Jornades sobre Cooperativisme 2013\nLa consolidació del projecte cooperatiu Fiare - Banca Popolare Etica Clara Soler Roig Responsable de l'Àrea Sociocultural de Fiare\nFiare - Banca Popolare Etica ha\ncomençat el 2014 amb un gran objectiu: intentar tancar durant aquest any el procés d'integració entre els dos projectes cooperatius i convertir en realitat el somni de milers de persones: disposar d’una eina financera cooperativa i de banca ètica al servei de projectes amb un alt grau valor social. Fem una mica d’història. El projecte cooperatiu va començar ara fa una dècada a Euskadi. Un grup d’entitats del tercer sector van decidir buscar aliances amb altres entitats, tant del País Basc com a d’altres comunitats autònomes, que volguessin posar en funcionament una eina d'intermediació financera que servís al sector. A molts territoris existien grups d'àmbit parabancari, de finançament solidari i de caixes autogestionades, i de mica en mica el recorregut de Fiare ha permès anar incloent bona part d’aquests grups en la construcció d'un projecte d'àmbit estatal que fos banca regulada i que alhora estigués al servei d'un sector que treballa amb uns valors diferents dels del sistema imperant. Aquests deu anys han servit per a teixir aliances entre les diferents entitats que es mouen en un context molt ampli com ho és el de l’economia social, l’economia solidària i el tercer sector. Fiare ha tingut la capacitat d’aglutinar al conjunt del territori de l’Estat espanyol 519 entitats que han apostat políticament amb el seu capital social per assumir el repte de muntar una estructura cooperativa que a mitjà termini pogués donar serveis a les entitats. Ha estat una dècada d’establir ponts, de conèixer-se millor les unes a les altres i, sobretot, d’anar fent passos per a crear una entitat n 22\nfinancera de banca ètica, cooperativa i regulada. En l’endemig ens hem trobar amb la crisi financera i bancària. Una crisi que ha fet ressaltar les males pràctiques financeres de la banca tradicional i que ha fet obrir els ulls a moltes persones i entitats sobre l'ús dels diners i la capacitat que tenim les persones d’intervenir en l’economia amb gestos tan senzills com on dipositar l’estalvi. La principal diferència entre Fiare - Banca Popolare Etica i la banca convencional és que l'entitat cooperativa de banca ètica només inverteix els diners de les persones i entitats estalviadores en projectes socialment transformadors. A hores d’ara, els principals àmbits de finançament són la inserció social i laboral de les persones, l'educació i cultura, la sostenibilitat ambiental i el comerç just i la cooperació al desenvolupament. El 2012, Fiare i Banca Popolare Etica van aprovar en les seves respectives assemblees el procés d'integració de les dues entitats. L'objectiu era construir una eina financera que superés les barreres de les fronteres nacionals i que, amb el temps, pogués arribar a convertir-se en un model de banca ètica a escala europea. Els reptes que teníem davant nostre no eren fàcils, però crèiem que aquest era el camí més ferm i de futur. Aquest any i mig ha servit per a fer una feina sociopolítica important. Malgrat que les dues entitats ja feia un quant temps que treballaven plegades en el finançament de projectes al conjunt de l’Estat, la integració ha suposat un pas més en el terreny polític. La integració comporta la creació d’un sistema de govern entre la base social dels dos països: deixar de mirar-se internament i fer un gir per núm. 374 - Març 2014 n\nmirar l’altra realitat i aprofitar el millor de totes dues. Banca Popolare Etica té una llarga experiència en el finançament de projectes en diferents àmbits i una estructura associativa molt potent quant a la participació de les persones de la base social interessades a esdevenir membres actius de la cooperativa. És una entitat amb 36.888 socis, 5.897 dels quals són persones jurídiques, i té una intermediació financera de més de 1.500 milions d'euros (www.bancaetica.it ). D’altra banda, des del punt de vista dels tràmits legals, la integració està suposant la superació d'uns reptes importants per a l’establiment d’un projecte cooperatiu en dos països diferents. La legislació bancària és complexa, i en el marc de la crisis financera i econòmica actual les entitats reguladores són més cautes i observadores davant els canvis i els projectes ambiciosos. El mes de desembre del 2013, vam obtenir l’autorització formal del Banc Central Italià per a obrir una filial en territori espanyol, i des de llavors els passos en el camp tècnic han estat continuats per a intentar disposar dels nous serveis en el quart


Centelles, capital de la tòfona - Canal Taronja Osona i Moianès\nIniciNotíciesCulturaCentelles, capital de la tòfona\nCentelles s’ha tornat a convertir aquest cap de setmana en la capital de la tòfona, amb una nova edició de la Fira de la Tòfona. Dissabte i diumenge els carrers del municipi es van guarnir d’aparadors on els assistents podien conèixer a fons aquest producte culinari tan preuat.\nLa situació actual de la tòfona al país és precària i la temporada es preveu de les pitjors dels últims anys. Tot i això, l’interès del públic cap a aquest producte no ha disminuït, i això s’ha notat en l’assistència als tallers de cuina.\nLa desena edició de la Fira de la Tòfona de Centelles va tornar a posar en valor tots els productes que es poden realitzar amb la tòfona. L’escassa collita s’ha pogut regular gràcies a la tòfona de cultiu.\nEl programa de la Fira es va completar amb diferents activitats com els tallers de cuina en què el públic va poder aprendre a cuinar diferents productes amb tòfona i també el concurs de cerca amb gossos tofonaires.


Rick Treffers, el turista que ja no escriu cançons d’amor - Cultur Plaza\nNOVA ETAPA: ADEU A MIST\nRick Treffers, el turista que ja no escriu cançons d’amor\nVALÈNCIA. Qui carrega els amplificadors de Dylan segur que no li veu la gràcia a la Gira que Mai Acaba. Ho pot assegurar un músic que coneix bé el pes d’una actuació. “Ja em costa eixir amb amplificadors que pesen molt i haver de portar-los jo”, confessa Rick Treffers (Heemstede, 1967). A ell li han adjudicat el títol d’Holandés Errant pel poder evocador de la figura i perquè hi ha un poc de veritat en la descripció: és holandés i viu lluny de casa. Però també és de veres que els últims anys, llevat de curts interludis de gira, només ha deambulat pels carrers de València.\nAcí es va instal·lar fa set anys i no pensa massa en marxar, com tampoc pensava abans que descansaria la seua guitarra vora el Mediterrani. “Si haguera tingut més diners, haguera viscut en altres llocs. Com a músic m’estimulen els projectes nous i la gent nova. Però ara hauria de començar de nou a buscar treball perquè amb els meus projectes puc subsistir ací, i em fa peresa anar a altre país com un estudiant, a treballar a un bar”, es justifica el músic.\nLa peresa s’ha activat amb la maduresa com un instint animal en qui va ser líder de Mist, banda de vocació indie pop quan l’indie era una actitud més que un filtre fotogràfic. “Hui és com una etiqueta cool. Abans significava inclús tocar un poc malament, ser alternatiu, barat, un poc lo-fi, grups com Luna. Ara quasi tot el que no està en una multinacional i munta el seu segell és indie; l’etiqueta ja no significa res per a mi”, argumenta. De l’època amb la banda es queda amb la sensació d’haver cultivat un públic fidel: “Vam organitzar un concert a la sala 16 Toneladas i van vindre unes cent vint persones. D’això estic orgullós, eixe és el meu públic. En són poques, però en són cent vint. Això és èxit personal, la resta sort i coses que no pots controlar”.\nAra es presentarà simplement com a Rick Treffers i el motiu també té relació amb el quart pecat capital: “Vaig reprendre Mist a 2014 però en realitat vaig compondre i arranjar jo l’últim disc. I moltes voltes tocava jo a soles amb la guitarra perquè girar amb una banda per Espanya és car. Sovint em preguntaven pel grup i em feia peresa explicar-ho”, es desprén. Al mateix temps, l’ascens d’un raper anglés anomenat també Mist va provocar-li algun maldecap: “Ens oferien 25.000 euros per tocar en un festival de música urbana. Els vaig preguntar si estaven segurs que ens volien a nosaltres. Quan van caure en l’error es van disculpar i ens van dir que la nostra música també molava”. El músic va decidir acabar amb el guirigall de noms, ja que sembla que “Rick Treffers músic només n’hi ha un”.\nDiu que es troba en un moment de transició especialment productiu: té una vintena de cançons preparades, una novel·la enllestida i alguns temes més per a El Turista Optimista, el seu alter ego. “Són noves cançons sobre tòpics (espanyols), però profunditzant un poc”, explica sobre el seu Mr. Hyde, una proposta que va nàixer a 2013 fruit de la seua mirada de nouvingut i de la necessitat d’alleujar la càrrega melancòlica de Mist. El Turista Optmista és Treffers vestit de blanc i amb ganes de riure davant el públic, i així es presentarà de nou a Mar d’Amura el pròxim dijous i a Rambleta el 22 d’abril.\nTurista és, també, la condició del desarrelat\n“Una persona que se’n va a viure a altre país serà turista sempre. També a casa. Quan torne a Holanda estic bé amb la família i amics, però sovint pense ‘que faig ací’. I el mateix m’ocorre a València”, explica el músic. Eixa situació té alguns rèdits creatius, admet, com poder crear un diari d’a bord melòdic amb les experiències derivades del xoc cultural. “La veritat és que quasi tots els tòpics amb els quals vaig arribar s’han confirmat”, comenta divertit.\nJa són set anys a València i en pot fer recompte d’alguns:\n1- La calidesa (humana): “Vaig vindre perquè el públic és molt càlid. Eixa calidesa és instantània. T’abriguen en el primer moment i et suggerixen fer una paella el següent diumenge, però no és en de veres. Això era molt confús per a mi al principi”.\n2- El pensat i fet: “Volia muntar un concert i vaig parlar amb l’amo de la sala, que em va comentar que eixa setmana no perquè era Sant Vicent, i la següent començaven exàmens. Vaig emplaçar-lo a octubre i em va contestar que quedava molt lluny. I després em van cridar de sobte i es va muntar tot en un dia. Organitzar és una paraula del nord d’Europa. També és cert que allí ens oblidem de deixar fluir les coses”.\ni 3- El soroll: “A això no m’acostumaré mai”.\nEn la seua versió més lúdica, Treffers adopta una actitud de columnista que té continuïtat als articles que envia periòdicament a una revista holandesa, on narra la seua vida mediterrània. Així manté viu al jove escriptor que volgué ser quan amb 15 anys devorava Slauerhoff, un poeta navegant holandés. “Ell escrivia en un to melancòlic, i jo em vaig posar a escriure poemes i relats molt roïns”, recorda amb humor el músic, qui abandonaria la literatura per la guitarra.\nA banda de la revista, la prosa li va reclamar de nou quan un fan holandés, editor de llibres, li va suggerir que recopilara les anècdotes personals que conta als concerts. La idea ha agafat cos de novel·la autobiogràfica després d’un procés de dos anys amb capítols de retir creatiu en cases que li prestaven amics a Calicanto o Aras de los Olmos. Així que tres dècades després complirà el somni adolescent: “És bonic. Quan tenia vint anys tenia estil però no massa a dir. Ara puc contar coses”. El llibre serà publicat a Holanda a la tardor, a l’espera que alguna editorial espanyola s’interesse a traduir-lo.\nPer altra banda, d’aquelles primeres lectures sí que es va filtrar alguna cosa en les composicions de Mist. “La malenconia”, confirma, “sempre ha estat en mi”. En la seua nova etapa es manté dins d’eixa boira, però li preocupen temes diferents. “No hi haurà cançons d’amor”, anuncia, definitiu, i raona: “Continua sent un tema interessant però m’he centrat en altres coses com la mort, el temps que s’escapa entre els dits… Tinc cinquanta anys i pense què faré la resta de la meua vida”. També apunta que en alguns temes ha començat a mesclar el castellà amb l’anglés: “És natural, ja parle millor l’espanyol que l’anglés”, argumenta, i diu que vol provar alguns temes nous en dos actuacions, a Rivendel (28 d’abril) i La Edad de Oro, el 8 de juny, acompanyat de músics que han treballat amb ell com Gilberto Aubán i Lourdes Casany.\nSap Treffers que als cinquanta no ha baixat el ritme, que la peresa és només una aliada per desfer-se de coses accessòries, com calcular si les noves cançons prendran forma de llarga duració o d’EP. Això no li importa. Sí continuar fent el que li agrada, com les lliçons d’anglés musicades itinerants que impartix amb el projecte Singing in English, o ser un joglar optimista, o un escriptor o també un guia turístic. Sí, potser se’l creuen conduint un grup d’estrangers al vell llit del riu. Tots són el mateix:\n–No vull vendre històries falses. Sent més jove potser vols aparentar i amagues certes coses perquè la gent et veja més cool. Però jo no sóc així i no estic ací per a guanyar likes.


Vila-real ofereix 1.570 places per a practicar esport a l'estiu en la 35a Escola Esportiva d'Estiu i l'Estiu Actiu - Ajuntament de Vila-real\nVila-real ofereix 1.570 places per a practicar esport a l'estiu en la 35a Escola Esportiva d'Estiu i l'Estiu Actiu\nLa campanya esportiva d'estiu, amb l'Escola Esportiva d'Estiu i Estiu Actiu, compleix 35 edicions amb una àmplia oferta per a la pràctica d'activitats esportives durant les vacances. En total, s'ofereixen enguany 1.570 places, que se sumen a l'oferta de socis de Reserclas, amb 22 classes a la setmana i 2.640 places en col·laboració amb 14 gimnasos. La piscina del Termet, que obrirà el cap de setmana del 15 de juny en horari de 10.00 a 21.00 hores i l'acord amb la piscina del Club de Tennis per a derivar algunes de les activitats completen les possibilitats esportives de l'estiu.\nPiragüisme, activitats aquàtiques, pilota valenciana, iniciació a la vela, paddle surf, marxa de muntanya amb acampada, jocs, iniciació al judo o rutes cicloturistes són les propostes per als més joves, dividits en grups segons l'edat: Iniciació (nascuts entre 2011 i 2013), Aventura (entre 2003 i 2006) i Descobriment (de 2007 a 2010). Del 25 de juny al 2 d'agost, en diferents torns, podran participar en alguna de les tres modalitats, que s'oferiran en espais com el pavelló Bancaixa, el Sebastián Mora, el Trinquet Municipal, la piscina coberta i la del Termet, entre altres. El preu d'inscripció és de 20 euros per als grups d'Iniciació i Descobriment i de 75 euros per al grup d'Aventura, ja que en aquest cas s'inclou una estada a Morella.\nD'altra banda, la programació de l'Estiu Actiu, oberta a tots els públics, ofereix 970 places en activitats com ararnatació per a xiquets de 3 a 14 anys i per a adults; aigua-salus i natació terapèutica per a joves, pilates, ioga, activitats aquàtiques per a majors de 60 anys i també per a bebés, a les quals se sumen ritmefit, cicle-ritme i ball-fit, entre altres. La campanya es desenvoluparà entre la piscina coberta, la sala polivalent i l'annex del pavelló Bancaixa i la sala Ritme, amb la mateixa durada que l'Escola Esportiva. Els preus van des dels 6 euros de les activitats aquàtiques per a majors als 37 euros de les classes dirigides per a bebés en l'aigua.


Sánchez resta pes a Iglesias al crear quatre vicepresidències\nEl cap de l'Executiu eleva Teresa Ribera i dona la representació a María Jesús Montero per contrarestar el líder morat\nEl president comunicarà el nou Govern al Rei diumenge i el primer Consell de Ministres serà dilluns\nMadrid 09 de de gener del 2020. Actualitzada 10 de de gener del 2020 a les 10:26\nEl PSOE i Podem continuen mirant-se amb recel. Malgrat haver tingut dos mesos per pactar el Govern de coalició, d’haver firmat un protocol de no agressió i d’assegurar que s’han vacunat contra la descoordinació, la desconfiança continua present. Aquest dijous aquesta suspicàcia va cristal·litzar en forma de nomenaments. La Moncloa, molesta per les filtracions dels morats, va anunciar la creació d’una quarta vicepresidència que dilueix el pes de Pablo Iglesias. La ministra d’Hisenda, María Jesús Montero, serà també la portaveu governamental. Substitueix Isabel Celaá i confirma la tesi que Pedro Sánchez elegeix dirigents capaços de contrarestar l’impuls mediàtica del cap podemista.Diumenge, el president comunicarà al Rei la composició del nou Executiu.Dilluns tindrà lloc la presa de possessió dels membres del gabinet i dimarts se celebrarà el primer Consell de Ministres. [Seguiu les últimes notícies sobre el Govern de Pedro Sánchez en directe.]\nLa tensió entre els socis de la coalició s’ha gestat en les últimes 48 hores. Primer, els morats van anunciar, sense esperar Sánchez, els noms dels seus ministres i càrrecs intermedis, cosa que va provocar un profund malestar en l’entorn del president. El cap de l’Executiu va reaccionar aquest dijous, al transmetre que no hi hauria tres vicepresidències, com els seus donaven per fet, sinó quatre: tres del PSOE i una de Podem, que ocuparà Iglesias.\nTota l’operació es va fer d’esquena als seus socis, que van acollir amb sorpresa i enuig el nou nomenament i ara veuen com el pes polític del seu líder en el Govern queda diluït. Com més vicepresidències hi hagi, menys importància té el càrrec de vicepresident.\nAl decidir que siguin quatre, Sánchez bat aquí el rècord de vicepresidències en el Govern central, que fins ara teniaJosé Luis Rodríguez Zapatero amb tres. La primera serà per a Carmen Calvo, que revalida el seu lloc i s’encarregarà, com va avançar dimecres EL PERIÓDICO, de la memòria històrica. La segona, per a Iglesias, que coordinarà la part social. La tercera, per a Nadia Calviño, que continuarà ocupant-se de l’àrea econòmica. I en la quarta, com a gran novetat, hi haurà Teresa Ribera, fins ara titular de Transició Ecològica, que dirigirà tot el relacionat amb el medi ambient i el repte demogràfic, amb un èmfasi especial en la anomenada Espanya buidada. Molt reputada en el seu sector, va guanyar fort pes polític en els últims mesos. Va ser la impulsora d’acollir la COP25 a Madrid i el president, indiquen els seus col·laboradors, va estar especialment satisfet amb la seva actuació.\nL’ascens de Ribera no només diluirà el pes polític d’Iglesias perquè hi haurà una altra dirigent que tingui el mateix càrrec que ell, sinó també per les seves atribucions. El líder de Podem té a càrrec seu l’Agenda 2030, els objectius de l’ONU per al desenvolupament sostenible, però bona part d’aquests tenen a veure amb la lluita contra el canvi climàtic, un apartat que serà competència de Ribera. El líder morat estava especialment orgullós d’haver aconseguit aquest departament i en va presumir en converses que van aixecar polseguera a la Moncloa.\nFonts governamentals confirmen a aquest diari que «no ha agradat» no només la filtració, sinó també que hagi posat l’accent en el pes exterior que té aquesta cartera. La maniobra de Sánchez, expliquen les mateixes fonts, és una manera de tallar les ales que Iglesias mirava de desplegar a l’esfera internacional.\nL’anunci va ser una decepció per als morats, que van entendre ràpidament que la creació d’una quarta vicepresidència resta pes polític a Iglesias, informa Miguel Ángel Rodríguez, tot i que els dirigents podemistes van evitar manifestar aquest enuig en públic.\nRibera, un ascens guanyat a pols\nÚltimes notícies d'Espanya, Pedro Sánchez i els seus ministres | Directe.\nFins aquest incident, els dos dirigents havien demostrat el seu idil·li en públic. Durant la firma del pacte per governar junts i al llarg de les seves intervencions en el ple d’investidura, tots dos van manifestar públicament la seva «lleialtat». «Bé està el que bé acaba», va resumir el president. No obstant, després de les declaracions, el PSOE i Podem han mantingut la guàrdia en alt, conscients que la pugna continuarà.\nUna altra novetat coneguda aquest dijous. El ministeri d’Administracions Públiques es manté, malgrat que en els últims mesos es donava per fet que quedaria integrat a una altra cartera. L’àrea havia estat en mans de Meritxell Batet, però des que va ser elegida per presidir el Congrés, les seves competències les havia assumit Luis Planas, al capdavant d’Agricultura.\nPSOE Pablo Iglesias Govern Pedro Sánchez Podem Nadia Calviño Carmen Calvo


Inici › Activitats › Any de rondalles › Desembre\nEls contes de fades preparen a l’infant per obtenir una comprensió preconscient dels conflictes que el podrien pertorbar si aquests afloressin a la consciència. Malgrat tot, aquestes idees ancorades a la seva ment preconscient o inconscient són susceptibles de comprensió per part de l’infant quan estigui madur per entendre-les. A través del llenguatge simbòlic dels contes de fades l’infant pot ignorar el que no es troba al seu abast, reaccionant només al que s’ha expressat a nivell superficial. Gràcies a aquest fet serà capaç també d’anar desvetllant, gradualment, alguns dels significats amagats darrere els símbols que utilitza la història, a mida que vagi aprenent a dominar-los i a treure’n profit.\nFragment de Psicoanálisis de los cuentos de hadas, Bruno Bettelheim\nI aquells parracs es van transformar en un vestit de tela d’or i plata, brodat amb pedres precioses.\nLa natura envejosa de la madrastra emergeix en tota la seva plenitud. […] Aquí ens trobem amb una dona tan decidida a convertir-se en la reina mare que no es detindrà davant res fins tenir la certesa que una de les seves filles es casa amb el príncep. La seva ambició és tan gran, la seva enveja vers la Ventafocs tan compulsiva, que està disposada a mutilar les seves filles perquè una d’elles arribi al tron.\nLa total indiferència per la seva pròpia carn i per la seva pròpia sang l’assenyala com una de les dones més malvades dels contes de fades, una representació absoluta de la mala mare.\nLa primera Ventafocs que coneixem s’anomena Yeh-hsien, i la seva història va ser recollida al voltant del 850 dC a la Xina. […]\nEl perdurable atractiu de La Ventafocs no només deriva del pas de la misèria a la riquesa que realitza l’heroïna, sinó també de la connexió que estableix la història amb els conflictes familiars clàssics, que van des de la rivalitat entre germans fins a la gelosia sexual. […]\nMorta la mare bona, la mala mare –viva i activa– pren les regnes de la casa i causa tot tipus de problemes a la Ventafocs, però sense aconseguir evitar el seu triomf final. En aquesta escissió de la figura materna en dos pols oposats, els psicòlegs han vist un mitjà per ajudar als infants a elaborar els conflictes que sorgeixen quan comencen a madurar i a separar-se dels seus primers cuidadors. La imatge de la mare bona es preserva en tota la seva glòria, mentre els sentiments de desemparament i ressentiment s’expressen a través de la figura de la madrastra, malvada i rapinyaire.\nEls contes de fades atorguen molta importància a les aparences, i la bellesa de la Ventafocs, unida al seu magnífic vestuari, la fa destacar com la més formosa de la terra. L’heroïna, a través del treball i la bellesa, conrea el seu camí cap a l’èxit.\nIl·lustrat per Roberto Innocenti\nIl·lustrat per David Roberts\n-Per tornar a casa teva primer has d’espolsar el meu cobrellit de plomes. Així podrà nevar al món…\nLa figura de Madrenieve o Frau Holle ha dado pie a muchas investigaciones y especulaciones. Se la vincula con antiguas diosas germánicas y viejas tradiciones, aunque hay gran diversidad de interpretaciones. […] No obstante, el relato original habla de rivalidades y conflictos reales que se dan en una familia por causa de este tipo de preferencias por un hijo respecto a otro.\nEl salt de l’heroïna a l’interior del pou representa el descens a l’inconscient, un trànsit, característic dels contes de fades, que la diposita en un món encantat, molt diferent del món que ha deixat al darrere. […] En realitzar fidelment les tasques assenyalades per la bruixa, l’heroïna posa a prova la seva capacitat i recupera la condició de treballadora infatigable. Ja està preparada per tornar al «món real»; l’experiència l’ha tornat més sàvia i està orgullosa del seu èxit.\nLa qualitat ambigua de bruixa i fada era, en efecte, un tret comú a finals de l’Edat Mijana a Europa, perquè Mare Neu no només s’havia convertit en una figura malèvola/benèvola, que es remuntava a una gran deessa mare pagana i als ritus d’iniciació, sinó també a una senyorial i perillosa figura de resistència a la cristiandat, la qual havia demonitzat les seves virtuts.\nIl·lustrat per Noëlle Granger\nIl·lustrat per Inge Steineke


Viure a la baixa edat mitjana: Mur: la vida en un castell baixmedieval\nMur: la vida en un castell baixmedieval\nMarta SANCHO i PLANAS (dir.), Mur, la història d'un castell feudal a la llum de la recerca històrico-arqueològica, Garsineu Edicions, Tremp, 2009, 346 pàgs.\nAquest llibre recull dels resultats de la recerca històrico-arqueològica duta a terme al castell de Mur (Pallars Jussà). En aquest castell, una de les fortificacions catalanes més notables del segle XI, es va realitzar, entre els anys 1997 i 2002, una intervenció arqueològica, que ha permès de conèixer més bé la història d'aquest edifici excepcional.\nEl volum inclou una primera part, dedicada al context i als espais, una segona part centrada en l'alimentació, la higiene i el confort i, finalment, una tercera part que rep el títol de "En la guerra i en la pau: el ferro i els altres materials". La publicació d'aquesta monografia sobre el castell de Mur, juntament amb els estudis sobre la farga de Fabregada i les recerques que hi ha en curs sobre el notable jaciment d'època visigòtica dels Altimiris fan que aquest sector meridional del Pallars esdevingui una contrada ben estudiada i ja força ben coneguda gràcies a aquestes nombroses intervencions arqueològiques en jaciments d'època medieval.\nPublicat per Jordi Bolòs a 4:39


La història d’amor entre ‘Bastià i Bastiana’ de Mozart arriba a Càrcer de la mà de la Diputació\nEl programa ‘Les Arts volant’, fruit del conveni de col·laboració entre la Corporació provincial i el Palau de les Arts, acosta aquesta òpera als municipis valencians\nXavier Rius: “Amb aquesta proposta acostem l'òpera a la gent, perquè els veïns i veïnes aprecien i coneguen en profunditat aquest art”\nEl títol escollit és una de les obres més emotives i interessants de Wolfgang Amadeus Mozart, que va compondre quan tan sols tenia dotze anys. El llibret narra el romanç entre dos joves, Bastià i Bastiana, en un humil llogaret de pastors. Tots dos estan enamorats l'u de l'altre, però la inseguretat els farà recórrer, cadascun pel seu compte, al bruixot Colau perquè amb els seus poders màgics provoque que tots dos tornen a sentir atracció.\nUna màgica història d'amor que arribarà a diferents municipis valencians de la mà de la Diputació de València, a través d'un conveni amb el Palau de les Arts Reina Sofia. La primera parada de les deu representacions ha estat Càrcer, en la Ribera Alta, localitat en la qual s'ha realitzat la presentació oficial d'aquesta proposta. “Es tracta d'un clar exemple del servei que presten les institucions públiques, ja que aconseguim acostar l'òpera a la gent perquè els veïns i veïnes aprecien i coneguen en profunditat aquest art”, ha assenyalat el diputat de Cultura, Xavier Rius.\nAcompanyats al piano per Aïda Bousselma i Husan Park, els artistes del Centre Plácido Domingo canten i declamen, en valencià, el 'Singspiel' sobre el camió-escenari de ‘Les Arts Volant’, que ha dissenyat l'Intendent de les Arts, Davide Livermore. “Aquesta iniciativa és l'exemple perfecte que la política cultural pot canviar la qualitat de vida de les persones”, ha destacat Livermore, qui ha qualificat la jornada com a “nit històrica per al Palau de les Arts”.\nDavide Livermore és també el director d'escena d'aquesta producció amb vestuari de José María Adame i il·luminació d'Antonio Castro, també de l'equip del Palau de les Arts, que inclou un nou personatge, el Patró, interpretat per l'actor Sergio Gil. ‘Les Arts Volant’ ha previst un doble repartiment, que s'alternarà en les diferents representacions de ‘Bastià i Bastiana’: Andrés Sulbarán i Moisés Marín (Bastià), Mariana Mappa i Giorgia Rotolo (Bastiana), i Andrea Pelegrini i Alejandro López (Colau).\nEn última instància, l'alcalde de Càrcer, Josep Botella, ha considerat que ser la primera parada de les Arts Volant representa “un dia especial i excepcional per al municipi”. Botella ha agraït la col·laboració establida entre les diferents administracions en el propòsit “d'acostar a la ciutadania una activitat musical tradicionalment associada a les elits”, per la qual cosa ha considerat la proposta “de molt encertada”, ha assenyalat Una iniciativa en la qual també col·laboraran en la seua difusió la Generalitat Valenciana i l'Ajuntament de València.\nÒpera als municipis valencians\nAquest projecte persegueix fer visible, i itinerant al seu torn, el fascinant món de l'òpera, a més de tractar de projectar sobre les comarques valencianes una activitat pròpia de grans ciutats. Després de Càrcer, la iniciativa arribarà a Benaguasil (8 de juliol), Montaverner (9 de juliol), Guardamar de la Safor (20 de juliol), Albuixec (21 de juliol), Castielfabib (22 de juliol) i Albalat dels Tarongers (23 de juliol).\nAixí mateix, en el mes de setembre es reprendrà la gira per altres tres municipis valencians, com són Sueca, Picanya i Alginet. Un projecte que, segons Xavier Rius, “contribuirà al fet que els valencians i les valencianes cresquen culturalment”, ja que iniciatives com aquesta “permeten acostar un art total, com és l'òpera”. Totes les representacions començaran a les 22 hores, seran a l'aire lliure i gratuïtes.\n*Vídeo en FTP Diputació de València


Però l’edifici d’ara s’ha encongit tant, amb els anys, que amb prou feines el puc reconèixer; i em sembla que ha perdut una de les escales.\nLes monges també eren molt grans i negres, però amb una toca d’un blanc immaculat i emmidonat que podia arrencar el vol en qualsevol moment. Es deien “hermanes”. Eren una autoritat indiscutible, i a mi em semblaven encara més estranyes quan feien desaparèixer les mans dintre les mànigues: cada mà dintre la màniga de l’altra, en una actitud hieràtica i de santa d’estampa.\nDe portes endins, el més important era l’estufa; per tant, suposo que el que més recordo és el fred. Acostar-se a l’estufa era un privilegi al qual gairebé mai no es podia accedir. La meva germana Isabel diu que també portàvem una caixeta de metall amb foradets i amb brases del foc de casa, per escalfar-nos els peus: jo, això, ho tinc enrevessat com un record aliè, tot i que puc veure clarament, en el record, el braseret rectangular i foradat.\nLa monja seia prop de l’estufa. Em sembla que a vegades li anàvem a ensenyar la cal·ligrafia o els nusos de les labors (de quan apreníem a cosir, que era a la tarda) només per sentir l’escalfor a les cames, un instant molt fugisser.\nLes finestres, a l’esquerra, eren o em semblaven molt altes, i en recordo un cel sempre gris o d’una blancor inflada.\nEntre les classes de les grans i de les petites (i petits) hi havia un espai buit, una mena de terra de ningú. Una vegada m’hi van castigar, no recordo per què, i va ser tanta estona que havia d’anar al lavabo, però no vaig gosar sortir-ne o no podia sortir-ne, i vaig fer les feines en un raconet. Ho recordo com una gran angoixa, però la meva néta encara riu, quan ho explico, i quan era petita em deia:\n—Torna-m’ho a explicar!\nJo estava contenta perquè em semblava que ja sabia totes les lletres (les vocals, suposo), però una nena gran em va dir:\n—Ara te les faran enganxar.\nEm va semblar una idea absurda, i no me la vaig creure.\nRecordo també la primera vegada que algú em va parlar de multiplicacions, una cosa molt estranya i incomprensible que tenia categoria de dogma de fe. Si ja sabia sumar i restar, per què m’havien de complicar la vida? El pitjor, però, era que el meu pare hi creia a ulls cecs i no parava de preguntar-nos les taules de multiplicar, a casa, una cosa molt i molt difícil de memoritzar. Havia passat hores al llit plorant i recitant:\n—Dos per dos... dos per dos... quatre!\nAl pati, el millor que podia passar era que trobés un raconet amb sol calentó on ningú no em destorbés. Però hi havia una nena gran (molt gran!) em penso que de Ca l’Efrèn, que insistia en venir-me a buscar per fer-me córrer amunt i avall en un joc que no m’agradava gens.\nA l’escala prohibida a vegades hi anàvem quan tocava estrenar llibreta, una cosa emocionant i excepcional. Al capdamunt de l’escala de mosaic tirant a groc, hi havia una sala amb mosaic tirant a gris, amb un grandíssim armari que ocupava tota la paret de la dreta i que era l’armari del “material”: ple de llibretes blaves molt ben arrenglerades, i de llapis i gomes per estrenar; una mena de cova dels tresors d’Alí Babà. I és que estrenar llibreta, olorar-la, i començar a omplir-la de cal·ligrafia molt ben dibuixada, és un dels plaers més intensos i que he recordat durant tota la vida. Encara ara no em sé estar de comprar una llibreta nova arreu on vaig, i tinc la casa plena de llibretes començades.\nEm sembla que era molt tímida i molt submisa. Quan ens preguntaven la lliçó, anàvem passant amunt o avall de la filera de nenes segons si havíem sabut respondre o no. Un dia, la Carme Forcada (la Carme del Casino) em va dir, incrèdula:\n—Però, a veure, és que tu les estudies, les lliçons?\nI quan li vaig dir que sí, es va sorprendre molt.\nPerò jo l’admirava molt, la Carme, per la manera que tenia de plantar cara a les monges i de dir sense embuts el que li passava pel cap.\nUn dia, però, vaig passar de ser una nena modèlica a una desllenguada, i va ser quan una de les monges més temudes va renyar (o tustar) el meu germà Joan, que llavors era molt petit.\n—Al meu germà, no el toqui!\nI va ser un daltabaix. La monja va anar a demanar explicacions a la meva mare, em sembla. Jo no entenia de cap manera tot aquell enrenou.\nMés endavant, finalment em vaig adonar que córrer m’agradava molt, si ningú no m’hi obligava. Però ja no era a Alpens sinó a Vic, en una escola molt més gran i laberíntica. Però això ja és una altra història.\n"Roser Iborra (Alpens, 1952) es féu popular a través dels contes infantils i juvenils que durant anys publicà a la revista Cavall Fort (recollits l’any 1999 en dos volums: Contes del poble i la ciutat i De casa a l’escola s’hi va pel carrer). En aquest mateix gènere publicà el llibre L’estiu a la ciutat (Premi Lola Anglada 1989). Té una llarga llista de premis en narrativa no específicament infantil, una mostra de la qual són La pubilla blanca (Premi Ajuntament de Calldetenes, 1988, publicat en volum independent el 1998) i Flors (Premi Rovira Redorta 1991, publicat el 1998)."\nPublica AUSA · XX · 148-149 (2002) p. 185-208 © Patronat d’Estudis Osonencs LA LITERATURA A OSONA ENTRE 1952 I 2002 - JESÚS AUMATELL. Vegem raco.cat [Pàg. 18 - PDF 817 kB]\nEn Pere sense por - Adaptació de Roser Iborra de la versió recollida per Joan Amades, amb il·lustracions de Max. Editorial La Galera (1999). Edició exhaurida.\n"Hi havia un noi, anomenat Pere, que era molt valent. Havia sentit parlar moltes vegades de la por, però ell no sabia pas quina mena de cosa era, ni si era una bèstia o una herba o una pedra. I tantes ganes tenia de saber-ho, que un dia va decidir d'anar-se'n pel món a veure si la trobava..."\n↪ En Pere sense por [PDF, 2,68 MB]\nOsona Stream - Autors, obres i persones | Entrevista 27-11-2014\n"La torellonenca Roser Iborra va publicar el seu primer conte infantil a la revista Cavall Fort quan tenia 16 anys. Ara que en té 61 hi continua publicant periòdicament. Fa temps que ha perdut el compte de quants n’hi ha publicat."\nI no et perdis el recull de contes infantils que l'autora publica a Des de la finestra, el seu blog personal.\nSi t'animes i ens vols fer arribar documentació, fotografies, algun record o qualsevol altra cosa que faci referència a aquesta escola de quan érem petits, em pots enviar un correu a gentdalpens@llsuri.com.\nTrobaràs més informació seguint l'esdeveniment a Facebook o al web de l'escola La Forja.\n★ De quan érem petits... L'escola del poble


Dietari d’El Matí (5.9.09) – Dietari a Destemps\nAbril 7, 2009 by enricvila\nDietari d’El Matí (5.9.09)\nEl capi m’havia demanat una col·laboració quinzenal, a publicar dilluns, però em sembla que aniré escrivint, quan em doni la gana, un dietari més o menys telegràfic.\nDissabte, dinar a la plaça del Monestir de Sant Cugat, costelles de xai a la brasa. La plaça ample, el sol espaterrant; li deia a E.: “Si les coses no ens sabessin tan greu, potser no les faríem tant.” Vull dir que sense imaginació no hi ha moral i que, com més tiba l’una més tiba l’altre, i al final et sents com si l’inquisidor Eimerich t’hagués lligat en un poltre de tortures espiritual. Em sembla que si Catalunya hagués tingut una història més digna la majoria de pobles s’assemblarien a Sant Cugat. Tot el nostre segle XX està explicat en el camí que va de la carretera de l’Arrabassada fins al mirador del Carmel.\nBarcelona, bronzejada pel sol de la tarda, sota un sostre de contaminació violàcia que amorosia la línia de l’horitzó i es confonia amb el mar. A l’arribar a casa vaig escriure la resposta a Francesc Vilanova. Encara sóc massa ingenu per entendre que no puc agradar a tothom. El drama de la generació dels seixanta és que gasten una superioritat moral que els va venir regalada per la mort de Franco. Fins ara podien enganyar la gent perque, a causa de la guerra i el franquisme, la majoria no tenia una educació, diguem-ne, gaire bona, però els que venim darrera els veiem el llautó d’una hora lluny.\nAvui diumenge, tot el dia a casa. Llegeixo els dietaris de Junger: la imatge d’un alemany uniformat que odia Hitler i es passeja pel París ocupat ple de preocupacions estètiques, és impressionant. Diu una cosa, parlant de Léon Bloy, que em fa pensar en Torino, la peli de Clint Eastwood. Diu que els errors compten poc en el conjunt d’una vida.\nSí senyor. Hauria d’escriure un article sobre això.\n← Avís informatiu\nDietari d’El Matí (Més Junger) →\n3 pensaments sobre “Dietari d’El Matí (5.9.09)”\nblaufosc | Abril 7, 2009 a les 9:34 am\nAcabo de descobrir el teu blog. M’agrada com escrius perquè, ja estigui o no d’acord amb el que dius, permets, entens i fins i tot promous que la gent pensi d’una altra manera.\nmarc | Abril 7, 2009 a les 5:21 pm\nEspero que la gent d’El Matí pugui fer d’Unió un partit nacionalment radical i jubili els durans.\nJosep Mateo | Abril 24, 2009 a les 10:56 am\nDesde Xixona, l’Alacantí, País Valencià.\nOn puc encontrar els teus anteriors llibres publicats.Donam editorials i llibreries.\nAra estic engantxat a “el nostre heroi” i per\nel teu coneixement pareix ser qe esta molt ben distribuit, l’he vist a llibreris d’Alcoi i d’Alacant.\nMoltes gràcies. [Lluís Companys, la veritat no necessita màrtirs (esfera dels llibres), Macià Alavedra. Entre la vida i la política. (Esfera dels llibres). Gràcies a tu!]


Plenari d’Estrasburg, març 2013: de què va? | Raül Romeva i Rueda\nPlenari d’Estrasburg, març 2013: de què va?\nL’Eurocambra fixa la seva posició sobre el pressupost de la UE per al 2014-2020\nDebat Dimarts; vot Dimecres.\nDimecres, 13 de març, votarem una resolució presentada pels 4 grups principals (PPE, S&D, ALDE, Verds/ALE) on es defineix el mandat del Parlament Europeu per negociar amb els governs dels Estats membres el marc financer plurianual (MFP, o MFF, segons sigles en anglès) 2014-2020. El Parlament Europeu té poder de veto sobre el pressupost de la UE.\nEls Verds hem reiterat que l’acord del Consell Europeu sobre el MFP és un mal acord per a la UE, no només perquè es redueix un pressupost que podria realitzar polítiques de reactivació econòmica, creixement i creació d’ocupació, sinó també perquè es retalla justament allà on calia invertir: en investigació, en programes socials com l’Erasmus, en inversió. Els Verds creuen que el PE s’ha de mantenir ferm i no acceptar un MFP.\nL’Eurocambra també s’ha de pronunciar dimecres sobre el pressupost de 2014, que de fet seria el primer del nou marc financer plurianual, per la qual cosa ambdós vots estan relacionats.\nReforma de la Política Agrària Comuna (PAC)\nEls Verds volem\nUna PAC justa i solidària: limitar les subvencions a 100.000 euros per agricultor per any, redistribuir\nUna PAC verda: regles clares per rotació de cultius, respecte al medi ambient, us sostenible de l’aigua, respecte a les directives de aigua i pesticides.\nUna PAC globalment responsable : eliminar els incentius per tal que les asseguradores de risc entrin al mercat alimentari i especulin. Prohibir la subvencions a l’exportació.\nActualment, en tots els Estats membres, només alguns productors agroindustrials (el 0,12% del total), majoritàriament grans empreses, reben més de 300.000 euros l’any, principalment per augmentar la seva competitivitat i fomentar el seu creixement. La proposta de la Comissió és establir el límit de subvenció a 300.000 euros, per estalviar només 1.450.000.000 d’euros. ICV i els verds proposem establir un límit de 100.000 euros l’any per a cada explotació agrícola. Aquesta mesura només afectaria al 3,5% dels agricultors però permetria redistribuir 7.000.000.000 d’euros entre els Estats membres i els agricultors. Aquests fons permetrien invertir en la promoció de l’agricultura sostenible, en oposició a l’agricultura tradicional, i ajudaria a crear ocupació a llarg termini en les economies rurals\nA l’Estat espanyol: Només el 0,16% dels agricultors reben més de 300.000 euros anual en ajudes de la PAC (la Duquessa d’Alba entre aquests) . L’establiment del límit proposat per la Comissió permetria estalviar 112,4 milions d’euros. Però, la proposta dels Verds de posar el límit a 100.000 euros anual permetria estalviar 476 milions d’euros que es podrien redistribuir entre el 94,34% de petits i mitjans agricultors.\nVotarem si la CE ha de poder, o no, control·lar els pressupostos nacionals\nEl paquet legislatiu “Two-pack” modifica el ja existent 6-pack i és la consolidació del Fiscal Compact. Aquesta regulació afectarà als països de l’euro i permetrà a la Comissió Europea vetar els pressupostos dels països de l’eurozona (informe Elisa Ferreira, S&D) i que també reforçarà la supervisió econòmica i pressupostària dels Estats amb problemes financers greus (informe Jean-Paul Gauzès, PPE).\nEls Verds van aconseguir introduir una esmena clau en l’informe Gauzès que introdueix l’auditoria del deute públic, la qual cosa permet pensar que l’abstenció és una possibilitat. Tanmateix, la meva postura en relació a l’informe Ferreira és molt més crítica, i no veig altra opció que votar-hi en contra. En donaré més detalls en apunts específics més endavant.\nDia Internacional de la Dona: el Parlament Europeu debat l’impacte de la crisi, la lluita contra els estereotips i la situació de les dones al nord d’Àfrica\nLes mesures d’austeritat aprovades pels Estats membres en el context de la crisi econòmica suposen un risc per a la igualtat entre homes i dones, segons una de les tres resolucions elaborades amb motiu del Dia Internacional de la Dona, que el ple debatrà dilluns i votarà dimarts. L’impacte de la crisi sobre les polítiques d’igualtat, la lluita contra els estereotips de gènere i la situació de les dones al nord d’Àfrica són els assumptes que tracten els textos.\nVeure nota: http://iniciativa.cat/europa/news/43995\nDebat sobre la propera cimera europea\nDimecres a les 9h00, l’eurocambra debatrà les prioritats del proper Consell Europeu, que se celebrarà els dies 14 i 15 de març a Brussel•les. El Semestre Europeu, l’aplicació dels programes de reforma per part dels governs i l’Estratègia 2020 marcaran l’agenda de la cimera.\nDebat i vot dimecres\nEl Parlament exigirà revisar les actuals lleis de la Unió Europea contra el racisme i la xenofòbia. A més, es demanarà als Estats membres que posin fi a cinc anys de bloqueig de la proposta de directiva contra la discriminació per religió, edat, discapacitat i orientació sexual, (informe Romeva) . La resolució dels Verds inclou esmenes concretes denunciant la situació a Catalunya, fent referència a un informe de la Comissió Europea contra el Racisme i la Intolerància:\n“La CERI ha sido informado de que el líder del partido local del Partido Popular de Badalona, ciudad cercana a Barcelona, ha estado promoviendo un discurso durante los últimos años, acusando a los inmigrantes rumanos y gitanos de ser la causa de la criminalidad en la ciudad.”\n“Las organizaciones de la sociedad civil han expresado su preocupación por la invisibilidad del racismo y la discriminación racial en España, así como una pasividad y la falta de voluntad para reconocer y tratar el problema a niveles inferiores de Gobierno. El hecho de que no haya datos disponibles relacionados con el racismo o racial discriminación contribuye a la impresión de que no existe el racismo”\nNormes europees per evitar el tripijoc de partits de futbol\nDebat dijous, vot dijous.\nEls eurodiputats debatrem i votarem dijous una resolució en què reclamem mesures per evitar el tripijoc de partits a les principals lligues de futbol europees. La comissió especial del Parlament Europeu sobre la delinqüència organitzada, la corrupció i el blanqueig de capitals presentarà un informe que advoca per tractar aquest problema des d’una òptica europea, que complementi les accions que ja estan duent a terme els governs nacionals.\nEls eurodiputats analitzem amb Catherine Asthon la situació a Egipte, Corea del Nord, Ucraïna, Síria i Mali\nEl Parlament Europeu rebrem dimecres a la tarda a l’Alta Representant de la UE per a Afers Exteriors i Política de Seguretat, Catherine Ashton. Els diputats tractarem amb ella l’amenaça nuclear i els drets humans a Corea del Nord, així com la situació a Egipte, Síria, Ucraïna i Mali. El ple votarà dijous resolucions sobre Egipte i Corea del Nord.\nNo stress, nuclear test\nDebat dilluns, vot dimecres.\nDos anys deprès de la catàstrofe de Fukushima, els i les eurodiputades debatem sobre les mesures que adoptarà la UE desprès d’haver realitzar les proves de estrès nuclear. Un tema clau és la revisió de la directiva sobre seguretat nuclear. De la mateixa manera, l’executiu de la UE haurà d’aclarir si pensa presentar noves propostes per reforçar el paper de les autoritats reguladores nacionals i la seva independència. Segons els Verds, les proves estan sent utilitzades per la indústria nuclear per a continuar com sempre i no tancar cap reactor nuclear.\nLa contaminació radioactiva de l’aigua potable. Informe Rivasi (Verds, Francia)\nL’Eurocambra haurà de donar la seva opinió sobre els projectes de normes de la UE sobre la contaminació radioactiva en l’aigua potable. Fonamentalment, l’informe demana un canvi de la base legal per assegurar que el Parlament Europeu té competències sobre aquestes normes tan importants per a la salut pública. L’informe també demana l’eliminació dels buits legals en el projecte de llei, incloent el monitoratge de la contaminació radioactiva feble i la distinció entre els origens de la contaminació radioactiva natural o generada per l’activitat humana.\nGassos d’efecte hivernacle i les regles de la UE\nDebat dilluns 11, vot dimecres.\nEls i les eurodiputades votarem importants regles sobre els gasos d’efecte hivernacle. Bas Eickhout (verd holandés) és el ponent de l’informe, on s’obliga als estats membre a informar anualment sobre la seva política de lluita contra el canvi climàtic i la seva evolució cap als compromisos de reducció d’emissions pel 2050. A més, s’adoptarà un important informe complementari (elaborat pel diputat socialista Arsenis) sobre la regulació de les emissions provinents de l’ús de la terra i els boscos. Els Verds donem suport a la política de comptabilitzar les emissions de les terres agrícoles però lamentem que no s’hagin inclòs els aiguamolls. Veure darrera nota de premsa\nDisminució de la població d’abelles i prohibició d’insecticides\nDebat dimecres; vot dijous.\nLa Comissió Europea va presentar una proposta crucial per suspendre l’ús d’insecticides neonicotinoides – a causa del seu impacte perjudicial sobre les poblacions d’abelles, la qual ha de ser avaluada pels governs dels Estats. Malgrat l’evident i brutal impacte d’aquests pesticides sobre els pol·linitzadors, els governs de la UE podrien rebutjar la proposta de la Comissió, després que el lobby de la indústria hagi fet una campanya de pressió extraordinària. Els Verds demanem als governs de la UE que donin suport a la mesures enlloc de fer seguidisme d’aquests lobbies.\nAbans de la votació del Parlament Europeu sobre la reforma de la legislació política agrícola comuna de la UE, els eurodiputats Verds durem a terme una conferència de premsa per explicar els aspectes clau de la proposta.\nFoto: Al ple d’Estrasburg. Amb Simon Coveney, antic col·lega a la Comissió d’Exteriors, i actualment Ministre per a la UE de l’Actual Presidència Iralndesa.


Va existir mai el moviment pictòric de l'anomenada Escola d'Olot? | NacióGarrotxa\nper Xavier Borràs, Olot, Catalunya | 4 de febrer de 2022 a les 11:26 |\nEntrada a l'exposició «L’Escola d’Olot. Una ‘fake news’ amb 150 anys d’història». | Martí Albesa.\nEl Museu de la Garrotxa mostra –a la Sala Oberta i a la Sala Oberta 2–, a partir d'aquest dissabte a migdia, l'exposició L'Escola d'Olot. Una 'fake news' amb 150 anys d'història, coproduïda junt amb la Fundació Vila Casas i comissariada per Xavier Palomo, que han presentat aquest matí la directora dels Museus d'Olot, Montse Mallol, i el regidor de Cultura de l'Ajuntament, i batlle, Pep Berga.\n"El títol provocatiu de l'exposició", com ha comentat Pep Berga, ha de servir, sobretot, perquè tothom pugui acostar-s'hi, observar els llenços i treure'n conclusions, més enllà de debats –que el 1995 ja es van fer a la ciutat– sobre aquest "calaix de sastre" de l'anomenada Escola d'Olot, "la singularitat de la qual va ser la internacionalització de la pintura de paisatge".\nPer a la directora dels Museus d'Olot, la proposta expositiva planteja una visió crítica d'aquesta escola, més enllà dels seus "pares" –els germans Vayreda i l'avi Berga, com es coneixia Josep Berga i Boix–, que compartien creences religioses i una ideologia conservadora que van reflectir en les seves obres. De fet, segon Mallol, no va "arribar a ser una escola, sinó un corrent pictòric, el paisatgisme, que va tenir un fort impacte social", fins al punt que, encara als anys vint i trenta del segle XX eren multitud els pintors olotins que eren exposant i movent-se per Barcelona. De fet, Mallol ha recordat que per a entendre la història de l'art català d'aquests darrers 150 anys "cal venir a Olot".\nTanmateix, l'anomenada Escola d'Olot, segons l'experta visió de Joan Sala Planas, va finir amb la mort, el 1914, de Josep Berga i Boix, l'avi Berga, per bé que el seu llegat va perviure al llarg dels temps, ben bé fins als nostres dies, per a etiquetar qualsevol mena de pintura paisatgística feta a la capital de la Garrotxa. Aquest llast, aquest pes feixuc –també per als "pares" de l'Escola d'Olot– ha fet gairebé invisibles artistes de la mateixa època i tot d'altres que fins als anys setanta del segle passat van voler trencar –com sempre es fa– amb els moviments pictòrics anteriors.\nEl batlle d'Olot, Pep Berga, i la directora dels Museus d'Olot, Montse Mallol, han presentat l'exposició. Foto: Martí Albesa.\nÉs el cas, entre d'altres, de Francesc Vayreda, Melció Domenge, Olivet Lagares o Leonci Quera, o, més oblidat encara, Raymon Vayreda, dissenyador de mobles i activista cultural durant el període republicà, que era amic de Salvador Dalí, com demostren algunes de les lletres que s'intercanviaven i que es poden veure en l'exposició.\nEn les exposicions repartides entres les dues sales del Museu de la Garrotxa s'hi podran contemplar obres dels germans Joaquim i Marian Vayreda i de Josep Berga i Boix, al costat de peces d’altres artistes, ja esmentats, però d’altres períodes com Iu Pascual, Martí Casadevall, Josep Pujol o Marian Oliveras, tots ells provinents dels Museus d'Olot, la Fundació Vila Casas, la família Vayreda i col·leccions i fons particulars; una oportunitat, doncs, per a veure llenços que, altrament, el públic aficionat no podria veure de cap manera.\nL'exposició, amb fons propis i particulars, és una oportunitat per veure obres inèdites fins ara. Foto: Martí Albesa.\nAquesta magna exposició, també vol "obrir debat" o tancar-lo definitivament, amb un seguit d'activitats complementàries que s'està acabant de definir –sobretot quant als ponents–, però que ja tenen títol, dia ininterès:\n• L'Escola d'Olot: pintura, història, tradició\nDivendres 11 de març a les 19 h, Orfeó Popular Olotí\nOrganitza el PEHOC, amb la col·laboració del Museu de la Garrotxa\n• Parlem de fake news? El llenguatge de la postveritat\nDissabte 12 de març a les 17 h, Can Vayreda\n• El mercat de l’art: què està passant?\nDissabte 12 de març a les 18 h, Can Vayreda\nHo organitza: Museu de la Garrotxa, amb la col·laboració del PEHOC\nTambé, es faran dues visites guiades a Can Vayreda, a càrrec de Joaquim Vayreda i Joan Sala\nel dissabte 5 de març, a les 12 h, i el dissabte 30 de març, a la mateixa hora.\nL'exposició romandrà oberta des d'aquest dissabte, 5 de febrer, fins al 1r de maig d'enguany.\nL'exposició fa visibles obres d'artistes que van voler trencar amb el moviment pictòric de l'Escola d'Olot. Foto: Martí Albesa.\nAgenda, Cultura i Mitjans, L'Escola d'Olot. Una 'fake news' amb 150 anys d'història', Museu de la Garrotxa, debat, paisatgisme, Montse Mallol, Pep Berga, Joquim Vayreda, Josep Berga i Boix, Marian Vayreda


Maragall, Ruiz, Bargalló i Rigau demanen la implicació del PSC per defensar l’escola\nLa reunió del conseller d'Educació, Josep Gonzàlez-Cambray, amb els exconsellers del departament per abordar la sentència del 25% de castellà. ACN\nBarcelonaEn plena escalada de tensió política i mediàtica per les estocades judicials al català, el conseller d’Educació, Josep Gonzàlez-Cambray, es va reunir la setmana passada amb els seus predecessors en el càrrec per donar una imatge d’unitat en defensa del model d’escola catalana. Els exconsellers d’Educació veuen amb preocupació la ingerència dels tribunals en les qüestions pedagògiques i defensen la immersió com una eina per fer aprendre el català als alumnes castellanoparlants, però també avisen que no es pot fiar-ho tot al que passa a les aules: cal incrementar el seu ús social i prestigiar la llengua.\n“Si només posem el focus en el que passa dins l’escola estarem igual en cinc anys”, adverteix l’exconsellera Meritxell Ruiz, que deixa clar que el problema del català “no és de coneixement, sinó d’ús social”. “Els alumnes coneixen el català però no l’utilitzen”, certifica. Segons diu, el debat no s’ha de centrar en qüestions pedagògiques com la immersió, una metodologia d’aprenentatge que ha demostrat que garanteix el coneixement del català, sinó que cal establir mesures urgents per promocionar la llengua a nivell social.\nHi està d’acord la seva antecessora, Irene Rigau, que lamenta que s’ha relaxat l’ús informal del català: “És un reflex del que ha passat a la societat i a les institucions. Si al Parlament no es parla en català i els líders polítics parlen en castellà, els mestres es poden preguntar: «Per què m’he d’esforçar a fer la classe en català si al màxim òrgan de representació del país no ho fan?»”. Per això per a Rigau és clau que els docents –i la resta de la població– “recuperin la consciència lingüística” i s’adonin que són “referents”.\nAfrontar un debat clau\nRuiz és partidària que la Generalitat desplegui un nou marc normatiu perquè l’aprenentatge del català no quedi en mans del TSJC. Cambray va dir divendres, en una entrevista a l’ARA, que el Govern “actualitzarà” el model lingüístic a l’escola i ho farà “sense percentatges”. L’exconseller Josep Bargalló va intentar obrir el debat fa dos anys, però no se’n va sortir: “El model que tenim és d’èxit, però s’ha de readaptar a la realitat sociolingüística que tenim ara. L’escola ha de tenir estratègies diferents de la dels anys 80 perquè la realitat sociolingüística al país és diferent”, argumenta. Per això Bargalló celebra l’anunci del Govern d’actualitzar el model lingüístic i crear un nou marc normatiu “que sigui més difícil de tombar pels jutges” i que no es basi en percentatges: “Parlar de percentatges és un error pedagògic i una trampa”.\n“Actualitzarem el model lingüístic a l’escola i ho farem sense percentatges”\nPerò per obrir aquest meló cal consens pedagògic i sobretot polític, i aquí hi juga un paper decisiu el PSC, que va ser el primer partit a parlar de “flexibilitzar” el model lingüístic. “Hem de perseguir el consens per reproduir i enfortir el que va tenir la llei d’educació de Catalunya”, diu Ernest Maragall, que era conseller quan es va aprovar la LEC amb els vots del PSC, CiU i ERC. Ell, que aleshores era dirigent socialista i ara és el cap de files d’ERC a Barcelona, diu que li preocupa que el PSC mostri “símptomes d’afebliment” a l’hora de defensar l’escola en català. Tots els exconsellers consultats per l’ARA volen “refer el consens” sobre el model educatiu català i fer-ho amb el PSC. Seria, també, un missatge nítid d’unitat política i educativa a la resta de partits.\ncatalà immersió lingüística educació


Població: Valls (Passeig de l'estació)\nLloc i hora : Passeig de l'Estació, 12 del migdia.\nMinyons de l'Arboç: Pd4, Pd4(id), Pd4(id), Pd4, Pd4\nEls Minyons de l'Arboç a les Decennals de Valls\nEl Minyons de l'Arboç hem actuat aquest passat diumenge dia 30 de gener de 2022 a les Festes Decennals de la Mare de Déu de la Candela. L'esdeveniment reuneix cada deu anys les colles castelleres en un únic lloc, espai i dia amb esperit no competitiu. En aquesta ocasió, a causa de la pandèmia, les colles participants a la trobada han estat 28: Minyons de l'Arboç, Castellers de Badalona, Castellers d'Esparraguera, Castellers del Foix de Cubelles, Vailets de Gelida, Margeners de Guissona, Moixiganguers d'Igualada, Castellers de Mediona, Castellers de Mollet, Colla Castellera Matossers de Molins de Rei, Torraires de Montblanc, Castellers del Poble Sec, Xiquets de Reus, Castellers del Riberal de la Catalunya Nord, Castellers de les Roquetes, Castellers de Sabadell, Colla Castellera de Sant Pere i Sant Pau, Xiquets del Serrallo, Colla Jove de Castellers de Sitges, Colla de Castellers Xiquets de Tarragona, Colla Jove Xiquets de Tarragona, Castellers de Terrassa, Nois de la Torre, Xiquets de Torredambarra, Colla Joves Xiquets de Valls, Colla Vella dels Xiquets de Valls, Castellers de Vilafranca i Xiquets de Vila-seca.\nEl format de la Trobada, ha estat de tres rondes simultànies al Passeig de l'Estació, on els Minyons de l'Arboç, a causa de la situació covid i la falta de pom de dalt ens ha portat solament a fer pilars. Hem fet un Pilar de4, en segona ronda dos intents desmuntats de Pilar de 4 i un Pilar de 4, i per acabar en tercera ronda un altre Pilar de 4.\nActe seguit hem anat a la plaça del Blat on cada colla castellera, per ordre d'arribada a la plaça, fèiem un pilar. Els Minyons hem fet un Pilar de 4 molt emocionant per tot el que representa enlairar un castell a la Plaça del Blat.


Un camp de blat de Sant Pere Pescador convertit en laberint - Diari de Girona\nUn camp de blat de Sant Pere Pescador convertit en laberint\nDos joves han fet d'aquest espai de tres hectàrees un punt d'atracció turística inèdit a la Costa Brava\nsant pere pescador | laura fanals 12.07.2013 | 09:29\nEl Laberint de l´Empordà es troba en un camp de Sant Pere Pescador. conxi molons\nUn camp de blat de moro familiar de tres hectàrees ha servit perquè en Jordi Colls, de 22 anys, i la Roser Noguereda creïn una atracció turística inèdita a la Costa Brava: un laberint on els més petits hauran de trobar la sortida tot superant una sèrie de proves i els més agosarats podran passar nits d'autèntic terror. "La idea és combinar el turisme i l'agricultura, que és el que tenim a Sant Pere Pescador", assenyala Colls. Els laberints són bastant populars a països com els Estats Units o França, però aquest és tot just el segon que es fa a Catalunya, ja que només n'hi ha un a Lleida.\nLa idea se'ls va acudir ara fa un any, i ells mateixos han creat la infraestructura. Primer van dibuixar els plànols del laberint a mà, després els van passar a un programa per ordinador i finalment, motocultor en mà, van traçar el laberint real en el camp de blat de moro ja plantat. "Va ser més complicat del que sembla, ja que una cosa és fer el dibuix a mà i l'altra és fer-ho al camp", assenyala Colls. Per tal de mantenir el camp -on hi ha 200.000 plantes de blat de moro- en bones condicions han instal·lat un sistema de regadiu gota a gota (perquè abans es feia per inundació, però això faria que els peus dels visitants quedessin totalment enfangats), i tots els elements que hi han instal·lat són naturals. D'aquesta manera, quan a mitjan setembre s'hagi de segar el camp, tot quedarà tal com estava.\nEl recorregut per dins del laberint dura uns 45 minuts, durant els quals els participants han de trobar sis punts on hauran d'enfrontar-se a diferents tipus de proves, tant de caràcter físic com mental. Si les superen amb èxit, al final rebran un premi. La recerca també es pot fer a través d'una competició per equips i fins i tot es pot personalitzar el laberint si es demana amb temps. De fet, el laberint es pot tancar en exclusiva per a grups de més de quinze persones, com per exemple casals d'estiu. La nova atracció està oberta durant tota la tarda i fins a les onze de la nit, i a partir del 19 de juliol es dedicaran les nits de divendres a fer un ?laberint de terror per als més atrevits. La localització del laberint -situat molt a prop dels càmpings de Sant Pere Pescador- fa que estigui ?dirigit a estiuejants de totes les edats.\nUna activitat «diferent»\nAquesta és la primera experiència de Jordi Colls i Roser Noguereda en el món del turisme. Tant Colls com la seva família viuen de l'agricultura -tenen camps de pomes- i la família de Noguereda té una casa de turisme rural, però a la Garrotxa.\nMalgrat que es tractar d'una activitat natural amb data de caducitat -al setembre se segarà el camp-, ja tenen idees per continuar amb noves proves i nous recorreguts de cara a l'any que ve, si enguany funciona. "Pensem que pot funcionar perquè és una activitat diferent, ens ha vingut molta gent a preguntar de què es tracta", assenyalen.


Uns 50 desallotjats de les naus del Poblenou es tanquen en una església\nUns 50 persones desallotjades aquest dimecres de les naus del número 127 del carrer Puigcerdà del Poblenou de Barcelona i d'un altre assentament proper, al carrer Pere IV, s'han tancat a l'església de Sant Bernat Calbó a les 14.30 hores, al mateix barri.\nEl seu objectiu és quedar-se fins a final de mes en senyal de protesta pels "incompliments" de l'Ajuntament a oferir-los un allotjament provisional i plans d'inserció laboral --el consistori assegura que sí l'hi garanteix--, segons han valorat varis d'ells una vegada dins.\nHan comptat amb el consentiment i el recolzat del rector de l'església, Francesc Romeu, i insisteixen que no es tracta substituir les naus, sinó d'una acció de pressió i protesta per "visualitzar" la seva situació, ha valorat Enrique Mosquera, membre de Papers per Tots i de l'Assemblea Solidària contra els Desallotjaments.\nHan entrat a l'església després de celebrar una assemblea a escassos metres, en la confluència de la Rambla del Poblenou amb la calli Doctor Trueta, i s'han compromès a responsabilitzar-se de mantenir en condicions el recinte durant la seva estada i de respectar a la gent que acudeixi.\nAquest dimecres s'ha procedit al desallotjament per ordre judicial de la nau del carrer Puigcerdà, en el Poblenou de Barcelona, en la qual vivien més d'un centenar de persones, que ha finalitzat sense que s'hagin registrat incidents.\nUn dels desallotjats d'aquest assentament, Kheraba Drame, ha qualificat de "abús i falta de respecte" l'actuació de les administracions, en haver fet creure als habitants de les naus que resoldrien els seus problemes.\nQuant al procés d'arrelament per aconseguir el permís de residència, ha fet referència al temps en què porten a Barcelona: "Portem 13 anys en la precarietat, si això no és arrelament...".\nPer tot això, Manel Andreu, de l'Assemblea Solidària contra els Desallotjaments, ha assegurat en roda de premsa aquest mateix dimecres a la tarda que tornaran a demanar una reunió amb l'Ajuntament, i ha afirmat que "s'hauran d'aportar proves" de l'allotjament que s'està oferint als desallotjats.\nAndreu ha fet referència al cas d'una mare soltera romanesa desallotjada que, segons ha dit, no ha rebut resposta dels serveis socials malgrat demanar ajuda, i ha afegit que és probable que hagi assentats que no es vulguin acollir a un pla d'inserció laboral, ja que no els aportaran els ingressos que necessiten per enviar diners a les seves famílies al seu país d'origen.\nEn el cas de la nau de Puigcerdà, mentre l'Ajuntament assegura que ha allotjat provisionalment a 137 persones i que aquest dimarts a la nit hi havia 62 encara allotjades, l'Assemblea Solidària contra els Desallotjaments comptabilitza que només 15 han rebut un sostre.\nTambé difereixen les xifres sobre el cens de persones que dormien en aquest assentament --difícil de fixar, perquè fluctua--: el consistori informa que entre 100 i 120 persones dormien diàriament, mentre que l'Assemblea Solidària contra els Desallotjaments assegura tenir un cens de 430 persones.


Ja hem acabat curs més! I com sempre, agraïm la vostra col·laboració, la qual ha estat indispensable perquè tots junts haguem pogut arribar fins aquí!\nPublicado por Escola Cabanes en 1:30 Cap comentari:\nUs deixem amb les fotografies del darrer dia de curs, que va ser ben especial: a la piscina de Cabanes! Ens ho vam passar genial!!\nPublicado por Escola Cabanes en 1:23 Cap comentari:\nDivendres 7 de Juny del 2019 tota l'escola menys els de 6è vam fer la sortida de final de curs a la platja de Portbou. Tots els pares i mares de l'escola van portar tots els seus fills a la parada del tren de Figueres, vam pujar al tren i vam anar cap a Portbou.\nPrimer vam passar tots junts pel mercat del poble. Després vam anar al port i vam mirar els vaixells i vam fer una cursa. Els d'infantil van anar a banyar-se a la platja, mentre els altres cursos van anar a veure el monument de Walter Benjamin. Cap a les dues del migdia tots vam anar a la platja per divertir-nos i fer l'estona d'esbarjo. Vam estar tota la tarda allà, vam dinar i les mestres ens van convidar a un gelat.\nA nosaltres, ens ha agradat molt aquesta sortida, l'hem trobat molt original i a l'hora divertida. Va ser interessant veure el monument de Walter Benjamin i la platja era preciosa.\nAutors/es: els alumnes de cinquè.\n(Per veure més fotos, feu clic a la imatge)\nPublicado por Escola Cabanes en 0:36 Cap comentari:\nConcurs de fotografies "l'hort a la primavera"\nAquest dilluns 29 d'abril hem repartit els premis dels guanyadors i guanyadores del concurs de fotografies que portava per nom "L'hort a la primavera". Ha estat molt difícil escollir els premiats ja que totes les fotografies enviades són molt boniques! Això sí, cada participant s'ha endut, a més del seu diploma, una petita tomatera com a obsequi per agrair la seva participació.\nA continuació us deixem totes les fotografies. També estan exposades al passadís de l'escola, si les voleu venir a veure hi esteu tots convidats!\nMoltes gràcies per les vostres fotos i felicitats als guanyadors!\nELS PARTICIPANTS AMB ELS SEUS PREMIS:\nLES FOTOGRAFIES GUANYADORES:\nPRIMER PREMI: ONA MARTÍ PARADA P5: L'HORT HA FLORIT. CABANES\nSEGON PREMI: JOSEP GUILLAMET PELLICER 4T: EL MEU PETIT HORT, CABANES\nTERCER PREMI: ARNAU ALBORNOZ CARBÓ 1R: PAPALLONA, CABANES\nPublicado por Escola Cabanes en 6:20 Cap comentari:\nAquest 23 d'abril, a l'escola hem celebrat la diada de Sant Jordi. Malgrat la pluja, hem gaudit de diferents activitats com una manualitat, visita a la parada i una activitat de conta contes on algunes famílies hi han col·laborat!!\nEns ho hem passat d'allò més bé, gaudint d'aquesta diada tots plegats!!\nPublicado por Escola Cabanes en 4:51 Cap comentari:\nEl passat divendres dia 1 de març, vam celebrar el carnestoltes al pati de l'escola. Cadascú de nosaltres va venir disfressat com va voler i cada cicle va desfilar per la passarel·la mostrant el seu look.\nDesprés els de sisè van muntar una paradeta amb coques, begudes, creps... i, a més a més, vam sortejar una súper panera amb detalls que van aportar els petits comerços del poble.\nVa ser una tarda molt divertida on vam gaudir juntament amb les famílies!\nPublicado por Escola Cabanes en 4:49 Cap comentari:\nCelebrem el dijous llarder!!!\nEl passat dijous dia 28 de Març, tota l'escola vam anar a celebrar el dijous llarder al camp de futbol, equipats amb roba d'esport, ja que el Rei Titus ens ho va manar!\nAllà vam gaudir d'una estona de joc tots junts i vam berenar unes coques boníssimes que ens van fer els de la carnisseria.\nVa ser una tarda genial!!!\nPublicado por Escola Cabanes en 4:35 Cap comentari:\nSortida a Girona: Cicle mijtà i superior\nEl 13 de febrer els alumnes de Cicle Mitjà i Cicle Superior de l'escola vam fer una sortida a Girona, a la sala La Planeta per veure l'obra de teatre "Kumulunimbu".\ntot seguit, vam dur a terme una activitat on els mateixos alumnes, distribuïts en quatre grups segons els cursos, van exposar quatre llegendes de Girona tot visitant diferents punts del casc antic que les emplaça.\nAquí us deixem les fotografies d'aquesta sortida:\nPublicado por Escola Cabanes en 1:42 Cap comentari:\nSortida al Teatre a Girona Educació Infantil i Cicle Inicial\nEl dimecres 6 de febrer els nens i nenes d'Educació Infantil i Cicle Inicial vam anar a la Sala La Planeta a veure Loops i després vam estar passejant i jugant a La Devesa. Ens ho vam passar molt bé!\nPublicado por Escola Cabanes en 0:26 Cap comentari:\nEl dia 30 de gener, en motiu del dia de la Pau i la No-Violència, vam pintar un mural ben especial al pati, on tots els/les alumnes de l'escola van poder deixar la seva empremta.\nPublicado por Escola Cabanes en 0:40 Cap comentari:\nEl dia 8 de gener vam tornar a l'escola per començar el segon trimestre. I mireu quants regals ens havien deixat els Reis Mags d'Orient al passadís! N'hi havia per la biblioteca, per l'hort, per psicomotricitat, pel pati,... MOLTES GRÀCIES REIS!!!!!!!!!!!!\nPublicado por Escola Cabanes en 6:24 Cap comentari:\nEl dia 21 de desembre, l'últim dia d'aquest trimestre, vam cagar el tió tots els alumnes de l'escola Cabanes. Ens van cagar uns jocs molt divertits i xocolatines per tothom. Aquí en teniu les fotos.\nPublicado por Escola Cabanes en 1:57 Cap comentari:\nEl 20 de desembre a la tarda vam celebrar el Festival de Nadal. Els alumnes de 6è van ser els encarregats de fer les presentacions. Va quedar genial! Aquí en teniu les fotos\nPublicado por Escola Cabanes en 2:26 Cap comentari:\nLa darrera setmana d'escola abans de les festes de Nadal, ens va venir a veure un patge reial que va passar classe per classe a buscar les nostres cartes, i ens va deixar caramels. Moltes gràcies!!\nCLIQUEU AQUÍ PER VEURE TOTES LES FOTOGRAFIES D'AQUESTA TARDA TAN MÀGICA\nPublicado por Escola Cabanes en 4:25 Cap comentari:\nAnem a Ràdio Cabanes a recitar els poemes de Nadal\nEl dijous 13 de desembre, dia de Santa Llúcia, alumnes representants de cada aula van anar a Ràdio Cabanes a recitar els poemes de Nadal treballats enguany a l'escola. Aquí us deixem l'enllaç perquè els pugueu tornar a escoltar.\nAgraïm a Ràdio Cabanes que ens cedeixi aquest espai, i felicitem als alumnes participants: tots ho van fer molt bé!\nAmb una mica de retard, però finalment aquí us deixem les fotografies d'aquests fantàstics locutors i locutores!\nPublicado por Escola Cabanes en 2:16 Cap comentari:


El centre de dia d’Albal es posarà en marxa abans que finalitze 2019 – RiberaTV\nEl centre de dia d’Albal es posarà en marxa abans que finalitze 2019\nAcollirà a 30 persones amb diversitat funcional i estarà gestionat per AVAPACE\nAlbal: Centre de Dia construït a la sortida del poble camí del llogaret de Santa Anna.\nAlbal ha fet un pas més en el projecte de posada en marxa del centre de dia que acollirà a 30 persones amb diversitat funcional de la comarca. El ple extraordinari de l’Ajuntament celebrat el passeu dijous ha aprovat, per unanimitat, l’inici de l’expedient i les bases per a la concessió de l’ús privatiu de l’immoble on es prestarà el servei, mitjançant adjudicació directa, i on tindran prioritat els demandants de la localitat. El document que va ser donat suport per tota la corporació estarà en exposició pública durant 30 dies.\nEl gener passat, l’alcalde Ramón Marí va signar un conveni amb l’Associació Valenciana d’Ajuda a la Paràlisi Cerebral (AVAPACE), representada en la rúbrica pel seu president José Marquina, que va estar Albal va cedir, gratuïtament, els locals situats en la zona de Santa Anna, per a la prestació dels serveis d’atenció per un període de deu anys i que acollirà a 30 persones de l’Horta Sud. L’acord també inclou que la contractació del personal del Centre de Dia es realitze en col·laboració amb l’Agència de Desenvolupament Local.\nPer a la seua posada en marxa, un altre dels tràmits ja iniciats per part dels Serveis Socials municipals ha sigut la petició de l’homologació del centre, sol·licitada aquest agost passat. Després d’aquest pas, l’Ajuntament preveu que puga posar-se en funcionament durant la segona quinzena de desembre.\nEl centre de dia d’Albal va ser construït en 2016 amb ajudes de la Generalitat i Diputació, es troba en una parcel·la de propietat municipal de 1.549 m2 que està situada en la zona residencial pròxima a l’ermita de Santa Anna i al costat del Bosc Mediterrani. Està completament equipat però necessita obres de condicionament per a la seua posada en marxa que començaran al novembre i que s’allargaran durant tot el mes. Aquest espai compta amb un menjador, cuina i sala d’estar amb terrassa exterior, espais per a gimnàstica i rehabilitació, així com una sala de capellans, despatxos per a consultes mèdiques, de psicologia i banys adaptats.\nPer a l’alcalde, “és una satisfacció dotar de vida, de mitjans i de protecció a les persones i famílies que es beneficiaran d’aquest recurs de caràcter social i que funcionarà a ple rendiment”.\nEl centre de dia d’Albal es posarà en marxa abans que finalitze 2019 added by Ribera Televisió on 22 Octubre, 2019


EXIGEIXEN A MAS QUE PARALITZI LES RETALLADES EDUCATIVES ~ AMPA ESCOLA EL VINYET\nEXIGEIXEN A MAS QUE PARALITZI LES RETALLADES EDUCATIVES\n9.5.11 Premsa Sense comentaris\nSindicats de professors, associacions de pares i alumnes i organitzacions de renovació pedagògica han enviat una carta al president de la Generalitat, Artur Mas, i a la consellera d'Ensenyament, Irene Rigau, on exigeixen que es paralitzin les retallades plantejades pel Govern en matèria educativa per al pròxim curs 2011-2012.\nEn roda de premsa aquest dijous, aquestes organitzacions han presentat el manifest 'Pel futur de l'educació pública a Catalunya' -enviat a presidència i Ensenyament- en què insten la Generalitat a "paralitzar totes les retallades efectuades i anunciades per la Conselleria d'Ensenyament", així com a augmentar-hi la inversió fins al 6% que estableix la llei d'educació de Catalunya (LEC).\nEl president de la Federació de Moviments de Renovació Pedagògica (FMRP), Raül Manzano, ha explicat que és el document de les quatre 'c', perquè els seus arguments són "compartits, constructius, convençuts i compromesos"; on deixen constància que tots estan en contra de la supressió generalitzada de la sisena hora, l'increment dels barracons i la paralització de les inversions, l'ampliació de la jornada lectiva del professorat i la no contractació de nous professors per assumir l'arribada dels 15.000 nous alumnes.\nLa presidenta de la Federació d'Associacions de Pares d'Alumnes de Catalunya (Fapac), Imma Fuyà, ha remarcat el rebuig a la supressió de la sisena hora i ha cridat la ciutadania a involucrar-se en la defensa de l'ensenyament públic.\nLa portaveu de USTEC·STEs, Rosa Cañadell, ha defensat que el Govern hauria d'invertir més en els serveis socials i ha exigit la retirada d'aquestes mesures: "Esperem que Mas ens escolti i que la consellera retiri totes les retallades posats sobre la taula".\nEn la mateixa línia, el portaveu de la federació d'ensenyament de CCOO de Catalunya, Àngel García, ha acusat la consellera de voler "enganyar" la ciutadania quan afirma que amb menys recursos es millorarà l'educació.\n"Totes les famílies es trobaran l'1 de setembre amb menys professors a les aules i ella, a qui vol enganyar, dient que lluita contra el fracàs escolar?", ha lamentat García.\nAlhora, la portaveu de la federació educativa d'UGT, Ana Montero, ha assegurat que la posició "inflexible" de Rigau ha deixat la comunitat educativa en una situació d'indefensió que l'obligarà a fer mobilitzacions.\nEl portaveu de l'Associació de Professors Rosa Sensat, David Altimir, ha assegurat que totes les entitats estan en contra de les retallades, que són les diferents cares d'un mateix problema, i, per aquesta raó, han sol·licitat crear la Taula de l'Educació, on participin tots els sectors i de la qual emanin les principals decisions en matèria educativa, més enllà de les mesures que el Govern pugui aprovar.\nEn el manifest, també hi participen la Federació d'Associacions de Pares d'Alumnes de l'Ensenyament Secundari (Fapaes), l'Associació de Joves Estudiants de Catalunya (Ajec), l'Associació d'Estudiants Progressistes (AEP) i l'Observatori Internacional de la Professió Docent (OBIPD).


Festa tranquil·la malgrat l'ensurt del foc de Collserola\nUn incendi forestal va cremar ahir a només 200 metres de la zona urbanitzada\nLa festa de Sant Joan es va desenvolupar sense incidents importants, malgrat les alertes pel risc d'incendis. Un foc va cremar ahir a Collserola a només 200 metres de la zona urbanitzada de Barcelona.\nLAURA DÍAZ-ROIG BARCELONA 25/06/2012 00:00\n260x366 Un incendi ahir al migdia a l'extrem oriental de la serra de Collserola, entre Nou Barris i Torre Baró, va fer desplaçar fins a 17 dotacions de bombers / PERE VIRGILI Un incendi ahir al migdia a l'extrem oriental de la serra de Collserola, entre Nou Barris i Torre Baró, va fer desplaçar fins a 17 dotacions de bombers / PERE VIRGILI\nLa difícil campanya forestal d'enguany feia preveure una festa de Sant Joan més complicada que la d'altres anys. Finalment, però, la nit es va desenvolupar sense incidents greus més enllà de petits focs forestals i urbans. Un dels incendis més importants es va declarar ahir al migdia en una zona de vegetació i matolls a l'extrem oriental de la serra de Collserola, entre els barris barcelonins de Nou Barris i Torre Baró. El foc va ser molt vistós -molts curiosos s'hi van acostar a fer fotografies-, ja que les flames es van situar a només 200 metres de la zona urbanitzada. Tot i així, no va caldre desallotjar els veïns.\nA l'incendi hi van treballar onze vehicles dels Bombers de Barcelona i quatre mitjans aeris i dues dotacions terrestres dels Bombers de la Generalitat. També s'hi van desplaçar efectius de la Guàrdia Urbana i dels Mossos d'Esquadra, així com cinc vehicles del Sistema d'Emergències Mèdiques, que finalment no van haver d'actuar. El perímetre del foc va quedar controlat a dos quarts de cinc de la tarda, i els bombers van continuar treballant a la zona per extingir els focus interns.\nEl conseller d'Interior, Felip Puig, ja va alertar divendres de l'elevat risc d'incendis durant aquest cap de setmana, per culpa de l'estat de la vegetació i l'ambient sec. Puig va demanar als ciutadans "la màxima responsabilitat" a l'hora de manipular els petards, evitant llançar-los cap a les zones boscoses. "Si es poden orientar cap al mar, millor que cap a Collserola, i si van cap amunt, millor que en diagonal", va dir. També va recordar la prohibició d'encendre fogueres a menys de 500 metres d'una zona forestal.\nTot i així, un veí de la zona de Collserola, Arnaldo Gil, va explicar ahir a l'ACN que cada any, amb els petards, hi ha incendis. "Una banda és ciutat i l'altra la serra de Collserola", va destacar Gil, que va assegurar que el foc d'ahir al migdia va canviar de direcció de cop i que, durant unes hores, hi va haver el perill que anés cap a l'altra banda de la serra.\nLa direcció general de Protecció Civil va activar ahir en fase de prealerta el pla especial d'emergències per incendis forestals (Infocat) per les previsions de risc a les comarques del Priorat, el Baix Camp, la Ribera d'Ebre, la Terra Alta i el Baix Ebre.\n851 avisos als Bombers\nDurant la revetlla de Sant Joan, els Bombers de la Generalitat van atendre 851 avisos, dels quals 353 eren per apagar incendis de vegetació. Entre els focs més importants, destaca l'incendi en una galeria d'un habitatge de Girona, que va obligar a evacuar dues persones a l'Hospital Josep Trueta -un home amb cremades lleus al cap i una dona amb un atac d'angoixa-. A Prats i Sansor, a la Cerdanya, els bombers també van haver de treballar per sufocar un incendi que va destruir el 75% d'un cobert adossat en una casa de pagès d'una sola planta, situada a peu de carretera, sense provocar ferits.\nDurant el dia d'ahir, entre les vuit del matí i les set de la tarda, els Bombers de la Generalitat van fer un total de 116 serveis per sufocar focs de vegetació agrícola, urbana i forestal. Per comarques, destaca el Vallès Occidental amb 17 incendis, el Maresme amb 12 i el Baix Llobregat amb 11.


L’odissea del veïns del carrer de Sant Pere Claver: sortir de casa en cotxe | betevé Web\nClara VeraMontse Llorens dimecres 20 de desembre, 2017 , 21.55\nL’odissea del veïns del carrer de Sant Pere Claver: sortir de casa en cotxe\nEs queixen dels problemes de mobilitat que causen els pares de les escoles Oak House i Benjamin Franklin\nEls veïns del carrer de Sant Pere Claver, situat per sobre de la ronda de Dalt, denuncien que la via es col·lapsa a les entrades i sortides de les escoles. Els pares dels estudiants aparquen damunt les voreres, que són molt estretes.\nAlguns veïns del carrer de Sant Pere Claver s'han vist obligats a adaptar els seus horaris als de les escoles Oak House i Benjamin Franklin. Tot, per no veure's afectats pels embussos de cotxes dels pares que deixen o recullen els fills. En Josep Manuel Arraut és un dels veïns afectats:\n“Nosaltres tenim unes hores prohibides, per dir-ho d'alguna manera. Quan els pares venen a recollir els nens d'aquesta escola, s'ha acabat la història, no ens podem bellugar”\nA més a més, la situació s'agreuja quan els cotxes queden aparcats al cantó esquerre, perquè aleshores els pares aturen el cotxe damunt de la vorera dreta, on hi ha les entrades de les cases. En Cristian Cirici s'ha quedat alguna vegada sense poder sortir de casa fins que el cotxe mal aparcat ha marxat. L'estacionament gratuït d'aquesta zona canvia cada tres mesos de costat i, en tractar-se d'una zona lliure de pagament, acostuma a estar sempre plena.\nL'Associació de Veïns de Sarrià ja va fer arribar una queixa, en relació amb la problemàtica amb la mobilitat al districte, sobre un carrer proper al de Sant Pere Claver. Per la seva banda, l'Ajuntament argumenta que està treballant en un pla de mobilitat de districte, que farà especial incidència en la mobilitat escolar amb més autobusos.\nVoreres de 52 centímetres\nVeïns com en Cristian Cirici també denuncien l'estretor de les voreres, que es veuen reduïdes a causa dels pals d'enllumenat i de cablejat. Pel Cristian, la solució seria ampliar les voreres: "L'espai que hi ha entre la paret i el muntant elèctric és de 52 centímetres, no hi passa absolutament res, ni un cotxet ni molt menys encara una cadira de rodes, que fa 80 centímetres", assegura.\nUn centenar de cotxes històrics participen al 60è Ral·li Internacional Barcelona-Sitges\nNeix Cupra, la nova marca esportiva de Seat


Quan la comunitat construeix habitatge | Nexe\n“L’autopromoció d’un habitatge cooperatiu pot ser un camí curt i estressant, o pel contrari, pot ser un procés llarg minat d’obstacles i dificultats, on la por i la cohesió interna decantaran el rumb de les iniciatives”. Sota aquesta premissa es presenta Construïm habitatge per construir comunitat, la nova guia que la La Dinamo Fundació ha publicat a partir de les aportacions que La Borda, Sostre Cívic, Perviure, Taula d’Habitatge Cooperatiu de Barcelona o la sectorial d’habitatge de la XES van fer en la trobada que Impuls Cooperatiu de Sants va organitzar el 2020.\nEn la primera part, l’obra assegura que una iniciativa d’aquest estil activa la mare de totes les tensions: la contradicció entre la idea de casa com a espai privat de descans i intimitat, i la idea de casa com a espai de totes. Per mirar de congeniar aquests dos àmbits, desgrana quins vincles i mecanismes de solidaritat han de garantir-se; com crear i pensar formes de vida i convivència i, finalment, les rutines i dinàmiques de sostenibilitat econòmica, corresponsabilitat de l’organització i perspectiva d’equitat que cal tenir en compte.\nEn aquesta línia, el llibre explica que és necessari impulsar debats per a la definició política i la concreció operativa dels diferents projectes: tan pel que fa al model organitzatiu, la figura legal, la forma d’accés al sòl, la seva viabilitat, com també les dinàmiques per a una convivència satisfactòria. Un objectiu que, respecte al projecte arquitectònic, el pla financer i la sol·licitud de llicències d’obres, La Borda, Cal Cases o La Diversa poden ser uns bons referents.\nEl llibre ens submergeix en la importància de definir la titularitat del sòl i la ubicació final de l’espai de residència\nTot seguit, el llibre ens submergeix en la importància de definir la titularitat del sòl i la ubicació final de l’espai de residència, pel qual també és bàsic enfortir els lligams dins del grup que promou el projecte. En el cas del model de cessió d’ús, cita com a exemples de bones pràctiques la Federació Uruguaina d’Habitatges o els models Andel i Almene, sorgits a Dinamarca.\nUna vegada decidit això, Construïm habitatge per construir comunitat s’atura als aspectes que han de vertebrar l’organització d’un habitatge col·lectiu, dels quals destaca concretar els òrgans rectors, les comissions de treball i les figures d’observació, preparació i avaluació. D’aquestes eines subratlla l’Assemblea general, el Consell rector i els equips tècnics, que d’acord amb el principi d’horitzontalitat, han de conduir les decisions que adoptin els inquilins, sigui respecte als serveis mancomunats com el perfil d’un habitatge que, per davant de tot, ha de facilitar la cohesió i la comunicació interna i externa entre les persones residents.\nEn un segon apartat, la nova guia de La Dinamo ens convida a treballar l’autodiagnosi, a través de la qual les lectores poden definir el pla de treball, identificar els espais de presa de decisions, les vies d’accés a la informació i els criteris per tractar les propostes de millora. I, partir d’aquí, dedica un apartat a la cohesió i els cercles de participació; el Desmediator, una eina per perdre la por i expressar-se sense recança; i l’autoavaluació, on es mostren models de documentació tan diversos com la carta de compromisos, el protocol d’acollida o les noves incorporacions.\nLa guia es tanca amb un repositori de recursos i referències bibliogràfiques que posen de manifest la diversitat de mirades que coexisteixen a l’hora de construir un habitatge destinat a cooperar, empoderar i transformar la comunitat.\nTÍTOL: Construïm habitatge per construir comunitat\nAUTORIA: La Dinamo Fundació, 2021


16 i 17/06:: Mitjans i violències masclistes en la parella heterosexual - Ca la Dona, un espai de dones i per a dones\nDiversos grups de Ca la Dona participen en aquestes Jornades Internacionals organitzades per l’Observatori Origen\nBloc 1: Dones empoderades i entorns articulats\n10-11:30h: Taula 1: Veure-les venir: La prevenció a partir de l’educació afectivo-sexual a primària i secundària. La detecció precoç en els centres d’atenció municipal i el circuit d’abordatge integral de les violències masclistes. I com ho fan o ho haurien de fer els mitjans.\nPonents: Itsasne Gaubeka (Gogara), Laia Baltiérrez Meras (Tècnica del Punt d’Informació i Atenció a les Dones, PIAD, de Ciutat Vella); Pilar Babi Rourera (metgessa, Institut Català de la Salut, CAMFIC) i Sara Mas (Servicio de Noticias de la Mujer en Latinoamérica y Caribe, SEMlac, La Havana) – Modera: Joana G. Grenzner (periodista, activista, ORIGEN)\n12-13:30h: Taula 2: Ensortir-se’n: El funcionament del cicle de violència, la tasca i la situació de les organitzacions i recursos especialitzats en atenció, acompanyament, recuperació i reparació arreu del territori i els jutjats especialitzats. Anàlisi de les pràctiques informatives i proposta de cobertures transformadores.\nPonents: Marta Mariñas (psicòloga del SARA), Marisa Fernández (Dones Juristes), Rakel Escurriol (psicòloga de Tamaia-Viure Sense Violència) i Alicia Soler (periodista, Telecinco) – Modera: Jaume Soriano (professor de comunicació i investigador)\nBloc 2: Actuar des de la societat\n16:30-18h Taula 3: Trencar la tolerància: Quin paper juga l’entorn de les dones que pateixen violència masclista a l’hora de trencar la tolerància sobre aquest fenomen? Què poden fer familiars, amistats, companys i companyes de feina? Quines tasques d’incidència es poden fer per transformar la mirada del veïnat i de la societat en general per convertir-nos –totes i tots– en agents de canvi? Què poden fer els mitjans per contribuir a la creació de consciència contra la violència masclista en l’entorn social?\nPonents: Laia Rosich (El Safareig), Marina Domènech (Feministes de Sant Andreu), Fedwa Misk (consultora sobre periodisme i gènere, Marroc), Novembre feminista (per confirmar) – Modera: Sonia Herrera (comunicadora audiovisual, ORIGEN)\n9:30-11h: Taula 4: El laberint legal: Tot sovint les supervivents de violència masclista reben el missatge que la seva obligació és denunciar a la policia i deixar el problema en mans de la Justícia, però és realment la millor solució? Parlarem del circuit i els protocols policials, de les deficiències en el sistema legal, així com de mesures de protecció i acompanyament psicològic.\nPonents: Ruben Sanchez (psicòleg i formador), Laia Serra (advocada), Rebeca Carranco (periodista, El País) – Modera: Xavier Giró (Professor de periodisme, ORIGEN)\nBloc 3: Redaccions actives\n11:30-13:30h: Taula 5: Estendre la mirada feminista: Abordem dos problemes: 1) Com fer que la perspectiva de gènere sigui a totes les seccions, en formació i en cobertura, i 2) com evitar que es margini a les redactores identificades com a feministes.\nPonents: Pilar López Díez (consultora i formadora en mitjans i gènere), Tona Gusi (directora de La Independent), Sara Mas (Servicio de Noticias de la Mujer en Latinoamérica y Caribe, SEMlac, La Havana), Sílvia Heras (periodista d’internacional, TV3). – Modera: Isabel Muntané (periodista i codirectora del màster en Gènere i Comunicació)\nNo cal inscripció però agraïm que confirmeu assistència a: contacte@observatoriorigen.org\n05/06:: Festa Radical-ment Feminista19/06:: MANIFESTACIÓ A BARCELONA- DIA MUNDIAL DE LES PERSONES REFUGIADES


Cementiri de Pneumàtics: En Batman se'n va a l'altre barri (primera part)\nEn Batman se'n va a l'altre barri (primera part)\nJa feia temps que volia parlar d'aquest tema, però com que serà una mica llarg i implicava la lectura de molts còmics, cosa que he fet amb gran sacrifici, i a més tenia exàmens, ho he anat posposant. Ara ha arribat el moment de parlar de la mort d'en Batman, i ja aviso que hi haurà spoilers.\nAquesta esgarrifosa imatge d'en Superman sostenint el cos inert del seu amic és la conseqüència d'un pla molt ampli nascut a la ment del guionista estrella Grant Morrison, i per tal d'entendre'l (o intentar-ho, perquè amb aquest escriptor normalment es tracta d'intentar-ho) ens hem de remuntar a anys enrere, concretament al primer número de la segona col·lecció de Batman de Planeta. Allà s'hi recopilaven el Batman 655 i el Detective Comics 821, tots dos de setembre de 2006. La diferència entre totes dues sèries era que Detective la portava el guionista Paul Dini, i Batman era la de Grant Morrison. Entre elles no tenien relació, i el plat fort era Batman, precisament perquè s'hi començava a gestar el que després es coneixeria com a...\nAbans d'arribar aquí, al colofó publicat en tapa dura, vam tenir aproximadament dos anys d'històries en format grapa en què Morrison feia aparèixer enemics i aliats estranys i no sabíem ben bé de què anava la cosa. Personalment, era un tema que m'empipava, però eren històries d'en Batman i per a mi és motiu suficient per llegir qualsevol cosa.\nAmb un estil característic en el guionista escocès, la informació era poca i les escenes difícils de comprendre moltes. Era fàcil no fixar-se en els detalls i considerar aquelles històries estranyes com a poc dignes de ser recordades. Però que equivocats que estàvem, ja que a l'hora de llegir Batman R.I.P. tots aquells elements reapareixerien i ajudarien a entendre millor la història, de manera que caldria repassar tots els còmics previs per tal de refrescar detalls.\nAl mig de tot això, el guionista també va desenvolupar una història que em va agradar molt, la coneguda com a Batman & Son, que aparentment no tindria connexió amb l'altra però que després veurem que sí, i molta.\nDic que em va agradar molt perquè recuperava una idea que es va deixar a l'aire a la magnífica novel·la gràfica Son of the Demon, de 1993 i recopilada al número 3 de la col·lecció La Saga de Ra's al Ghul: en Bruce Wayne i la Talia al Ghul, filla del temible Ra's al Ghul, sempre han tingut un estira i arronsa sentimental-sexual, però és que a més van tenir un fill, que la Talia va dir que havia perdut, però que en realitat havia donat (i no s'ha explicat mai com el va recuperar, però bé).\nI aquesta saga ens portava el fill preadolescent d'en Batman, en Damian Wayne, entrenat des de petit per la Lliga d'Assassins del seu avi i amb un caràcter molt desagradable. A més, després d'això també va venir la saga que narrava la resurrecció d'en Ra's al Ghul, mort uns anys abans.\nDurant l'etapa de Morrison també apareix la Jezebel Jet, la que al principi sembla que és una conquista més de les d'en Bruce Wayne, part de la farsa que representa per tal d'evitar qualsevol sospita de la seva identitat com a Batman. Però poc a poc va adquirint importància i possibilitats d'esdevenir finalment una parella oficial del protagonista, amb tot el que això representa.\nNovament aquest serà un dels aspectes que tindran importància per al desenvolupament de Batman R.I.P. pròpiament dit. I pel que fa a l'argument de tota aquesta etapa, la idea seria que tots els personatges estranys, les històries aparentment inconnexes i els nous enemics d'en Batman són, de fet, la recuperació per part d'en Grant Morrison d'idees de l'època més hortera de la història del Croat Emmascarat.\nNo és el moment d'allargar-se massa sobre aquest tema, però als anys cinquanta va arribar una estúpida censura sobre els còmics de superherois per la publicació d'un llibre anomenat Seduction of the Innocent, en què s'acusava els còmics de pervertir el jovent, i posava com a exemple la "sospitosa" relació entre en Batman i en Robin, relació sobre la qual s'ha fet conya durant molts anys, però sempre des del punt de vista de gent que no té ni puta idea d'aquest còmic, i és que tots dos són uns faldillers de ca l'ample, com vaig explicar un dia.\nSigui com sigui, allò va conduir els còmics de superherois a una època d'autocensura (que encara dura de manera residual) i d'arguments ridículs, i en Batman va deixar de ser el personatge fosc i torturat que era per viure aventures a l'espai, fer xerrades a les universitats i viatjar pel món. Tot això, sumat a la manera pròpiament naïf de narrar les històries que ja era un problema des del seu naixement, van fer dels anys cinquanta i part dels seixanta la pitjor etapa de la història d'en Batman, sovint considerada com a no oficial dins la cronologia del personatge.\nNo obstant això, en Morrison recordava algunes històries que no estaven del tot malament i les va voler recuperar com si realment haguessin estat part de la vida d'en Batman, i és precisament això el que va anar mostrant durant la seva estada a la col·lecció. Ens va fer parar bojos, sí, però la idea trobo que és brillant.\nI en un moviment comercial intel·ligent que com a batmanòfil agraeixo, tant DC originalment com Planeta en forma de traducció van publicar aquests arxius negres, que són les històries que comentava, amb pròleg del mateix Morrison i recopilades totes juntes, a més de remasteritzades (o sigui, que no es veuen tan fetes pols com a la vinyeta que he posat com a exemple).\nA Batman R.I.P., doncs, en Batman és atacat per un enemic que no és cap de la seva inigualable galeria de dolents, un enemic que en realitat és una organització anomenada Black Glove (Guant Negre) i que ataca la ment d'en Bruce Wayne, el vol fer parar boig i aprofitar la seva debilitat per acabar amb ell.\nSi heu arribat fins aquí, ja falta molt poquet per acabar... aquesta primera part. Perquè properament continuaré amb aquest tema. El cas és que Batman R.I.P., que comprèn els números 676 a 681 de Batman, suposa la culminació d'una història que Grant Morrison havia estat explicant a base d'escenes que no s'entenien a la primera (sens dubte, una nova lectura després de conèixer els fets serà més satisfactòria), i també ens desvetllarà el misteri sobre si la mort d'en Batman és la mort d'en Bruce Wayne com a home, si és la mort d'en Batman com a símbol o si tot plegat és un engany propi dels còmics.\nNo parlaré ara sobre això, però sí que diré que quan la història es posa més interessant, el guionista deixa el final obert, per tant no desvetlla res. I té sentit, perquè es reservava la resolució del misteri per a l'esdeveniment de l'any de DC Comics, la Final Crisis, on veurem realment el final d'en Batman i la impactant imatge que obria aquest article.\nJa en parlaré un altre dia, però he de dir que tot i que es tracta del mateix guionista, no acaba de quadrar els fets amb el que es veu a Batman R.I.P. i tot plegat fa la sensació que ens han entretingut, cosa que està molt bé, però que també ens han pres el pèl. I bé, el tema de la mort d'en Batman no acaba aquí. Continuarà...