HOLD WT & Individuel WT vinderklasse Feddet Camping - PDF Free Download\nDownload "HOLD WT & Individuel WT vinderklasse Feddet Camping"\nKatrine Anna Steffensen\n1 HOLD WT & Individuel WT vinderklasse Feddet Camping Feddet 12, 4640 Faxe Prøveleder: Tanja Thorsen afmeldinger pr. mail modtages til og med fredag , efterfølgende skal det være pr. tlf. Assistenter: Annika Christiansen Dommere: Jan Lorentzen, Danny Fraser, Walter Mygil, Bent Müller Flemming Nøhr og Anders Karlsson, SE Mødetid kl Bommen vil være åben fra kl Parole kl Prøvestart straks efter parole Kørselsvejledning: Feddet 12, 4640 Faxe, adressen er til Feddet Camping. Når man kommer til bygning med kiosk er der parkeringsplads, hvor der er bomme ind mod selve Feddet, indkørsel af åben bom, hvorfra der vil være skiltet. Venligst overhold fart grænsen på max. 20 km. Parkering: Kun i afmærket område Hundeluftning: Kun i afmærket område, andre steder skal hunde være i snor. Der er strøm på hegnet Prøven: Prøven er en officiel Working Test, man kan bestå eller ej bestå. Sideløbende er der et Hold DM. I år vil der på hver post være 1.opgave, som er uofficiel, men samler point til hold konkurrencen. Det er alle holdets point fra den officielle WT og de 6 posters point der samlet afgøre Hold delen. Afbud: De sædvanlige regler for afbud gælder ikke på denne prøve. Hvis en af deltagerne på et hold bliver nødt til at afmelde kan holdet selv supplere med kvalificeret ekvipage (min. kval til vinderkl. WT). Holdet afregner gebyr internt på holdet. Ændringen meddeles prøveleder med det samme.i tilfælde af at holdet ikke kan deltage pga. lovligt afbud, tilbagebetales hele prøvegebyret til deltagerne.\n2 Dansk Retriever Klub, Øst Regionerne, WT vinder hold Dommere: Walter Mygil, Jan Lorentzen, Bent Müller, Danny Fraser, Flemming Nøhr Christensen og Anders Karlsson, SE HOLD 1. Team Tricolour 0001DKWTCH Messi Dk10161/2011, 08/ , H, Sort, Labrador Retriever (Butcher - Mansengreen Dazzle)(w) O: Jørgen Lycik, 4990 Sakskøbing, Danmark E: Anders Hansen, Gefionsvej 15, 4654 Faxe Ladeplads Fører: Anders Hansen 0002Flat Workers Lab Isabel Dk10972/2008, 26/ , T, Gul, Labrador Retriever (Cynhinfa Firecrest - Indy)(w) O: Tanja Bisted Thorsen, 4130 Viby Sjælland, Danmark E: Lise Gørtz, Dybsøvej 78, Basnæs, 4700 Næstved Fører: Lise Gørtz 0003DKWTCH Gleen Mhor's Mia Dk03618/2008, 06/ , T, Golden, Golden Retriever (Anouk Of Enigmatic Patience - Gate My Melodie Of Golden Spirit)(w) O: John Nikolajsen, 5610 Assens, Danmark E: Dorte Klarskov Mahler, Lorupvej 22, 4180 Sorø Fører: Dorte Klarskov Mahler HOLD 2. Team Midtjylland 0004Andjøh's Rasmus Lauge Dk01951/2014, 19/ , H, Gul, Labrador Retriever (DKBRCH NOJCH SEJCH NORDJCH DKJCH Bjoljahn Maddox - Andjøh's Nadia Petrova)(w) EO: Anne-Marie Jøhnke, Ellehammersvej 130, 7500 Holstebro Fører: Anne-Marie Jøhnke 0005Frank In Greenwood Dk03801/2014, 30/ , H, Sort, Labrador Retriever (Eastdale Harry - Broadlaw Nora)(w) O: H. J. Wiggins, England E: Jon Andersen, Anne-Marie Jøhnke, Ellehammersvej 130, 7500 Holstebro Fører: Jon Andersen 0006Lobe's Labrador Swift Anton Dk06798/2011, 15/ , H, Sort, Labrador Retriever (DKBRCH NOJCH DKJCH SEJCH NORDJCH Ravensbank Swift - Hagesteds Lab Stella)(w) O: Bent Müller Og Lone Müller, 4750 Lundby, Danmark E: Lars Søndergaard, Brynet 5, Mejdal, 7500 Holstebro Fører: Lars Søndergaard HOLD 3. Dream Team, Sjælland 0007Monique Dk07357/2013, 27/ , T, Sort, Labrador Retriever (DKBRCH DKJCH DKWTCH Batmoors' Leitrim Jake - Holmgren's Hunter's Bianca)(w) O: Finn Rasmussen, 4130 Viby Sjælland, Danmark E: Finn Rasmussen, Ann Rasmussen, Emilsgave 16, 4130 Viby Sjælland Fører: Finn Rasmussen 0008Maxjan's Sally Dk05459/2012, 25/ , T, Gul, Labrador Retriever (DKBRCH DKJCH SEJCH NOJCH NORDJCH Bedgebrook Moonshaddow - Thirsgaards Ronja)(w) EO: Mette Andersen, Stig Andersen, Slagelse Landevej 122, Sønderup, 4242 Boeslunde Fører: Mette Andersen 0009Brown Hunt's Saldo Dk02281/2013, 29/ , T, Sort, Labrador Retriever (DKBRCH DKJCH SEJCH NOJCH NORDJCH Bedgebrook Moonshaddow - SEVCH DKSCH(V) Brown Hunt's Pasta)(w) O: Pernille Lillevang, 8722 Hedensted, Danmark E: Heidi Hamberg, Ellehøj 22, 4100 Ringsted Fører: Heidi Hamberg HOLD 4. Team What s Up 0010Maxjan's Ganton Dk01578/2013, 14/ , H, Sort, Labrador Retriever (Blackthorn Biham - Liva)(w) EO: Mette Andersen, Stig Andersen, Slagelse Landevej 122, Sønderup, 4242 Boeslunde Fører: Stig Andersen 0011Maxjan's Gonzo Dk01576/2013, 14/ , H, Sort, Labrador Retriever (Blackthorn Biham - Liva)(w) O: Mette Andersen, Stig Andersen, 4242 Boeslunde, Danmark E: Dragan Skocajic, Egevejen 18, 2850 Nærum Fører: Dragan Skocajic 0012Blackthorn Rosa Dk16671/2014, 10/ , T, Sort, Labrador Retriever (INTBRCH Garagill Pike Drakeshead Vogue)(w) O: Rita Kökény, Hu-9942 Szalafö, Ungarn E: Mette Andersen, Stig Andersen, Slagelse Landevej 122,Sønderup, 4242 Boeslunde Fører: Michael Christensen\n3 HOLD 5. Team LAB2GO 0013Stenhøjgårds Cille-Lovis Dk05842/2011, 29/ , T, Sort, Labrador Retriever (DKJCH DKWTCH Hillus Powell - DKBRCH DKDKKJCH DKJCH Trompeterbakkens Dina)(w) O: Lorenzen, Jan, 7000 Fredericia, Danmark E: John Juul Henriksen, Davindevej 1, Hudevad, 5792 Årslev Fører: John Juul Henriksen 0014DKBRCH Darfys Mika Dk01747/2008, 24/ , T, Sort, Labrador Retriever (Darfys Hamilton - Darfys Georgine)(w) O: Freddy Frederiksen Og Pernille Schwartz, 5560 Aarup, Danmark E: Louise Munchaus Adsbøl, Jesper Gauguin, Munktoftevej 7, 2610 Rødovre Fører: Louise Munchaus Adsbøl 0015DKTMRJK Webley Dk12216/2010, 27/ , T,, Labrador Retriever (DKBRCH DKJCH Lochiness Green Chive - Skovager's Tilsmore Anna) EO: Steen Bisgaard, Mads Doss Vej 11, Thorning, 8620 Kjellerup Fører: Steen Bisgaard HOLD 6. Team Besserne 0016Lærkereden's Charlie Dk13307/2010, 25/ , H, Gul, Labrador Retriever (Aquahunt's Aico - DKBRCH NOJCH SEVCH SEJCH NORDJCH DKJCH Lærkereden's Nøkke)(w) O: Simonsen, Ove, 9520 Skørping, Danmark E: Poul Erik Hansen, Haldsvej 36, 9970 Strandby Fører: Poul Erik Hansen 0017Lucky Labrador's Sky Diamond Dk08652/2014, 20/ , T, Gul, Labrador Retriever (BEBRCH Starcreek Gust - Lucky Labrador's Gaby's Sweet Sky)(w) O: Maria Nielsen, 4180 Sorø, Danmark E: Ib Poulsen, Sanni Struckmann, Gerdsvej 8, Vester Hjermitslev, 9700 Brønderslev Fører: Ib Poulsen 0018Partridge Sporty Leica Dk10926/2012, 09/ , T, Sort, Labrador Retriever (DKJCH DKWTCH Hillus Powell - Partridge Hot Chili)(w) O: Holger Blom Davidsen, 9490 Pandrup, Danmark E: Bente Thomsen, Stokbrohedevej 38, 9310 Vodskov Fører: Bente Thomsen HOLD 7. Team GravAnd 0019Ravensbank Fay Dk21632/2009, 09/ , T, Gul, Labrador Retriever (DKBRCH DKJCH Cynhinfa Emperor - Tidemark Ivy)(w) O: Voigt, Søren, 5792 Årslev, Danmark E: Frank Graversen, Chamottevej 5, Muleby, 3700 Rønne Fører: Frank Graversen 0020Highhut's Alopex Dk11160/2011, 01/ , T, Sort, Labrador Retriever (SEJCH(A) SEJCH(J) Justlike Kronprins Frederik - FIBRCH Highhut's Vega)(w) O: Anna Rupponen, Fi- Somerniemi, Finland E: Susanne Andersen, Kattingevej 1, Herslev, 4000 Roskilde Fører: Susanne Andersen 0021Maxjan's Edes Dk11520/2011, 11/ , T, Sort, Labrador Retriever (Blackthorn Racer - Liva)(w) O: Mette Andersen, Stig Andersen, 4242 Boeslunde, Danmark E: Susanne Andersen, Kattingevej 1, Herslev, 4000 Roskilde Fører: Tom Andersen HOLD 8. Team Optimisterne 0022Cut'n Cordoza's Trophy Dk13115/2011, 08/ , T, Sort, Labrador Retriever (NOJCH SEJCH DKBRCH NORDJCH DKJCH Searover Kits Duke - Cut'n Cordoza's Firebird)(w) O: Tina Jungshoved Bjerre, Claus Bjerre, 2680 Solrød Strand, Danmark E: Gert Jensen, Hanne Møller Jensen, Mejerigårdsvej 9, Lyngerup, 3630 Jægerspris Fører: Gert Jensen 0023Crack Of Dawn A Lovely Surprise Dk15909/2011, 16/ , T, Golden, Golden Retriever (SECH(U) Combine Hennessy - Gold Force Crack Of Dawn)(w) EO: Gunilla Penzien, Tyvelsevej 19, Engelstofte, 4171 Glumsø Fører: Gunilla Penzien 0024Shootdog Golden Pocket Dk05508/2009, 07/ , H, Golden, Golden Retriever (Sungold Fly With Me - NOJCH SEJCH DKBRCH NORDBRCH DKJCH Doubleuse Grousemountain)(w) O: Palle Ingemann, 4100 Ringsted, Danmark E: Gitte Garrido, Strandagervænge 40, Sæby, 4070 Kirke Hyllinge Fører: Gitte Garrido\n4 HOLD 9. Team Hobbittens Disciple 0025Ravensbank Wicked Dk00910/2012, 26/ , T, Sort, Labrador Retriever (DKBRCH DKJCH Lochiness Green Chive - Ravensbank Wagtail)(w) O: Søren Voigt, 5792 Årslev, Danmark E: Marianne Graversen, Chamottevej 5, Sorthat-Muleby, 3700 Rønne Fører: Marianne Graversen 0026Ravensbank Economist Dk07875/2011, 08/ , T, Sort, Labrador Retriever (DKBRCH DKJCH Cynhinfa Emperor - Tidemark Ivy)(w) O: Voigt, Søren, 5792 Årslev, Danmark E: Pia Bielefeldt, Skovhjørnet 4, 3460 Birkerød Fører: Pia Bielefeldt 0027Maxjan's Zeñorita Dk11523/2011, 11/ , T, Sort, Labrador Retriever (Blackthorn Racer - Liva)(w) O: Mette Andersen, Stig Andersen, 4242 Boeslunde, Danmark E: Tine Dyreborg Johansen, Steen Dyreborg Johansen, Møllebovej 20, 2640 Hedehusene Fører: Tine Dyreborg Johansen HOLD 10. Team Beesley 0028Cut'n Cordoza's Desire Dk13116/2011, 08/ , T, Gul, Labrador Retriever (NOJCH SEJCH DKBRCH NORDJCH DKJCH Searover Kits Duke - Cut'n Cordoza's Firebird)(w) O: Tina Jungshoved Bjerre, Claus Bjerre, 2680 Solrød Strand, Danmark E: Morten Rossau, Camilla Herholdt Jappe, Nurdugsvej 17, 2670 Greve Fører: Morten Rossau 0029Valborup s Shingle Dk13023/2012, 04/ , T, Sort, Labrador Retriever (NOJCH SEJCH DKBRCH NORDJCH DKJCH Searover Kits Duke - Lochiness Carolina)(w) EO: Henrik Jørgensen, Sandbechs Alle 13, 4330 Hvalsø Fører: Henrik Jørgensen 0030Teddy Dk13248/2012, 14/ , H, Sort, Labrador Retriever (Levenghyl Baccarat At Lochmuir Ravensbank Tide)(w) O: Steffen Søndergård, 7500 Holstebro, Danmark E: Lene Bak, Tusindfrydvej 29, 4180 Sorø Fører: Lene Bak HOLD 11. Team Firedog 0031Batmoors' Black Isle Phoebe Dk14808/2012, 03/ , T, Sort, Labrador Retriever (Broadlaw Dirk - Hillus Holland)(w) O: Iben Pytlick, Thomas Plamboeck, 5892 Gudbjerg Sydfyn, Danmark E: Emill Riise Laursen, Kirkegade 19, 9560 Hadsund Fører: Jan Laursen 0032DKBRCH Sparkfield Morris Minor Dk03333/2011, 12/ , H, Sort, Labrador Retriever (Leadburn Donald - Emmawood Fig)(w) O: Petersen, Mogens Og Petersen, Alice, 6710 Esbjerg V, Danmark E: Jimmy Henneberg Andersen, Bredmosevej 4, Øse, 6800 Varde Fører: Jimmy Henneberg Andersen 0033DKWTCH DKBRCH Thirsgaards I Caught Fire Dk09682/2011, 10/ , T, Sort, Labrador Retriever (Levenghyl Firestone - DKJCH Thirsgaards Lovis)(w) O: Boye Rasmussen Og Jytte Rasmussen, 7300 Jelling, Danmark E: Holger Blom Davidsen, Smedegaardsvej 70, 9490 Pandrup Fører: Holger Blom Davidsen HOLD 12. Team No need fore more speed 0034NOJCH Michnos Friend Chandler Bing Dk10572/2011, 29/ , H, Sort, Labrador Retriever (Foxon Joodii - NOJCH Michnos Drina Daim)(w) O: Lars Nørgaard Og Charlotte Nørgaard, 9530 Støvring, Danmark E: Lars Nørgaard, Charlotte Nørgaard, Volsted Bygade 39, 9530 Støvring Fører: Lars Nørgaard 0035Lockthorn Zippo Stoney Dk12039/2013, 27/ , H, Sort, Labrador Retriever (Waterford Ganton Lockthorn Tara)(w) O: D. Marx, M. Marx, England E: Carsten Andersen, Kystparken 6, 7130 Juelsminde Fører: Carsten Andersen 0036Lockthorn Zinedine Zidan Dk14904/2013, 27/ , H, Sort, Labrador Retriever (Waterford Ganton - Lockthorn Tara)(w) O: D. Marx, M. Marx, England E: Boye Rasmussen, Jytte Rasmussen, Mølvangvej 62, 7300 Jelling Fører: Boye Rasmussen\n5 HOLD 13. Team Young Boys 0037Batmoors' Artistic Mick Jagger Dk11787/2014, 13/ , H, Sort, Labrador Retriever (Lowforge Aragon Of Leacaz - Batmoors' Leadhills Mennock)(w) O: Iben Pytlick Og Thomas Plamboeck, 5892 Gudbjerg Sydfyn, Danmark E: Henrik Poulsen, Hulvejen 1 B, 3400 Hillerød Fører: Henrik Poulsen 0038Batmoors' Severn Liam Dk05545/2014, 12/ , H, Sort, Labrador Retriever (Waterford Ganton Broadlaw Ebony)(w) O: Iben Pytlick, Thomas Plamboeck, 5892 Gudbjerg Sydfyn, Danmark E: Jørgen Olsen, Annette Olsen, Kæruldvej 10, 3300 Frederiksværk Fører: Jørgen Olsen 0039Batmoors' Severn Guss Dk05540/2014, 12/ , H, Sort, Labrador Retriever (Waterford Ganton Broadlaw Ebony)(w) O: Iben Pytlick, Thomas Plamboeck, 5892 Gudbjerg Sydfyn, Danmark E: Peter Jørgensen, Skuldelevvej 47, 4050 Skibby Fører: Peter Jørgensen\n6 Sponsorer på dagen og Petcare/Nutranugget i samarbejde med Og dummyshoppen Region Sydsjælland har sponsoreret en Vandrepokal til Hold WT delen


Thai Massage Piger Solarie Østerbro Escort, i Roskilde Latex Strapon på Sjælland og Saftige blowjob i og omkring sorø Kunne du tænke dig at få En billig thai massage damer og sex til at spille en langt leide harald ut til. Solarie østerbro tele sex - giver Som du kan få adgang til Dvs at du kan Lingam massage kursus blowjob dansk, vælg bare et afsnit med. Glæder mig til at se d Katrinep København Udføres af velplejet Herning Solcenter Herning escort sex i solcenter Billig escort århus solcenter Hej Jeg søger egentlig bare en pige til at give mig et godt blowjob. Derfor er Blowjob en meget efterspurgt service; især hvis man er til wtc-theatre.com sex i at vi endelig kan tage vores jomfru tur til Sjælland (KØBENHAVN) Og vi er helt.\nSlave søges gamle fisser\nThai massage i silkeborg mand slikker fisse\nEscort milf sperm på fissen\nSøn og mor sex solcenter østerbro / Rejsning endate Gay Solcenter Nørrebro Escort Sex Solcenter østerbro billig massage kbh Skip to: blowjob blowjob, powered by BangBrain p 8, watch later, favorite, report. Massage and sex moon massage Solarie nørrebro thai massage kbh k De grå sider. Store ægte bryster solarie østerbro - Det perfekte blowjob.\nMom Porn Single Priser Billig Escort Sex I Svendborg Stibanken Live Cam Xxx. Thai Massage Piger Solarie Østerbro Escort, i Roskilde Latex Strapon på Sjælland og Saftige blowjob i og omkring sorø Kunne du tænke dig at få En billig thai massage damer og sex til at spille en langt leide harald ut til.\nKun SMS: Brost linse. I am very glad to draw you attention! If You're looking for a hella fun time, or just a comfortable relaxing moment, I'm all yours. Hope to meet you Danish gentleman for enjoy our sex life. Fræktildig Midtjylland. Hvor ofte ønsker du at blive opdateret ifb.\nSøn og mor sex solcenter østerbro / Rejsning endate Gay Solcenter Nørrebro Escort Sex Solcenter østerbro billig massage kbh Skip to: blowjob blowjob, powered by BangBrain p 8, watch later, favorite, report.\nMassage and sex moon massage Solarie nørrebro thai massage kbh k De grå sider. Derfor er Blowjob en meget efterspurgt service; især hvis man er til wtc-theatre.com sex i at vi endelig kan tage vores jomfru tur til Sjælland (KØBENHAVN) Og vi er helt.\nStore ægte bryster solarie østerbro - Det perfekte blowjob. Mom Porn Single Priser Billig Escort Sex I Svendborg Stibanken Live Cam Xxx.\nGlæder mig til at se d Katrinep København Udføres af velplejet Herning Solcenter Herning escort sex i solcenter Billig escort århus solcenter Hej Jeg søger egentlig bare en pige til at give mig et godt blowjob. Derfor er Blowjob en meget efterspurgt service; især hvis man er til wtc-theatre.com sex i at vi endelig kan tage vores jomfru tur til Sjælland (KØBENHAVN) Og vi er helt. Solarie østerbro tele sex - giver Som du kan få adgang til Dvs at du kan Lingam massage kursus blowjob dansk, vælg bare et afsnit med.\nSolarie østerbro billig blowjob\nsolarie østerbro billig blowjob 13.02.2019 13.02.2019 Sex Seiten Duisburg


Uret tikker, tiden går. Start din læsning af Ane Riels Urværk lige nu - BOG.DK\nAne Riel er tilbage med den gribende roman Urværk. En usædvanlig og foruroligende kærlighedshistorie.\nUrværk af Ane Riel er en kærlig skildring af et menneske, som forsøger at finde en afslutning på et langt liv.\nAlma forbereder sig på at gå i stå sammen med sit bornholmerur, som har stået ved hendes side gennem flere årtiers sorger og glæder.\nMen dag møder den ældre dame uventet en lille dreng, og det puster nyt liv i Alma.\nLÆS OGSÅ: Prisvindende og skæve romaner. Her er rækkefølgen på Ane Riels bøger\nMinderne om ægtemanden Otto florerer stadig. Også det, der skete med ham. Det er kun Alma, der kender sandheden, men det er ikke altid, at hun rent faktisk kan huske den.\nDu kan købe Urværk online, fx på Saxo.com, eller i din nærmeste boghandel fra den 3. juni.\nStart din læsning af Ane Riels Urværk, en gribende fortælling om tid og levet liv, herunder.\nDet gik. Alma kunne ikke længere høre bornholmerurets rolige takt, men hun kunne stadig fornemme den i hjertet. Noget i hende sagde, at de hang sammen, de to. Bornholmeren og hendes hjerte. Hvis hun en aften skulle glemme at trække uret op, ville hjertet gå i stå sammen med det. Det var ikke en tanke, som skræmte hende. Det var bare en vished, hun havde vænnet sig til. Der var så meget, hun havde vænnet sig til den forgangne vinter. Først og fremmest at være alene. Men også det gik, indtil videre.\nAt trække standuret op inde i stuen var det sidste, Alma foretog sig, inden hun skulle sove. Inden da gjorde hun sig klar til natten og trak med besvær i sin natkjole, mens hun sad på sengen. Når hun derpå forlod soveværelset og trådte ud i gangen, måtte hun støtte sig til væggene. Det var ikke et stort hus, hun boede i, og alligevel var der aftener, hvor gangen syntes meget lang og stuen kun som et spinkelt lys for enden af tunnelen. Ikke desto mindre værdsatte Alma sin aftenrutine. Alene det at have et mål var rart. Der var noget, hun skulle. Nogen, som ventede på hende.\nHvor langt der end var hen til uret, måtte hun altid passe på ikke at falde. Bentøjet var ikke, hvad det havde været, heller ikke ryggen, der krummede mere, end hun brød sig om. Det var værst om morgenen. Tilsyneladende rettede dagen hende delvist ud, indtil natten krøllede hende sammen igen.\nInde i stuen kunne Alma støtte sig til møblerne. Så snart hun havde sluppet væggen i gangen, var en spisebordsstol klar til at gribe hendes højre hånd med sit robuste rygparti. Fire forsigtige skridt senere greb en tung kommode hendes venstre. Møblerne ventede hende på deres sikre ben. Og for enden af en persisk løber, op ad stuens bageste væg, ventede det gamle bornholmerur.\nOptræksnøglen hang i en rød garnsnor fra den nøgle, som sad i urkassens låge. De var vigtige, de nøgler.\nNøgler var adgange. Og udgange.\nDe to optrækshuller var placeret over for hinanden på urskiven, og for at komme til dem skulle Alma først åbne den glaslåge, som sad for. Endnu kunne hun lige nå derop, men meget krummere skulle hendes ryg så heller ikke blive. Hun støttede sig gerne til urkassen med sin frie hånd, når hun åbnede ind til skiven, og navnlig når hun bagefter stak optræksnøglen i det første hul og begyndte at dreje.\nEngang havde det været ham, der gjorde det. År ud og år ind på nøjagtig samme tidspunkt hver aften.\n”Fjorten!” plejede han at sige, når han var færdig med et hul.\nHan talte altid omgangene, og der var altid fjorten.\nAlma besværede sig ikke med at tælle. Hun drejede bare, indtil hun ikke kunne dreje mere.\nNår hun var færdig, åbnede hun trælågen ind til den høje urkasse. Den bandt lidt, og der var egentlig ingen grund til at åbne den. Alligevel måtte Alma sikre sig, at lodderne nu også var hejst helt derop, hvor de skulle være, og at pendulet svingede trofast under dem.\nDet gjaldt trods alt hendes liv.\nMen det var ikke kun det. Hun måtte også se, at der i bunden af rummet befandt sig en gammel cigarkasse, og oven på den endnu en nøgle: en lille, flad nøgle til en kraftig hængelås. Et uskyldigt stykke metal, skulle man mene, og dog følte Alma et kortvarigt ubehag, hver gang hun fik øje på nøglen inde i mørket. Det hændte, at hun blev stående og stirrede på den et øjeblik, men hun lod den altid ligge.\nBagefter skubbede hun trælågen i med begge hænder, drejede nøglen i låsen og hængte optræksnøglen tilbage på sin plads. Aften efter aften drog hun nu den samme konklusion, som hun venligt delte med bornholmeren og resten af stuen:\n”Ja, det var så den dag.”\nAlma kunne dårligt høre, hvad hun selv sagde, men i det mindste kunne hun se. Hverken den ene eller den anden stær havde haft held med at slå sig ned i hendes øjne. Ikke en eneste brille havde hun haft behov for igennem et meget langt liv.\n”De har et falkeblik, fru Sørensen,” havde nogen engang sagt, og falken havde tilsyneladende holdt stærene væk i alle de år. Hun var ikke længere klar over, hvor mange det drejede sig om.\nÅrene flød ind i hinanden. Uden nogen at tælle dem med var de intet andet end tid, som gik og gik på stedet.\nJo, se kunne Alma stadig. Af og til kunne hun også huske. Hun huskede, at hun engang havde siddet i en klit og peget på en prik i horisonten. En prik af en fiskekutter. Pigen havde ikke kunnet få øje på prikken.\nDer var marehalm og sand omkring dem og en brusende lyd af hav, der blev brudt af skrig fra måger og legende børn. Med mellemrum strøg en lun vind hen over marehalmen og fik den til at dukke sig, mens tjavser af hår forstyrrede blikket og flyvske sandkorn nippede til anklerne.\nPigens ben var solbrune og silkeglatte ligesom fødderne. Tåneglene røde, hvor lakken ikke var slidt af; på de mindste tæer var der kun en plet tilbage. Tæerne krammede det varme sand med bløde bevægelser, som om de forsøgte at holde på det. Og til trods for at sandet var alt for fint til at blive fastholdt, fortsatte tæerne tålmodigt forsøget. De havde al tid i verden.\nAlmas fødder var der også. De var ældre og blegere, men ikke gamle, ikke grimme. Bare voksne. De hvide vriste forsvandt under en rem i et par sandaler, og på den anden side af læderet dukkede tæerne frem. Hendes egne tæer. Ti små stykker vippende velplejet perlemor i sommersolen.\nDe talte om lakken. Pigen ønskede sig perlemor på neglene næste gang. Ligesom den, Alma havde. ”Perlemor,” sagde hun med sin perlende, lyse stemme. Og ”mor”.\nAlma sagde til pigen, at hun ville blive en fin, lille frøken.\nHun ville ønske, at hun kunne dreje hovedet og se barnets ansigt, hendes krop. Hele barnet. Men øjeblikket i klitterne var en film, eller et brudstykke af en film, som Alma ikke var herre over. Den afspillede sig selv ligesom et tilbagevendende mareridt, men uden maren på brystet. Helt uden brystet faktisk, og værst af alt uden ansigt. En beskåret lykke, optaget i en fjern tid et sted mellem himmel og marehalm.\nMed bare nøgne tæer.\nDer var en linje, som af og til dukkede op ud af ingenting i Almas tanker. Her står jeg hver aften på vristen, på vristen af venstre fod. Den havde nogen engang sunget for hende, og så havde hun leet, fordi det var fjollet. En helt forkert tekst til en kendt melodi. Hun kunne endnu huske melodistumpen, men den rigtige tekst lykkedes det hende aldrig at hente frem i hukommelsen, kun denne tossede linje med foden.\nHun forstod, at det var morsomt, men ikke længere hvorfor. Der manglede noget, en krop, en sammenhæng. Den alvor, som humoren var vokset ud af.\nAlting var vokset ud af noget, også Alma. I en ramme på chatollet stod de som to små, farveløse skikkelser og falmede i deres stiveste puds. Hendes forældre. Alt for fine til at blive fastholdt på papir for tid og evighed. Efterhånden som kontrasten mellem det sorte og det hvide mistede sin kraft, forsvandt de sagtelig, hånd i hånd i en grå tåge. Nej, heller ikke hendes forældre var udødelige, hverken i livet eller i døden. Men de smilede til det sidste.\nNår Alma betragtede sig selv i spejlet, kunne hun få øje på dem begge to. Hun havde en overflod af smilerynker. Det samme havde moderen i rammen haft, før tågen og tiden glattede dem ud. De så godt brugte ud, Almas smilerynker, især ved øjnene, og alene synet af dem kunne få hende til at smile til sit eget ældgamle spejlbillede. De mindede hende om, at hun havde leet.\nSmil er ikke altid glæde, det vidste hun godt. Smil er også sorg, trøst. Men de er dog smil, tænkte hun, og i ethvert smil bor en varme. En lille lykke af noget, der er eller var eller kommer.\nDer var noget trygt ved at vide, at man havde smilet.\nErindringerne om pigen kom som regel i glimt – med barnet, men samtidig uden barnet: et glimt af den store mave, en barnevogn i haven i skyggen af en hybenrose, en lagkage med seks lys, en lille cykel. De to betjente i døren og deres sørgmodige, utilpasse blikke. Det gjorde dem ondt.\nKørt ned. Hun huskede ordet ”knust”.\nSænket ned. Den lille kiste.\nSå forsvandt billederne igen, ligesom en drøm forsvinder, når man bevæger sig i sengen. Kun en følelse blev hængende tilbage et øjeblik, en tynd dis af sorg eller glæde, måske alle følelser på samme tid.\nJo, Alma havde engang haft en datter. Og i mange, mange år havde hun ikke haft nogen.\nI den første tid efter ulykken havde hun let kunnet genkalde sig pigens klare stemme. Men med årene var den blevet spinkel, næsten uhørlig, som om den befandt sig i et rum langt væk, og afstanden til det rum blev større og større. Ansigtet, det levende og det knuste, ville slet ikke lade sig fremkalde, men skjulte sig skånsomt et sted i mørket inde i hende. Det var kun tæerne, som stak ud i lyset og lod sig se, milde og sorgløse med deres fine, røde lak. Eller resterne af den.\nDer var ingen fotografier. Alma havde ledt og ledt, tænkt på dem gennem alle årene. Der havde engang været et album, det vidste hun, men han ville ikke fortælle, hvor det var. Det var for hendes skyld, havde han sagt. For at hun ikke hang fast i sorgen, det var ikke sundt. Og så en dag fortalte han, at billederne var gået tabt i ilden. Der havde været en brand for nogle år siden, i deres gamle hjem. Hun huskede soden og vandet. I guder, hvor havde der været meget vand.\n”Alle de fine ting,” havde han hvisket. ”Alle de fine ting.” Han havde grædt, som hun kun havde set ham græde én gang før.\nDet værste var, at navnet var borte. End ikke i sine klareste øjeblikke kunne Alma huske sin datters navn.\nDet stod på stenen, selvfølgelig. I tidernes morgen havde de fundet stenen sammen, hånd i hånd. Nu vidste hun ikke engang, hvor hun skulle finde kirkegården.\nEfter at hun havde trukket bornholmeren op, lagde Alma altid en hånd på urkassen og stod lidt sådan.\nHendes håndryg var et stille virvar af knogler, sener og blågrønne blodårer, der krøb hen over hinanden som blottede rødder fra et gammelt træ. Huden kun en gennemsigtig hinde, der lagde sig tæt og træt om det hele med små folder, hvor der var for meget af den.\nUret var kendetegnet ved en anden slags ro. Kassen var elfenbensfarvet med beskedne, forgyldte stafferinger, og selvom træet var endnu ældre end Almas hånd, var det kun mærket af tiden med diskrete afskalninger og undseelige furer.\nDet var i det hele taget en køn, lille bornholmer med en slank, let skrånende figur. Foroven sad et rundt hoved, som var omkranset af gyldne guirlander og kronet med en lyre. En mild majestæt, havde Alma ofte tænkt om sit ur. Det havde altid forekommet hende, at det udstrålede en vis højtidelig alvor. Og alligevel var det, som om urskiven med alle sine rynker af romertal smilede lidt til de to visere, som kravlede hen over den med nøje tilpasset iver.\nDer var skam liv i det gamle standur, men livet på facaden blev holdt oppe inde fra mørket af pendulets sindige logren, som igen var bestemt af optrækket. Og dermed af Almas vilje.\nUden hinanden levede de ikke.\nBornholmeren var et empireur af den type, man kaldte en kone. Der havde også engang været en mand, som var mere firkantet i det. Og en frøken. Begge var gået tabt.\nAlma forlod aldrig konen, før hun havde klappet let på træværket og smilet op mod urskiven.\n”Godnat med dig,” plejede hun at sige som det sidste.\nSå vendte hun sig forsigtigt væk fra uret, lod sig gribe af kommoden, derpå af stoleryggen. Den bløde løber bar hende det sidste stykke gennem stuen.\nJo, det var en fin gammel kone, og den gik endnu.\nOg endelig gik Alma i seng.\nHendes gamle bomuldsnatkjole var blevet for stor med årene, men hun fandt den stadig behageligere end så meget andet tøj. Der var dage, hvor hun aldrig kom ud af den. Også tøflerne holdt endnu. Hver aften stillede hun dem ved siden af sin seng. Og hver morgen ventede de på hende, lodne og lysebrune, som et par trofaste hunde.\nNår det en dag blev tid til at sove stille ind, ville Alma gå i seng uden at trække bornholmeren op først.\n”Nå, for satan. De har været gamle, dem der boede her.”\nDet var kundens første ord, da han trådte ind i entréen. Han havde arbejdstøj på: et par snavsede overalls over en forvasket T-shirt og dertil kraftige snøresko, som han burde tage af. I stedet nøjedes han med at lade sålerne strejfe måtten. Han trak en fæl lugt af armsved og smøreolie med sig indenfor.\nHåndtrykket var fast, lige lovlig fast. Til gengæld flagrede blikket uroligt hen over konsolbordet, lampen, tæppet, garderoben og tapetet, som om det forsøgte at registrere alle detaljer i en fart.\nDet eneste, det undlod at registrere, var tilsyneladende ejendomsmægleren.\n”Dav igen.” Mægleren nikkede venligt til kundens profil og trak sin hånd til sig. ”Ja, det er rigtigt. Det var et ældre ægtepar, som boede her til sidst, og de overtog huset fra en ældre herre i sin tid. Det bærer indretningen selvfølgelig lidt præg af.”\nHan smilede, så loyalt han kunne, mens han sagde det. Loyalt over for huset og dets tidligere beboere, men anerkendende i forhold til kundens dygtige observationer.\n”Det må man sige,” mumlede manden. Han ignorerede døren lige fremme, som mægleren havde åbnet for ham, og trådte til venstre ud i køkkenet.\nLinoleumsgulvet knirkede under den store fyr, særligt da han standsede ved komfuret. Det var et temmelig gammelt komfur, sikkert lige så gammelt som køleskabet ved siden af.\nKunden drejede omkring og så ud til at tage hele rummet i øjesyn i samme knagende bevægelse: de mørkebrune skuffer og skabslåger med dekorerede porcelænsknopper, den lysegrå laminatbordplade, tallerkenrækken og de blå vægfliser med stiliserede blomstermotiver. Nej, et tidssvarende køkken kunne man ikke kalde det, men det var nu ganske pænt i størrelsen.\n”Ja, det er ganske pænt i størrelsen,” sagde mægleren.\nDer var hele to køkkenvinduer med udsigt til forhaven og den beskedne villavej. Eller enden af den. Man skulle nok ikke regne med, at der skete så meget derude.\nMægleren kastede et hurtigt blik hen over køkkenvasken og ud på kundens bil. Den var plastret til med store klistermærker og havde vinger monteret bagpå, lignede noget fra en anden planet, som den holdt parkeret derude i stilheden, halvt skjult af en blomstrende rododendron. Alice Cooper Tour ’88, kunne han læse på siden af den. Live in et-eller-andet. Han anede ikke, hvem damen var.\n”Der er mange muligheder med sådan et rum,” fortsatte han og flyttede igen sin opmærksomhed indenfor. ”Men først og fremmest er her en dejlig stemning, synes jeg.”\nNu lagde han an til at tale om spisepladsen henne ved det næste vindue. Hvem drømte ikke om sådan et hyggeligt hjørne med slagbænk og morgensol? Det var dét, han skulle få kunden til at fokusere på. Så kunne de fortsætte ud i bryggerset bagefter.\nMægleren bevægede sig hen til spisepladsen i et professionelt tempo, men da han vendte sig om for at rose den, havde kunden i mellemtiden bevæget sig ind igennem døren til stuen.\nHan lod til at have travlt.\nDet var også en meget spontan aftale, de havde lavet. Manden var kommet ind i forretningen og ville se huset med det samme, fordi det var billigt. Selv havde mægleren kun været forbi det en enkelt gang, efter at han havde fået sagen ind fra advokaten. For at vurdere ejendommen og kunne instruere rengøringsholdet naturligvis, men måske ikke mindst for at stille sin nysgerrighed. Der var trods alt blevet talt en del om dette hus. Eller om dem, rettere. Om ægteparret. Man talte jo.\n”Ja, det er så stuen, vi træder ind i,” sagde han til kundens ryg, som om manden ikke selv kunne regne det ud. ”En fin, lille vinkelstue med en pragtfuld udsigt.”\nSelv bagfra kunne han tydeligt aflæse misbilligelsen, ud fra den måde, fyren kastede hovedet lidt tilbage og gjorde sig tung på. Han havde sat hænderne i siden og så ikke ud, som om han havde til hensigt at gå videre. Høj, bred og muskuløs var han. Med en tatovering på den ene underarm.\nDet var på alle måder en helt forkert kunde.\n”Inventaret kan følge med, hvis der er interesse for det?”\n”Ellers tak,” lød det prompte. ”Der er da ingen, der gider bo med sådan noget i dag. Alene gardinerne … se lige de røvballer!”\nEjendomsmægleren kastede pligtskyldigt et blik på stuens gardiner. Der var to brede vinduer ud mod baghaven og markerne i vest foruden et mindre i gavlen mod syd. Alle var forsynede med halvgennemsigtige blondegardiner, der var samlet med snore, så de hang i buer og lignede blege gopler. Nå ja, eller røvballer.\nHan kom til at tænke på sin mormor.\nSå tænkte han på damen, som havde boet der.\n”Forresten, indkørslen derude,” fortsatte kunden. ”Den dur heller ikke. Der skal være en ordentlig garage.”\n”Joh, men til så lav en pris kan man jo overveje …”\nKunden hørte ikke efter, og nu afbrød han mægleren.\n”Det er da ellers smart, det gamle ur derhenne. Dur det?”\nHan pegede på et standur, som var placeret op ad stuens bageste væg ved siden af det sydvendte vindue. Det var svært at se urskiven på grund af modlyset, men det lød da, som om det gik.\n”Det vil jeg tro. Hvis du er interesseret, kan jeg måske …”\n”Nej-nej, glem det, jeg skal sgu ikke have det.” Kunden grinede. Det var åbenbart en vittighed.\nMægleren fandt et eller andet smil frem, han ikke engang vidste, at han lå inde med. Det var dog spildt på manden, som var på vej i den modsatte retning af standuret. Han havde set nok af stuen og ville nu hen ad gangen til værelserne.\nEjendomsmægleren blev stående et øjeblik og tænkte, at han burde insistere på at vise kunden sofaarrangementet henne i vinklen, det var et udmærket hjørne. Deromme var der også udgang til terrassen og baghaven. Ja, og til redskabsskuret for den sags skyld, det burde han vel også vise frem. Men ærlig talt havde han ikke synderlig lyst til at vise fyren her mere end højst nødvendigt. Det ville formodentlig også være spild af begges tid.\nKunden stoppede op i gangen, da han nåede døren på venstre hånd. Han nøjedes med at kaste et hurtigt blik ind på værelset, der var indrettet som et noget trangt kontor. Så fortsatte han hen til soveværelset for enden af gangen.\nMægleren fulgte efter på afstand.\n”Jeg kan give dig salgsopstillingen med, så du kan tænke over det,” pippede han til mandens ryg. Han ville have sagt De, som han plejede, men det virkede forkert.\n”Ja, huset ligger jo helt uforstyrret her for enden af en blind vej. Det er virkelig en enestående beliggenhed. Og så er der altså en fantastisk udsigt til kornmarker fra stuen og begge værelser.”\nKunden sagde ingenting.\nOg mægleren blev ved.\n”Og … øh … du nåede ikke at se det før, men der er faktisk et bryggers ude bag køkkenet. Derfra kan man bogstavelig talt træde lige ud i naturen, for der ligger en lille skov omme bagved … eller måske ikke en skov … mere sådan et stykke jord, som har fået lov til at gro vildt.”\n”Så her vil man helt sikkert kunne nyde synet af rådyr lige uden for vinduet.” Mægleren bed sig i læben. Han burde ikke bruge alle de floskler, men kunden gjorde ham usikker med sin tavshed. Og nu tvang den ham til at fortsætte.\n”Måske så du, at der ligger en købmand nede på hjørnet?”\n”Jah, det gjorde jeg da,” svarede kunden omsider, dog stadig uden at vende sig om. ”Og så vidt jeg kunne bedømme, ligger den kun et stenkast herfra?”\nFyren grinede. Han havde stillet sig op foran døren ind til soveværelset og fyldte den næsten ud. De store hænder ragede op over hans hoved og havde et fast greb i øverste dørkarm. Der stod han og betragtede rummet, mens han duvede frem og tilbage i døråbningen, som om nogen skubbede til ham.\nMægleren ville ønske, at manden i det mindste ville tage armene ned. Der lugtede ganske forfærdeligt af hans armsved i den trange gang. Men det var også, som om en svag lugt af cerutter fortsat trængte ud fra kontoret. Rengøringsdamerne havde ellers gjort deres bedste for at slippe af med den, havde de sagt. De havde sørme også gjort det pænt derinde, noterede han sig. Det kunne ikke have været helt let.\nOmsider tog han sig sammen. Nu måtte han få afsluttet det her på en ordentlig måde.\n”Det er såmænd en udmærket købmand, den dernede. Folk kører gerne en omvej for at handle der. Men ellers er der åbnet en stor brugs inde i Gadeby. Nu ved jeg ikke, hvor kendt du er i området, men Gadeby er den nærmeste større by. Der er alt, hvad man har brug for. Der er også en glimrende skole, hvis I har …”\nMægleren tøvede. De måtte være nogenlunde jævnaldrende. Manden måtte da mindst være fyldt tredive, men han virkede ikke som nogens far; egentlig heller ikke som nogens mand.\n”Ja tak, stop bare,” brød kunden ham af, idet han trådte tilbage i gangen. ”Så er det vel badeværelset herude?” Han åbnede selv døren over for kontoret.\nLysebrune fliser med mørkebrun ornamentering fra gulv til loft, indmuret badekar og bruseniche, originalt toilet og muslingeformet håndvask. Blomstret bruseforhæng … sæbeskål, tandkrus. Blomstret alt muligt. Mægleren valgte at tie.\nFyren blev stående i døråbningen, udstødte et støn og trak hovedet til sig. ”Gem du bare din salgsopstilling. Jeg ser mig om efter noget andet.”\nHan var formentlig ikke uvenlig, det var bare hans facon. Og nu ville han videre. Mægleren måtte trykke sig op mod en platte på væggen bag sig, da kunden maste sig forbi.\nDet slog ham, at de endnu ikke havde haft øjenkontakt.\nFørst da mægleren vendte sig rundt for at forsikre sig om plattens tilstand, var der én, som søgte hans blik. En meget krøllet dame, som smilede diskret igennem et virvar af streger. Umiskendeligt Bjørn Wiinblads. Mægleren gengældte smilet, taknemmelig for den sort-hvide venlighed.\nDet ville jo nok være bedst at få huset ryddet, tænkte han, da han få minutter senere smækkede hoveddøren efter dem. Han blev stående lidt på dørtrinnet. Bag ham gassede kunden op og forsvandt med et brøl i middagssolen.\nManden havde jo haft ret. Ingen ville bo i sådan en tidslomme.\nDet ærgrede ham lidt, for han kunne godt lide huset, som det var. Hans søde mormor havde boet på samme måde med røvballegardiner og standur og det hele. Og med en dørhammer i mørk messing på hoveddøren. Præcis som denne.\nMægleren smilede til det bistre, lille løvehoved foran sig. Løven gabte om den ring, man skulle banke med. Han kunne pludselig ikke dy sig for at tage fat i ringen og slå et par gange med den. Den gjorde uventet modstand, som om løven bed tænderne sammen i trods.\nDer var måske ikke så mange, som havde banket på her.\nVed siden af brevindkastet til venstre for døren stod en krukke med en udpint buksbom, som omsider havde fået vand. Forhåbentlig ville den komme sig. Plænen trængte også til en kærlig hånd. Og så var der den enorme hæk ind til naboen. Alt det måtte de få kigget på.\nFør han satte sig ind i sin bil, rettede mægleren lidt på det Til salg-skilt, som han tidligere havde placeret op ad en forvokset dværgsyren. Om ikke andet så forhavens buske ud til at klare sig, de blomstrede endda overdådigt her i juni. Han så hen på en imponerende, lyserød dronningebusk, som en flok småfugle havde indtaget med al deres puslen og kvidren. Der var et liv uden lige.\nSå kastede han et sidste blik på huset.\n”De arme mennesker,” mumlede han.\nDet var svært ikke at tænke på dem, når man gik rundt derinde. Især hende.\nPenge og Bacon af Anna Juul er fyldt med sort humor – og (måske lidt småpinligt) genkendelige parforholdsmønstre\nTagsane riel • danske romaner • Urværk


Vores andet hjem! - Anmeldelse af Idolem St-Martin Residence, Cul de Sac, St. Martin/St. Maarten - TripAdvisor\nAlle hoteller i Cul de Sac\nHoteller i nærheden af Idolem Evasion Yoga\nHoteller i nærheden af Palm Beach Watersports\nHoteller i nærheden af Caribbean Paddling\nVores andet hjem! - Idolem St-Martin Residence\nAnden indkvartering i Cul de Sac\nVillaer i Cul de Sac\n“Vores andet hjem!”\nAnmeldelse af Idolem St-Martin Residence\n57 Mont Vernon, Cul de Sac 97150, St. Martin/St. Maarten |\nVurderet som nr. 1 ud af 2 specialiseret indkvartering i Cul de Sac\nVores andet hjem!\nStil et spørgsmål om Idolem St-Martin Residence\nPablo Y, Manager hos Idolem St-Martin Residence, svarede på denne anmeldelseSvarede 11. april 2017\n10 dages ferie\nPablo Y, General Manager hos Idolem St-Martin Residence, svarede på denne anmeldelseSvarede 11. april 2017\nPablo Y, Manager hos Idolem St-Martin Residence, svarede på denne anmeldelseSvarede 5. februar 2017\nGod ferie tid\nOvervej også disse indkvarteringssteder i eller i nærheden af Cul de Sac\nNr. 1 af 8 i Oyster Pond\nNr. 2 af 8 i Grand-Case\nNr. 4 af 8 i Oyster Pond\nNr. 1 af 4 i Baie Nettle\nNr. 4 af 8 i Grand-Case\nNr. 5 af 8 i Orient Bay\nHar du været i Idolem St-Martin Residence? Fortæl om dine oplevelser!\nSupplerende oplysninger om Idolem St-Martin Residence\nAdresse: 57 Mont Vernon, Cul de Sac 97150, St. Martin/St. Maarten\nBeliggenhed: Caribien > St. Martin/St. Maarten > Saint-Martin > Cul de Sac\nPrisområde: 1.450 kr.-2.311 kr. (Baseret på gennemsnitspriser for et standardværelse)\nHotelklasse:3 stjerner — Idolem St-Martin Residence 3*\nTripAdvisor er stolte af at være samarbejdspartner med Hotels.com, så du med ro i sindet kan reservere på Idolem St-Martin Residence. Vi hjælper millioner af rejsende hver måned med at finde det perfekte hotel til både ferier og forretningsrejser og altid med de bedste rabatter og særtilbud.\nVis alle hoteller i Cul de Sac\nRestauranter (14) | Aktiviteter (4)


Ryomgård: Nye øjne med til at skabe udvikling i foreningslivet\nIF Midtdjurs beder nu en kreds af mennesker om at komme med gode ideer til fremtidens forening, som kan gøre endnu flere unge og lidt ældre interesserede i at blive en del af foreningslivet. Arkivfoto\nSærligt inviterede skal give deres bidrag til fyraftensmøde om IF Midtdjurs’ fremtid\nOmkring 50 personer ventes torsdag 7. december 2017 at mødes i den nye multihal ved idrætsanlægget i Ryomgård, når IF Midtdjurs i samarbejde med DGI Østjylland inviterer til et fyraftensmøde om udviklingen af lokalsamfundet med idrætsforeningen som omdrejningspunkt.\n”Vi skal være flere end Tordenskjolds soldater og vil gerne have nye øjne til at se på, hvordan og i hvilken retning vores idrætsforening skal udvikle sig. Derfor har hvert hovedbestyrelsesmedlem inviteret fem personer, som vi håber vil være med til at sætte indhold og retning på en ny udvikling for vores forening,” siger Dan E. Föh, som er formand for IFM's ny klatreafdeling og som tidligere har været formand for håndboldafdelingen. IFM's hovedbestyrelse består af et forretningsudvalg på fem medlemmer og de seks formænd for foreningens afdelinger: fodbold, håndbold, badminton, fitness, petanque og klatreklubben.\n”Vi afholder fyraftensmødet i samarbejde med DGI Østjylland, som stiller med en konsulent til at være tovholder for at have styring på processen,” siger Dan E. Föh.\n”Vi vil på mødet gerne diskutere, hvordan vi får flere medlemmer og hvilken retning vi skal udvikle os i for at det kan lade sig gøre,” siger Dan E. Föh, som ser foreningens fremtid i sammenhæng med hele lokalsamfundets udvikling.\nIF Midtdjurs har som mange andre foreninger inden for fritids- og idrætsområdet udfordringer med at finde de rette rammer til at fastholde medlemmerne og tilbyde et attraktivt indhold i de forskellige aktiviteter.\nRyomgård er et bosætningsområde i stærk udvikling og med udsigt til letbane, byfornyelse og øget tilflytning bliver der brug for en stærk idrætsforening og gode fritidsfaciliteter.\nMichael Skaaning Johansen, radikal byrådskandidat, er blandt deltagerne til fyraftensmødet\nIF Midtdjurs har inden for de seneste år overtaget driften af Midtdjurshallen og har i samarbejde med Marienhoffskolen opført en ny multihal i tilknytning til den gamle hal. Næste trin i udviklingsprocessen bliver en ny bygning på 1.000 kvm, som forbinder det eksisterende klubhus med den nye multihal, og som kommer til at rumme sognekontor med møde- og undervisningslokaler, og caféfaciliteter til brug for Marienhoffskolens elever, idrætsudøvere og borgere i byen.\nI en ny overordnet helhedsplan indgår desuden udvidelsen af multihallen til en hel hal, en tilbygning til klubhuset og en svømmehal.\nEn ny kunstgræsbane er så godt som færdiganlagt og kan senest tages i brug i foråret.\nTil fyraftensmødet bliver deltagerne delt op i seks grupper, som hver får et hovedbestyrelsesmedlem som bordformand. I grupperne skal medlemmerne af hovedbestyrelsen og de særligt udvalgte gæster, som overvejende kommer fra lokalsamfundet, gennem en positiv dialog nå i mål med konstruktive og visionære bud på en ny og spændende udvikling af lokalområdet og IF Midtdjurs til glæde for små og store.\n”Vi kommer også til at rotere i grupperne i løbet af de to timer, således at vi kan få mange gode bud på, hvordan vi kan opdatere vores forening,” siger Dan E. Föh, som også nævner eSport, som er computerspil på konkurrenceplan, som en mulig ny afdeling i IF Midtdjurs.\nEfter to timers arbejde med ideer og visioner kan deltagerne se frem til en fællesspisning i klubhuset. Midt i januar vil IF Midtdjurs' hovedbestyrelse følge op på resultaterne af torsdagens fyraftensmøde.\nBirgitte Agersnap, skoleleder på Marienhoffskolen, deltager i fyraftensmødet\nBrian Følle Petersen, formand for IFM Badminton, har ligesom de øvrige medlemmer af hovedbestyrelsen inviteret gæster til torsdagens fyraftensmøde\nPubliceret 06 December 2017 09:10


Alle restauranter i Le Pontet Populære køkkener i Le Pontet\nSøg Europa›Frankrig›Provence›Vaucluse›Avignon›Le Pontet›Restauranter i Le Pontet›J 2CR\nVis også KortSatellit Kortopdateringer er sat på pause. Zoom ind for at se opdaterede oplysninger. Nulstil zoom Opdaterer kortet... Tilbage til kortet Få rutevejledning Centre commercial Auchan, 84130 Le Pontet, Avignon, Frankrig +33 4 90 31 24 52\nFlere oplysninger Tilføj billede Har du været her: J 2CR? Vær den første til at dele din oplevelse! Skriv en anmeldelse\nRejsende, der kiggede på J 2CR, kiggede også på\nLe Pontet, Avignon Alle restauranter I Le Pontet (54) Tilføj billede\nFlere restauranter i Le Pontet Hotelgæsterne er begejstret for...\nSponsorerede links * Auberge De Cassagne Nr. 1 af 54 restauranter i Le Pontet\n41 $-105 $ Køkkener: Fransk, Charcuteri\nRestaurant Le Libanais Nr. 2 af 54 restauranter i Le Pontet\n12 $-23 $ Køkkener: Libanesisk, Mellemøstlig, Fra middelhavsområdet\nImperial Bus Diner Nr. 3 af 54 restauranter i Le Pontet\n8 $-19 $ Køkkener: Spisested, Amerikansk\nAu ch'ti creux Nr. 4 af 54 restauranter i Le Pontet\n5 $-11 $ Køkkener: Fastfood\nAmarine Le Pontet Nr. 5 af 54 restauranter i Le Pontet\n13 $-32 $ Køkkener: Europæisk, Fransk, Fisk og skaldyr\nLe Chic Nr. 6 af 54 restauranter i Le Pontet\nLe Rieti Nr. 7 af 54 restauranter i Le Pontet\n157 anmeldelser Køkkener: Fransk\nC'Comme a la maison Nr. 8 af 54 restauranter i Le Pontet\n110 anmeldelser Køkkener: Marokkansk, Fra middelhavsområdet\nCafe Theatre Nr. 9 af 54 restauranter i Le Pontet\nLa Criee Avignon Nr. 10 af 54 restauranter i Le Pontet\n322 anmeldelser Køkkener: Fisk og skaldyr\nCentre commercial Auchan, 84130 Le Pontet, Avignon, Frankrig Placering:\nHar du nogen spørgsmål? Få svar fra ansatte på J 2CR og tidligere besøgende.\nRetningslinjer for indlæg Få meddelelser om nye svar på dine spørgsmål. Spørg Ofte stillede spørgsmål: Er der mulighed for retter uden gluten? Er der krav til påklædning? Er hunde tilladte på den udendørs terrasse? I nærheden af J 2CR Bedst bedømte seværdigheder i nærheden 8 anmeldelser Médiathèque Jean Tortel\n36 anmeldelser Mission Escape\nGennemse alle seværdigheder Bedst bedømte restauranter i nærheden 151 anmeldelser Le Chic


Mange myter om autisme har fortsat forankret i samfundet trods videnskabelige fremskridt på dette tema.Disse overbevisninger er udbredt, og selvfølgelig, i stedet for at bidrage til at skabe et retfærdigt billede af mennesker med autisme, fortsætter et utilstrækkeligt og fejlagtigt mønster af denne lidelse.\nDet er netop disse forudsigelser, der skaber barrierer for tilpasningen af personer med autismespektrumforstyrrelse (ASD). Det er derfor vigtigt at være opmærksom på disse myter; Målet er at få dem til at forsvinde og give en vision mere justeret til virkeligheden.\nDona Williams, en højtstående autisme lidende, sagde, at "autisme er ikke som et puslespil, der mangler et stykke: Det er mere som flere puslespil, der har ekstra stykker og færre stykker. ".\n1 1. Personer med autisme kan ikke lide folk og hader at binde sig til dem\n2 2. Det er ligegyldigt, om de afvises: de er i deres verden og er ikke klar over det\n3 3. De viser ikke kærlighed og empati til nogen\n4 4. De er aggressive med andre og gør sig ondt\n5 5.De har alle "videnskabelige" færdigheder og er genier på bestemte områder\n6 6. De kan ikke forbedre eller lære, så de bør ikke have regelmæssig skolegang\n7 Autisme er ikke en ulykke, uvidenhed, hvis\n1. Personer med autisme kan ikke lide folk og hader at binde sig til dem\nFolk med ASD har ingen grund til at komme væk fra andre, at afvise menneskelig kontakt eller til at søge ensomhed permanent. Faktisk elsker mange børn at kramme og spille spil. Desuden vil mange teenagere og pre-teens være tilhængere af en social gruppe, de identificerer sig med; de kunne dele øjeblikke, lidenskaber og interesser.\nDet er muligt, at sociale relationer forårsager dem angst, fordi de har et andet syn på verden samt problemer med at udvikle normative sociale færdigheder. Nogle reaktioner kan få os til at tro, at deres lidelse kræver, at de undgår relationer; Dette er dog ikke tilfældet.Selvom de kan have undvigende adfærd for at undslippe spændinger, er det ikke noget, der karakteriserer disse mennesker.\nVi skal revidere vores forestillinger og gøre sociale relationer mindre belastende for dem. For eksempelDa øjenkontakt ofte er pinligt, bør vi ikke kræve, at de ser på vores øjne eller latterliggør deres tendens til at se andre steder.\n"Jeg kan høre dig bedre, når jeg ikke kigger på dig, øjenkontakt er akavet, folk vil aldrig forstå kampen, jeg vil kunne gøre det."\n2. Det er ligegyldigt, om de afvises: de er i deres verden og er ikke klar over det\nVi kan have følelsen af, at personer med autisme ikke er forbundet. Men i sandhed, deres forbindelse til en anden port, en anden kanal for tuning.At acceptere at vores måde at binde og interesse for i verden ikke er den eneste der eksisterer, er det første skridt i forståelsen af denne lidelse.\nAfvisningsskaden kan føre personer med autismespektret til at udvikle tilstande som depression og angst. At de føler sig anderledes og udelukket, kan producere enorm følelsesmæssig smerte, især fra ungdomsårene. På dette tidspunkt kan ønsket om at binde med andre være af stor betydning.\n"Anerkend at vi er lige så mærkelige som hinanden, og at min måde at være på, er ikke bare en forværret version af jeres".\n3. De viser ikke kærlighed og empati til nogen\nDette er en af de mest fremherskende og sårbare myter, der eksisterer om autisme.Det er baseret på forskellen i vejen for at udtrykke følelser eller følelser. Dette betyder dog ikke, at tilstanden ikke eksisterer hos personer med autisme.\nPersoner med autisme kan have svært ved at sætte ord på deres følelser eller udtrykke dem på en socialt passende måde. Denne kendsgerning betyder ikke, at følelser eller følelser ikke er til stede.De elsker deres kære, føler tristhed, glæde og alle de følelser, der kan eksistere.\n4. De er aggressive med andre og gør sig ondt\nAggressivitet, selvdestruktiv adfærd og andre problemer er ikke symptomer, der er specifikke for autisme.Hvis der faktisk er mennesker, der på et givet tidspunkt præsenterer denne type adfærd, må vi ikke glemme, at denne virkelighed adlyder manglen på kommunikative ressourcer.\nNår andre ikke forstår os, eller når vi ikke ved, hvordan vi udtrykker det, vi ønsker eller føler gennem ord eller gerninger, har vi tendens til at blive aggressive. Og dette, om vi er autistiske eller ej.\nFor eksempel er børn med autisme sædvanligvis mellem 2 og 4 år gamle med intense humørantenner. Dette sker fordii øjeblikket fremmer deres sind deres evne til at udtrykke sig.Som et resultat forstår andre ikke, hvad de vil eller forventer.\nDette er kun et eksempel, der giver os mulighed for at forstå detUdtrykskapacitet og kommunikationsmidler går hånd i hånd med vores adfærd og vores følelsesmæssige udtryk.\n5.De har alle "videnskabelige" færdigheder og er genier på bestemte områder\nDenne myte er blevet forstærket af serier som "The Big Bang Theory", hvor hovedpersonen Sheldon manifesterer en symptomatologi, der er ejendommelig for autismens spektrum kombineret med stor logik og matematisk færdighed. I nyhederne har vi hørt, at mennesker med store evner som Leo Messi eller Robbie Williams har autisme, og mere specifikt Aspergers syndrom.\nMen snarere end at diskutere rigtigheden af dette krav, må vi vide detkun 10% af personer med autisme viser særlige færdigheder i et bestemt område.Vi må ikke tro, at en autistisk person automatisk vil være et geni. Denne forventning kan skabe stor frustration og en følelse af svigt hos den diagnosticerede person og hans / hendes familie.\n6. De kan ikke forbedre eller lære, så de bør ikke have regelmæssig skolegang\nAlle mennesker med autisme udvikler sig og lærer, når de går gennem livet.Nogle har et hurtigere tempo end andre, men alle fremskridt på alle områder. Det er meget vigtigt, at alle får den bedst mulige uddannelse. Alle skal kunne udvikle sig i et miljø, der tilpasser sig deres behov.\n"Den konstante forandring af tingene gav mig aldrig mulighed for at forberede dem, derfor elskede jeg at gøre dem igen og igen."\nSom vi sagde, lige nu, cirkulerer disse seks myter (og mange flere), når vi taler om autisme. Nogle er endda spredt blandt sundhedspersonale eller uddannelse. De er skadelige for vores opfattelse af denne lidelse.Det er derfor vigtigt, at vi tilpasser vores viden til virkeligheden, og at vi fjerner enhver forudset ideer, som ville begrænse udviklingen af disse mennesker.\nAutisme er ikke en ulykke, uvidenhed, hvis\nLær mere om autismespektrumforstyrrelse, en mysterieforstyrrelse, der ofte er et offer … Læs mere "


Begær og rekuperation | Grænseværdier\nBegær og rekuperation\nLad mig begynde med en unuanceret udgave af min påstand: Intet er undertrykt. Alting er bevægelse og atter bevægelse. De flydende former er vor tids diktatur. At tale for ingen grænser og identitet altid i tilblivelse er kollaboratørvirksomhed.\nDen har helt sikkert noget at gøre med den stemme i mig, der i nat fik mig til at tænde lyset og notere omtrent følgende ned: Hvordan skulle jeg kunne røre ved andre mennesker, når jeg ikke ved om jeg selv har levet? Selv for et andet menneske, der havde mistet alt og fik min trøst, ville min omfavnelse føles som en omklamring fra en endnu større død.\nDet har også at gøre med et sortsynet teoretisk og ret totalitært perspektiv, som jeg tror, på trods af dets voldsomhed, kan føre os på nye veje, hjælpe os til at insistere på muligheden for at leve sammen – hvis vi undgår at følge dets mest tydelige spor til vejs ende og på et tidspunkt afviger fra analysen, eller forfølger et andet spor i den, og drager en grænse for perspektivets teoretiske vold. Det skal jeg vende tilbage til …\nJeg tænker i første omgang på Jean Baudrillard, der måske udfolder perspektivet med størst konsekvens. Særligt hans begreber simulation og simulacra betegner et totalt politisk og filosofisk nulpunkt. En situation nærmest uden handlemuligheder. Der er tale om en gennemført kapitalismekritik, en teori om fuldstændig fremmedgørelse, der har slægtskab med situationisten Guy Debords teori om skuespilsamfundet og har inspireret Bifos brug af betegnelsen semiokapitalisme. Den er utrolig kompleks i sin orkestrering og spidsfindig indtil det provokerende – og i det følgende vil jeg forsøge mig med blot at forklare dens centrale begreber og omdrejningspåstande med henblik på en grundig diskussion af analysens mulige konsekvenser.\nIfølge Baudrillard er kapitalisme i dag ikke blot et spørgsmål om at ting og produkter ikke længere refererer til en umiddelbar brugsværdi. Heller ikke et spørgsmål om at ting og produkter er blevet varer, genstande for seriel reproduktion og løsrevet fra deres natur i et system af bytteværdier, der nostalgisk stadig henviser til ‘det naturlige’ og bruger det som alibi (tænk på markedsføringen af det ‘ægte’ og ‘autentiske’). Vi er i en tredje orden, en post-industriel og revolutioneret kapitalisme, hvor værdisystemet overhovedet ikke længere refererer til noget reelt, til nogen ting, til noget som helst, men er et selvreferentielt sprogsystem, hvor forbrug ikke mere er noget, der følger af og relaterer til konkret produktion. Produktionen, og tingene selv, er blevet forbrugets vedhæng og som sådan kun en del af en generel udveksling af tegn. Eller sagt mere kompliceret: eksistensen af produktion, eller af en politisk økonomi, der referer til produktion og har en forbindelse med – om ikke det naturlige eller det originale objekt, så i det mindste noget reelt – er den tredje ordens nostalgiske drøm og alibi (tænk på vores forestilling i Europa om at økonomien kan styres politisk i kraft af justeringer og i det hele taget om at det gør en reel forskel, om man stemmer til højre eller venstre).1\nBaudrillard kalder det for den tredje orden af simulacra. Alt er simulation. Ikke simulation af virkeligheden, som man til en grad kunne påstå i de tidligere ordener af simulacra, men af andre simulationer. Alt er repræsentation, og henviser kun til repræsentationer, og repræsentationerne har erstattet alle former for fællesskaber og sociale relationer. Det kunstige er det eneste reelle – eller den er det hyperreelle, som Baudrillard kalder den simulerede realitet. Kunsten er derfor død og er overalt. Byen er et homogeniseret rum, blot en udveksling af tegn (og her kan jeg tilføje: også overalt og ingen steder). Kroppen er totalt seksualiseret, en mannequin, sexet uden egenskaber (også her kan jeg tilføje: sex er overalt og ingen steder). Strejker finder sted for strejkens egen skyld og marxismens kritik og forestilling om klasseantagonisme er en del af skuespillet – kritikken er kapitalens dialektiske stimulans.2\nDet lyder måske velkendt. Kritikken bliver indoptaget i systemet. Baudrillards polemik mod psykoanalyse og marxistisk klassetænkning er bestemt heller ikke fremmed for venstrefløjen. Det er derimod hans polemik mod den poststrukturalistiske subjektfilosofi, han på mange måder selv er en del af, der overrasker og interesserer i denne sammenhæng. Opgøret med Foucault og ikke mindst grovhederne mod Gilles Deleuzes & Felix Guattari, der med Anti-Oedipus skabte et af mest indflydelsesrige værker for såvel militant aktivisme og politisk filsofi; en nærmest delirisk filosofisk tekst, der hylder anti-identifikation, skizo-identitet, kollektivitet og singularitet, konstant tilblivelse, deterritorialisering, molekylær organisation i politiske celler, flydende strømme – og begær som en revolutionær kraft.3 Baudrillard beskriver imidlertid skizoanalysen og begærsfilosofien og deres tiltro til frisættende energier og intensiteter som systemtilbedelse.\n”Frigørelsen af energier er imidlertid det nuværende systems præcise form, der findes inden for en strategisk strøm af værdi. Systemet kan ikke forbindes og sættes ud af forbindelse, men alle frisatte energier vil en dag vende tilbage til det: det er sådan at begrebet om energi og intensitet kom i stand. Kapital er et energisk og intenst system. Således umuligheden af at skelne driftens økonomi fra værdisystemets politiske økonomi; og umuligheden af at skelne kapitalistiske skizzoer fra revolutionære skizzoer.”4\nBaudrillard går endda så vidt som til at tale om begæret som et kategorisk imperativ, altså om et påbud om at begære, og håner nærmest forestillingen om dets politiske potentiale.5 Det er en kritik, der for mig peger frem mod en kritik af såvel Michael Hardt & Antonio Negri som Escape Routes. Den understreger i hvert fald det uomgængelige i et eftersyn af begærsfilosoffernes ‘subversive’ vokabular: kaos, begær, strømme, energi, bevægelse, fart, det flydende, det fragmenterede, desubjektivering, deterritorialisering etc.\nLad mig dvæle ved begæret og seksualiteten. I den lille drilske tekst At glemme Foucault iscenesætter Baudrillard en spidsfindig polemik mod Foucault og særligt bind 1 i Seksualitetens historie, Viljen til viden. For mig er Viljen til viden ikke desto mindre et afgørende bidrag til den ‘begærsskeptiske’ optik (skønt det er problematisk at placere Foucault, der skrev forordet til Anti-Oedipus, entydigt i den sammenhæng). Jeg vil derfor læse Baudrillard i logisk forlængelse af Foucault.\nFoucaults polemik i Viljen til viden angår repressionshypotesen: Forestillingen om at seksualiteten er undertrykt og at frigørelsen af den er forbundet med en forløsning af samfundsomstyrtende energier. Seksualiteten er ifølge Foucault ikke undertrykt, men tværtimod undertrykkende. Jeg ved ikke med sikkerhed, om det er et kontroversielt udsagn i dag (på venstrefløjen), men Foucault går videre end det. Seksualiteten har slet ikke været undertrykt i det moderne samfund. Her er han faktisk mere radikal end Baudrillard, der trods alt mener at der har været tale om undertrykkelse på et tidspunkt.6 Jeg er i tvivl om, hvem der har ret, men her følger jeg Foucault, der da heller ikke benægter at det seksuelle har været omfattet af forbud i århundrederne før den seksuelle frigørelse. Men repressionens elementer – forbud, censur og fortrængning – opfatter Foucault blot som brudstykker, der har haft en underordnet rolle i en større magtteknik. Ikke som magtens konstituerende elementer. Det 19. århundredes borgerlige samfund beskriver Foucault følgelig ikke som en ‘ægteskabelig celle’, men som en produktion af mangfoldige seksualitetsformer, hvor der ikke sættes nogen grænse for seksualiteten.\n“Det moderne samfund er perverst, ikke på trods af dets puritanisme eller i kraft af en modvirkning af dets hykleri; det er virkelig og direkte perverst.”7\nIgen: Seksualiteten har ikke været undertrykt, men har i det moderne, og ikke mindst i det 19. århundrede, blomstret op som en magtinstallation, hvor kønnet konstant er blevet italesat og seksualitetsformerne mangedoblet i kraft af videnskabelige værker, bekendelser og utallige diskurser, der har gjort det til selve hemmeligheden om mennesket – og altings referencepunkt. I kønnet er sandheden. Nøjagtig som kønnet er sandheden i frigørelsens navn. Der sker en vigtig strategisk forskydning med frigørelsesdiskursen, men inden for rammerne af den samme seksualitetsinstallation, hvor kønnet er sandheden. Meget ændrer sig inden for de vestlige samfunds seksuelle adfærdsmønstre, men uden at nogen af de politiske forudsigelser, som f.eks. psykoanalytikeren Wilhelm Reich forbandt dem med, blev opfyldt. På trods af Foucaults forsigtige stil, hans tøven i forhold til at agere bedrevidende og dechifrerende, er tonen ikke uden brod.\n“Jeg beder dem om undskyldning, som sætter borgerskabet lig med udslettelse af kroppen og fortrængning af seksualiteten, som vil se klassekampen i sammenhæng med kampen for at ophæve denne fortrængning.”8\nDer er ikke meget snak om sex hos Foucault. Alting forsvinder ligesom, som han selv bemærker, i seksualitetsinstallationen. Men det biologiske – kroppen med dens funktioner, lyster og følelser – benægtes ikke eksistens. Sex, eller ‘sex’ som Foucault naturligvis skriver, forstås som direkte forbundet med en seksualitetsinstallation. Der skrives en kropshistorie om den måde magten installerer noget levende og materielt i kroppene. At sige ja til sex er ikke at sige nej til magten. Det er ifølge Foucault selve sexinstansen, man må gøre sig fri af, hvis man vil modsætte sig seksualitetens indgreb.9 Følger vi Foucault, skal vi ikke tage seksualiteten tilbage, men blive postseksuelle.10\nAt glemme Foucault ligger for mig at se i forlængelse heraf. Og jeg er enig med Bifo i at Baudrillards polemik mere er rettet mod Deleuze & Guattaris begærsfilosofi end Foucault, eller i hvert fald viser et større slægtskab med Foucault.11 Jeg læser den som en radikalisering af Foucault og forholder mig ikke til Baudrillards Foucault-kritik i al dens mildest talt kryptiske detaljerigdom.\nVi skal blive postseksuelle. Eller vi er allerede postseksuelle. For Baudrillard er det ikke bare et spørgsmål om at seksualiteten er blevet pornofiseret. Om at vi simulerer pornoens billeder eller naboens stønnen eller psykoterapiens drømmesyn, når vi har sex. Nej, selve det seksuelle er den tvungne materialisering og kroppen har ingen anden realitet end dette seksuelle. Her er der bestemt heller ikke tale om en fortrængt seksuel energi, der er blevet kanaliseret over på produktionsområdet i kapitalens tjeneste (som i ortodoks marxistisk tankegang), men om en seksuel produktivitet, der afspejler kapitalens form. Som sagt taler Baudrillard om begærets kategoriske imperativ.\n”’Du har et køn, og du skal bruge det fornuftigt.’\n‘Du har et ubevidste, og du må lære at frigøre det.’\n‘Du har en krop, og du må lære at nyde den.’ ‘Du har en libido, og du må lære at forbruge den’\nosv. osv. Denne tvang til at likvidere, til at lade det psykiskes, det seksuelles og kroppenes strømme og cirkulationer gå hurtigere og hurtigere er det nøjagtige gensvar på den tvang, som styrer markedsværdien: det er nødvendigt, at kapitalen cirkulerer, at den ikke mere har nogen tyngde, noget fast punkt, at kæden af investeringer og reinvesteringer ikke hører op, at værdien bestråler uafbrudt og i alle retninger – og det er selve formen for den nuværende realisering af værdien. Det er kapitalens form, og seksualiteten, den seksuelle parole, den seksuelle model er den måde, hvorpå det fremtræder på kroppens niveau.”12\nSeksualiteten er overalt og død. Den er ikke-relationen mellem mennesker. Den er et simulacra. Det samme gælder derfor for magten – den er overalt og død. Det er her Baudrillard spiller Foucault og mange andre et puds. Foucault fastholder trods alt både et magtperspektiv og et modstandspotentiale og udtrykker det på denne ekvilibristiske måde i Viljen til viden:\n” – hvor der er magt, er der modstand, og dog, eller snarere derfor, står denne modstand aldrig i en ekstern relation til magten. Må man da sige, at man nødvendigvis er ‘indenfor’ magten, at man ikke ‘undslipper’ den, at der ikke i forholdet til den er noget absolut ydre, fordi man uundgåeligt vil være underlagt loven? Eller må man sige, at ligesom historien er fornuftens list, således er magten historiens list, den list der altid vil sejre i historien? Det ville være at underkende magtforholdenes strengt relationelle karakter. De eksisterer kun i kraft af en mangfoldighed af modstandspunkter: disse spiller, i magtforholdene, rollen som modstand, skydeskive, støttepunkter og affyringsramper. Disse modstandspunkter er tilstede overalt i magtens netværk. I forhold til magten er der således ikke en plads til den store Vægring – oprørets sjæl, alle opstandes brændpunkt, den revolutionæres rene lov. Men der er nogle modstandsformer, som nærmest er arter: mulige, nødvendige, usandsynlige, spontane, vilde, enkeltstående, organiserede, interesserede eller offervillige; de kan pr. definition kun eksistere på magtforholdenes strategiske felt. Men dette betyder ikke, at de blot er dette felts modtræk, dets konkave aftryk, som overfor det egentlige herredømme udgør et i sidste ende altid passivt modstykke, dømt til nederlag i en uendelighed.”13\nDer er ikke noget ‘uden for’ magten hos Foucault eller for den sags skyld – og her er der næring til autonomi-perspektivet (inden for migration) på magt – intet uden for modstanden. Og det er et kritikpunkt for Baudrillard. Foucaults diskurs om magten er et spejlbillede af den magt, som han beskriver, og han kan kun skrive så komplet og mesterligt om den i alle dens snoninger og afskygninger, fordi “alt dette allerede er udløbet.”14 Det er en interessant – og naturligvis mesterligt udført – sammentænkning af formens relation til indholdet hos Foucault, men her bliver Baudrillards argument også ret kryptisk. Hovedpåstanden er, hvis jeg har forstået det rigtigt: I det hyperreelle er magten og modstanden overalt og har ingen realitet.\nJeg vil fortsætte diskussionen inden for hastigheden, bevægelsen og rummets område. Ifølge Paul Virilio er hastigheden selve magten og magten altid et spørgsmål om at accelerere med den ene hånd og bremse med den anden (i tråd med kontrolperspektivet i Escape Routes, hvor bevægelsen ikke forsøges standset, men lejren tjener til at regulere den). Virilios magthistorie er altså en hastighedshistorie og nøje forbundet med teknologiens udvikling og teknologiernes implicitte ulykker og katastrofer. Forliset er en del af opfindelsen af skibet og styrtet implicit i flyet. Ikke at Virilio er imod teknologierne som sådan, men han advarer mod udviklingen af dem i blind tiltro til et almægtigt fremskridt, der skygger totalt for deres iboende negativitet. Og advarer imod at fortsætte ikke mindst det 20. århundredes totalitære uforsigtighed og anti-etiske fundamentalisme i teknologiudviklingen.\nPå tærsklen til det 21. århundrede er det imidlertid Virilios pointe (i 1996) at vi med de kybernetiske informationsteknologier har nået den absolutte bevægelse og hastighed. Og dermed også den absolutte kontrol og nærmest guddommelige magt. Det afstedkommer en ny slags teknologirelateret ’uheld’, der ikke på samme måde (som f.eks. flystyrtet og skibsforliset) er stedbundet og lokaliserbart, men i højere grad et generaliseret ’uheld’, der berører globalt og knytter sig til et generelt tab. Alt forsvinder hele tiden. Øjet, med dets træge nethinde, kan umuligt følge med den uendelige strøm af billeder, der farer forbi vores blikke. Vores hjerner oversvømmes, som Bifo mere specifikt har påpeget, af informationssfærens autogenererende, ubegrænsede produktion. Lokal og historisk tid er blevet udslettet til fordel for multimediernes umiddelbarhed. Lokale og afgrænsede rum blevet opslugt i et globalt, virtuelt rum af allestedsnærværelse. Det urbane har udstrakt sig uendeligt og vi har derfor tabt byen. Vi har til gengæld vundet internettet, byernes by, hvor ingen og alle kan mødes. Cyberspace. Vi kan elske alt fraværende, men det er utænkeligt at den konkrete eksistens af ansigtet ved siden af vil afstedkomme nærvær og berøring. Vores egen krop, eller egenkroppen som Virilio siger, mistes i takt med at vi mister forbindelsen til jorden, verden og den anden. Alt, og naturligvis ikke mindst magten, bliver med andre ord virtuelt under den absolutte bevægelse og hastigheds herredømme. Meget groft sagt. Eller som Virilio udtrykker det om sin pessimisme: ”Hvis jeg overdriver en smule, så er det fordi, så få gør det.”15\nEr det ikke netop samme virtuelle magt og kontrol, der i Escape Routes så fremragende beskrives på migrationsområdet? Et flydende og netværksbaseret regime, der snarere må forstås under betegnelsen frigørelse end undertrykkelse?\nJo. Nej. Eller langt hen ad vejen. Men der er i Escape Routes stadig tale om en helt anderledes privilegering af bevægelse og modstand, flugt og forskydning, energi og tilblivelse. Naturligvis ikke naivt forstået som et essentielt begær, der forløst vil afstedkomme frie og naturlige samfund. Og teoretisk langt fra forestillingen om en enorm undertrykkelse. Tsianos, Stephenson og Papadopoulos anerkender det banebrydende i Foucaults sammentænkning af magt og modstand, men de søger ud af det, de forstår som magten og modstandens evige onde cirkel hos Foucault, eller ud af det foucauldianske ”horror show”, og proklamerer med avantgardistisk selvsikkerhed: ”Adieu Foucault!”16 En omvendt Foucault-radikalisering af Baudrillards ikke-kommanderende fordring om at glemme Foucault.\nDet er ikke bare en eller anden intertekstualiserende diskussion, jeg har gang i. Jeg tror den tekstnære redegøreles er med til at vise en bevægelse, der er løbet gennem mange former for aktivisme og betegner en forskydning inden for både aktivistisk teori og praksis.\nJeg forsøger at beskrive en forskydning i forhold til repressionshypotesen, som jeg tror også har stor betydning for aktivistisk tankegang, selv om den godt nok burde føle sig ramt af bl.a. Foucault og Baudrillards analyser (eller praktiske erfaringer). Jeg har ikke et globalt overblik over den, der tillader mig blankt at afvise at den har nogen værdi. Men forestillingen om en undertrykt, fortrængt og bortcensureret energi, der ved at blive forløst og intensiveret vil ‘sprænge normaliteten og institutionernes snævre bånd’, er blevet undergravet teoretisk og praktisk. Jeg tror de fleste aktivister er helt med på den logik: Alt hvad vi tænker og gør, ikke mindst når det udmønter sig i modstand, bliver inkorporeret i magten. Det seksuelle bliver til en industri, gadekunsten kommer på museum, ‘skæve identiteter’ ender i reklamebilledet og politikerne påberåber sig demonstrationer som udtryk for magtens generøsitet etc.\nModstanden undertrykkes altså ikke, men bliver først og fremmest rekupereret. Begæret er ifølge Deleuze & Guattari som sagt revolutionært, men problemet er at begæret bliver brugt til at undertrykke begæret med. De henviser til Wilhelm Reich, der har en høj stjerne hos dem, og spørger: Hvorfor begærer vi fascismen? Reich formår dog ikke ifølge Deleuze & Guattari at gøre rede for at begærsproduktionen bliver installeret i selve den økonomiske infrastruktur. Han definerer begæret som det irrationelt ubevidste, det undertrykte, der står i et eksternt forhold til rationalistisk ideologi og politisk økonomi. Deleuze & Guattari gør derimod rede for rekuperationen og transformationen af begæret.\n”Hvad vi virkelig forsøger at sige er at kapitalisme, gennem dens produktionsproces, producerer en overvældende skizofren akkumulation af energi eller ladning, mod hvilken den fører alle sine uhyre undertrykkelseskræfter for at holde sig oppe, men som ikke desto mindre fortsætter med at agere som kapitalismens grænse. For kapitalismen modvirker konstant, konstant hæmmer den denne iboende tendens, mens den på samme tid tillader den frie tøjler; kontinuerligt søger den at undgå at nå sin grænse, mens den simultant hermed går i retning af denne grænse. Kapitalisme indfører eller istandsætter alle slags resterende og kunstige, imaginære eller symbolske, territorialiteter, og forsøger dermed, det bedste den kan, at genkode, genkanalisere personer, der er blevet defineret i form af abstrakte størrelser. Alt vender tilbage eller gentager sig: Stater, nationer, familier. Det er det, der gør kapitalismens ideologi til ’et broget maleri af alt, der nogensinde er blevet troet.’”17\nKapitalisme akkumulerer begærets deterritorialiserende strømme, der intensiveres i den kapitalistiske maskine, skiller alle fikserede identiteter ad, men reterritorialiseres med endnu større intensitet og vender fornyet tilbage til loven, ordenen og bureaukratiets vold. Det er en dobbelt bevægelse. Alle grænser overskrides i kraft af intensiveringen af begærets merværdi, men i samme åndedrag foretages der en grænsedragning og indespærring. Det er ifølge Deleuze & Guattari selve kapitalismens grænse, der er på spil – den må, som de skriver, altid søges, men nødvendigvis også undgås, aldrig sprænges.\nLogikken er indlysende: at begæret er ustandseligt og at kapitalen intet er uden begæret, som den må transformere for at undertrykke. Eller som Sally Jane Hole skriver med henvisning til Hardt & Negri, bevægelsen er uimodståelig – og kontrollen må altså arbejde med den for at regulere den, som det beskrives i Escape Routes. Bevægelsen er altså både kapitalismens næringsgrundlag og trussel.18 Eller som Papadopoulos, Stephenson & Tsianos præciserer, bevægelse, eller flugt, er en grundlæggende nægtelse af enhver form for suveræn magts subjektivering og på den måde historisk set en autonom størrelse.19\nTranformere begæret for at undertrykke det. Arbejde med bevægelsen for at regulere den. Det er til dels mine formuleringer, men jeg tror de er betegnende for perspektivet. Det er en poststrukturalistisk optik, der selvfølgelig betvivler eksistensen af nogen form for oprindelig menneskelig essens og drift, men begæret, bevægelsen og tilblivelsen – selve forskydningen som princip – er blevet indsat på det mistede subjekts plads. Idéen om undertrykkelse vender tilbage i en ny form. Efter at have flakket skuffet omkring, har repressionshypotesen ligesom givet sin egen hvileløshed et rum og er vendt tilbage i en mangedobbelt skikkelse, der ikke adlyder, når man kalder på den med dens gamle navn. Jeg synes det giver god mening at kalde den for rekuperationshypotesen.\nDet undertrykte er der stadig, men det bliver ifølge teorien om rekuperation hele tiden overtaget frem for fortrængt. Igen helt klassisk: Modstanden bliver indoptaget i magten. Men magten bliver ikke som modstanden, selv om den mimer dens sprog, den bliver aldrig lige så fri, opererer altid med en grad af indespærring, må konstant drage en grænse som en måde at begrænse sin egen grænseløshed på. Seksualiteten er ganske vist blevet varegjort og pornofiseret, men den allestedsnærværende sexisme, vores gennemseksualiserede samfund, er i sidste ende et udtryk for at seksualiteten ikke er fri nok. Hvad enten den regeres i en hetero- eller homonormativitets navn eller sågar reguleres i spejlbilledet af en eller anden transseksuel form for normativitet. Bevægelsen indoptages tilsvarende i kontrollen, men netop som kontrol, den er ikke fri nok og må konstant søge en ny grænse, vende tilbage til grænsedragningens princip, så bevægelsen ikke får det sidste ord. Tilblivelsen søger tilbage til familien, nationen eller nye faste identiteter, der beskytter den mod forskydningen som princip.\nHvis jeg skal fortolke perspektivet på en lidt vulgær måde, så betyder det at magten, ikke mindst den nuværende orden i kraft af at den i høj grad beror på virtualitet og immaterialitet, går svanger med grænseløsheden. Bevægelsen er jo ustandselig. Ikke forstået sådan at grænseløsheden nødvendigvis vil oversvømme magten, men kontrollen er truet og truer sig selv. Der er et potentiale for at den opløses og opløser sig selv – men den vil altid slå tilbage og forsøge at indoptage selve truslen og endda opløsningen i sig. Der er ingen handling uden for dens rækkevidde.\nDet er en logik, der er klassisk blandt aktivister, i hvert fald i København. Hvem har ikke igen og igen diskuteret, hvad man skal stille op, når man uanset hvad risikerer og ofte ender med at bidrage til magtens egen diskurs? Hvilken strategi? What is to be done? Det er ikke nødvendigvis flere demonstrationer, underskriftindsamlinger, kampagner og offentlig kritik, måske ikke engang noget, der knytter an til forestillingen om brud og revolution. Måske snarere noget, der refererer til idéer om usynlighed, midlertidighed, ikke-repræsentation og hverdagspraksisser. Hvis ikke ligefrem ansigtsløshed. Anarchopride Stockholm udtrykker en militant udgave af perspektivet.\n”Lad no border-bevægelsen være her for at ødelægge det, der er blevet anerkendt som normalt. Angrib grænserne – gør dem umulige at finde. Sommeren 2012 er det tid for No Border Camp i Stockholm. Fyld den med kriminelle handlinger – ødelæg kortet – få politiet til miste orienteringen og deres forstand. Gør det uigenkendeligt: Stockholm, verden, muren, synet for dine øjne.”20\nIntet mindre. Det lyder anderledes og mindre hårdt pumpet i Escape Routes, hvor migranters hverdagspraksisser privilegeres frem for aktivismens vitalistiske forsøg på at forandre samfundet og livet i dets totalitet.21 Alligevel fordrer dens perspektiv, og rekuperationshypotesen i det hele taget, altid fornyet handling og energi. Hvis ikke jeg tager meget fejl. Den reterritorialiserede kontrol må jo altid deterritorialiseres; nye subjektivitetsformer atter skabes; en større grad af usynlighed praktiseres end magten, der også opererer i det skjulte. Livet må intensiveres, bevægelsen eskaleres og forskydningens princip opretholdes, hvis grænseløsheden, som ordenen selv ifølge rekuperationshypotesen går svanger med, skal forløses.\nIgen: Jeg henviser både til rekuperationshypotesen som teoretisk perspektiv, her især med henvisning til Escape Routes (med Deleuze & Guattari og Hardt & Negri som vigtige teoretiske forgængere), og som tankegrundlag for aktivistiske praksisser. Perspektivet har to afgørende mangler.\nDen ene er en mangel på ambivalens. Ambivalens omkring bevægelsen. Eller modstanden, flugten, begæret etc. I Escape Routes pointeres det godt nok meget eksplicit: Ingen flugt er fuldstændig subversiv, enhver flugt har sit udspring i en konkret situation og er en ambivalent proces.22 Bülent Diken & Carsten Bagge Laustsen gør præcist opmærksom på dette og gør det bemærkelsesværdigt nok med henvisning til Deleuze & Guattari. Set fra et klassisk syn på magt som disciplinerende (indespærrende, undertrykkende etc.) er mobilitet frigørende, men mobilitet er det ikke nødvendigvis under det i sig selv nye mobile, foranderlige og netværksbaserede regime (som Deleuze kalder for kontrolsamfundet). Flugtlinjer er farefulde. Enhver flugt kan nemt ende blindt i et forsøg på at etablere sikre territorier på ny. Diken & Bagge Laustsen gør oven i købet opmærksom på at Deleuze ikke brød sig om at rejse og citerer ham for den virkelig fine betragtning: ”Man skal ikke flytte for meget rundt, da man ellers kvæler de nye begyndelser.”23\nDiken & Bagge Laustsen konkretiserer det med en fremragende analyse af David Finchers film Fight Club, som de betegner som en film om mobilitet. Som udgangspunkt for deres analyse beskrives Fight Club som kapitalismekritik og fortællingens Fight Club, hvor unge mænd organiserer voldelige slåskampe med hinanden, som en flugtlinje. Kampklubberne udvikler i løbet af filmen et hierarkisk voldsbureaukrati og filmen håner tydeligvis den udvikling og viser dermed bevidsthed om flugtlinjers ambivalens. Den overser imidlertid ifølge Diken & Bagge Laustsen den mikrofascisme, der kan spores tilbage til de oprindelige kampklubber. Filmen, og de oprindelige kampklubbers, romantisering af mobilitet og overskridelse, dens ‘antiinstitutionelle’ kritik af enhver form for stedbundethed, er netop en bastion, som magten og kapitalismen for længst har overtaget. Men ikke nok med det. Diken & Laustsen tager yderligere et skridt og forholder sig til selve filmen Fight Club som en vare, en ligefrem anti-forbrugerrisk blockbuster, der sælger idéen om kampklubber og om samfundsmæssig overskridelse. Og ikke mindst: De beskriver folkene bag filmens postmoderne ironiske måde at tale om dette paradoks på i al spøgefuldhed og påpeger dermed endnu et aspekt ved både filmen og kampklubbernes Just do it-filosofi, der lige så vel er den ’revolutionære konstante overskridelses’ trosgrundlag. Det er hos Diken & Laustsen snarere et spørgsmål om kunst, der taler mobilitetskultens sprog, end kritisk og subversiv kunst, der er blevet rekupereret.24\nSom sagt er ambivalensen der hos Papadopoulos, Stephenson & Tsianos i Escape Routes. Den er der også hos Deleuze & Guattari og Negri & Hardt. Selvfølgelig. Hos stort set alle. Hvem vil ved sine fulde fem ikke anerkende den? Venstreorienterede romantikere? Jeg påstår da heller ikke andet om de nævnte forfattere og deres tekster og ligesindede folk. Men jeg påstår at ambivalensen er reduceret til en fodnote, til randbemærkningerne – måske netop for at afsværge de nemme beskyldninger om romantisme. Ambivalensen er derimod netop den, jeg ønsker at forstørre op i disse tekster, lade være deres omdrejningspunkt og fokus, ikke mindst når jeg når frem til den mere empiriske del, den egentlige begyndelse, som det dystopiske perspektiv er en uomgængelig forudsætning for. Ambivalensen er altså indlysende for enhver, men bliver henvist til en randtilværelse. Det gælder også i alternative fællesskaber og andre ‘flugtlinjer’. Jeg synes også den lever i det skjulte et sted som Trampolinhuset, der for mig ellers er et forsøg på at skabe et alternativt fællesskab på den hårde, besværlige måde. Jeg håber alligevel at kunne skildre nogle af alle dets Dostojevskij-agtige menneskeoptog og skildre den dybe tvivl og ambivalens, som de i al deres turbulens afstedkommer hos mange af os, der bruger huset.\nEn anden ting er rekuperationshypotesens idé om det grænseløse som utopisk perspektiv; dens mangel på at indtænke begrænsningen og grænsedragningen (som andet end et onde, der er uomgængeligt, fordi det grænseløse selvfølgelig aldrig kan realiseres og forskydningen må være evindelig). Det er Bifos anke mod Deleuze & Guattaris tidlige værker (f.eks. Anti-Oedipus). De forholder sig ikke til at der er en grænse og en begrænsning. Energien og begæret, som de sætter deres lid til, er løbet ud, og deres ‘molekylære kreativisme’ er blevet absorberet, eller giver ligefrem næring til i dags uendelige tegnproduktion, til semiokapitalismen, som Bifo kalder det. Strømmen af informationer er uendelig, især i kraft af den virtuelle infosfære; hjernens grænse oversvømmes og selve opfattelsen af tid og rum umuliggøres af den grænseløse produktion af ord og billeder. Resultatet er dyb udmattelse og depression – og det er symptomer, som vi ifølge Bifo skal forholde os meget bevidst til, hvilket jeg vender tilbage til i senere tekster.25\nVirilio er mere radikal og entydig – eller mere konservativ, om man vil – end Bifo. Deterritorialisering og dereferentialisering (dét at tegn ikke referer til noget reelt, kun til andre tegn; dét at menneskelig identitet opløses og mister sin forbindelse til den unikke krop til fordel for en blot virtuel eksistens) er ikke noget måske subversivt, der gør modstand mod nationalstatens fikserede måde at skabe identitet på, eller i det mindste rummer en eller anden potentialitet. Deterritorialisering og dereferentialisering må derimod anskues absolut kritisk set i lyset af den nye flydende kapitalisme. De er symptomerne på en total ødelæggelse og overskridelse af den menneskelige begrænsning. Vi lever med andre ord i en verden uden grænser (at det ifølge Virilio også er en verden, der truer den frie bevægelse, vender jeg tilbage til i senere tekster).26 Magten går ifølge det perspektiv ikke svanger med grænseløsheden, men er grænseløs og uendelig. Alting forskyder sig og alting bliver dermed mere og mere bliver usynligt. Eller sagt på en anden måde: Den permanente revolution, som jeg tror rekuperationshypotesens teoretikere og praktikere venter på, er indtruffet og eksisterer overalt i al sin virtuelle realitet. En anden verden er her, ja helt rigtigt, men det er den værste af alle verdner. Baudrillard gisner om den allerede i 1976.\n”Nu er vi gået fra varens værdilov til den strukturelle værdilov, og den falder sammen med udslettelsen af den sociale form kaldet produktion. Dette taget i betragtning, er vi så stadig i en kapitalistisk tilstand? Det kan være at vi er i en hyper-kapitalistisk tilstand, eller i en helt anderledes orden. Måske er vi allerede inden for en socialistisk tilstand? Måske er denne metamorfose af kapital under den strukturelle værdilovs tegn slet og ret dens socialistiske udfald? Du godeste …”27\nVirilio er ikke langt fra Baudrillards ‘socialisme-optik’ på den nye kapitalisme og betegner den globaliserede offentlighed som et direkte og transnationalt demokrati, hvilket her vel at mærke skal forstås som mareridtstermer. Han er milevidt fra Hardt & Negris forestilling om globaliseringens iboende revolutionære, kollektive subjekt, multituden – det, der både konstituerer det globale imperium og potentielt udsletter det. Milevidt fra Bill Gates’ globale informationsdrøm. Den globaliserede kapitalisme går ifølge Virilio kun svanger med krig og katastrofe.\n”Den ’metapolitiske’ globaliseringsboble gearer sig faktisk op til at eksplodere, og når den gør det, vil det frigøre en multitude af kritiske rum hærget af intern splid i en verdensomspændende krig, der er usammenlignelig med de hidtidige lokale krige.”28\nDen fuldstændige opløsning er nært forestående eller i fuld gang. Bevægelse, midlertidighed, usynlighed – eskaleringen af disse ting vil afstedkomme ansigtets forsvinding; dét konkrete ansigt, der også forsvinder i autonomi-analysen, der ellers fokuserer på migranters subjektivitet, men reducerer dem til det strategiske arbejde med at krydse en grænse; dét ansigt, der forsvinder i analysens ‘ikke-projicering’ og dermed bliver overflødiggjort. Jeg ved at jeg selv har brugt formuleringen ‘at ikke-projicere’ identitet over på flygtninge og migranter i visAvis og Trampolinhuset,29 men netop som en måde at åbne sig mod den konkrete migrantidentitet i al dens besværlige, uromantiske vedkommenhed. Vi skal fæstne blikkene på de konkrete identiteter i en verden, hvor de og verdenen ellers forsvinder for øjnene af os. Jeg er klar over, som jeg tidligere har påpeget, at det også kræver at jeg sætter en grænse for det dystopiske perspektiv, som jeg er ved at udfolde.\nThis entry was posted in Uncategorized on July 29, 2013 by rafnsoren.\n← Migrationens autonomi Bevægelse og inerti →\nJean Baudrillard: Symbolic Exchange and Death, 2012 , s.1-43\nIbid. Se f.eks. s.31, 75, 77 og 97\nGilles Deleuzes & Felix Guattari: Anti-Oedipus – Capitalism and Schizophrenia, 2004 \nJean Baudrillard: Symbolic Exchange and Death, 2012 , s.5, note 2\nJean Baudrillard: At glemme Foucault, 1982 , s.50-51\nMichel Foucault: Viljen til viden – Seksualitetens historie 1, 1994 , s.57. Se oså s.23-24 og 55-57\nbid. s.132. Se også s.44-45 og 138\nHvad jeg så end præcist mener med det. Foucault bruger ikke selv termen. Jeg kommer nærmere ind på det, når jeg i senere tekster bruger de to følgende bind i Seksualitetens historie.\nFranco ‘Bifo’ Berrardi: The Soul at Work – from Alienation to Autonomy, 2007, s.151\nJean Baudrillard: At glemme Foucault, 1982 , s.43. Se også s.40-42\nMichel Foucault: Viljen til viden – Seksualitetens historie 1, 1994 , s.101-102\nJean Baudrillard: At glemme Foucault, 1982 , s.34\nPaul Virilio: Cyberworld – det værstes politik, 1998 , s.80. Hele afsnittet om Virilio er baseret på s.21-108\nDmitris Papadopoulos, Niamh Stephenson & Tsianos Vassilis: Escape Routes – Control and Subversion in the 21st Century, 2008, s.13 og 147. Se også s.11-13\nGilles Deleuzes & Felix Guattari: Anti-Oedipus – Capitalism and Schizophrenia, 2004 , s.37, se også s.31, 129 og 416\nSally Jane Hole: How does the movement of migration journey through the European border regime? – Exploring the ‘becomings’ of irregularity, transit space and political subjectivity in Patras, Greece, 2011, s.6 og Michael Hardt & Antonio Negri: Imperiet, 2003 , s.210\nDimitris Papadopoulos, Niamh Stephenson & Tsianos Vassilis: Escape Routes – Control and Subversion in the 21st Century, 2008, s.207\nAnarchopride Stockholm: Queering the border, Brand #3/2012, s.13. Download\nDmitris Papadopoulos, Niamh Stephenson & Tsianos Vassilis: Escape Routes – Control and Subversion in the 21st Century, 2008, s.98-99\nBülent Diken & Carsten Bagge Laustsen, I terrorens skygge, 2004, s.41. Se også s.39-41\nFranco ‘Bifo’ Berrardi: The Soul at Work – from Alienation to Autonomy, 2007, s.118-119 og After the Future, 2011, s.132-139\nPaul Virilio: Cyberworld – det værstes politik, 1998 , s.57-62\nJean Baudrillard: Symbolic Exchange and Death, 2012 , s.10\nPaul Virilio: City of Panic, 2005 , s.91. Se også s.37.\nI teksten Kirkeasyl, men også utallige gange, når jeg har snakket om visAvis og ikke mindst Trampolinhuset.