1 Problemfelt Problemformulering Arbejdsspørgsmål Projektdesign Metode og Videnskabsteori... - PDF\n1 Problemfelt Problemformulering Arbejdsspørgsmål Projektdesign Metode og Videnskabsteori...\nDownload "1 Problemfelt... 3. 1.1 Problemformulering... 6. 1.1.1 Arbejdsspørgsmål... 7. 2 Projektdesign... 8. 3. Metode og Videnskabsteori..."\n1 Indholdsfortegnelse 1 Problemfelt Problemformulering Arbejdsspørgsmål Projektdesign Metode og Videnskabsteori Videnskabsteoretiske overvejelser Del III - Depressionen Del IV - Oliekrisen Del V - TEQs Metodiske overvejelser om empiri Undersøgelsens validitet Afgrænsning Emneafgrænsning Teoriafgrænsning Metodisk afgrænsning Empirisk afgrænsning Videnskabsteoretisk afgrænsning Marx Keynes Depressionen Delkonklusion Oliekrisen Delkonklusion\n2 8 Tradeable Energy Quotas (TEQs) Introduktion til TEQs-systemet Operationalisering af TEQs Analyse af TEQs Konklusion Perspektivering Litteraturliste\n3 1 Problemfelt Vi lever i en brydningstid. Vi står på tærsklen til store forandringer: klimaforandringerne er begyndt at vise deres skræmmende ansigt, der advares oftere og oftere om Peak Oil og klodens befolkning vokser hastigt. Hvordan vi håndterer disse konvergerende kriser i dag, bliver altafgørende for hvordan mennesket kommer til at leve i morgen. Rundt omkring i verdenen ser vi allerede nu de første konsekvenser af klimaforandringerne; massive regnskyl, hedebølger og generelt ekstreme vejrfænomener er blevet mere hyppige 1. Samtidig har vi i de sidste mange år observeret en tiltagende uddøen blandt mange arter, udbredelse af ørken hvor der før var skov, udpræget vandmangel og andre symptomer på den stigende befolknings øgede pres på de begrænsede naturlige ressourcer 2. Også på energifronten tegner der sig sorte skyer i horisonten. Verdenen står over for en energikrise og især olie vil blive en mangelvare. Flere indflydelsesrige organisationer har allerede advaret om, at dette snart kan blive en realitet - fx. det amerikanske militær 3, det amerikanske energiministerium 4 og EU 5, og senest, har Shell været ude og advare om Depression 2.0, en økonomisk krise forårsaget af en kommende energikrise 6. Ydermere er det kommet frem at Saudi Arabien - verdens største olieproducent - har overdrevet sine oliereserver med op til 40 % 7. Olie er vores vigtigste energikilde i dag. Den kombinerer en enorm energidensitet med utrolig mange muligheder for anvendelse. Olie er en væsentlig komponent i produktionen af så forskellige ting som plastik, medicin, fødevarer og transport af varer. Oliens betydning for vores økonomi, og den store rolle olie spiller i vores samfund, afspejler sig tydeligt i statistikken. 95 % af al transport i verden afhænger af olie, og i 95 % af al verdens industriproduktion, indgår olie som en væsentlig komponent 8. Ydermere udgør olie 36,4 % af EU's primære energiforbrug og er dermed den største energikilde i EU. Olie, kul og naturgas udgør til\n4 sammen 78,6 % af EU's samlede energiforbrug og udgør dermed langt størstedelen af EU's energiforbrug 9. Det geopolitiske spil om olie er imidlertid også fyldt med potentielle farer og problemer. Netop pga. af oliens store rolle i moderne økonomier, er det en ressource der efterspørges af alle. Især de store vækstøkonomier, hovedsagligt Kina og Indien, er for alvor i gang med at forøge deres forbrug af olie, særligt for at imødekomme de nye store middelklassers ønske om et større materielt forbrug i form af fx biler og kød. USA's store tilstedeværelse i Mellemøsten, heriblandt krigen mod Irak, ses også af mange som et forsøg på fortsat at sikre sig adgang til de vitale olieressourcer 10. Også på udbudssiden ses bekymrende tendenser. Mange af de vigtigste olieeksporterende nationer er præget af politisk ustabilitet - noget der i særdeleshed gælder for Mellemøsten, hvilket vi netop ser i disse tider med folkelige opstande og lederskifte. Verdens største producent af olie, Saudi Arabien, ligger også i denne region og deler karaktertræk med flere af de revolterende lande, og kan dermed potentielt være i fare. Oven i de politisk ustabile forhold, som præger mange af de eksporterende nationer, og som dermed kan lægge pres på udbuddet af olie, kommer det forhold at landene selv begynder at bruge mere og mere olie. Det bunder blandt andet i at befolkningen i især de mellemøstlige lande, er steget eksplosivt de seneste mange år. I mange af de totalitære styrer, som eksporterer olie, subsidieres prisen for landets egen befolkning, for derved at holde den i ro. Når befolkningstallet stiger og landets velstand øges pga. øgede indtægter fra en stadigt dyrere olie, så stiger landets eget forbrug af olie, og mindsker dermed tilgængeligheden af olie til eksport på verdensmarkedet. Et andet forhold som gør sig gældende, er de svindende vandreserver, som udgør et større og større problem i mange lande i Mellemøsten 11. Løsningen; at lave havvand om til drikkevand. Problemet; det er meget energikrævende, hvilket er en af årsagerne til Mellemøstens stærkt stigende energiforbrug de seneste par år. Der er også mange, der kritiserer det nuværende afhængighedsforhold til mellemøstlige regimer, på baggrund af deres overtrædelser af menneskerettighederne og de demokratiske principper, og som vi derfor ikke bør gøre os afhængige af, endsige støtte\n5 Uanset argumentet er der altså mange grunde til at forlade olien, før den forlader os. Men en omstilling væk fra olie foregår hverken i et politisk eller økonomisk tomrum. Der er mange og store interesser forbundet med det nuværende system, ligesom der kan forekomme tilfælde af markedsfejl som besværliggør en omstilling. Historisk set har det været statens rolle at udbedre markedsfejl, gennem regulering af markedet, og derved hjælpe kapitalismen til at udbedre de selvskabte problemer. Et tidligt eksempel på en sådan statslig intervention sås i England, i kapitalismen og industrialiseringens spæde opstart. Her betød konkurrencen mellem industrimagnaterne og kravet om profitmaksimering, at arbejderne levede under utroligt hårde vilkår. De havde lange arbejdsdage, arbejdede hele ugen, og mange af dem døde endda før de nåede at få børn og dermed reproducere arbejdsstyrken. Det blev så grelt, at regeringen var nødt til at træde ind for at sikre sig, at der var tilstrækkelig med arbejdskraft til rådighed. De enkelte kapitalister kunne ikke gøre det, fordi deres konkurrenceevne afhang af, at de fik presset lønningerne ned og produktiviteten op. For at imødekomme disse problemer indførte regeringen love, der forhindrede børn i at arbejde før de var 10 år, som sikrede arbejderne bedre vilkår og kortere arbejdsdage. Her var statens regulering af markedet essentiel, fordi kapitalismen var ved at udrydde sig selv. Også under depressionen i 1930'erne måtte staten træde til for at hjælpe økonomierne ud af den krise de sad uhjælpeligt fast i. Stor arbejdsløshed havde bidt sig fast, og der manglede købekraft i samfundet til at sætte gang i produktionen igen. Der trådte regeringerne til, inspireret af den britiske økonom John Maynard Keynes, og igangsatte store offentlige investeringer, som fik skaffet arbejde til en masse mennesker og igen sat i gang i systemet. Også her var statslig regulering af markedet nødvendig, for at imødekomme de immanente kriser i det kapitalistiske system og få skubbet samfundet ud af krisen og i gang igen. I dette projekt vil vi undersøge forholdet mellem stat og kapital - mellem marked og regulering. Vi vil derigennem komme til en forståelse af hvilke mekanismer der gør sig gældende i kapitalismen, og som er med til at skabe kriser, og hvilke muligheder staten har for at rette op på disse. Med denne forståelse vil vi undersøge om Tradeable Energy Quotas (TEQs), et britisk krisehåndteringsredskab og kvotesystem, vil være i stand til at imødekomme den kommende energikrise som verden og det kapitalistiske, økonomiske system kommer til at stå overfor. 5\n6 Igennem kapitalismens historie har man set en masse bud på forskellige kvote og rationeringssystemer. Ideen med dette var at styre fordeling af knappe ressourcer, som fx basale fornødenheder. Det skete bl.a. i Danmark under 2. Verdenskrig, hvor man indførte rationeringsmærker, for at fordele basale varer, som kaffe, mad osv., ligeligt mellem borgerne. Et andet eksempel på et kvotesystem er et der blev indført under Kyoto-protokollen, hvor virksomheder fremover skal købe en CO 2 kvote, hvis man vil forurene. Fælles for de to nævnte systemer, er at der har været omfattende svindel og snyd, som bevirkede, at de ikke helt virkede efter hensigten. Hvorfor skulle TEQs være et godt redskab i en forestående krise? TEQs er i sin essens endnu et rationeringssystem. TEQs har dog prøvet at indregne den sortbørshande, der ofte opstår ved disse systemer, og vendt det til en fordel. Overskydende kvoter bliver solgt på det frie marked og staten indkasserer indtægter fra salget, som bruges på initiativer, der skal mindske oliens betydning i samfundet. Men igen kan man stille spørgsmålet, om markedet er den rette mekanisme, til at løse problemerne. Så for at opsummere de mange spørgsmål vi har beskrevet igennem vores problemfelt; Hvilke iboende mekanismer i kapitalismen er der, som giver kriser? Hvad har staten af muligheder for regulering, når en energikrise vil opstå? Kan markedet selv løse problemet eller er markedet problemet? En masse spørgsmål, som leder op til vores problemformulering: 1.1 Problemformulering Er TEQs et godt krisehåndterings redskab, i forhold til en kommende oliekrise i en kapitalistisk markedsøkonomi? Denne problemformulering udgør grundlaget for vores undersøgelse af nogle af de problemstillinger, vi redegjorde for i problemfeltet. At problemet eksisterer, og snarere før end senere vil mærkes, vil vi ikke argumentere stort for her. Det er gjort glimrende i andre sammenhænge, og tegnene og advarslerne optræder stadigt hyppigere og vægtigere. I stedet vil vi fokusere på, hvad en stat bør gøre for at håndtere disse problemer. TEQs er netop et sådant redskab, som kan tænkes, at kunne bruges til at hjælpe med at håndtere en kommende energikrise. For at vurdere, hvad en sådan oliekrise kan indbefatte for en moderne, kapitalistisk økonomi, har vi valgt at lave et studie af Danmark under oliekrisen i For at sikre os, at tallene kan siges at være 6\n7 relevante, laver vi derfor også en sammenligning af, hvor afhængig dansk økonomi var af olie 1973, såvel som i dag. Det sidste element: (..) i en kapitalistisk markedsøkonomi går i høj grad på statens rolle og evne til regulering af markederne i krisetider. Vi forstår en kapitalistisk markedsøkonomi, som et system, hvori størstedelen af den samfundsmæssige produktion sker på privat initiativ, og produktionen handles på et marked. Her trækker vi teoretisk på erfaringerne fra Keynes og Marx, og empirisk på udviklingen i USA under depressionen. Fokus ligger her i høj grad på de dynamiske vekselvirkninger mellem folks forventninger, tillid og økonomiske udsving i en kapitalistisk økonomi, og hvordan økonomien hurtigt kan falde sammen, hvis der ikke kan opretholdes den nødvendige tillid. Statens rolle bliver analyseret i denne sammenhæng, og kan give os en forståelse af både den rolle den spiller, men også hvilken rolle den potentielt kan spille Arbejdsspørgsmål Følgende arbejdsspørgsmål finder vi, er væsentlige at undersøge, for således at kunne besvare vores problemformulering på fyldestgørende vis. Hvilke grundlæggende træk ved kapitalismen kan vi se ud fra en keynesianistisk analyse af depressionen? Dette arbejdsspørgsmål finder vi væsentligt at besvare, for at opnå en forståelse af hvordan en kapitalistisk markedsøkonomi reagerer i stærke krisesituationer. Hvilket forhold er der mellem stat og marked i en kapitalistisk økonomi? Spørgsmålet bidrager til en refleksion over forholdet mellem stat og marked og dermed muligheden for et markedsindskrænkende løsningssystem. Hvilken betydning havde olien for dansk økonomi i 1973, hvad betød de pludselige prisforhøjelser, og er de erfaringer relevante i dag? Dette spørgsmål er centralt, for således at få indsigt i, hvad en oliekrise kan gøre ved en udviklet økonomi, og som argument for oliens store betydning for en moderne økonomi. 7\n8 2 Projektdesign 8\n9 Projektdesignet, som vist på forrige side, viser strukturen for projektets opbygning. Vi har opdelt projektdesignet i forskellige kategorier/dele. Den første fase består af indledning, problemfelt og problemformulering. Her illustreres projektets problematik, undersøgelsesfelt samt en problemformulering. I problemfeltet problematiseres og argumenteres der for projektets problemformulering, som besvares herefter i konklusionen. Metode og VT afsnittet fungerer som en kogebog for projektets tilberedelse og tilblivelse. VT indeholder videnskabsteoretiske overvejelser, og vores valgte videnskabsteori. Herunder inddrages en validitet tjek for empirien, for både depressionen og oliekrisen. Disse begivenheder bliver desuden metodiske forklaret samt TEQs rolle i projektet. Teori-delen for projektet rummer John M. Keynes og Karl Marx. De to teoretikers teorier benyttes til at besvare problemformulering. Her redegøres der for de to teorier, der anvendes i projektet. Analysedelen består af 3 forskellige dele, hvilket kan ses i projektdesignet, for henholdsvis depressionen, oliekrisen og TEQ. John M. Keynes bruges både i depressionen og oliekrisen, hvorimod Marx bruges i forlængelse af depressionen. TEQ analysedelen, indledes med operationalisering af TEQ, og en definition af vores forståelse af den. Herefter opsamles de forståelser og erfaringer, vi er kommet frem til i analyserne, om depressionen og oliekrisen. Dette bruges til en analyse TEQs virke som et effektivt krisehåndteringsredskab. TEQs analysedelen slutter med en vurdering af TEQ og dens muligheder. Den sidste del indeholder konklusion og perspektivering. I konklusionen, drages de væsentlige pointer frem, og består endvidere af en besvarelse af problemformuleringen. Marx s teori stilles op i perspektivering plus emner, som vi igennem projektarbejde har stødt ind på, der har været interessante at kigge på. 9\n10 3. Metode og Videnskabsteori I dette afsnit vil vi gennemgå de vigtigste metodiske og videnskabsteoretiske overvejelser i forbindelse med projektets forskellige dele. Vi vil løbende gennemgå argumentationen for hver enkelt del, samt de fravalg vi har foretaget i de sammenhænge. I projektet er det vores hensigt at undersøge i hvilket omfang det engelske Tradeable Energy Quotas - system, er velegnet til at fungere som krisehåndteringsredskab ift. en kommende energikrise. For at kunne besvare denne problemstilling, har vi besluttet at foretage to studier af tidligere kriser; nemlig depressionen i 1930 erne og oliekrisen i 1970 erne. Med forståelserne frembragt i de to analyser vil vi vurdere, om TEQs er et brugbart redskab i krisehåndteringsøjemed. 3.1 Videnskabsteoretiske overvejelser Vores videnskabsteoretiske fundament i projektet er den kritiske realisme. Projektet er ikke rent økonomisk, ej heller rent politologisk. Forudsætningen, Peak Oil problematikken, er i høj grad naturvidenskabelig, og handler derfor i lige så høj grad om geologi, som om økonomi. Folks handlemønstre i kriser kan beskrives både psykologisk, sociologisk og økonomisk. Tværfaglighed er derfor en metodisk nødvendighed, hvis man vil kunne forstå den komplekse sociale og naturlige virkelighed, som disse problemer udspiller sig i. Vores tilgang er derfor heller ikke reduktionistisk. Selvom denne tilgang har givet stor succes i naturvidenskaben, er den af langt mindre værdi i studiet af menneskelige systemer, da disse er faggrænseoverskridende af natur, dynamiske og åbne. Her griber de forskellige systemer ind i hinanden, påvirker hinanden og skaber synergieffekter imellem sig. De er derudover også flydende, ændrer karakter og/eller sammensætning over tid og er derfor langt sværere at isolere og reducere, som ellers var et videnskabens ideal i lang tid i særdeleshed positivismens (Buch-Hansen et al. 2008: 24-25). Som modreaktion på positivismens krav om reduktion af et system til dets enkelte dele har vi valgt den kritiske realisme, som netop insisterer på at se verden som interrelaterede systemer, der bør ses som værende i konstant interaktion med hinanden, og skal forstås netop i denne kontekst. Netop pga. disse systemers dynamiske vekselvirkninger er det ofte ikke muligt at beskrive et simpelt kausalitetsforhold mellem to variable. I stedet må man undersøge, under hvilke betingelser og vilkår forandringer i systemet foregår. Inden for kritisk realisme vil man derfor typisk lede efter 10\n11 de mulighedsskabende faktorer i et system, snarere end søge efter evigtgyldige kausalitetsforhold, for derved at kunne træffe bedre beslutninger ud fra en mere fyldestgørende forståelse af systemerne, som man arbejder med (ibid. 31). Denne tilgang til undersøgelsesobjektet, som kan se ud som unødvendigt komplicerende og omstændig, bunder i en niveaudelt ontologi, i modsætning til empiricismens ontologiske forståelse af en direkte tilgang til det reelt eksisterende (ibid. 29). Inden for den kritiske realisme anser man strukturer og objekter, som havende flere niveauer. På det umiddelbare niveau, det faktiske domæne, ser vi forskellige handlinger udspille sig. Inden for de positivistiske videnskabsretninger, stopper analysen her, og videnskaben handler derfor om at beskrive kausalitetsforhold af typen: Når A, så B (ibid. 26). Den niveaudelte ontologi betyder imidlertid, at objekter, systemer og strukturer har kausale potentialer og tilbøjeligheder. Vi kan ikke isolere objekterne fra hinanden, og selv hvis vi kunne, så opererer de i virkeligheden tæt sammenbundent og påvirker hinanden dynamisk de er såkaldt åbne systemer (ibid. 26). Denne dynamiske vekselvirkning mellem de dybereliggende mekanismer og strukturer, skaber betingelser og kausalitetstilbøjeligheder højere oppe i systemet. Bhaskar kalder dette fænomen for emergens. Med det menes at begivenheder ikke kan ses isoleret, men derimod bør ses som værende bestående ikke blot af den umiddelbare handling, men også af de dybereliggende mekanismer der muliggjorde den (ibid. 30). Derfor er det utilstrækkeligt at lede efter de simple årsagsforklaringer, da ændringer i de dybereliggende strukturer, kan få hele systemet til at opføre sig anderledes. Systemer og deres handlinger udspiller sig ikke i et vakuum og vi bør derfor forsøge at forstå de dybereliggende mekanismer, hvis vi vil gøre også noget håb om at forstå den verden vi lever i. Det betyder også, at erfaringer fra et laboratorieforsøg har lille anvendelse i samfundsvidenskaberne, og vi i stedet bør søge ned under tingenes ydre fremtrædelsesform, og lede efter deres dybereliggende relationer til hinanden og deres kausalitetstilbøjeligheder. Det gør vi ved at søge ned på det såkaldte virkelige niveau, hvor mekanismer og strukturer for handling eksisterer kontingent. Da vi ikke har direkte adgang til dem, må vi undersøge dem indirekte. Dette gøres gennem metoden kaldet retroduktion. Ved at analysere på tidligere hændelser, forsøger man at give en forklaring af hvilke underliggende dynamikker, der har kunnet tænkes at spille ind (ibid. 60). Da virkeligheden er alt for kompleks, til at vi kan have at gøre med den 11\n12 umiddelbart, bliver vi nødt til at forsimple den, således at vi kan foretage retroduktion. Dette gøres igennem konstruktionen af abstraktioner. En abstraktion er en bevidst simplificering af et system eller et begreb, som man anvender i sin analyse. Operationaliseringen af begreber spiller derfor også en afgørende rolle, i bestræbelserne på at etablere præcise og klart afgrænsede abstraktioner. 3.2 Del III - Depressionen Projektets første analyse omhandler som sagt depressionen i 1930 erne. Vores hensigt er her at undersøge, hvilke dynamikker der er på spil i en kapitalistisk økonomi under en krise, og hvordan de i værste tilfælde kan lede til systemiske fejl, som gør en naturlig genopretning særdeles svær og krisen dybere, end nødvendigt er. Det teoretiske fundament i denne første del, vil være Marx og Keynes. Hos Marx har vi valgt at fokusere på hans rene analyser af kapitalismens indre dynamikker, og fravalgt de mere ideologiserede og politiserede dele af hans teoridannelser. En mere fuldkommen argumentation for tilvalg og fravalg i forbindelse med Marx kan findes i teoriafsnittet. Brugen af Marx bliver således et supplement til Keynes analyser af, hvad der gik galt under depressionen, og danner et teoretisk fundament for forståelsen af kapitalismens dynamikker. Keynes udviklede i høj grad sine teorier, ud fra de markedsfejl han observerede under depressionen. Hans teoretiske fundament er, at kapitalismen ikke er en ufejlbarlig maskine der, overladt til sig selv, vil give de bedst mulige resultater, men derimod et system der, i ligeså høj grad som rationalitet, bygger på forventninger, psykologi og misinformation; ting der hurtigt kan sprede sig og tage overhånd i krisesituationer. Med vores fokus på statens rolle som udligner af kapitalismens markedsfejl og vores fokus på krisehåndtering, er Keynes en oplagt teoretiker at tage i brug (Skidelsky, 2009: xvii). På samme måde som ham, opfatter vi ikke markedet som a priori at være i stand til at løse alle problemer på en tilfredsstillende måde, og derfor undersøger vi hvilke muligheder en stat har for indgriben og regulering i markedet, således at kriser og markedsfejl kan udbedres. Her undersøger vi altså en situation hvor kapitalismen, det dominerende økonomiske system, kom ud i sin historisk største krise. I vores analyse af den laver vi en række abstraktioner. For det første arbejder vi med kapitalismen som et system, der har nogle gennemgående træk, og som kan siges at have ens dynamikker pga. disse træk på forskellige steder og tidspunkter, selvom der kan være store 12\n13 forskelle i den konkrete udformning, sammensætning, politiske scene osv. til forskellige tidspunkter og forskellige steder. Men ved hjælp af en definition af hvilke økonomiske parametre vi inddrager i vores analyse af depressionen, og en teoretisk forståelse funderet i Marx og Keynes, kan vi prøve at forstå de underlæggende dynamikker, som sættes i værk i et kapitalistisk system under en krise og samtidig opnå en forståelse af nødvendigheden af statens intervention i krisetider. 3.3 Del IV - Oliekrisen Anden del af projektet har til formål at undersøge effekten af oliekrisen i 1973 på dansk økonomi, for derigennem at give en vurdering af de strukturelle problemer en oliekrise kan forårsage. Ydermere vil der i analysen blive foretaget en sammenligning af afhængighedsgraden af olie i økonomien i 1973 og i dag. Dette gør vi, for at kunne argumentere for, at de grundlæggende afhængighedsforhold som karakteriserede Danmark den gang, stadig er gældende i dag. Ved at vise, at Danmark stadig er afhængig af olie, sandsynliggører vi, at der vil opstå alvorlige negative konsekvenser ved stigende priser. Denne del vil i høj grad være empirisk funderet, for at sikre, at vi kan argumentere fyldestgørende for oliens tætte relation til landes økonomisk velbefindende. Det er således brugen af statistisk materiale, som vil danne grundlaget for den empiriske analyse. Også her anlægger vi videnskabsteoretisk en kritisk realistisk vinkel. Årsagerne til at vi er afhængige af olie er dybe, historiske og strukturelle, og lader sig ikke let afdække. Imidlertid er det ikke dette dybere niveau, vi her vil gå til. Selvom en grundig forståelse af hvordan vi er havnet i denne situation vil være gavnlig i et forsøg på at komme fornuftig ud af den, vil vores hovedærinde i dette afsnit ikke være at forstå, så meget som at beskrive. Det er klart, at denne tilgang må ses som værende lidt utilfredsstillende i et kritisk realistisk perspektiv, da for mange af de underliggende mekanismer tages for givet, men da vores mål er at vurdere TEQs, kan vi ikke samtidig lave en dybdegående analyse af hvordan og hvorfor olien er blevet den afgørende energiressource i industrialiserede økonomier. Afsnittet får derfor i høj grad karakter af en delanalyse, som gør os i stand til at besvare vores problemformulering på en tilfredsstillende måde. 13\n14 3.4 Del V - TEQs I den tredje og sidste del af projektet vil vi samle forståelserne, som vi er kommet frem til i de to tidligere delanalyser, og bruge dem i en analyse af TEQs evner til at fungere som effektivt krisehåndteringsredskab. For at kunne gøre dette, må vi først operationalisere vores forståelse af TEQs. Gennem operationaliseringen frembringer vi en specifik definition af vores forståelse af TEQs, som gør den analyserbar. Vi fremkommer herved med en række punkter, som vi mener, at TEQs bør forholde sig til og søge at skabe løsninger for. Da TEQs snarere er en ramme for løsning af problemet, end et egentligt tiltag der i sig selv imødekommer alle problemstillingerne, kan vurderingen af systemet derfor ikke bero udelukkende på hårde kalkuler, udregninger og kvantitative kriterier. Det må i stedet i høj grad også bero på analyserne i de foregående afsnit og vores operationaliserede kriterier. Her ses den kritiske realistiske vinkel også. De to tidligere analyser giver os mulighed for at dykke ned under problemets umiddelbare fremtrædelsesform, og se det i en større historisk kontekst. Det kapitalistiske systems dynamikker og energikrisernes dynamiske indvirkning på økonomierne bliver således elementer, der kan indgå i analysen af TEQs. 3.5 Metodiske overvejelser om empiri I dette projekt vil vi undersøge, hvordan en økonomisk krise, forårsaget af mangel på ressourcer, vil kunne påvirke det kapitalistiske system. Dette har vi valgt at gøre igennem to empirisk funderede afsnit; Den Store Depression fra 1930 erne og oliekrisen i 1970 erne. De to afsnit skal dog bruges vidt forskelligt i opgaven og skal ikke forstås som en sammenligning men skal være med til, på hver deres måde, at give et realistisk bud på om TEQs, kunne være et godt krisehåndterings redskab i en situation med mangel på olie på verdensmarkedet. Depressionsafsnittet skal gives os nogle svar på hvad det er for nogle immanente mekanismer og strukturer, der ligger i det kapitalistiske system, som gør at der opstår økonomiske kriser. Dette gør vi igennem et litteraturstudie af Marx og Keynes, hvor deres teorier vil give et billede af hvad der skete. Dette vil vi også blive underbygget med et empirisk studie af den amerikanske økonomi i perioden\n15 I oliekriseafsnittet vil vi undersøge, hvordan en olieafhængig økonomi påvirkes af stigende oliepriser, og om erfaringerne kan siges at være relevante for dansk økonomi i dag. Denne del af opgaven vil i høj grad være empirisk funderet, for at sikre, at vi kan argumentere fyldestgørende for oliens tætte relation til økonomisk velbefindende. Det er således brugen af statistisk materiale, som vil danne grundlaget for den empiriske analyse. Så for at opsummere, bruger vi de to afsnit, til at danne os et overblik over hvordan kriserne rammer økonomierne på forskellige måder. I begge kriser, har vi udvalgte parametre, der vil kunne give os et billede af hvordan det egentlig så ud på daværende tidspunkt. Følgende parametre for samfundsøkonomisk velvære er disse. BNP Handelsbalancen Arbejdsløshed Inflation Offentlige udgifter Udlandsgæld Rente De overstående faktorer vil blive undersøgt for begge kriser. Men ift. oliekrisen i 1970 erne, har vi valgt at udvide vores analyse af økonomien med flere parametre, som relaterer sig til dansk økonomis påvirkning af olieprisen. Særlig vægt bør lægges på sammenligningen af udgifter til flydende brændsel relativt til BNP. Denne inddrages for at kunne slå fast at økonomien i dag, stadig i høj grad er afhængig af olie. Udover ovenstående, inddrages følgende parametre i analysen om oliekrisen: Oliepris Energiforbrug kontra pris Off. Udgifter ifm. arbejdsløshed Andel af olie i det samlede energiforbrug Andel af BNP til udgifter til flydende brændsel 3.6 Undersøgelsens validitet 15\n16 Til vores analyser har vi valgt udelukkende at bruge primær statistik. I afsnittet om depressionen stammer al data fra bogen The Statistical History of the United States, udarbejdet af U.S Bureau of Census - en gren af det amerikanske handelsministerium - ansvarlig for at indsamle data vedrørende demografi og økonomi. I afsnittet om oliekrisen er al data, på nær oliepris, fundet hos Danmarks Statistik (DST), i både tiårsstatistik-bøger, hhv og 1980, samt digitalt på DST s hjemmeside. Data om oliepris er hentet fra BP s hjemmeside. I forbindelse med begge analyser har vi måttet sande, at vi ikke kunne indsamle den nødvendige viden til at kunne forholde os kritiske over for beregnings- og indsamlingsmetoder. Vi kan derfor heller ikke vurdere, hvor høj en grad af usikkerhed som er behæftet datamaterialet. I forhold til det amerikanske Census nærede vi ingen forhåbninger om at kunne indsamle den viden, da vi ikke havde de rette kontakter, og derfor har vi fra start accepteret denne svaghed ved undersøgelsens validitet. I forhold til DST forsøgte vi talrige gange at opnå viden om datamaterialet, men blev blot sendt rundt i systemet. At vi derfor ikke er bekendte med graden af usikkerhed forbundet med datamaterialet betyder, at undersøgelsens validitet i nogen grad svækkes. Vi finder det dog væsentligt at bemærke, at de ovennævnte organisationer, som leverandører af statistik, må anerkendes som værende nogle af de mest pålidelige, vi kunne have benyttet. Overordnet set, så opererer vi i vores projekt med generelle tendenser, og derfor er små udsving i datamateriale af mindre vigtig karakter. Altså vurderer vi, at det er forsvarligt at konkludere på baggrund af vores analysers resultater. 3.7 Afgrænsning I dette afsnit vil vi drøfte projektets fravalg i forbindelse med emne, teori og metode. Det er givet, at der er mange andre metoder, teorier og lignende emner, som det er muligt at kaste sig over. 16\n17 Argumentationen for vores tilvalg førte vi i forrige afsnit, og vil her koncentrere os om de vigtigste fravalg, som vores tilvalg naturligt har medført Emneafgrænsning Motivationen for projektet var en interesse i problematikken omkring Peak Oil, som også tidligere har inspireret projekter for flere medlemmer af gruppen. I modsætning til de tidligere projekter, vil vi ikke her argumentere videre for, at problemet eksisterer reelt og at det er alvorligt. Det er gjort fyldestgørende andre steder og bliver tydeligere som tiden går. Interessen ligger i dette projekt derfor i at undersøge, hvad vi kan gøre ved det. Valget af TEQs faldt naturligt da det, så vidt vi ved, er det mest omfattende og udviklede redskab der diskuteres politisk, som reaktion på Peak Oil problematikken. Vi overvejede en overgang at undersøge CO 2 kvotesystemet i EU, men blev enige om, at det hverken virkede særligt ambitiøst, eller specifikt koncentrerede sig om olie. Desuden er det system i høj grad bundet op på de internationale relationer mellem lande, og selvom det er en meget vigtig brik i håndteringen af Peak Oil problematikken, har vi valgt ikke at fokusere på det internationale politiske aspekt af situationen. I stedet for en international politisk tilgang, har vi derfor valgt en økonomisk og statsorienteret tilgang i vores vurdering af TEQs Teoriafgrænsning Vi har i projektet valgt teori, der gør det muligt for os at forstå statens rolle i et kapitalistisk samfund, hvilket vi ser som en del af analysen af TEQs anvendelsesmuligheder, samt teori der kan bruges til at beskrive de økonomiske dynamikker, som kommer i spil under kriser i en kapitalistisk økonomi. Teoretikerne spiller altså både en rolle i forhold til at understøtte delanalyserne, men også for at binde disse sammen. En teoretiker som vi overvejede at anvende var Milton Friedman. Ideen var oprindeligt, at kontrastere vores keynesianistiske forforståelser, med de monetaristiske tanker fra Friedman. Imidlertid kom vi frem til, at der var nogle grundlæggende modsætningforhold mellem Friedmans og Keynes ontologiske forståelser af markederne. I Friedmans optik består markederne af rationelle 17\n18 forbrugere og producenter. Disse rationelle agenter vil per definition optimere deres position og skaffe de bedst mulige vilkår. Forsøger man fra en regerings side at regulere, forvirrer man bare prissignalerne og skaber dermed en dårligere situation, end der ellers ville have været. Dette udgangspunkt ligger fjernt fra vores forståelse. I vores optik, er det åbenlyst at økonomier kan komme ud i situationer, hvor den ikke selv evner at komme ud af den. Der er ligeledes situationer, hvor konkurrencen mellem producenter, frembringer uhensigtsmæssige resultater noget der populært kaldes markedsfejl. Denne forståelse af markederne, gør det mindre hensigtsmæssigt at anvende Friedman fordi han a priori mener at regeringen ikke kan yde en positiv indflydelse. I skarp modsætning hertil har vi Keynes, som netop mener, at regeringen bør udligne de fejl som markederne skaber, og dæmpe de konjunkturer der bliver frembragt. Med vores interesse for TEQs er det derfor oplagt at vælge Keynes frem for Friedman Metodisk afgrænsning Projektdesignet, og de metodiske overvejelser i forbindelse med det, har igennem projektet været rimeligt stabile og der har ikke været de store omvæltninger. Det væsentligste fravalg vi har måttet tage, har været brug af økonomiske modeller til at beskrive udviklingen. Vi havde overvejet at bruge både ADAM og EMMA-, men efter at have ringet rundt til blandt andet Danmarks Statistik og forskellige forskere, måtte vi sande, at modelarbejdet desværre var uden for vores kundskaber og tidsramme. Derudover planlagde vi at lave en omfattende sammenligning af den energiøkonomiske situation i Danmark anno 1973 vs. Danmark i de sene 00 ere. I den forbindelse skulle data for følgende indsamles og behandles: energiforbrug pr. sektor, energiudgifter pr. sektor energiforbrug pr. capita, energiudgifter pr. sektor, energisammensætning pr. sektor, energisammensætning pr. capita energiintensitet pr. capita m.fl. Ud fra den tilgængelige data fandt vi dog, at det ikke lod sig gøre. Flere af nøgletallene blev ikke opgjort i 1973, og de tal, som var indsamlet, var delt op i andre kategorier, end dem de inddeles i, i dag. Således lod det sig ikke gøre at undersøge sektortallene, da de forskellige sektorer var grupperet anderledes. 18\n19 Derfor fandt vi ikke rimeligt at konkludere på disse tal, da man jo som bekendt ikke bør sammenligne æbler med pærer. En sammenligning der imidlertid lader sig gøre, er at undersøge andelen af olie i det samlede energiforbrug, samt udgifter til flydende brændslers andel af BNP for Danmark i hhv og de sene 00 ere. En sammenligning, som vi finder alligevel giver et udmærket - om end mere overfladisk - indblik i dansk økonomis afhængighed af olie i dag, sammenlignet med i Empirisk afgrænsning I dette projekt har vi valgt at præsentere vores empiri igennem en række grafer, der skal bidrage til forståelsen af, hvordan hhv. depressionen og oliekrisen ramte økonomien, i USA og Danmark. Grunden til, at vi ikke har valgt andre lande til at vise effekten af depressionen, er at det netop var i USA, at krisen opstod. Derfor giver det god mening at undersøge de amerikanske økonomiske forhold, da det var her, at krisen havde den største effekt, og de underliggende mekanismer derfor fremstår klarere. Effekterne på de andre vestlige økonomier, var følgeeffekterne af, at USA blev lammet. Derfor ville man måske ikke se den fulde effekt i disse. Oliekrisen i 1973 kunne være repræsenteret af mange andre lande end Danmark. For os har det været nærliggende at bruge Danmark, ud fra det kriterium, at man på daværende tidspunkt, ikke havde nogen bemærkelsesværdig olieproduktion i Nordsøen, og derfor var nødt til at importere den fornødne olie. I og med at Danmark importerede langt det meste af den olie, der blev brugt, er det tydeligt at se følgevirkningerne af en forhøjet oliepris, når man studerer den danske økonomi. Derudover har vi også haft lettere ved at finde den nødvendige empiri til vores studie, end hvis vi havde valgt et land som USA. Den indsamlede empiri har vi, som sagt, valgt at præsentere grafisk. For at kunne præsentere det på meningsfuld vis, har vi valgt at tage en tidsrække på ca. 20 år, 10 år før og efter indtræffelsen af henholdsvis depressionen og oliekrisen. På den måde har vi kunnet give et billede af, hvordan økonomien så ud før, og hvordan krisernes påvirkning har været. Vi har ladet os inspirere af Keynes i udvælgelsen af vores økonomiske nøgletal, som konsekvens af dette er der givet vis andre vigtige parametre vi ikke behandler i opgaven. Vi mener imidlertid at de udvalgte tal fint viser tilstanden af en given økonomi, og alle de faktorer vi har valgt at inddrage, 19\n20 giver et perspektiv til det samlede billede af økonomien Videnskabsteoretisk afgrænsning Videnskabsteoretisk lagde vi os ret hurtigt fast på kritisk realisme. Som vi tidligere har diskuteret indgående, rummer kritisk realisme en række antagelser om virkeligheden, som værende niveaudelt, kompleks og åben, som stemmer fint overens med vores grundlæggende ontologiske opfattelser, og vores analytiske tilgang til problemstillingen. Man kunne imidlertid godt overveje andre videnskabsteoretiske retninger, som ville befrugte vores analyse og problemstilling med andre indgangsvinkler og perspektiver. Det stærkeste argument for at anvende en konstruktivistisk videnskabsteoretisk skole ligger i det faktum, at en stor del af en evt. løsning i forhold til Peak Oil problematikken ligger i at ændre folks forbrugsvaner og adfærdsmønstre. Imidlertid er dette kun det ene aspekt af problematikken. Samfundsmønstrene er komplekse og har deres udspring i mange forskelligartede områder. Økonomi, politik, fysik, sociologi og psykologi spiller alle en rolle i forståelsen af den problematik som Peak Oil udgør. Og selvom de konstruktivistiske skoler kan rumme en del af problematikken, mangler de i tilstrækkelig grad at forholde sig til de økonomiske og fysiske fakta som udgør fundamentet for situationen, og som ikke kan negligeres til fordel for en mere konstruktivistisk tilgang, hvis TEQs mulighed for succes skal vurderes. Kritisk realisme udgør dermed den gyldne mellemvej mellem positivisternes hårde kvantitative analyser på den ene side og konstruktivisternes mere bløde analyser af menneskelige relationer, selvforståelser og handlemønstre på den anden side. Det er denne rummelighed over for den komplekse virkelighed vi dykker ned i, som gør at vi vælger kritisk realisme over de konstruktivistiske eller positivistiske skoler. 4 Marx I dette afsnit vil vi opbygge en forståelse af kapitalismens dynamikker, ud fra en specifik, selvvalgt og argumenteret læsning af Marx, som han præsenteres i Introduktion til Kapitalens første bind (Autorenkollektiv Marx-Arbeitsgruppe Historiker, 1972) og Kapitalismens Politiske Økonomi (Isi Grünbaum, 1980). I vores læsning af disse tekster, har vi truffet en række metodiske og forståelsesmæssige valg. 20\n21 Vores primære mål er at forstå kapitalismens økonomiske dynamikker. Vi vil derfor ikke gennemgå Marx teorier i hele deres historiske udstrækning og sammenhæng, men derimod fokuserer vores undersøgelse på de primære økonomiske mekanismer i kapitalismen. Derfor fravælger vi den historiske transformation af arbejdet, fra værende skabelse af brugsværdi til at være skabelse af bytteværdi. Det vil sige, at vi udelader arbejdsværdilæren og i stedet fokuserer på de neoklassiske økonomiske termer udbud, efterspørgsel og profit. Det er vores opfattelse, at de giver en bedre beskrivelse af hvordan prisdannelsen foregår i dag, end teorien om udbytning af merværdien. Ikke desto mindre, er der mange iagttagelser af kapitalismens væsen og dynamikker, som Marx gjorde, som i høj grad stadig gør sig gældende. Fremmedgørelsen og de sociologiske vilkår, som i Marx optik leder til revolutionen og proletariatets diktatur, har vi valgt at se bort fra, da det ikke er kapitalismens sociologiske og politologiske (i særlig høj grad i hvert fald) aspekter vi vil fokusere på, men derimod dens økonomiske. Det medfører naturligvis også, at vi ikke anvender begrebet klassekamp i vores analyser, men derimod anskuer den kapitalistiske produktionsmetode som en systemisk organisering, hvori både producenter og forbrugere indgår som to dele af en helhed. Vores analyse tager udgangspunkt i en marxistisk inspireret forståelse af staten, kapitalen og de enkelte individer som udgør aktørerne i systemet. I det følgende vil vi nu gennemgå disse enkelte dele og deres indbyrdes relationer i et kapitalistisk samfund. Udgangspunktet for kapitalismen er den private ejendomsret til produktionsmidlerne. Den private ejendomsret til produktionsmidlerne dækkede oprindeligt over retten til ens egen jord, og dermed muligheden for at være selvforsynende. Men med ophobningen af jord på færre og færre hænder og skabelsen af et byproletariat uden jord, begyndte den private ejendomsret over produktionsmidlerne at ændre karakter. Nu betød den retten til at eje produktionsmidlerne i form af maskiner, ressourcer og den arbejdskraft, som man ansatte (Grünbaum, 1980: 9). Omsætningen minus udgifter til lønninger, materialer osv. var kapitalistens profit, hvilket gav virksomheden mulighed for at genninvestere i fx nye produktionsmaskiner, som kunne forøge produktiviteten og dermed profitten. Den kapitalistiske produktionsmetode går altså i sin essens ud på at tilvejebringe profit gennem ansættelse af arbejdere, og geninvestering af profitten for derved at skabe mulighed for større fremtidig profit. (ibid.: 34-35) 21\n22 Et vigtigt element for at dette kan lade sig gøre, er at der findes en stat, der kan sikre at aftaler overholdes igennem sanktionering i tilfælde af kontraktbrud og lignende. I takt med kapitalismens udvikling er behovet for en medierende stat blevet mere eksplicit. Ud over at sikre, at aftaler mellem forskellige parter overholdes (eller straffes i tilfælde af overtrædelse), har den også til rolle at udligne utilsigtede konsekvenser i kampen mellem enkeltkapitalerne, for derved at sikre de bedste vilkår for totalkapitalen. Et eksempel på dette, var den engelske stats indgriben i arbejdsmarkedet i den engelske industrialiserings opstart. De gennemførte lovgivninger førte til en maksimal længde på arbejdsdagen, samt en minimumsalder for hvornår man må arbejde. På den måde fungerer staten som garant for totalkapitalens overlevelse og funktionsdygtighed. (Autorenkollektiv Marx-Arbeitsgruppe Historiker, 1972: 52) Hvor konkurrencen mellem enkeltkapitalerne kan føre dem ud i situationer hvor deres fælles eksistensgrundlag eroderes det være sig arbejdere, ressourcer, miljøhensyn mm der kan en stærk stat træde til, og regulere markedet og enkeltkapitalernes handlemønstre. Selvom det er i alles grundlæggende interesse at sikre sig mod fx forurening, ville det være næsten umuligt for enkeltkapitalerne i et fuldkommen frit marked at sikre sig mod det, da deres indbyrdes konkurrence om at opnå højere end gennemsnitlig profit, og dermed overlevelse på markedet, forhindrer dem i at tage de nødvendige skridt. Staten har her evnen til at varetage totalkapitalens den kapitalistiske produktionsmetodes interesser, ved at regulere markedet så de nødvendige hensyn tages, uden at dette ødelægger enkeltkapitalernes indtjeningsmuligheder, da ændringerne gælder uniformt for alle. En stærk stat der regulerer markedet, står således ikke i modsætningsforhold til den kapitalistiske produktionsmetode, men både underbygger den og betinger den (ibid.:34). Dette vil vi især i afsnittet om Depressionen argumentere videre for. Som nævnt ovenfor er en af de vigtigste mekanismer i den kapitalistiske produktionsmetode, konkurrencen mellem enkeltkapitalerne på markedet. Konkurrencen medfører en række interessante og vigtige forhold, som nu vil blive gennemgået. En kapitalistisk økonomi består abstrakt af en række enkeltkapitaler, som i princippet kan investeres over hele økonomien, og som søger derhen hvor det største afkast på investeringen fås. Disse enkeltkapitaler organiserer sig i forskellige brancher og skaber dermed abstrakte markeder for produktionen af alle de goder, vi i dag tager for givet (ibid.: 36). Grunden til at kapitalerne ikke er fuldkomne flydende og ikke bare kan skifte fra det ene område til det andet uden tidsforskydning, ligger i graden af konstant kapital der er 22\n23 anvendt i investeringerne, eller, med andre ord, i hvor høj grad der er investeret i maskiner, jord og endda know-how som ikke umiddelbart kan omsættes til andre aktiver. Undtagelsen hertil er finanskapitalen, som i sin natur lever af at være øjeblikkelig omskiftelig og evigt flydende, og som formår det, fordi den ikke beskæftiger sig med handel af virkelige værdier, men lever af at flytte rundt på virtuelle varer (ibid.: 38). Inden for disse markeder eksisterer altså en række enkeltkapitaler, som er bundet til markedet i det omfang deres investeringer i fast kapital nødvendiggør det. Enkeltkapitalerne konkurrerer mod hinanden for at sikre sig overgennemsnitlig profit og dermed være blandt dem, der kan udkonkurrere modstanderne. Overlevelsen afhænger af enkeltkapitalens evne til at generere profit på sine investeringer. Denne konkurrence mellem enkeltkapitalerne, fører til at de optimerer deres produkt, produktionsproces, udgifter til variabel kapital (arbejdskraft) o.l., for at de kan sænke omkostningerne ved at producere deres produkt. Da de er i konkurrence med andre, som ligeledes optimerer deres produktion, forsøger de at presse prisen ned på deres produkt, så de kan sælge flere varer, få en større omsætning og dermed større profit. Men selvom den samlede profit kan stige, fx som følge af en større produktion, så falder profitraten, som er profit pr enhed, fordi konkurrencen mellem enkeltkapitalerne bringer prisen pr. vare ned for dem alle. Dermed bliver det mindre attraktivt at placere sin investering i denne sektor, og kun de virksomheder, som har de laveste produktionsomkostninger pr. vare, kan sikre sig nok profit til at overleve (Autorenkollektiv Marx- Arbeitsgruppe Historiker, 1972: 51-52). Produktionsprocessen antager altså over tid tre forskellige former. I den indledende fase, den ekstensive, er der netop åbnet et nyt marked hvor vækstpotentialet er stort, og der er efterspørgsel for et voksende udbud. I denne fase falder profitraten ikke, mens profit vokser og tiltrækker flere og flere enkeltkapitaler. Efter markedet er mættet indtræffer den anden periode. Den periode kaldes den intensive, og i den periode konkurrerer enkeltkapitalerne om at sænke deres omkostninger og derved vinde en større andel af den nu stagnerede efterspørgsel. Det presser profitraten ned, og på et tidspunkt er den nået så langt ned, at den tredje fase indledes. I den tredje fase, krisefasen, er nu en overproduktion af varer fra de mange producenter. Prisen på varen falder under produktionsomkostninger plus profittillæg, og de dårligere virksomheder går neden om og hjem, indtil der igen er luft nok i markedet til at profitraten igen er tilstrækkelig eller markedet ophører med at eksistere (fx telegrafselskaber). Er krisen i sektoren dyb nok, og udgør den en stor nok del af den samlede økonomi, kan krisen sprede sig 23\n24 rundt i hele samfundet og, gennem den mindskede købekraft hos de enkelte forbrugere, udvikle sig til en decideret recession. Efter recessionen er aftaget, kan den produktive kapital nu søge mod nye muligheder, hvor profitraten er høj nok til at muliggøre en ny ekspansionsfase. Konkurrencen mellem enkeltkapitalerne leder således, gennem optimering til vækst og gennem profitratens tendens til fald mod nye markeder og vækst, således at kapitalen atter kan indgå i ekspansionsfase. Ekspanderer kapitalen ikke driver den sig selv til at uddø, gennem sin konkurrencens optimeringsdrift og de deraf følgende overproduktionskriser (ibid.: ). 5 Keynes I følgende afsnit vil vi gennemgå dele af John Maynard Keynes' økonomiske teori. Hans skelsættende idéer om, at efterspørgsel skabte udbud, snarere end den anden vej rundt rystede den økonomiske verden. Han var liberal markedsøkonom, men med den erkendelse at markederne ikke selv kunne afbøde konjunkturerne, her måtte staten træde til og sørge for at samfundet som hele fungerede acceptabelt. 24\n25 John Maynard Keynes var britisk matematiker, embedsmand, filosof og økonom, dog uden økonomisk uddannelse. Ikke desto mindre bliver han i dag set som verdens første makroøkonom. Keynes blev født d. 5. juni 1883 og var allerede tidligt et lysende intellekt. Han blev således udvalgt til en friplads blandt mange andre på kostskolen Eton og efter at have færdiggjort kostskolen, begyndte han studier af matematik og filosofi på Cambridge University. Keynes' teorier har deres udgangspunkt i 1930'ernes depression. Arbejdsløsheden var høj og Keynes' forsøgte med sine teorier at forklare, hvorfor det ikke er så ligetil, at sikre et højt beskæftigelsesniveau. Klassiske økonomer mente, at den vigtigste årsag til arbejdsløshed, var at lønningerne var blevet for høje, og at det var nødvendigt med en periode med højere arbejdsløshed, for at få lønniveauet ned. Dette var Keynes ikke enig i. Han mente at lønningerne, i disse perioder, skulle holdes forholdsvis stabile, og at det offentlige skulle investere i den effektive efterspørgsel (forklares nedenfor) for at sikre forbrug, produktion og dermed arbejdspladser. Endvidere mente Keynes at en rentesænkning, i tilfælde af høje priser og arbejdsløshed, vil styrke incitamentet til at forbruge frem for at spare op, og det er netop pointen i Keynes' monetaristiske teori. Denne teori står i modsætning til klassiske økonomers teorier, som bød folk at spare op under kriser. Keynes forstod ledighed som et resultat af, at produktionen ikke var stor nok til at udnytte hele samfundets produktionskapacitet. Keynes mente, at private virksomheder kun vil investere når de har en rimelig sikker forventning om at kunne øge omsætningen i fremtiden. Før de har det, vil de ikke være parate til at øge produktionen. Dette forhold var de klassiske økonomer også opmærksomme på. Men Keynes mente foruden dette forhold også, at virksomhederne skal have forventningen om, at forbrugeren har pengene til at kunne betale for de producerede varer. Dette forhold skabte, for klassiske økonomer, større problemer, da et for højt lønniveau ikke længere kunne ses som grunden til krisen. Forventningerne til fremtiden og den deraf bestemte forbrugskvote, er bestemmende for den effektive efterspørgsel, som udtrykker et samfunds samlede efterspørgsel efter varer og tjenester (Jespersen, 2009: 64). Keynes' teori går altså på, at investeringer i den effektive (forventede) efterspørgsel skaber produktion, som fører til øget beskæftigelse. Derigennem sikrer et samfund sig at have penge i cirkulation pga. købestærke forbrugere til gavn for samfundet og virksomhederne, såvel som dets individer. For at forklare forholdet mellem indkomst og forbrug udviklede Keynes begrebet 25\n26 forbrugskvoten. Forbrugskvoten viser, hvor meget af ens disponible indkomst som går til forbrug, og er et vigtigt begreb for Keynes iom. forventningen til fremtiden og graden af opsparing og forbrug, hænger sammen. Opsparing er hos Keynes defineret som husholdningernes ikke-forbrug af deres løbende indkomst. Det betyder, at en stigning i opsparingen er identisk med et fald i forbruget og dermed også et fald i den effektive efterspørgsel. Opsparingen mindsker umiddelbart produktion og beskæftigelse. (Jespersen, 2002: 77) Pointen er her, at en høj opsparingskvote efterlader mindre kapital i omløb, hvilket vil formindske investeringsincitamentet. Man kan selvfølgelig sige, at opsparede penge i fx et pengeinstitut også bliver geninvesteret, men Keynes mente ikke, at køb og salg af værdipapirer er ligeså nyttig for samfundet, som hvis de opsparede penge blev brugt på at igangsætte produktion. Dette vil nemlig sætte folk i arbejde, stimulere den effektive efterspørgsel og gøre den samlede fysiske samfundskage større (Jespersen, 2002: 77-78). For at forstå vigtigheden af at pengene geninvesteres bruger Keynes begrebet multiplikatoreffekten. Som makroøkonom forsøgte Keynes at opfange de afledte effekter af tiltag. Fx det forhold, at en ændring i efterspørgslen vil føre til en væsentlig større ændring i produktionen, da det makroøkonomiske system forstærker effekterne. (Jespersen, 2009: 75) Med multiplikatoreffekten forklarer Keynes, hvordan penge skaber mere økonomisk aktivitet, desto oftere de skifter hænder. En persons igangsatte produktion, og dermed udgift, bliver således en anden persons indtjening, og de samme penge, kan igennem flere led skabe ny produktion og velstand i samfundet. Keynes forklarer, at multiplikatoreffekten er bestemt af forbrugskvoten. Fordi en andel af pengene bliver opsparet hver gang de skifter hænder, vil den oprindelige mængde penge, på et tidspunkt, være sat i opsparing (Jespersen, 2009: 75). Keynes så ikke al arbejdsløshed som værende lige problematisk. Han inddeler således arbejdsløsheden i tre kategorier: friktionsarbejdsløshed, frivillig arbejdsløshed og til sidst den ufrivillige (Keynes, 1964: 6). Friktionsarbejdsløshed skal forstås som en ledig der er 'mellem' jobs. Det kan være, at han ikke er efterspurgt lige nu, eller han kan være i gang med en opkvalificering. De frivilligt arbejdsløse er dem, som er arbejdsløse, fordi de ikke accepterer en lavere løn. Disse to kategorier anser Keynes 26\n27 ikke for at være så problematiske, som den tredje - den ufrivillige. Den klassiske økonomiske teori kan nemlig, ifølge Keynes, ikke takle situationer uden fuld beskæftigelse, og det er på den baggrund at han udvikler den generelle teori. Det er på denne baggrund, at Keynes argumenterer for, at staten er nødvendig som regulerende aktør, såfremt det eksisterende ekvilibrium ikke tilfredsstiller samfundet. I en ressourceknaphedssituation er et dramatisk fald i den effektive efterspørgsel uundgåeligt, da en stadig større del af samfundets penge vil blive brugt til energi. Disse penge vil derfor ikke blive investeret i produktion og dermed arbejdspladser. Et fald i efterspørgslen vil, for Keynes, hurtigt lede til et fald i produktionen, hvilket betyder fyringer. De ufrivilligt arbejdsløse mister nu deres løn, og samfundet mister købekraft og produktion. Vi vil således benytte Keynes til at forklare, hvad der skete under depressionen og deraf afdække noget generelt gældende om markedet. 6 Depressionen I dette afsnit vil vi analysere de økonomiske problemer, som opstod under depressionen, og de dynamikker som blev sat i spil i det kapitalistiske USA. Analysen vil være funderet i en keynesianistisk forståelse, og vil trække på vores teoriafsnit om ham samt inddrage Marx i delkonklusionen. Igennem analysen undersøger vi, hvordan traditionel økonomisk rationelle handlinger hos den enkelte forbruger og producent aggregeret kan skubbe den samlede økonomi ud i en meget uhensigtsmæssig situation. I forlængelse heraf vil vi også kigge på relationen mellem stat og marked, og hvilken rolle staten har at spille i et kapitalistisk samfund. 27\n28 Krakket på Wall Street i 1929 blev begyndelsen på The Great Depression i 1930 ernes USA og efterfølgende i Europa og Sydamerika. Med krakket på Wall Street mistede mange amerikanerne deres opsparing, som for flere og fleres vedkommende var sat i værdipapirer (Fearon, 1987; ). Tirsdag, d. 22. oktober 1929 blev startskuddet til Den Store Depression. Det egentlige krak kom to dage senere, nemlig på sorte torsdag d. 24, og nedturen, som havde luret en måneds tid, blev til panik. Konsekvenserne af krakket skulle vise sig at være yderst skadelige for den amerikanske økonomi. Arbejdsløsheden steg, banker gik konkurs og fabrikker lukkede. En af årsagerne til arbejdsløsheden steg så meget på så kort tid, ligger ifølge den keynesianistiske forståelse i den pludselige nedgang i den effektive efterspørgsel, hvilket var forårsaget af, at amerikanerne havde færre penge at forbruge. ( ) as early as 1931 money income was lower than it had been in any year since 1917 and real per capita income in 1933 was reduced to the level of 1908, which was itself depression year. (Fearon, 1987; 89) Perioden før krakket på Wall Street, , var præget af ubrudt vækst. USA s BNP voksede med ca. 5% om året (Se figur 5). De dominerende industrier; bil, jernbane og stål-industri, med Ford og General Motors som de store lokomotiver, levede under gode vilkår med masser af frihed. De skiftende republikanske regeringer havde tildelt virksomhederne stadigt friere spillerum uden indblanding og kontrol fra de politiske institutioner (Fearon, 1987; 78). Dette ændrede sig imidlertid senere hen. Før krakket på Wall Street blev en realitet, havde professionelle økonomer observeret usikkerhed på aktiemarkedet (ibid.; 129). Mange familier i middelklassen var dybt forgældede, og, fristet af billige og let tilgængelige lån, lånte sig til deres overforbrug. Kontrollen over forbrugslån var helt væk, og amerikanernes spekulationskøb af aktierne nedsatte deres øvrige købekraft (ibid.; 152). Selvom købekraften var nedsat, forsatte fabrikkerne med at producere de samme mængder, og banker forsatte med at yde lån, hvilket må siges at være et godt udtryk for den klassiske økonomiske forståelse, som dikterede at udbuddet ville skabe efterspørgslen. Den republikanske regering fastholdte således sin politik, og valgte ikke at regulere udviklingen. Man mente det var op til de 28\n29 % TEQs eller Kaos? enkelte borgere og virksomheder at regulere sig selv (ibid.; 79). Denne tanke havde da også virket op igennem 1920 erne, hvor økonomien bare voksede og voksede. I figur 1nedenfor viser, hvordan priserne, relativt til folks indkomst, forblev nogenlunde stabile fra 1922 til I 1930 begynder der dog en deflationær periode, hvilket vil sige, at priser på varer begynder at falde. Deflation indtræffer, når en stadigt svagere efterspørgsel forårsager et overskud af udbudte varer på markedet. Faldende priser resulterer i faldende profit af den investerede kapital og arbejdskraft. Pga. den dalende profit må virksomhederne indskrænke deres produktion, hvilket betyder lønnedgang eller fyringer, og en uhensigtsmæssig spiral er sat i gang. De dalende lønninger har selvsagt også en effekt på den allerede aftagende efterspørgsel. En anden tendens under deflation er, at iom. der bliver færre penge til rådighed i samfundet, bliver disse mere værd, og med forventningen om at priserne vil falde endnu mere, sparer folk yderligere op. Resultatet blev en drastisk tilbagegang i forbruget og produktionen Inflation i USA år Figur 1 Kurserne på Wall Street var igennem 1920 erne i en rivende udvikling indtil 1929 (ibid.:117). Aktiernes værdi var bare steget og steget de seneste år, og det endte med, at der gik sport i 29\n30 aktiehandel (ibid.; 85). At sætte sine penge i aktier så i denne periode ud til at være rationel ageren for de enkelte forbrugere. Midt i det hele glemte mange at aktier var spekulative og risikable. Afkastet var stort, og risikoen så ud til at være lav. Imidlertid betød det samlet, at en enorm mængde penge blev ophobet i den finansielle sektor i stedet for at blive investeret i mere produktive erhverv. After 1929, there was a collapse in the industry of such magnitude that expenditure on new private construction during the late 1930s was only a third of the amount recorded for late 1920 s. (Fearon, 1987; 100) Pengene blev investeret i aktier. Havde man i stedet brugt pengene på fx at starte en virksomhed, købe maskiner og ansætte arbejdere, havde en mere nyttig samfundsøkonomisk spiral måske været sat i gang. Dette ville sikre en større købekraft hos forbrugerne, qua deres ansættelse, hvilket igen havde sikret virksomhederne nogen at afsætte deres produktion til. Alt dette resulterede i, at depressionen blev en realitet. Sorte Torsdag blev 12,9 millioner aktier solgt på Wall Street og kurserne begyndte for alvor at falde (ibid.: 118). Even if one does not accept the central role of the stock marked as put forward by Kindleberger, it can be accepted that as share prices and dividend payments fell, so did the wealth and spending power of households, especially those which had helped to sustain the boom of the twenties. (Fearon, 1987; 121) Efterhånden som aktiekurserne faldt, forsvandt pengene. Fabrikkerne lukkede en efter en pga. den manglende kapital. Bankerne forsøgte at sikre sig ved at tilbagekalde enorme summer fra deres skyldnere. Familier måtte sælge deres hjem for at betale banklånene tilbage, og da priserne på husene nu lå langt under deres oprindelige værdi, og derfor ikke kunne lånene, gik lånerne konkurs. I perioden mellem 1930 og 1933 gik mange banker fallit, da depressionen medførte, at bankerne ikke fik deres udlånte penge tilbage (ibid.; ). Det følgende citat viser, hvordan fattigdom i et samfund uden regulatorer kan bide sig fast. There were no built in stabilisers in the economy, no unemployment benefit to keep up the purchasing power of the workless, who had to live on their 30\n31 % TEQs eller Kaos? savings or charity. (Fearon, 1987; 157) Denne laizzé-faire politik anså Keynes for at være en utilstrækkelig måde at håndtere økonomien på, fordi kriser ellers ville kunne blive forværret og få lov at bide sig fast. Keynes mente at den bedste måde at sikre fremtidig vækst på, var igennem at sikre at den brede befolknings købekraft. I starten af 30'erne havde amerikanerne imidlertid ikke de sociale institutioner, som kunne afbøde et så stort fald i efterspørgslen, og den deraf efterfølgende massive arbejdsløshed på en måde, som kunne sikre økonomien fremadrettet. Arbejdsløse i USA år Figur 2 På figur 2 ses udviklingen i arbejdsløsheden i det amerikanske samfund fra 1920 til Grafen viser tydeligt en voldsom stigning i arbejdsløsheden. Fra at have en arbejdsløshed på omkring 3% i 1929 steg denne til ca. 25% i Når arbejdsløsheden i et samfund er så høj, har det store økonomiske såvel som sociale konsekvenser. Næsten alle familier blev berørt, og den stærkt begrænsede pengegennemstrømning medførte, at økonomien trak sig sammen. Den usikre 31\n32 fremtid fik amerikanerne til at forbruge mindre, hvilket yderligere begrænsede mængden af penge i samfundet og den effektive efterspørgsel. Hoover, som var præsident ved starten af depressionen, formåede, som grafen viser, ikke at knække kurven. Det var først da Roosevelt overtog embedet i 1933, og indførte reformprogrammet New Deal, at man kan se tendensen vende - dog med et mindre tilbagefald omkring Som sagt steg arbejdsløsheden i 1933 til omkring 25% af den samlede amerikanske arbejdsstyrke, og i bestemte områder var tallet markant højere. Pga. den stigende arbejdsløshed faldt samfundets aggregerede efterspørgsel. Dette bevirkede massefyringer og dermed flere lukninger af fabrikker, som selvsagt medførte større arbejdsløshed. Sammen med den stigende arbejdsløshed faldt investeringerne drastisk i et gensidigt selvforstærkende loop: Measured in current prices, gross private domestic investment had reached $16.2bn in 1929; by 1932 the figure was less than $1bn. (Fearon, 1987; 94) I 1930 blev Hawley-Smoot Tariff Act vedtaget (ibid.; 129). Den havde til formål at beskytte den hjemlige produktion. Man indførte told på importerede varer, hvilket bevirkede, at andre lande verden over begyndte at indføre lignende protektionistiske politikker (ibid.; 129). Dette medførte, at verdenshandelen blev meget begrænset. På grund af den begrænsede verdenshandel, og de deraf følgende problemer med tilbagebetaling af lån fra første verdenskrig, blev depressionen både udbredt over et større geografisk område og dybere (ibid.:132). Politikken havde, som vist på figur 3 nedenfor, stor indvirkning på USA s handelsbalance. På trods af at nedgangen i handlen mellem lande allerede kunne ses i 1929, så må en stor del af den efterfølgende reduktion tilskrives netop dette politiske tiltag, som da også i sin tid fik mange modstandere (Ibid.; 129). Handlen med udlandet faldt dramatisk i de efterfølgende år. De høje toldsatser, som nu også havde bredt sig til USA s handelspartnere rundt om i verden, besværliggjorde afsætningen af de amerikanske virksomheders varer til udlandet. De europæiske landes virksomheder havde naturligt nok de samme afsætningsproblemer, hvilket yderligere besværliggjorde de europæiske landes tilbagebetaling af deres gæld til USA. 32\n33 tusinde $ TEQs eller Kaos? Handelsbalancen i USA export import år Figur 3 Især Europa og Sydamerika, USA s tætte handelspartnere, blev ramt hårdt. USA valgte at tilbagekalde deres udenlandske lån under depressionen. Dette var en medvirkede faktor til, at recessionen ramte Europa og særligt Tyskland, hvor størstedelen af lånene var givet. USA s depression blev en verdensomspændende depression, hvor den globale industriproduktion faldt med 40% i slutningen af Den republikanske præsident Herbert Hoover prøvede med forskellige tiltag at standse den elendighed, der ramte USA under depressionen. I 1932 oprettede Præsident Herbert Hoover modvilligt Federal Home Loan Bank Act, som var en statslig udlånsinstitution (ibid.: 116). Federal Home Loan Bank havde til formål, at gøre det nemmere at få lån til at købe hus. Pga. den stigende arbejdsløshed prøvede Herbert Hoover at løse problematikken ved at begrænse indvandringen. På den måde forsøgte han at sikre, at arbejdsløsheden blandt amerikanere ikke steg. 33\n34 millioner $ TEQs eller Kaos? Offentlig udgifter i USA år Figur 4 På figur 4 vises udviklingen i de offentlige udgifter i USA. Den viser, at udgifterne blev holdt relativt stabilt lave gennem 20 erne og starten af 30 erne, dog med en lille forøgelse fra 1928 til 1932, hvilket formentligt skyldes Hoovers forskellige forsøg på at redde økonomien. Omkring 1933 sker der imidlertid en voldsom stigning i de offentlige udgifter. Disse skyldes Roosevelts reformprogram New Deal, som kort vil blive forklaret nedenfor. Det kan dog her nævnes, at idéen med tiltaget var, at det offentlige skulle skabe arbejdspladser og dermed købekraft, indtil de private virksomheder igen var klar til at drive væksten. I marts 1933 overtog demokraten Franklin D. Roosevelt præsidentposten fra Herbert Hoover. New Deal var Roosevelts plan for bekæmpelse af depressionen. New Deal omfattede bl.a. støtte til landbruget og igangsættelse af offentlige arbejder til bekæmpelse af arbejdsløsheden, via offentlige investeringer i infrastrukturen. Denne nye økonomiske politik må i høj grad tilskrives Keynes' tanker om, at stater skulle investere i krisetider, for på den måde at sikre tro på fremtiden, 34\n35 milliarder $ % TEQs eller Kaos? arbejdspladser og dermed penge i omløb. Vi vil nu se på udviklingen i det amerikanske BNP fra 1920 til 1940 og vurdere New Deals indvirkning på den amerikanske økonomi. BNP og Vækstraten i USA BNP Vækst rate (højre y- akse) år Figur 5 Figur 5 viser, at efter en efterkrigstidskrise i 1920 og 21 begynder den amerikanske økonomis vækst virkelig at tage fart op igennem 1920 erne. Men i 1929 går det galt. Som forklaret var der flere medvirkende årsager til dette. Blandt forklaringerne kan nævnes overdreven spekulation, dårlig politisk håndtering, samt massehysteri, da det viste sig, hvor galt det rent faktisk stod til. Det amerikanske BNP blev på fire år halveret, hvilket fint illustrerer krisens omfang og alvor. Først med introduktionen af Roosevelts reformprogram New Deal i 1933 begyndte den amerikanske økonomi igen at vokse. New Deal vurderes at have skabt 6 millioner arbejdspladser, samtidig med at den ekspansive finanspolitik omdannede de mange års tilbagegang i BNP til stigninger (ibid.: 207). I 1934 steg USA s BNP med 7,7% og i 1935 med hele 14,1%. Arbejdsløsheden faldt samtidig med 8% fra omkring 25% i 1933 til 16,9% i (ibid.; 173) De øgede investeringer forbundet med oprustning 35\n36 til 2. Verdenskrig var ligeledes en væsentlig faktor for USA s bekæmpelse af depressionen, som medførte at arbejdsløshed faldt til 1.2% (ibid.: 278). New Deal reformpolitikken, med massive statslige investeringer, må altså siges at have været stærkt medvirkende til, at økonomien kom i gang igen fra Ved at udbygge fx infrastrukturen under en økonomisk krise sikrer staten sig, foruden relativ billig arbejdskraft, at flere kommer i arbejde. Dette aflaster de sociale budgetter og sørger for, at folk har penge til at købe samfundets produktion. Tanken er her, at når først der er gang i efterspørgslen, så vil dette have en selvforstærkende positiv effekt i samfundet. Folk ser positivt på fremtiden og er villige til at forbruge, hvorfor virksomhederne begynder at hyre arbejdskraft for at producere til den effektive efterspørgsel. Denne produktion har nu også bedre afsætningsmuligheder, fordi folk kom i arbejde for at producere, og dermed fik øget deres købekraft. Målet med Keynes økonomiske arbejde var at dæmpe konjunkturudsving, således at økonomien forblev stabil og forudsigelig. Kernen i Keynes økonomiske teori er, som tidligere nævnt, at sikre den effektive efterspørgsel. Dette kan, foruden øgede offentlige investeringer, gøres ved en regulering af renteniveauet. Keynes mente, at hvis forbrugskvoten i samfundet var for høj, så skulle renten hæves for at give folk incitament til at spare op pga. risikoen for overophedning. Var forbrugskvoten derimod lav, ville en rentesænkning gøre det mere attraktivt at forbruge. En lav rente vil altså sende signaler til befolkningen og markedet om at forbruge og øge investeringerne. 36\n37 % TEQs eller Kaos? 4,5 Renteniveau i USA 4 3,5 3 2, år Figur 6 På figur 6 ses udviklingen i det amerikanske renteniveau fra 1920 til Det første som springer i øjnene er, at renten rent faktisk faldt op igennem 1920 erne hvilket, med keynesianistiske briller, er uhensigtsmæssigt, da det jo netop var her, at en mindre opbremsning i optagelsen af lån havde været nyttig. De store sænkninger i renteniveauet kommer dog først fra , og mest markant i årene , hvor renten blev sænket med et procentpoint. Renten er altså for Keynes også en psykologisk reguleringsmekanisme, som med fordel kan bruges, når økonomier enten skal konsolideres eller ekspanderes. Roosevelts berømte citat udtrykker meget godt en af Keynes vigtigste pointer; at psykologien er afgørende for, hvordan markedet reagerer: So, first of all, let me assert my firm belief that the only thing we have to fear is fear itself [ ]. Franklin D. Roosevelt,\n38 6.1 Delkonklusion Vi har i dette afsnit forsøgt at afdække, hvad der skete op til og under depressionen i mellemkrigstiden. Der må siges at være endda rigtigt mange grunde til, at det kunne gå så galt, og endnu flere meninger om, hvilke af disse som er de vigtigste. Vi har imidlertid identificeret den manglende pengegennemstrømning i samfundet som den primære årsag. Den politiske håndtering, særligt i starten af depressionen, har således ydet stor indflydelse på udbredelsen og alvoren af krisen. Præsident Hoover forsøgte sig med at øge pengemængden i samfundet ved hjælp af billige lån til huskøb. Dette viste sig dog ikke at være en god måde at sikre økonomien på. Desuden blev protektionistiske tiltag indført for at sikre arbejdspladser til amerikanerne, hvilket yderligere begrænsede pengegennemstrømningen og efterspørgslen på verdensplan. Hoover kan altså ikke siges, at være 100% laizze-faire politikker. Han forsøgte aktivt at undgå underskud på de statslige budgetter, hvilket begrænsede hans tænkning omkring hvilke krisehåndteringsredskaber, han havde til rådighed. Ifølge klassisk økonomisk teori er en for stærkt regulerende stat nemlig skadelig for virksomhederne og væksten. Blandt nogen ses den endog, som værende selve grunden til at markedet ikke altid fungerer. Depressionen er et godt udryk for, hvorfor denne tanke ikke fungerer. Den utøjlede kapitalisme havde rådet, og samfundets penge var blevet mere og mere koncentreret i uproduktive sektorer. Det er således karakteristisk, men også paradoksalt, at folk ønsker stadig mindre regulering i opgangstider og mere når kriser så for alvor rammer. Dette forstår vi som et udtryk for massepsykologien. Når økonomien buldrer frem, bliver folk mere og mere optimistiske omkring fremtiden, og alle barrierer for handel og vækst skal fjernes. Folk og virksomheder låner penge pga. de lyse fremtidsprognoser, hvilket skaber en stor risiko for overophedning af en økonomi. I nedgangstider derimod reagerer folk omvendt. De bliver usikre og sparer mere op, hvilket for den enkelte kan siges at være fornuftigt nok, men aggregeret har det for samfundet alvorlige følger. Den i forvejen aftagende pengegennemstrømning falder yderligere pga. den faldende efterspørgsel, hvilket får virksomhederne til at fyre ansatte, og flere og flere bliver således fattige i en selvforstærkende spiral. Denne mekanisme var Keynes opmærksom på, og det var hans teoris sigte at modvirke den. For ham var konjunkturstabilitet hovedmålet med økonomiske studier. Det var således, i Keynes' optik, langt mere ønskværdigt med en relativ lav stabil vækst, end en økonomi med store udsving. 38\n39 Udsvingene skabte nemlig usikkerhed om fremtiden, hvilket fik folk og virksomheder til at reagere uhensigtsmæssigt. Staten skal altså have omfattende indflydelse for at kunne regulere fx købekraften løbende, sådan at produktionen holdes forholdsvis høj til glæde for samfundets virksomheder, såvel som dets individer. Der er altså ikke noget modsætningsforhold mellem en handlekraftig stat og en sprudlende privatsektor. Staten er nærmere en nødvendig, regulerende aktør som løbende sikrer, at virksomhederne i samfundet har nogen at afsætte deres produktion til. Indførelsen af Roosevelts reformprogram New Deal i 1933 blev skelsættende, og det er ikke vanskeligt at få øje på de keynesianistiske tanker, som lå bag. Købekraften i det amerikanske samfund var fra 1929 til 1933 faldet støt, og de mange selvforstærkende negative effekter, som dette bringer med sig, har vi gennemgået i ovenstående afsnit. Med New Deal blev de offentlige udgifter kraftigt forøgede, da det handlede om at få gang i hjulene i igen. Ved at investere massivt i bl.a. den amerikanske infrastruktur lykkedes det Roosevelt dramatisk at nedbringe arbejdsløsheden, hvilket havde mange positive effekter. Folk som tidligere var blevet afskediget, og på den måde havde fået fjernet deres handlekraft, kom nu i arbejde. Dette medførte en større tro hos virksomhederne på, at der ville være nogen at afsætte produktion til i fremtiden, og de ansatte derfor endnu flere folk. En stor del af æren for New Deal reformprogrammet kan tilskrives Keynes' tanker om den effektive efterspørgsel. Mister et samfund en stor del at dettes købekraft vil efterspørgslen efter andre varer naturligt falde. Et olieprischok - når prisen på olie stiger dramatisk - vil således have omfattende konsekvenser for et samfund, fordi en stadig større del af samfundets rådighedsbeløb, vil blive brugt på energi og altså ikke forbrug. Et andet syn på statens rolle i den kapitalistiske markedsøkonomi kan vi hente fra Karl Marx' forfatterskab. Her er staten vokset frem sammen kapitalismen, og er helt nødvendig for at varetage kapitalens overordnede interesser. Disse kan enkeltkapitalerne nemlig ikke tage højde for midt i deres profitjagt. Staten fungerer således som den medierende faktor, som sørger for, at stabilitet og fremtidig vækst ikke bliver umuliggjort pga. konkurrencen. I en marxistisk kapitalismeforståelse er staten altså helt uundværlig. Foruden at skulle sørge for den sociale stabilitet, fungerer den også som disciplinerende og straffende instans, når fx kontrakter ikke overholdes, eller hvis nogen 39\n40 forbryder sig på samfundets love. Staten er altså for Marx en nødvendig mediator for kapitalismen. Uden en stat som kan legitimere og regulere kapitalismen, vil det ende med, at den enten eroderer sit eget eksistensgrundlag, eller fremtvinger revolution. Marx mente, at En tids herskende ideer har altid kun været den herskende klasses ideer. (Marx & Engels, 2009: 37). Ændringer i samfundet bliver således styret af den herskende klasse, hvis idéer afgrænser det normale, og med tiden bliver det bredere samfunds idéer. Med denne forståelse kan man derfor sige, at staten er et produkt af den herskende klasses ideer og behov. En anden grund til at Marx ser stater som værende nødvendige for kapitalismen er, at staten vil forsøge at afbøde kriser. Fx kan staten i tilfælde af en overproduktionskrise foretage offentlige investeringer for at skabe efterspørgsel og dermed profit til statens virksomheder. Staten spiller også en central rolle ift. at udvide markedet, sådan at man modvirker profitratens tendens til fald. Der er mange måder, hvorpå en stat kan skabe ekspansionsmuligheder for dens virksomheder. Et eksempel herpå er, den typisk meget dyre grundforskning, som normalt ikke er direkte omsættelig i salgbare produkter. Det er således stater som, igennem universiteterne, står for forskning, som ikke umiddelbart er omsættelig, men med tiden sætter virksomheder i stand til at frembringe nye produkter eller udvide på nye markeder. I forlængelse af dette, er uddannelse af statens befolkning et centralt ansvarsområde, når fremtidige markeder skal udvikles og erobres. Indgåelsen af samhandelsaftaler lande imellem, er også centrale for kapitalismen når faldende profit, og de deraf følgende overproduktionskriser, skal undgås. Staten i et kapitalistisk samfund skal altså løbende sørge for, at udnyttelsen af naturressourcer og arbejderne ikke bliver for overdreven og tydelig, hvilket ville erodere kapitalismens muligheder på længere sigt. Et samfunds økonomi er sat sammen af mange små dele, dele som hver især jagter profit og overlevelse. Det er således, for Marx at se, staten, som sørger for at denne individuelle jagt, ikke ødelægger grundlaget for kapitalismen fremadrettet. Staten er altså, både for Keynes og Marx, meget nødvendig for kapitalismens velbefindende. For Keynes er det fordi, staten kan og bør afbøde hårde og pludselig ændringer i økonomien. For Marx er det statens rolle som garant for totalkapitalens interesser, som gør den nødvendig for det kapitalistiske system. Stater er altså hos Marx, i en kapitalistisk markedsøkonomi, mindst ligeså nødvendig for virksomhederne, som den anden vej rundt. 40\n41 Uden staten vil virksomhederne ikke have den legitimitet, som gør udbytningen af produktionsmidlerne mulig. Denne legitimitet skaber stabilitet, fx vha. sanktionering overfor kontraktbrud. Dette muliggør, at rimeligt stabile betingelser for markedet kan sikres, hvilket er en forudsætning for, at en virksomhed vælger at lægge deres investeringer i én stat, frem for en anden. 41\n42 USD TEQs eller Kaos? 7 Oliekrisen I dette afsnit vil vi analysere oliekrisen i Danmark i 1973, og se hvilke effekter den havde på dansk økonomi. Dette vil assistere os i vores undersøgelse af, hvad en oliekrise kan forårsage af strukturelle og økonomiske problemer. Vi vil også undersøge, om den danske økonomi er ligeså afhængig af olie i dag, som den var dengang. Sammenligningen understøtter argumentet for at nogle af erfaringerne fra oliekrisen i 1970 erne, er relevant i dag. I afsnittet vil vi derfor foretage en keynesianistisk inspireret analyse af oliekrisen 1973, baseret på vores indsamlede empiri om udviklingen. Der er en del bud på, hvorfor og hvordan oliekrisen i 1973 startede. Den almindelige opfattelse er, at OPEC-landene valgte at nedsætte olieproduktionen, og dermed øge prisen på råolie. Dette var et forsøg fra OPEC landenes side, at presse vesten til ikke at støtte Israel, i dets krig med Egypten (Hansen 1983:199). Andre har spekuleret om hvor vidt de syv søskende, en samling af de syv største olieselskaber på den tid, havde en interesse i stigende oliepriser, da de åbnede op for muligheden for at bore efter mere svært tilgængelig og derfor dyrere olie. Dette er imidlertid irrelevant for denne opgave, da vi undersøger konsekvenserne af en dyrere olie og ikke hvilke årsager der var til den. Det vi kan konstatere er, at olieprisen blev firdoblet i løbet af meget kort tid i noget der ses i nedenstående graf over olieprisen udvikling Oliepris på verdensplan (gns.) år figur 7 42\n43 Figur 7 viser udviklingen af olieprisen i perioden Det er tydeligt at se at prisen over tid er steget voldsomt. Især i perioden , og fra slut halvfemserne og frem, skete der en voldsom stigning i prisudviklingen. I løbet af , skete der næsten en firdobling af olieprisen. Således steg prisen fra ca. 2,5$ til over 10$ pr. tønde råolie. Indtil 1979 lå prisen rimelig stabilt på omkring 10-12$, men i 1979, som følge af den iranske revolution, hvor produktionen faldt, steg priserne til omkring 37 $ for en tønde olie (Hansen, 1983; 200). I 1985 faldt den igen ned til et niveau på omkring 20 $ tønden, hvilket skyldtes fornyede boringer, som kom i forlængelse af prisstigningerne der fulgte den iranske revolution. Den forøgede produktion ledte således til et kollaps i olieprisen 12. Dette billede holder frem til , med små svingninger i prisen. I midten af 00 erne tager udviklingen af prisen for alvor fart. Dette sker på baggrund af mange faktorer. En væsentlig faktor er, at produktion af råolie har ligget meget stabilt siden 2005, mens efterspørgselen er steget voldsomt hos BRIC landene 13. Prischokket i 1970 erne var første gang økonomierne for alvor blev ramt af manglende olie. Prisstigningerne ramte landene hårdt, og fik store økonomiske konsekvenser. Dette skyldtes, at en stor del af den økonomiske aktivitet i mange lande var bundet op på billig olie og den udvidelse af mobiliteten og bilkulturen, som den billige olie tillod. Olie var derfor en central og afgørende komponent i landene. Samtidig med prisstigningen var Danmark, som de fleste andre økonomier, ramt af høj inflation noget vi vil undersøge mere i dybden senere i afsnittet. Især et land som Danmark var særligt afhængigt, da vi på daværende tidspunkt ikke havde nogen omfattende olieproduktion i Nordsøen, og var derfor næsten 100 % afhængige af import af olie, for at kunne holde hjulene kørende (Johansen, 1987; 169). Disse forhold illustreres på de næste grafer, hvor Danmarks BNP og vækstrate er vist\n44 millioner kr. % TEQs eller Kaos? BNP og væskstrate i Danmark (faste priser 1964) BNP Vækst rate (højre y- akse) år -12 Figur 8 Figur 8 viser Danmarks BNP i perioden , samt den årlige vækstrate i faste priser. Det er tydeligt at se, at Danmark i 1960 erne var inde i en god periode med en årlig vækstrate på mellem 4 og 6 % om året og så meget som 10 % i Det billede vendte i starten af 70 erne, hvor olieprisen steg voldsomt. For første gang i denne periode, i 1973, havde man en negativ vækst. Året efter fik man dog gang i hjulene igen. Dette opsving var dog kortvarigt, for allerede i 1976 stagnerede økonomien igen. Det kraftige fald fra 72 til 73, kan forklares med den stigende oliepris som havde en negativ indvirkning på den økonomiske aktivitet. Årsagen til dette skal findes i forholdet mellem forbrugs og opsparingskvoten, som Keynes beskrev. For det første betyder de stigende udgifter til olie, at ens diskretionære forbrug nedsættes der bliver simpelthen færre penge til rådighed til at købe diskretionære goder for. Dette medfører et fald i producenternes omsætning, da pengene til olien ryger ud af landet, og de nedsætter derfor deres produktion med fyringer til følge. De usikre tider får folk til at spare mere op, hvilket blot forværrer situationen for producenterne. Stigende oliepriser 44\n45 Millioner kr. PJ TEQs eller Kaos? har dermed både en indirekte og en direkte effekt på forbrugerne og deres købekraft. Direkte bliver deres diskretionære forbrug mindsket, hvilket skaber dårligere økonomiske betingelser i økonomien. Dette giver naturligvis et negativt udslag i nationalproduktet. Udsvingene i vækstraten beskriver dermed de voldsomme følgevirkninger som de stigende oliepriser fik ikke bare for producenter og forbrugere, men også for staten, som fik voldsomt stigende udgifter til arbejdsløshedsunderstøttelse o.l. De udsving og problemer som vi beskrev ovenfor, blev forværret og forstærket af de omskiftelige og ofte modsatrettede politikker, der blev ført i perioden. Nogle regeringer lagde vægt på at bekæmpe den stigende inflation og arbejdsløshed gennem en ekspansiv finanspolitik. Men ved at gøre dette skabte de en stor udenlandsgæld, noget som senere regeringer forsøgte at nedbring gennem en kontraktiv finanspolitik, hvilket gjorde betingelserne hårdere for de arbejdsløse og arbejdssøgende. (Hansen, 1983; 213). Olieprisen medførte store importomkostninger, for et land som Danmark. Og dette skete på trods af at forbruget af de flydende brændsler var rimelig stabil, som nedenstående graf viser Energi forbrug relativt til pris i Danmark Import af Brændsel målt i millioner kr. Forbrug af energi (PJ)(højre akse) år 100 Figur 9 45\n46 millioner kr TEQs eller Kaos? Figur 9 viser forbruget af flydende brændsler i forhold til hvor stor en udgift det indebærer at forbruge den. Det er tydeligt at se forbruget op igennem 1960 erne stiger støt, mens udgifterne følger med. I grafen sættes udviklingen i importomkostningerne for flydende brændsel i relation til det samlede energiforbrug målt i peta joule. I grafen vises det samlede energiforbrug, men da forbruget af olie udgjorde så meget som 94 % af det samlede energiforbrug i den periode, er de kun lidt misvisende ift. priskurven i samme graf (Johansen, 1987; 169). Men i 1973 som følge af prisstigningen fra OPEC side, kom der en voldsom udvikling i udgiften til flydende brændsler, og dette er på trods af energiforbruget i 1970 erne er rimelig stabil. Dette viser os to ting: forbruget af olie var særdeles uelastisk og blev kun lidt påvirket af de voldsomme prisstigninger, og som følge af dette forhold, at Danmark fik langt større udgifter til flydende brændsel, end landet tidligere havde haft. Denne merudgift er tydelig at se på grafen over handelsbalancen, som er forskellen mellem Danmarks import og eksport. Handelsbalancen i Danmark eksport import handelsbal ance (højre y-akse) år Figur 10 46\n47 millioner kr. TEQs eller Kaos? Den negative udvikling man kan se på handelsbalancen, reflekter de stigende udgifter til import af olie fra udlandet (Hansen1983:218). Dette kan man også direkte se i vores udlandsgæld som stiger markant disse år. De små udsving skyldtes, som nævnt tidligere, den skiftende økonomiske politik. Pengene strømmede ud af Danmark, som en direkte konsekvens af den høje oliepris, som vi var nødt til at importere til. Figur 11 viser udviklingen i Danmark udlandsgæld fra 1961 til Her kan man tydeligt se en markant stigning fra 1969 til Udlandsgæld i Danmark år Figur 11 At udlandsgælden stiger har flere forklaringer. Danmark valgte i 1970 erne at føre en ekspansivfinanspolitik, der skulle stimulere økonomien. Den ekspansive finanspolitik fungerede således, at man fra offentlig side ansatte folk, og igangsatte en lang række projekter for derved at sætte gang i økonomien. Imidlertid skulle de offentlige udgifter dækkes, og det kunne ske på to måder. Enten skal man forhøje skattetrykket, eller også låne den nødvendige kapital fra udlandet. Da man allerede havde øget skattetrykket i starten af 1970 erne, var det kun optag af lån i udlandet, der var politisk muligt (Hansen, 1983; 206). Effekten af dette ses tydeligt i overstående graf, hvor 47\n48 % TEQs eller Kaos? udlandsgælden mangedobles i løbet af en kort årrække. Når man samtidigt ikke investerer i den private sektor, som tjener penge gennem eksport af varer, kan man få problemer med at afdrage på sin udlandsgæld. Som tidligere skitseret, har stigende arbejdsløshed mange direkte såvel som indirekte effekter for et lands økonomi. Hvis virksomhederne i et land forventer, at efterspørgslen efter deres varer vil falde i fremtiden, vil de nedsætte deres produktion, indtil de igen anser investeringen for at være rationel og profitabel. En nedgang i produktionen betyder fyringer og mistede arbejdspladser. De fyrede har nu ikke nogen indkomst, udover den staten betaler i arbejdsløshedsunderstøttelse. Nedenfor ser vi en graf, som viser udviklingen i andelen af arbejdsstyrken på arbejdsløshedsunderstøttelse fra Arbejdsløshed i Danmark ÅR Figur 12 Her ses det, at arbejdsløsheden ligger nogenlunde stabilt omkring 2-4 procent fra , hvorefter kurven stiger nærmest lodret fra 2,4% i 1973 til 11,1% i\n49 millioner kr. TEQs eller Kaos? Som beskrevet i figur 7 over oliepris, så firdobledes prisen på olien fra En væsentlig faktor, som bevirkede stigningen i arbejdsløsheden, var et stort fald i den effektive efterspørgsel. Olieprisernes stigning bevirkede, at husholdninger måtte bruge en større del af indkomsten på brændsel. Det betød, at det økonomiske råderum formindskedes og køb af andre varer, eksempelvis luksusvarer, faldt. Med faldet i efterspørgslen følger fald i produktion, hvilket medfører højere arbejdsløshed. Den højere arbejdsløshed resulterer i fald af effektiv efterspørgsel, som igen forstærker tendensen yderligere. Kort sagt, en ond cirkel af faldende efterspørgsel, faldende produktion og stigende arbejdsløshed. Af den årsag steg de offentlige udgifter til arbejdsløshed meget i den periode. Nedenstående graf viser denne udvikling Udgifter i forbindelse med arbejdsløshed i Danmark år Figur 13 Kurven er nogenlunde stabil fra med udgifter på under 1 mia. kroner årligt, indtil 1973, hvor udgifterne begynder at stige, og, i løbet af fem år, når op over 10 mia. kroner om året. Som beskrevet i figur 12 over arbejdsløshed, steg arbejdsløsheden voldsomt i samme periode, 49\n50 Index (1964=100) TEQs eller Kaos? hvilket bevirkede, at de offentlige udgifter til sociale ydelser ligeledes steg, og dermed lagde ekstra pres på dansk økonomi. Presset på dansk økonomi kom dog også udefra i en generel tendens til stigende inflation, som var udbredt rundt om i verden på det tidspunkt Inflation i Danmark år Figur 14 Det er tydeligt at se, at inflationsniveauet i Danmark var højt i hele perioden, men især under oliekrisen stiger den voldsomt. Inflationen, som er et udtryk for den gradvise reduktion i pengenes relative værdi, viser at Danmarks økonomi allerede i 1960 erne, var under et stort pres for overophedning som følge af den høje inflation. Noget der besværliggjorde kampen mod inflationen i Danmark, var den såkaldte dyrtidsregulering 14. Dyrtidsreguleringen var et instrument, der gjorde at generelle prisstigninger i samfundet automatisk blev efterfulgt af stigende lønninger og ydelser forhandlinger/dyrtidsregulering 50\n51 % TEQs eller Kaos? Dette skabte dog en inflationær cirkel, da de udbetalte penge, blot mindskedes i værdi, og dermed skabte grundlag for udbetaling af flere penge. En måde at bekæmpe inflationen på er ved, at ændre på renteniveauet således at opsparing bliver mere lukrativt, og dermed lægge en dæmper på den økonomiske aktivitet. Nedenstående graf viser inflationen i Danmark i perioden Renteniveau i Danmark år Figur 15 Som følge af en stor efterspørgsel på hjemlig kapital, var renten historisk høj (Hansen, 1983; 209). Den høje rente var med til at gøre det svært at investere i nye projekter, hvilket især var problematisk for eksporterhvervene. Problemet for den private sektor var, at det var svært for dem, at udbygge deres produktioner, når de skulle konkurrere med den offentlige sektor om arbejderne, hvor lønniveauet steg voldsomt (Hansen, 1983; 209). 51\n52 7.1 Delkonklusion Vi har i ovenstående afsnit afdækket, hvad der skete med dansk økonomi under oliekrisen i 1973 og frem. Selvom vores analyser har vist, at en lang række faktorer har ydet indflydelse, er det alligevel tydeligt, at de stærkt stigende oliepriser skubbede økonomien ud i problemer. Disse blev muligvis forværret af dårlig politisk håndtering, men faktummet står tilbage, at stigende oliepriser for en importerende nation alt andet lige leder til økonomiske problemer. Vi har også gennemgået, hvordan de argumentationer Keynes giver for sammenhængen mellem producenternes forventninger og forbrugernes forbrugskvote, har kunnet forværre økonomiens tilstand yderligere, efter fx et oliechok har ramt den. De dynamikker som Keynes observerede, nemlig producenternes justering af deres produktion til at møde den forventede efterspørgsel og de konsekvenser det medfører har vi i analysen kunnet se i fuld flor. At økonomien i 1973 var afhængig af olie, og at de stigende oliepriser medførte økonomiske problemer, mener vi fremkommer klart af analysen. Vi har i analysen ikke kunnet isolere oliens prisudvikling helt fra de udefrakommende faktorer noget der i sagens natur ikke fuldkomment lader sig gøre, da oliens prissætning ikke foregår i et vakuum, men også afhænger af en lang række andre samfundsøkonomiske parametre, end hvad der umiddelbart kan anes ud fra en udbud/efterspørgselsmodel. Ikke desto mindre har vi kunnet se at olien både spiller en stor rolle, og at økonomiens sundhed i stor grad afhænger af adgangen til billig og let tilgængelig olie. Hvordan stemmer vores analyser af oliekrisen i 1973 og frem, så overens med Danmarks situation i dag? Olien udgjorde nærmest 100% af energiforbruget på daværende tidspunkt, og var den dominerende energikilde indenfor både varme, el, transport osv (Johansen, 1987; 169). Graden af afhængighed i Danmark er ikke så høj, som den var dengang. Vi har bl.a. startet en produktion af vedvarende energi, og bruger i stedet for olie, nu kul og naturgas i større omfang. Dette kan også ses på næste graf, der viser hvor stor en andel af energi forbruget, der stammer fra flydende brændsel i 00 erne. 52\n53 % TEQs eller Kaos? 45 Andel af olie i det samlede energiforbrug i Danmark år Figur 16 Figur 16 viser andel af olie i det samlede energi forbrug. Forbruget har i det sidste årti ligget meget stabilt på omkring 40 %, ift erne hvor det, som vi tidligere har skrevet, var næsten 100%. På trods af dette er andelen af BNP, der er bundet op på udgifter i forbindelse med flydende brændsel, langt højere i dag, end de var i 1970 erne, hvilket de næste grafer viser. 53\n54 millioner kr. % TEQs eller Kaos? Andel af BNP til udgifter til flydende brændsel ( i DK) 6 4 BNP Andel af BNP til import af flydende brændsel år 0 Figur 17 Figur 17 viser hvor stort BNP er, og hvor meget af det går til udgifter i forbindelse med flydende brændsler i perioden Grafen, der er i løbende priser, viser, at ca. 5 % af BNP bliver brugt på flydende brændsler. 54\n55 millioner kr. % TEQs eller Kaos? Andel af BNP til udgifter til flydende brændsel ( i DK) BNP Andel af BNP til udgifter til flydende brændsler År Figur 18 Figur 18 viser hvor stort BNP er, og hvor meget af det går til udgifter i forbindelse med flydende brændsler, i perioden Grafen, der er i løbende priser, viser, at ca. 10 % af BNP en bliver brugt til flydende brændsler i denne periode. Ud fra det kan vi konkludere at på trods af, at andelen af olie i det samlede energiforbrug kun ligger på omkring 40 % nu, ift. næsten 100% i 1970 erne, bruger vi i dag næsten dobbelt så meget af vores BNP på olie. Selvom vi i dag bruger så meget mere, er situationen dog væsentlig forskellig. Vi er i dag selvforsynende, og stigende oliepriser vil skæppe godt i statskassen. Imidlertid kan vi ikke forvente, at blive ved med at være selvforsynende. Olieproduktionen har allerede toppet, og på et tidspunkt vil vi igen skulle importere og det til endnu højere priser end tidligere. 55\n56 8 Tradeable Energy Quotas (TEQs) Dette afsnit vil vi bruge til at operationalisere TEQs, og komme med en bestemt definition på hvordan policyen kan bruges, som et krisehåndteringsredskab i samfundsøkonomien. Dette vil vi gøre, så den er lettere at analysere med og kan give et bud på, om TEQs kan klare fremtidige energikriser. Tradeable Energy Quotas, TEQs, er et engelsk policy-tiltag udarbejdet af The Lean Economy Connection, i samarbejde med The All Party Parliamentary Group on Peak Oil (APPGOPO), bestående af medlemmer fra alle større partier i parlamentet. TEQs er et elektronisk system, som sikrer, at forbruget af fossile brændsler falder på nationalt plan, og desuden involverer forbrugerne i udtænkningen af den mest hensigtsmæssige reduktionsmetode (Fleming et al., 2011;12). Det erklærede formål er, at systemet skal kunne adressere begge sider af energiudfordringen; nemlig klimaforandringer og udtømningen af fossile brændsler (Ibid.;6). Det skal desuden gøres på en sådan måde, at de fattigste ikke bliver negligeret og udelukkes fra helt at købe fossile brændsler, når udbud og efterspørgsel presser prisen så højt op, at de ellers ikke længere ville have råd. 8.1 Introduktion til TEQs-systemet Overordnet set, kan man placere TEQs-systemet mellem et rent statsligt rationerings-system og et system, som fungerer på markedets vilkår. Denne dualitet ses udtrykt, i hvordan systemet fungerer. Figur 19 56