvies paraules... procurant implanta la participació de tothom en un projecte comú i igualitari... Ja pot!...., si! que al final, aquest per sant, acaba perdent tota credibilitat i de retruc audiència televisiva. I el que és pitjor de tot... el menys votat com crec que acaba passant en el teu escaient relat. Gràcies, Nil.\nBaralla de lleons.[Ofensiu]\nLa planteges molt bé, tota l'acció. M'ha agradat llegir-lo i en general et comente que no l'he entens molt bé tot, però en fi... fas penetrar en el món de les eleccions.


El Pozo Múrcia: rival a les semifinals de Copa - Diari de Santa Coloma\nEl Pozo Múrcia: rival a les semifinals de Copa\n18/12/2014 – Marfil s’enfrontarà al conjunt murcià a doble partit, estrenant l’eliminatòria al Jacint Verdaguer.\nAquest matí s’ha celebrat a la Ciudad del Futbol de Las Rozas el sorteig oficial de les semifinals de Copa del Rei de futbol sala. Marfil, Inter Movistar, FC Barcelona i Pozo Múrcia són els equips que han format part del sorteig.\nLes eliminatòries de semifinals han quedat organitzades de la següent manera: Marfil i Pozo Múrcia s’enfrontaran per un lloc a la final, igual que Inter Movistar i FC Barcelona.\nEl conjunt de Xavi Passarrius encetarà la ronda de semifinals a casa (14 de gener) i viatjarà a Múrcia per jugar el partit de tornada el 4 de febrer. Inter Movistar i FC Barcelona també seguiran aquest calendari.\nCal recordar que enguany tot just se celebra la cinquena edició de la Copa del Rei de futbol sala. El Barça, amb quatre títols guanyats, ha estat l’autèntic dominador d’aquesta competició des de la seva creació. El Pozo compta amb tres subcampionats i Inter Moviestar ha arribat a la final en una ocasió.\nArticle anteriorEl juvenil evita relliscar (4-8)\nArticle següentUn bon final de primera volta


La Transquadra i la Barcelona World Race eixos del col·loqui sobre la vela oceànica a dos\nEls patrons de la Barcelona World Race, Anna Corbella i Pepe Ribes, i els de Transquadra, Guillermo Durán, Antoni Nicolau, Marc Mateu i Jordi Mateu han dialogat amb representants dels mitjans de comunicació de tot Espanya en un col·loqui sobre la navegació oceànica a dos celebrat al Real Club Nàutic de Barcelona. El contrast dels regatistes professionals i els aficionats ha enriquit el debat proporcionant noves formes de veure el repte de la navegació oceànica a dos.\nNotícies SET. 28, 2012 11:11\nConvocat per la FNOB, organitzadora de la Barcelona World Race, el col·loqui es va desenvolupar després d'un dinar al principi del qual el representant de la Transquadra, Mico Bolo, va presentar la cèlebre regata que s'organitza cada tres anys i que en l'anterior edició del 2011 incorporar per primera vegada l'etapa des de Barcelona fins Madeira. D'aquesta manera, la regata té dues sortides: la de Saint-Nazaire, que agrupa la flota atlàntica, i la de Barcelona, que es nodreix de regatistes mediterranis. La propera edició de la qual es defineix com la "transatlàntica dels aficionats de 40 anys" salparà de Barcelona el 23 de juliol de 2014. Bolo va assenyalar la importància que Barcelona té en el desenvolupament futur de la Transquadra: "La incorporació de Barcelona a la primera etapa ens ha permès incloure en la regata un bon nombre de navegants mediterranis. Esperem tenir uns 30 vaixells a la sortida de l'propera edició a Barcelona, el juliol de 2014 "\nAficionats davant professionals en un col · loqui ric en contrastos\nEl col·loqui entre els navegants i els representants dels mitjans de comunicació va ser moderat per Víctor Lavagnini i Maria Bertran, i es va basar en diversos eixos temàtics relacionats amb la navegació oceànica a dos, una modalitat de competició que ha rebut un notable impuls els últims anys en la Classe IMOCA gràcies a la celebració de la Barcelona World Race, la primera volta al món a dos sense escales.\nEls regatistes de la Transquadra manifestar en primer lloc la seva admiració per la pressió i responsabilitat dels professionals de la Barcelona World Race. Dirigint-se a Pepe i Anna, Marc Mateu va manifestar: "Nosaltres vam navegar pensant molt en la Barcelona World Race, admirem de vosaltres que pugueu navegar sota la pressió d'haver de rendir sempre al màxim." Al que Pepe Ribes va respondre: "Treballar sota pressió és la meva professió, aquesta exigència la porto a les venes; estic acostumat des de sempre, encara que també vinc del món de les regates d'aficionats. Però tinc la sort de que treballo en el que és meva passió."\nEl col·loqui va abastar un ampli ventall de temes i mostrar la riquesa que suposa la navegació a dos com experiència esportiva, tècnica i humana. Els navegants participants responien a diversos dels diferents models de complementarietat que es donen en les parelles oceàniques. Guillermo Durán i Antoni Nicolau, són dos navegants solitaris que havien navegat molt poc en doble i van trobar l'experiència de la Transquadra molt enriquidora. Tots dos van coincidir que la Barcelona World Race havia estat un referent: "Navegar en solitari és diferent després d'haver travessat l'Atlàntic a dos - va comentar Antoni - l'experiència ha estat magnífica. A més hem pogut aplicar estratègies i tècniques que vam estudiar seguint la Barcelona World Race, i molt especialment participant en el joc virtual." Guillermo, per la seva part, va mostrar la seva admiració per Pepe i Anna i es va declarar un fervent seguidor de la regata: "Vaig estar al mar a les dues sortides de 2007 i 2010. Imaginava que algun dia podria fer el mateix. A la Transquadra m'he sentit una mica més proper."\nAquest tema va portar a situar la navegació a dos en la seva dimensió esportiva entre la navegació en solitari i amb tripulació. Jordi Mateu va assenyalar que l'experiència amb el seu germà Marc no li havia sorprès [són germans bessons], ja que es coneixen a la perfecció, tot i que confessa que ell és menys competitiu. Cap dels patrons de la Transquadra manifestar haver-se sentit pressionat pel company, encara que Guillermo va reconèixer que en solitari navegava més alleujat, almenys pel que fa a la gestió de la son: "En solitari dormo quan vull; a dos estic subjecte per les guàrdies i al final vaig acumular son endarrerit." Anna Corbella va compartir la seva opinió: "Sí, en solitari dorms millor. A dos estàs subjecta també al ritme i la manera de fer del teu company. Jo vaig tenir sort que amb Dee Caffari ens vam portar de meravella i ella sabia molt bé el tipus de esforç que requeria cada maniobra."\nPepe Ribes, que va arribar al món de la navegació a dos provinent dels equips amb tripulació de la Volvo Ocean Race va explicar amb claredat les diferències de pressió: "Amb tripulació quan entres a la teva guàrdia estàs pressionat pels teus quatre companys. No pots baixar el ritme del grup. A dos, a la Barcelona World Race, és molt diferent. Quan relevas al teu company estàs sol, però tens molta major responsabilitat: has de saber fer el que en la Volvo fan els teus companys de guàrdia i a més portar la tàctica i estudiar la meteo. L'experiència de la Barcelona World Race m'ha permès aprendre moltes coses valuoses, com, per exemple, la meteo i això ha estat molt important per a mi. "\nEls periodistes assistents van intervenir activament en el col·loqui i es van debatre algunes idees sobre com millorar la difusió de la vela oceànica en els mitjans de comunicació espanyols i de la necessitat de crear més regates com la Transquadra que proporcionin un escalafó perquè els aficionats, sobretot els més joves, puguin accedir a les regates oceàniques d'elit. El col·loqui va concloure amb la ferma decisió de repetir el model, que els assistents van valorar amb satisfacció, amb altres temes relacionats amb la regata oceànica.


Russafi: UNA SUMA DE DISTINTES LLENGÜES Y CULTURES HA DONAT LLOC A LA PARLA AUTÓCTONA VALENCIANA DE HUY\nUNA SUMA DE DISTINTES LLENGÜES Y CULTURES HA DONAT LLOC A LA PARLA AUTÓCTONA VALENCIANA DE HUY\nLa Comunitat Valenciana ha segut al llarc de l’historia una encreuà de llengües y cultures, una encreuà de camins aon coincidixen o s’enfronten distints pobles y civilisacions.\nTotes elles han anat conformant, en el pas del temps, la llengua, cultura y personalitat valencianes. La suma de totes estes llengües y cultures ha donat com a resultat la Llengua y Cultura Valencianes.\nPer ací ha passat grecs, fenicis, ibers, romans, gots, visigots, araps, judeus, castellans, navarresos, galecs, aragonesos.... y tots han deixat, en major o manco quantia, lo seu pes cultural y llingüistic, sobre tot els ibers, romans y araps.\nEls catalanistes, no obstant, pretenen fer “tabula rasa” de tot allo, perque aixi se’ls ensenya y estos accepten, sense cap d’aparat critic, tan singular dogma de fe.\nPera els catalanistes, el poble valencià naix” en 1238, en esta fecha cifren el “naiximent d’un poble”, el valencià, de sa llengua y cultura.\nEs dogma de fe, que deu avalar –avalen tot lo que diuen els catalanistes, siga lo que siga- la suposta “comunitat cientifica internacional”. Ses seguidors no pregunten, ni se pregunten, mes.\nCreuen, mes o manco, a peus juntets que aci, a l’aplegà del rey Jaume I el Reconquistaor, aci no hi havia cap, es donà un “buit demografic”, y pera el cas de que hi haguera algu, degueren ser tots, segons el pareixer catalaniste, sorts y muts, no parlaven res, cap de llengua, y, gracies als soldats repoblaors catalans, la majoria anafabets, que aplegaren de saqueig en Jaume I, hasda que no nos alfabetisaren en catala, no tinguerem una llengua “autoctona”.\nD’un plumaç, els catalanistes se carreguen tota l’historia anterior del poble valencià, aquella que escomençà a lluir ya en el poble iberic, en les tribus edetanes y contestanes que foren importants agents de culturisacio y quina parla fon el primer solage de la Llengua Valenciana.


Les escoles de l’Urgell tenen 237 persones confinades per Covid – Comarques de Ponent\nLes escoles de l’Urgell tenen 237 persones confinades per Covid\nL’Urgell té aquest dijous dos centres educatius tancats (l’escola i la llar d’infants de Tornabous) i un total de 237 persones confinades per Covid.\nUn total de 80 persones aïllades -67 alumnes i 13 docents- corresponen a l’escola Espígol de Tornabous. També hi ha dos grups confinats a l’institut Lo Pla d’Urgell de Bellpuig (amb 39 alumnes aïllats) i a l’institut Ribera del Sió d’Agramunt (amb 38 alumnes aïllats). A més, hi ha grups confinats a l’escola Guillem Isarn de la Fuliola (amb 21 persones -20 alumnes i 1 docent- mentre que ahir eren 30 els aïllats); a l’escola Vedruna de Tàrrega (amb 22 persones aïllades -21 alumnes i 1 docent), a l’escola Valeri Serra de Bellpuig (amb 19 persones aïllades -18 alumnes i 1 docent) i a l’escola Alba de Tàrrega (amb 16 persones aïllades -11 alumnes i 5 docents). Finalment hi ha una persona confinada a l’escola Macià Companys d’Agramunt i a l’Escola Ondara de Tàrrega.\nL’escola i la llar d’infants de Tornabous van ser les primeres en tancar de Catalunya aquest segon trimestre de curs. Salut va dur a terme ahir un cribratge massiu entre tots els alumnes i docents del centre.


XIII Memorial Joan Gomis — FundiPau\nEl jurat del premi de periodisme solidari Memorial Joan Gomis ha guardonat en aquesta edició, en la categoria d’obres periodístiques, el reportatge“Cómo salir de la cárcel cuando es tu casa”, de Lucas Font, realitzador audiovisual i antropòleg social i cultural, i de Julia Fernández Cadenas, periodista. L’article es va publicar a la secció Planeta Futuro de El País, dedicada a donar cobertura informativa al desenvolupament humà i social sostenible. La obra periodística mostra una trista realitat a Àsia, un continent poc tractat pels mitjans de comunicació occidentals.\nEls premis estan dotats, en ambdues modalitats, amb 1.500 euros. Les revistes culturals El Ciervo i Foc Nou publicaran un text escrit pels guanyadors. Així mateix, els premiats rebran amb el premi una il·lustració original realitzada per Joan Gomis en un acte que tindrà lloc el 15 de novembre al Col·legi de Periodistes de Catalunya.


Sharon Osbourne s'uneix a Bill Maher per a la primera entrevista després de la sortida 'Talk' - Temps Real Amb Bill Maher\nAnne Amb Un E\nPrincipal / Temps Real Amb Bill Maher\nLa primera entrevista de Sharon Osbourne des que va sortirLa Xerradadesprés d’una controvèrsia en antena es produirà a HBO’sTemps real amb Bill Maherel 16 d’abril.\nSegons HBO, Osbourne s'asseurà amb Maher per a una entrevista individual a l'estudi per parlar del drama que l'envolta.Parlarcomentaris que van conduir a una acalorada discussió amb Sheryl Underwood i la seva eventual sortida del programa. La taula rodona de l’episodi també inclourà Ian Bremmer, president d’Eurasia Group i GZERO Media i amfitrió de PBS ’Món GZERO, i Rosa Brooks, professora de dret de la Universitat de Georgetown i autora del nou llibreTangled Up in Blue: Policing the American City. L'episodi també estarà disponible per reproduir-se a HBO Max.\nAquesta entrevista arriba després que Osbourne sortís del programa de tertúlia diürn de la CBS que havia estat al panell des que es va estrenar el 2010. Al març,La Xerradava fer un parèntesi després d’una acalorada discussió sobre les observacions de Piers Morgan sobreBon dia Gran Bretanyasobre l’assentament de Meghan Markle i el príncep Harry amb Oprah Winfrey. Després dels seus comentaris sobre Markle (inclòs no la creuria si em llegís un informe meteorològic), Osbourne va publicar un missatge de suport per a ell a Twitter.\nMentre esteu al vostre costat, el vostre amic, sembla que doneu validesa o refugi a alguna cosa que ell hagi pronunciat que sigui racista, va dir Underwood al programa després d’això.\nEm sembla que estic a punt de posar-me a la cadira elèctrica perquè tinc un amic que molta gent creu que és racista, de manera que això em fa ser racista, va respondre Osbourne.\nDesprés d'aquest episodi i del parèntesi inicial, va arribar un informe que al·legava aixòOsbourne tenia una història d’utilitzar un llenguatge racista. El parèntesi es va allargar.La Xerradano va tornar fins al 12 d’abril, dues setmanes després que es va anunciar aixòOsbourne sortia.\nSharon Osbourne ha decidit marxarLa Xerrada, Va dir CBS en un comunicat aleshores. Els esdeveniments de l'emissió del 10 de març van molestar a tots els implicats, inclòs el públic que mirava a casa. Com a part de la nostra revisió, vam concloure que el comportament de Sharon amb els seus amfitrions durant l'episodi del 10 de març no s'ajustava als nostres valors per a un lloc de treball respectuós.\nTemps real amb Bill Maher, Divendres, 10 / 9c, HBO\nEls Misteris Moderns De L'assassinat De La Senyora Fisher\nUna Mica Tard Amb Lilly Singh\nUn Públic Petit\nEl Llegat De Júpiter