Socialt Udviklingscenter SUS Anne Sørensen & Andreas Hjorth Frederiksen. sociale opfindelser - PDF\nSocialt Udviklingscenter SUS Anne Sørensen & Andreas Hjorth Frederiksen. sociale opfindelser\nDownload "Socialt Udviklingscenter SUS 2010. Anne Sørensen & Andreas Hjorth Frederiksen. sociale opfindelser"\n1 Anne Sørensen & Andreas Hjorth Frederiksen sociale opfindelser 1\n2 Indhold (1) Hvorfor sociale opfindelser?... 3 (2) Hvad er sociale opfindelser?... 5 (3) Opfindelsens fødsel - Problemer og muligheder (4) Den kreative proces fra problem til idé (5) Fra idé til opfindelse en opskrift bliver til (6) Opfindelse vs. innovation at give værdi i praksis (7) Opfindelseshøjde (8) Vurdering af sociale opfindelser (9) Hvem er de sociale opfindere? (10) Barrierer og faldgruber (11) Et miljø for sociale opfindelser (12) Forslag til fremtidige støtteaktiviteter (13) Litteratur Redaktions- & projektgruppe Anne Sørensen Andreas Hjorth Frederiksen Bernhard Jensen Per Holm Maja Lindemann Sørensen Mie Thøger Pedersen 2\n3 (1) Hvorfor sociale opfindelser? I efteråret 2009 blev Socialt Udviklingscenter SUS bedt om at kommentere og komme med input til VELUX FONDENES sekretariats arbejdspapir Fokus på sociale opfindere og sociale entreprenører. I den forbindelse mødtes Socialt Udviklingscenter SUS og VELUX FONDENES sekretariat til gensidig præsentation og diskussion om emnet sociale opfindelser. Det var og er Socialt Udviklingscenter SUS opfattelse, at det sociale innovationsmiljø i Danmark allerede har en vis styrke. Men i forhold til lande, som vi normalt sammenligner os med, er tilfældet oftest, at vi importerer ideer til social fornyelse frem for at selvudvikle i egen kontekst. Samtidig er det Socialt Udviklingscenter SUS erfaring, at der i Danmark er et stort potentiale til social fornyelse, der ikke bringes i anvendelse. Bringes dette potentiale i spil vil udsatte og marginaliserede mennesker her i landet nyde godt af reel fornyelse, der kan forbedre deres livssituation. Spørgsmålet er, hvordan? Med støtte fra Velux Fonden har Socialt Udviklingscenter SUS fra sat fokus på sociale opfindelser. Sigtet har været at afprøve metoder og pege på fremtidige initiativer, der kan bringe det hidtil uudnyttede potentiale til social fornyelse i spil i Danmark. De fleste private forretnings- og produktområder baserer sig på en række teknologiske, metodiske eller organisatoriske landevindinger, der enten effektiviserer produktionen, skaber nye produkter eller finder nye markeder. Udviklingen på markedsvilkår har profitten som drivkraft, og beskyttelsen patenteringen af nyudviklede produkter eller produktionsmetoder har derfor været et essentielt grundvilkår for, at virksomheder og privatpersoner skulle tilskyndes til at investere tid, kræfter og ressourcer på udvikling. I kraft af patenteringer, registreringer og andre beskyttelsesmekanismer er det relativt nemt at identificere de banebrydende landevindinger, som vi i daglig tale kalder opfindelser. Men sådan ser billedet ikke ud, når det gælder det sociale innovationsmiljø i Danmark. Hele vores samfund er afhængigt af nytænkning. Vi har et konstant behov for at indrette vores samfund mest hensigtsmæssigt i forhold til de udfordringer, vi møder, og nye problemer kommer til og kræver nye løsninger. Og sådan har det altid været. Hele vores samfunds opbygning, funktion og udvikling er resultatet af nytænkte løsninger. Det er disse fornyende og nytænkte indsatser, som vi kalder sociale opfindelser. Opfindelser, som ikke patenteres, fordi der ikke skal tjenes penge på dem. Opfindelser, som ikke nødvendigvis er en ting, men kan være en tænkemåde. Sociale opfindelser er et begreb, der skal beskrive social nytænkning med nogle særlige karakteristika, og ved at identificere de særlige karakteristika i sociale opfindelser kan vi udvikle den optik, hvorigennem vi vil kunne finde og udvikle de sociale opfindelser, som vi tidligere har været blinde for. Og flere sociale opfindelser betyder bedre løsninger på sociale problemer. Dette var hypotesen for Projekt Sociale Opfindelser. Projektet har kombineret litteraturstudier, desktopresearch og interviews med udvikling og afprøvning af nye metoder nærværende rapport er produktet heraf. 3\n4 Undervejs i hele forløbet har vi fået hjælp, rådgivning og sparring fra en særdeles kompetent følgegruppe, bestående af: Palle Simonsen, tidl. hhv. Finans- og Socialminister Søren Salomo, Professor, Acting Direktør, DTU Business, DTU Executive School of Business Anette Laigaard, Administerende direktør, Socialforvaltningen, Københavns Kommune Kamilla Kann Rasmussen, Bestyrelsesmedlem, VELUX FONDEN Frank Ulmer Jørgensen, Fondsråd, VELUX FONDEN Og nu til sagen: Hvad er egentlig sociale opfindelser? 4\n5 (2) Hvad er sociale opfindelser? Foretager man en internetsøgning efter sociale opfindelser eller på engelsk social inventions, drukner man ikke ligefrem i referencer og henvisninger. Begrebet er meget lidt udbredt såvel akademisk som folkeligt. Dog vil man hurtigt ved en sådan søgning stifte bekendtskab med navnet D. Stuart Conger, der uden sammenligning har beskæftiget sig mest med fænomenet. Men D. Stuart Conger var ikke den første til at anvende begrebet sociale opfindelser. I 1911 skriver psykologen James Mark Baldwin en artikel i The Individual and Society or Psychology and Sociology, som han kalder Social Invention and Progress. Heri beskriver han, at individuel udvikling ikke kun sker som imitation og efterligning, og at tilsvarende kan overføres til samfundet. Han spørger: Is there no further process than that which conserves the social tradition through imitative reproduction? Is there no function of invention and discovery? 1 Han fastslår, at In the individual, invention is as natural as imitation. Indeed imitation is rarely free from invention. 2 Baldwin nærmer sig ikke en definition af sociale opfindelser og bruger faktisk kun betegnelsen i titlen, men opremser dog i artiklen en rækker eksempler, nemlig først og fremmest moral, religion, lovgivning om ægteskab og skilsmisse, straf og sanktioner. 3 I 1958 anvendes termen Social Inventions på New York University, hvor det er titlen på et 2. semesterseminar med undertitlen The Analysis and Evaluation of Attempts to Develop an Applied Social Science og udbydes af professor Alfred de Grazia 4. Her forstås sociale opfindelser altså meget bredt, som et forsøg på hvad man kan kalde anvendt socialforskning. På seminarets litteraturliste forekommer i øvrigt James Mark Baldwins ovennævnte artikel. Fra 1970 og frem domineres det meget lille faglige felt af D. Stuart Conger, som i 1974 udgav Social Inventions: Saskatchewan NewStart, 5 som siden er revideret i D. Stuart Conger præsenterede den første egentlige definition på sociale opfindelser (engelsk: social inventions). Han beskrev sociale opfindelser således: A social invention is a new law, organization or procedure that changes the ways in which people relate to themselves or to each other, either individually or collectively. It solves a particular social problem, or makes possible hitherto unattainable social order or progress. 7 1 Baldwin 1911, s Baldwin 1911, s Baldwin 1911, s de Grazia Conger Conger Conger Denne afgrænsning (sidste linje) findes først i en online artikel i The Innovation Journal juni 1996 og forekommer ikke i den oprindelige definition. 5\n6 D. Stuart Congers definition har i det store hele stået uimodsagt i årtier. Den primære årsag skal nok findes i, at begrebet sociale opfindelser ikke har fundet stor udbredelse i konkurrence med social innovation, sociale forandringsteorier (social change) m.fl. Men der har dog været enkelte eksempler på kritik af eller alternativer til Congers definition. Amerikaneren Lee Frank fremkom i 2003 med en kritik af D. Stuart Congers definition. Lee Frank har i sit professionelle liv arbejdet i computerindustrien, men stiftede i 1972 et Institute for Social Innovation, som angiveligt ikke eksisterer længere. Lee Frank advokerede for, at Congers definition var for bred og foreslog i stedet, at man fokuserede på sociale opfindelser som mekanismer, der har sociale konsekvenser: Unique social mechanisms. Social, in that its inputs, mechanisms, and outputs (or methods, techniques, and processes, if you prefer) have social consequences. Social, as opposed to physical * +. Invention is defined as a specific mechanism created to perform a specific function. 8 Danske cand.psyk Ole Leimand har i en årrække anvendt begrebet social opfindelse om opfindelser, der ikke kan patenteres, men som udbredes, hvis også andre kan se den gode ide og bliver inspireret heraf 9. Dette sigter mod, at sociale opfindelser definitorisk er opfindelser, der ikke kan eller er blevet patenteret eller beskyttet. I denne definition er det altså selve opfindelsesprocessens sociale karakter, der bringes til torvs og ikke opfindelsens sociale mål eller effekt. Ole Leimands definition adskiller sig således markant fra de øvrige og beskæftiger sig med, hvad man også kunne kalde åben innovation. (2.1) Definition Inspireret af D. Stuart Conger og baseret på erfaringerne fra Projekt Sociale Opfindelser definerer vi en social opfindelse således: En social opfindelse er et banebrydende initiativ, der ændrer måderne, hvorpå mennesker relaterer sig til sig selv og hinanden. En social opfindelse løser eller forebygger et socialt problem - eller muliggør nye sociale fremskridt. En social opfindelse kan fx være en markant ny metode, organiseringsform, procedure, teknologi, lov mv. 10 Som eksempel på en lov som social opfindelse kan nævnes 68 i Bistandsloven (Lov om social bistand) fra 1976, som muliggjorde bofællesskaber for mennesker med handicap og pegede frem mod 1 En social opfindelse er et banebrydende initiativ, der ændrer måderne, hvorpå mennesker relaterer sig til sig selv og hinanden. 2 En social opfindelse løser eller forebygger et socialt problem - eller muliggør nye sociale fremskridt. 3 En social opfindelse kan fx være en markant ny metode, organiseringsform, procedure, teknologi, lov mv. 8 Frank 2003, s Leimand, Ole: 10 Inspireret af: D. Stuart Conger og I nærværende definition er teknologi tilføjet som genstandsområde for sociale opfindelser. Dette sker ud fra en betragtning om, at teknologier alene kan ændre måden, hvorpå mennesker relaterer sig til hinanden. Eksemplerne er mange, blandt andre kan nævnes Gutenbergs trykkemaskine, telefonen, internet (især wwwgrænsefladen), mobiltelefonen, Short Message System (sms) osv. Det er således argumentet her, at disse teknologier ikke er omfattet af law, organization or procedure, som Conger indkredser, som genstand for sociale opfindelser. 6\n7 særforsorgens udlægning. 11 Et eksempel på organisationsmåde som social opfindelse kunne være den første folkehøjskole i 1844, som uden tvivl var en verdensnyhed for så vidt måden at organisere uddannelse. Et eksempel på teknologi som social opfindelse kan fremhæves hypertekstsystemet World Wide Web, der blev skabt i 1989 og gjorde internettet tilgængeligt for almindelige mennesker via en grafisk brugergrænseflade og ændrede adgangen til og udvekslingen af information mellem mennesker. Familierådslagning (Family Group Conference), som blev udviklet og implementeret i New Zealand i slutningen af 1980 erne, kan nævnes som eksempel på en procedure som social opfindelse. En opfindelse er altid en ny kombination af midler og mål. Det er den unikke kombination af midler og mål, der giver innovationen opfindelseshøjde og gør opfindelsen til en nyhed. (2.2) Opfindelseshøjde Ifølge Patent- og varemærkestyrelsen i Danmark har en traditionel opfindelse tre karakteristika for at kunne opnå patent: Den skal være ny, have opfindelseshøjde og kunne udnyttes industrielt. Mens den sidste i denne sammenhæng kunne omskrives til anvendes socialt, kan de to første direkte overføres. At en opfindelse skal være ny siger sig selv og opfindelseshøjde er også til en vis grad indlysende. En social opfindelse har pr. definition opfindelseshøjde ellers ville den ikke være en opfindelse. Opfindelseshøjden betyder, at kombinationen af mål og middel er ny. Enten har initiativet opfindelseshøjde (er nyt) eller også har det ikke opfindelseshøjde (er ikke nyt). Dette er altid en vurderingssag. Og lad os slå en ting fast med det samme: Man har altid set noget lignende før, for intet kommer ud af intet. Sådan forholder det sig med både tekniske opfindelser og sociale opfindelser. Der kan ledes længe efter en egentlig definition på en opfindelse i den danske Patentlov 12 en sådan findes ikke. Der er derfor behov for en grundigere gennemgang af begrebet opfindelseshøjde, som findes i afsnittet Opfindelseshøjde. (2.3) Kriterier for vurdering af sociale opfindelser Opfindelseshøjden er i teknisk forstand en forudsætning for, at opfinderen kan få patenteret sin opfindelse. Men opfindelseshøjden siger ikke noget om opfindelsens potentiale og realiserbarhed. Opfindelseshøjden siger udelukkende noget om, at kombinationen af midler og mål er tilstrækkelig ny til at den adskiller sig markant fra, hvad der før er set og fra de opfindelser, der muligvis har tjent som inspiration eller indgår som elementer i den nye opfindelse. Opfindelseshøjden siger intet om kvaliteten af opfindelsen eller hvorvidt, den overhovedet er relevant eller for den sags skyld mulig at føre ud i livet. Dette gælder også for sociale opfindelser Personer med et vidtgående fysisk eller psykisk handicap kan anbringes i pleje i private hjem eller tilbydes ophold i et bofællesskab. 12 Schultz Lovbibliotek\n8 For at arbejde med sociale opfindelser er det derfor nødvendigt at opstille kriterier for, hvornår en ny middel-mål-kombination kan karakteriseres som en opfindelse og ikke mindst en social opfindelse. Hertil knyttes vurderingskriterier for, hvornår en social opfindelse er interessant som støtteværdigt initiativ. Vurderingskriterierne skal fortælle os noget om initiativernes opfindelseshøjde, nyhedsværdi, nytteværdi, implementerings- og spredningspotentiale, og ikke mindst skal vurderingskriterierne fortælle os, om den sociale opfindelse bærer noget godt med sig. Vurderingskriterierne er beskrevet i afsnittet Vurdering af sociale opfindelser. (2.4) Ideer, kreationer, opfindelser og innovationer en læsevejledning I forsøget på at beskrive de sociale opfindelsers natur - og deres ophavsmænd - er det nødvendigt at se nærmere på de begreber og processer, som omgiver selve opfindelsen. Hvad leder frem mod opfindelsen? Hvordan fødes en opfindelse? Og hvornår går noget fra at være en idé til at være en opfindelse? Opfindelser og sociale opfindelser forveksles ofte med en række beslægtede begreber. Ikke mindst innovation og idéer. Disse begreber bruges meget hyppigt i flæng, men har forskellige betydninger. Sociale opfindelser er ikke et almindeligt udbredt begreb hverken akademisk eller folkeligt. En lang række af de henvisninger til forskere og praktikere, som anvendes i nærværende rapport, handler om social innovation og sociale idéer ikke specifikt om opfindelser. Sociale opfindelser kan indplaceres i et kontinuum, der starter med formuleringen af et problem eller en udfordring. Problemet udsættes for en kreativ proces, der kan være enten tilrettelagt, tilfældig eller ubevidst. I denne proces fremkommer muligvis en eller flere idéer. Konkretisering og raffineringen af denne idé kan føre til en opfindelse. Opfindelsen bringes herefter i spil i en innovationsfase, hvor opfindelsen realiseres og får værdi i praksis. Dette kontinuum kan illustreres således: 8\n9 Innovationsproces Figur 1: Beslægtede begreber. Innovation betegner til tider realiseringen af opfindelsen, men bruges også som betegnelse for hele udviklingsprocessen. Det bemærkes, at begrebet innovation ofte i almindeligt sprogbrug får en dobbeltbetydning, nemlig som betegnelse for både berigelsen og implementeringen af opfindelsen samt hele udviklingsprocessen. I det følgende vil dette og flere af begreberne blive beskrevet yderligere. Hver fase skal forstås som et trin på en trappe frem mod realiseringen af en social opfindelse. Således ingen social opfindelse uden idéfase og ingen innovation uden forudgående opfindelsesfase. At opstille processen i et kontinuum som ovenfor er naturligvis en stærk simplificering af meget komplekse processer frem mod realiseringen af en opfindelse. En opfindelsesproces vil som oftest omfatte flere forskellige kreative processer, der kan strække sig over meget lang tid. Der vil oftest forekomme loops og dobbeltloops mellem idé og opfindelse, hvor man i opfindelsesprocessen må gå nogle trappetrin tilbage og revurdere selve idéen. Og vigtigst af alt, så vil en opfindelse oftest føre til en række af innovationer, som kan have mere eller mindre succes i praksis. En illustrativ fremstilling af en virkelighedstro proces, ville være langt mere kompleks. 9\n10 Figur 2: I virkelighedens verden vil processen meget sjældent være lineær. I nærværende sammenhæng er det dog illustrationens hovedformål at tjene som læsevejledning og derfor anvendes den forenklede udgave. De efterfølgende afsnit vil tage afsæt i kontinuummet fra problem til innovation i forsøget på grundigt at belyse og beskrive den sociale opfindelses natur. Eksemplets kraft Denne rapport bygger på en mængde empiri, og eksempler fra praksis vil derfor blive brugt løbende. Socialt Udviklingscenter SUS mikrolånsprojekt vil blive anvendt som en gennemgående case. For det første fordi forfatterne har et indgående kendskab til projektet. For det andet og vigtigere fordi mikrolånsprojektet bedre end de fleste illustrerer barrierer, arbejdsgange og opmærksomhedspunkter i de enkelte faser fra problem over opfindelse til innovation og adoption i det offentlige. 10\n11 Opfindelse trin for trin 11\n12 (3) Opfindelsens fødsel - Problemer og muligheder I dette afsnit zoomer vi ind på opfindelsens fødsel. Hvordan starter det hele? Terminologien omkring sociale opfindelser er som nævnt ikke udbredt. Men Geoff Mulgan leder af den engelske Young Foundation - har et bud på, hvordan hele innovationsprocessen starter 13 : The startingpoint for innovation is an idea of a need that isn t being met, coupled with an idea of how it could be met. (Mulgan 2006) 14. Som tidligere nævnt løser en social opfindelse en social problemstilling eller muliggør nye sociale fremskridt. Sociale opfindelser kan som nævnt indplaceres i et kontinuum en innovationsproces - der starter med formuleringen af et problem, en udfordring, et behov eller en mulighed. Derefter udvikles en eller flere idéer, som konkretiseres og raffineres og bliver til en opfindelse. Opfindelsen realiseres efterfølgende i en innovationsproces. Jf. figur 3. Innovationsproces Figur 3: Processen starter med et problem, behov eller en udfordring, der har behov for en løsning eller med en mulighed, som åbner for en kreativ proces. 13 Mulgan beskæftiger sig ikke specifikt med sociale opfindelser men med social innovation. Han har derfor ikke forudsætning for at sige, hvordan en social opfindelse starter. Men med udgangspunkt i at sociale opfindelser er et led i en større innovationsproces, er det relevant at se på innovationsprocessens startsted. 14 Mulgan 2006: The Process of Social Innovation. Innovations. (artiklen er baseret på rapporten: Social Silicon Valleys: A manifesto for social innovation. Young Foundation. 12\n13 Endnu engang skal det understreges, at processen illustreret i figur 3 ikke er lineær, men kompleks med flere loops undervejs. De første spørgsmål, der rejser sig i figur 3 er, hvordan problemet, udfordringen, behovet eller muligheden defineres? Og af hvem? Og hvad er sociale problemer egentlig? (3.1) Hvad er et socialt problem? Morten Ejrnæs fra Aalborg Universitet har længe forsket i socialt arbejde og sociale problemer. Han udleder fire overordnede perspektiver på sociale problemer: 1. Et skandinavisk social-økonomisk velfærdsperspektiv (normativt): Et socialt problem er en mangeltilstand i forhold til en (politisk) offentlig defineret standard 2. Et amerikansk sociologisk afvigerperspektiv (objektivt): Et socialt problem er en objektivt eksisterende tilstand, der er uønsket i samfundet, fordi den strider mod samfundets værdier og normer 3. Et marxistisk konfliktperspektiv (objektivt): Et socialt problem er udtryk for undertrykkelsen og udbytningen af arbejderklassen 4. Et socialkonstruktivistisk definitionsmæssigt sociologisk perspektiv (subjektivt): Et socialt problem er en social konstruktion (fx Pressionsgruppers italesættelse af påståede tilstande som sociale problemer, der bør sættes ind over for) 15 Med afsæt i Ejrnæs afhænger sociale problemer af øjnene der ser. Sociale problemer er værdiladede de knytter sig til sociale standarder, normer eller kampe om at definere normer og standarder. Og sociale problemer kræver en løsning. Eftersom der ikke findes en klokkeklar definition på sociale problemer, er det væsentligt at have for øje, hvem der definerer det problem, en given social opfindelse tager udgangspunkt i. Og det er væsentligt at forholde sig til, hvilke værdier, normer eller standarder problemet defineres ud fra. Fx kan den sydafrikanske styreform Apartheid ses som en social opfindelse rettet mod at håndtere raceforskelle - der (af nogle grupper) opfattes som et socialt problem. Men de færreste vil i dag mene, at Apartheid er en social opfindelse, der skal støttes og realiseres, eftersom hele grundlaget for Apartheid strider imod værdier som ligestilling og ligeværd. Et andet eksempel kan være starthjælpen. En overførselsindkomst, der er væsentligt lavere end kontanthjælpen. Alle flygtninge og indvandrere modtager den lave ydelse de første tre år, de opholder sig i Danmark. Ordningen gælder for alle, der ikke har opholdt sig i Danmark de seneste syv ud af otte år. Starthjælpen blev indført som et forsøg på at få flere flygtninge og indvandrere i arbejde hurtigst muligt efter deres ankomst til Danmark. Den tager således udgangspunkt i, at høj arbejdsløshed blandt disse grupper er et problem, som blandt andet skyldes manglende motivation for at arbejde på grund af høje overførselsindkomster. Derfor er løsningen at skære ned på den økonomiske ydelse og derigennem øge det økonomiske incitament for at arbejde. Starthjælpens kritikere mener derimod, at den høje arbejdsløshed ikke skyldes manglende motivation blandt flygtninge og indvandrere, men mere komplekse sociale udfordringer bl.a. knyttet til kompetencer, livssituation mv. Derfor mener de ikke, at lavere økonomiske 15 Ejrnæs 2008, Ejrnæs og Guldager 2008 og Ejrnæs\n14 ydelser løser problemet men snarere at den skaber fattigdom og forringer livsvilkårene for de berørte grupper. Nogle af de forhold, der i dag betragtes som sociale problemer, blev ikke set sådan i tidligere tider. Og nogle af de situationer, vores bedsteforældre så som sociale problemer, accepteres i dag uden forbehold eller spørgsmålstegn. Nogle af de forhold, vi for tiden ignorerer, vil formentlig i fremtiden blive anerkendt som sociale problemer, og der er sikkert nogle forhold, der på trods af at skabe vanskeligheder for mennesker - aldrig har været og aldrig vil blive regnet for et socialt problem. Hvad er da et socialt problem? Pragmatiske sociologer definerer for det meste et socialt problem som en situation, der er uforenelig med et betydeligt antal menneskers værdier. Disse mennesker er enige om, at det er nødvendigt at handle for at ændre på situationen. 16 Hvad der opfattes som sociale problemer afhænger af ideologi og paradigmer. Det afhænger også af timing, forbindelse til aktuelle sager og medieeksponering. Et eksempel herpå er hele diskussionen om social ulighed, som tog fart i Mens nogle så social ulighed som et egentligt socialt problem, så andre det som et grundvilkår, mens endnu andre så det som en positiv forudsætning for økonomisk fremdrift. Med andre ord er problemdefinition og problemopfattelse ikke en entydig og klar proces. Der er værdier, meninger og paradigmer på spil. Et begreb, der i denne forbindelse er blevet populært, er brugerdreven innovation. (3.2) Problemdefinition og brugerdreven innovation Brugerdreven innovation har inden for de senere år været et buzzword i innovationsprocesser. Tilgangen er inspireret af High-Tech industrien i Silicon Valley, som i en årrække har udviklet mere systematiske metoder til brugerdreven innovation. Metoderne er nu langsomt ved at brede sig til andre sektorer senest den offentlige sektor. Særligt den tværministerielle enhed MindLab har taget tendensen til sig og arbejder med borgercentreret innovation. Grundlæggende handler brugerdreven innovation om at sikre, at investeringer i udvikling og nye løsninger er rentable dvs. at de nye initiativer imødekommer et reelt behov. Ifølge Christian Bason (Innovationschef i MindLab) er borgercentreret innovation kendetegnet som: den systematiske inddragelse af viden om borgernes behov og adfærd med henblik på at udvikle nye værdiskabende offentlige løsninger 17 Brugerdreven innovation Der arbejdes med brugerdreven innovation inden for mange sektorer. I produktinnovation vil brugeren oftest være kunden eller slutbrugeren. I offentlig innovation vil brugeren ofte være en borger eller en klient. Inden for social innovation vil brugeren ofte være et socialt udsat menneske, som bruger et socialt tilbud. 16 Fra Rubington & Weinberg: The study of social problems 17 Sæt borgeren i spil. Oplæg v. Innovationschef Christian Bason og Kommunikationschef Søren Toft. 12. maj\n15 Der er en vis forskel på borgercentreret innovation og brugerdreven innovation. Borgercentreret innovation handler om at tage udgangspunkt i viden om borgernes behov og adfærd, mens brugerdreven innovation overordnet set handler om at inddrage brugere i innovationsprocesser og lade brugernes oplevelser og erfaringer danne udgangspunkt for innovation og løsninger. Denne forståelse går igen i Danmarks Erhvervsråds Handleplan for brugerdreven innovation. Danmarks Erhvervsråd har fokus på teknisk- og erhvervsmæssig innovation, men deres pointer er mindst ligeså relevante i sociale udviklingsprocesser. Her finder vi en nuancering af begrebet: Brugerdreven innovation handler om at udvikle idéer, produkter og services ved at afdække brugernes erkendte og ikke-erkendte behov 18. Bag dette citat ligger en pointe om, at brugeres egne problemdefinitioner typisk er konkrete og erfaringsnære. Men brugernes problemer vil ofte være mere komplekse end som så. Derfor skal brugerdreven innovation også inkludere brugernes ikke-erkendte behov. De ikke-erkendte behov opdages gennem forskellige metoder. Én tilgang er at udsætte de konkrete brugerdefinerede problemer for en grundig analyse, foretaget af fagkyndige med solid viden om de komplekse generative mekanismer, der former sociale problemer. Det handler her om at komme bag om problemet: Hvad er problemets egentlige kerne? Et eksempel kan være en mand med udviklingshæmning, der oplever det som et problem, at pædagoger i hans bofællesskab fortæller ham, at han ikke må bruge alle sine penge på is. Det kan pædagogerne selvsagt have mange gode og fornuftige grunde til. Men mandens oplevede problem sættes ind i en større og mere kompleks sammenhæng, der ikke kun handler om retten til at bruge alle sine penge på is, men derimod om en grundliggende udfordring i socialt arbejde: Om retten til selvbestemmelse og brugerindflydelse. Danmarks Erhvervsråd fremhæver desuden antropologiske, etnografiske og psykologiske metoder, fx feltarbejde og deltagerobservationer som centrale metoder i arbejdet med brugerdreven innovation. De fagkyndige observerer brugerens adfærd, livsvilkår og daglige omgivelser og sammensætter observationerne med fagkundskab og forskning. Derigennem opnås en forståelse af brugerbehovet erkendt eller ikke-erkendt 19. En sådan tilgang er forsøgt af Gordon Inc., Ole T. Kristensen, Poul Christian Olsen & Michael Lodberg Olsen på vegne af Foreningen Taletid. De har fulgt stofbrugere på Vesterbro i København for at komme helt tæt på brugerne og deres virkelighed. Med afsæt i brugernes fortællinger undervejs og oplevelserne med brugerne opnår forfatterne et bedre grundlag for at udvikle relevante og holdbare løsninger for brugerne. 20 I publikationen Web-håndbog i brugerinddragelse fra præsenteres en række konkrete metoder til brugerinddragelse. En stor del af disse metoder er relevante i forhold til behovsafdækning i social innovation. Metoderne, som håndbogen behandler, er: Spørgeskemaundersøgelser 18 Danmarks Erhvervsråd Danmarks Erhvervsråd Olsen, Michael Lodberg (red.) Web-håndbog i brugerinddragelse. Udarbejdet af Socialt Udviklingscenter SUS for Socialministeriet og Finansministeriet\n16 Interview o Individuelle interview o Gruppeinterview o Fokusgruppeinterview o Telefoninterview o Bruger interviewer bruger Observation o Stedfortrædermetoden Værksteder o Kvalitetsværksted o Fremtidsværksted o Future search conference (fællesskabsværksted) Interessentmøder o Dialogmøde o Fokusmøde o Visionsseminar o Familierådslagning o Konsensuskonference o Borgermøde o Deliberativ høring o Brugere i organisationen o Arbejdsgrupper o Referencegrupper Metodekomplekser o BIKVA o KUBI o Empowermentevaluering 22 KUBI er en metode til evaluering og social innovation, der er udviklet til kvalitetsudvikling af bo- og dagtilbud for brugere i social- og sundhedssektoren. Modellen, der er udviklet af Socialt Udviklingscenter SUS, er inspireret af det arbejde, Forskergruppen vedr. Livskvalitet har foretaget samt af nordiske og europæiske udviklingsprojekter, der har haft fokus på deltagelse, empowerment og brugerinddragelse. KUBI-modellen er udviklet for at sikre, at brugerne reelt inddrages i kvalitetsvurderinger af bo- og dagtilbud. For det første anvendes en interview- og observationsguide, der tager udgangspunkt i værdier, som brugere selv har formuleret. For det andet er brugere selv med til at foretage evalueringen som parter i et evalueringsteam, og for det tredje er brugere med til at foretage vurderinger og komme med forslag til udvikling af de evaluerede bo- og dagtilbud. 23 I forbindelse med Projekt Sociale Opfindelser har Socialt Udviklingscenter SUS afprøvet metoder til brugerdreven innovation. Her har formålet været at få brugere af sociale ydelser og tilbud til at udforme et problemkatalog, der kan danne udgangspunkt for nye sociale opfindelser. I første omgang skulle mennesker med udviklingshæmning fra Udviklingshæmmedes Landsforbund (ULF) formulere problemer, der har stor betydning for deres hverdag. Metoden var, at medarbejdere fra Socialt 22 Web-håndbog i brugerinddragelse, s\n17 Udviklingscenter SUS gennemgik en række dameblade og magasiner. Heri fremstilles det, man kan kalde almindelige menneskers almindelige problemer gennem artikler og brevkasser. Gennemlæsningen af blade og magasiner førte til et problemkatalog med en række gentagne problemstillinger knyttet til temaerne: sundhed, skønhed, mode, hverdag, sex og drømme. 54 medlemmer af ULF blev introduceret til dette problemkatalog og fik derefter til opgave at udskifte irrelevante problemer med problemer knyttet til mennesker med udviklingshæmnings hverdag. Denne øvelse resulterede i et problemkatalog, hvor nogle problemer var fælles for mennesker med og uden udviklingshæmning og andre knyttede sig særligt til mennesker med udviklingshæmning. ULF s medlemmer lagde eksempelvis langt større vægt på selvbestemmelse, boligforhold, adgang til offentlige serviceydelser mv. Samtidig gik temaer som sex og drømme igen. Men for mennesker med udviklingshæmning handlede det mindre om utroskab og mere om retten til at have en kæreste, retten til at bo sammen med sin kæreste og retten til at få børn end hos damebladenes og magasinernes læsere. En anden afprøvet metode har været at gennemgå statistikker fra anonyme telefonrådgivninger og samle et katalog over problemstillinger rådgiverne møder igen og igen. De forskellige metoder er på hver deres måde effektive til at definere centrale sociale problemer, som de opleves af dem, det hele handler om: Brugerne. Men ingen af metoderne er egnede til at komme et skridt nærmere løsningerne på de sociale problemer. Her kommer mange brugere til kort uanset om der er tale om socialt udsatte brugere eller forbrugskunderne i en produktionsvirksomhed. Her rammer et kendt Henry Ford citat plet, da han fortæller om opfindelsen af bilen: Hvis jeg havde spurgt folk, hvad de ville have, havde de svaret hurtigere heste. Pointen med overstående er, at alle mennesker hvad enten de er forbrugere, borgere, kunder eller brugere - er hæmmede i forhold til at tænke løsninger, der ligger væsentligt ud over det eksisterende i forhold til egne problemer og behov. Noget tyder på, at brugerdreven innovation er et misvisende begreb. Brugerne skal primært tænkes ind i forhold til problem- og behovsdefinition, som en måde at kvalificere grundlaget for sociale opfindelser og sikre opfindelsernes relevans. Brugerne kan også være idéudviklende og inddrages i realiseringen af nye løsninger. Men det kan ikke forventes, at løsningerne drives frem af brugerne som bærende kraft. Oftest er der derfor snarere tale om, hvad man kunne kalde brugerbaseret innovation og ikke egentlig brugerdreven innovation. Kunsten i det, vi så alligevel kalder brugerdreven innovation, er at bruge den viden, der indsamles om brugernes ikke-erkendte behov. Lykkes det, viser erfaringer fra den internationale tekniske innovation, at der ofte bliver tale om ganske radikale innovationer. Et eksempel herpå er den amerikanske virksomhed Health Hero Network, der har udviklet Health Buddy. Health Buddy er en lille maskine, der sender helbredsinformationer elektronisk fra patienters dagligstue til lægen. Health Hero Network hyrede design- 17\n18 og innovationsvirksomheden IDEO til at gennemføre observationer af ældre mennesker i deres eget hjem som grundlag for udviklingen af Health Buddy. 24 (3.3) Social fantasi og sociale muligheder Sociale opfindelser handler som bekendt ikke kun om løsninger på sociale problemstillinger, men også om at muliggøre nye sociale fremskridt. Derfor kan en social opfindelse også starte med en mulighed eller med det vi i Projekt Sociale Opfindelser har kaldt Social fantasi. Med fokus på social fantasi kan en social opfindelse starte med spørgsmålet: Tænk hvis.?. Fx: Tænk, hvis det offentlige system agerede, som om de (næsten) var din familie? Tænk, hvis det offentlige system spurgte, hvad du har lyst til? Tænk, hvis samfundet ikke betragtede socialt udsatte som ofre, men som aktører, der endnu ikke har fundet deres mission? Tænk, hvis folk engagerede sig i frivilligt arbejde ud fra tanken om, at hvis ikke det er ens eget barn, forælder eller familie, man hjælper, så er det nogen andres børn, forældre eller familie, man hjælper? Tænk, hvis der ikke fandtes socialt udsatte i fremtiden - kun værdsatte? Tænk, hvis virksomheder kunne 'adoptere' en socialt udsat? Tænk, hvis socialforvaltningens klienter blev inddraget i en overordnet vision for lokalsamfundet, så de kunne se sig selv som en brik i et større puslespil - en fælles vision? Tænk, hvis frivillige organisationer overtog en del af socialforvaltningens arbejde? Tænk, hvis donationer af ting til genbrug kunne skrives som fradrag til skatteligningen? Når en social opfindelse tager udgangspunkt i spørgsmål og muligheder som oven for, vil den sociale opfindelse være det initiativ, der gør tænk hvis til en realitet. Her handler sociale opfindelser om at opfylde et ikke-formuleret behov eller sagt på en anden måde: om at skabe et behov som brugerne ikke vidste, de havde. En Kano: Social fantasi og behovsopfyldelse En model, der illustrerer sammenhængen mellem behovsopfyldelse og sociale opfindelser udsprunget af social fantasi, er Kano-modellen. Kano-modellen er udviklet i 1980 erne af Noriaki Kano. Modellen er meget udbredt indenfor Quality Management og beskriver forholdet mellem kundetilfredshed og behovsopfyldelse. I det sociale udviklingsarbejde kan Kano-modellen oversættes som vist i figur 4 nedenfor: 24 Danmarks Erhvervsråd 2007, s. 6 18\n19 Borgertilfredshed Glæde Excitement parameters (Sjældent udtalt. Nyt for verden. Uventede, overraskende tiltag) Tid Performance parameters (Ofte udtalt. Fx Effektiv sagsbehandling, jobmuligheder, uddannelse, kvalificeret rådgivning osv.) Umiddelbar Tilfredshed Ikke utilfreds Ringe God Basic parameters Behovsopfyldelse (Ikke altid udtalt. Fx sikkerhed, mad på bordet, sagsbehandling, understøttelse, aktivering osv.) Skuffet Figur 4: Kano-modellen tilpasset til socialt udviklingsarbejde. Modellen fortjener at få et par ord med på vejen: X-aksen beskriver det sociale tiltags (projekt, lovgivning, teknologi, service osv.) opfyldelse af behov hos borgeren. Y-aksen beskriver borgerens tilfredshed med tiltaget. Basic parameters (blå) beskriver tiltag, der umiddelbart imødekommer borgernes basale behov (forventet tiltag). Dem, man først opdager, når de ikke længere bliver opfyldt. Det kan være tag over hovedet, mad på bordet, almindelig sagsbehandling, kontanthjælp, revalidering eller førtidspension, jobaktivering osv. Det vil sige sociale tilbud, tiltag og lovgivning, som borgere i Danmark tager for givet. Basic parameters kurven viser, at et forventet tiltag, der ikke imødekommer borgernes behov, med meget høj sandsynlig vil blive modtaget med stor utilfredshed. Den viser ligeledes, at et forventet tiltag, der i meget høj grad opfylder borgernes behov, i bedste fald kun bliver mødt med ikke-utilfredshed eller ligegyldighed. Performance parameters (rød) beskriver tiltag, som giver borgerne det, de efterspørger og som man ofte kan identificere ved at spørge borgerne, hvad de vil have (efterspurgt tiltag). Det kan fx være effektiv sagsbehandling, ikke-bureaukrati, jobmuligheder, uddannelse, kvalificeret rådgivning osv. Performance 19\n20 parameters kurven viser, at et efterspurgt tiltag, der ikke opfylder borgerens behov, selvsagt ikke er tilfredsstillende. Den viser ligeledes, at et efterspurgt tiltag, der opfylder borgerens behov, giver borgertilfredshed. Performance parameters kurven er altså en lineær sammenhæng mellem behovsopfyldelse og borgertilfredshed. Excitement parameters (gul) beskriver tiltag, som borgerne ikke eksplicit har efterspurgt og som derfor er uforventede og ofte helt nye initiativer. Det er tiltag, som borgerne ikke tror, at de har behov for, fordi de ligger ud over borgernes forventninger og derfor er det ikke efterspurgt (uforventede tiltag). Det kan fx være en helt ny lovgivning, et meget uforventet tilbud til kontanthjælpsmodtagere osv. Mere konkret kunne det fx være borgerstyret personlig assistance til mennesker med handicap m.fl. Excitement parameters kurven beskriver, at et uforventet og ikke-efterspurgt tiltag, der ikke umiddelbart opfylder borgerens behov, alligevel giver en vis borgertilfredshed. Den viser også, at uforventede tiltag giver stor borgertilfredshed endsige glæde længe før, det opfylder behovet. Excitement parameters når aldrig at opfylde behovet fuldstændig, eftersom et uforventet tiltag relativt hurtigt mister sin nyhedsværdi og derfor bliver et efterspurgt (og måske senere et forventet) tiltag. Den gule kurve falder derfor ofte over tid - sammen med de øvrige kurver. I meget overordnede rammer kan det markeres, at Basic parameters dækker over eksisterende velfærdsydelser i offentligt og privat regi, at Performance parameters dækker over små gradvise forbedringer, udviklingsarbejde og social innovation i almindelighed, mens Excitement parameters dækker over radikal innovation og sociale opfindelser. Sociale opfindelser vil altid være at finde på Excitement parameters kurven, indtil de mister deres nyhedsværdi. Et eksempel kan her være særforsorgens udlægning fra stat til amter i En stor omvæltning, der blandt andet betød, at mennesker med handicap flyttede fra store centralinstitutioner med fælles sovesale isoleret fra normalsamfundet til små bofællesskaber med egne værelser og almindelige mennesker som nærmeste naboer. Særforsorgens udlægning var en kolossal omvæltning, der tog afsæt i normaliseringsbegrebet for borgere under særforsorgen. Spørgsmålet er, om flytningen fra centralinstitutioner til mindre bofællesskaber var et formuleret udtalt behov direkte fra brugerne 25. I dag, 30 år efter udlægningen, er det derimod blevet en selvfølge, at borgere med handicap har ret til sit eget værelse i et bofællesskab. Det, der i 1980 var et stort fremskridt er i dag et forventet tiltag og et basalt behov, der højst udløser ikke-utilfredshed eller ligegyldighed og stor utilfredshed, hvis behovet ikke opfyldes! Særforsorgens udlægning er således et eksempel på en social opfindelse, der ikke er drevet af et behov formuleret eksplicit af brugerne, men derimod af et paradigmeskift med rødder i den tidligere forsorgschef Niels Erik Bank-Mikkelsens omsorgsdiskurs og normaliseringsbegrebet. Dette eksempel illustrerer desuden, at med nye sociale opfindelser og nye sociale behov opstår også nye sociale problemer eller det man kan kalde et paradigmeskift i problemopfattelsen. Før 1980 var brugerinddragelse og brugerindflydelse ikke et problem inden for særforsorgen. Men med oprettelsen af bofællesskaber og større fokus på lige muligheder og livskvalitet for borgere med handicap står 25 Det skal understreges, at pårørende, professionelle og deres organisationer arbejdede for bedre levevilkår for gruppen. 20\n21 brugerindflydelse og selv-/medbestemmelse højt på dagsordenen både som krav fra brugerorganisationers side og som problem, fordi brugerindflydelsen efter flere interessenters opfattelse har lang vej endnu. Sociale opfindelser der rykker Erfaringen fra Projekt Sociale Opfindelser er, at problemfokuserede opfindelser sjældent scorer højt på Excitement parameters, da de i sagens natur tager udgangspunkt i et formuleret behov eller måske endda en formuleret utilfredshed. Derfor er disse sociale opfindelser typisk blot nytænkte løsninger på problemer, der forventes løst. Omvendt er sociale opfindelser, der enten tager afsæt i sociale muligheder og social fantasi eller i komplekse problemstillinger bag brugerdefinerede problemstillinger, ofte overraskende og scorer højt på Excitement parameters. Disse sociale opfindelser er ikke forventede og tager ikke udgangspunkt i klart formulerede problemer. Derfor kan de i storskala føre til markante paradigmeskift og for alvor ændre vores relationer til os selv og hinanden. Med disse betragtninger in mente bliver Kano-modellen central i forbindelse med sociale opfindelser. Modellen kan fungere som pejlemærke i forhold til behov, der endnu ikke er formulerede. Den kan være et redskab til at identificere sociale opfindelser, der potentielt set kan forme paradigmeskift i fremtiden, fordi de knytter sig til excitement parameters. Med andre ord kan den være et værktøj til at udpege sociale opfindelser, der rykker. Mulighedsdreven innovation den sociale sektor er bagud! Særforsorgens udlægning og paradigmeskift knyttet hertil kan som nævnt ses som et eksempel på en social opfindelse, der tog afsæt i social fantasi og derigennem muliggjorde nye sociale fremskridt. Èt andet bud kan være Socialt Udviklingscenter SUS Projekt Mikrolån, hvor der ydes iværksætterlån og coachingforløb til særligt socialt udsatte, der ønsker at starte selvstændig virksomhed og har en god forretningsplan. Ingen havde på forhånd formuleret et behov for iværksætterlån til hjemløse eller et behov for iværksætterrådgivning til psykisk syge værestedsbrugere. Problemet og behovet var snarere formuleret som et spørgsmål om, hvordan hjemløse integreres i gængse aktiverings- og beskæftigelsestilbud. Men Projekt Mikrolån tog udgangspunkt i en social fantasi om at gøre hjemløse til selvstændige erhvervsdrivende og derfor scorede initiativet højt på Excitement parameters. Det er endnu ikke blevet et forventet tiltag eller et basalt behov hos hjemløse. Men hvem ved, hvordan verden ser ud om 30 år? Når nye initiativer på socialområdet skal finansieres, formuleres projektbeskrivelserne oftest med udgangspunkt i et eller flere behov. Behovet legitimerer ressourcebrug og indsatsen i sig selv. Målgruppens behov er derfor nogenlunde fast inventar i de fleste ansøgningsskemaer til puljer og fonde. Derfor er eksempler på mulighedsdreven innovation i den sociale sektor svære at få øje på. Omvendt lever IT-branchen af at ramme Excitement parameters, når de udvikler nye produkter. Apple er et godt eksempel på en virksomhed, der konstant fornyer sig selv og skaber nye behov hos deres kunder. Hvem vidste for tre år siden, at de ikke kunne leve uden en iphone? Apple er mestre i at skabe et behov, som ingen vidste, de havde. Dét kan den sociale sektor lære af. Hvis der skal skabes markant social 21\n22 forandring, er det nødvendigt at formulere og tage udgangspunkt i de behov, der endnu ikke er italesat som behov og problemer. Indenfor den kommercielle sektor sker dette gennem marketing dvs. gennem grundige fagligt funderede analyser af markedet og latente behov. Sådanne strategier er ofte et fyord hos mennesker, der er involveret i socialt arbejde. Sandsynligvis fordi det lyder som strategier, der skal skabe hård profit og ikke som en vej til sociale fremskridt. Men tænk hvis sociologer, antropologer og andre med fagligt kendskab til samfundsforhold og den sociale sektor kaldte sig Sociale Marketingskonsulenter? Tænk hvis de sociale marketingskonsulenter spottede ikke-formulerede behov inden for den sociale sektor og udviklede sociale opfindelser, der kunne skabe stor tilfredshed og glæde hos udsatte borgere? Tænk hvis.. (3.4) Hvad kan vi lære af den historie? I dette afsnit bliver det klart, at sociale opfindelser starter med formuleringen af et problem, en udfordring, et behov eller en mulighed. Men problemdefinition er ikke ligetil. Den er værdiladet og kræver derfor overvejelse og kritisk stillingtagen. En vej at gå er brugerdreven innovation, forstået som inddragelse af dem det hele handler om. De indgår i definitionen af centrale problemer og sikrer dermed rentable løsninger. Men brugerne forventes ikke at komme med løsninger på problemerne her træder andre til for at undgå vanetænkning og åbenlyse løsninger, der typisk peger i retning af det vi plejer. Starter man i stedet med at gå bag om problemerne eller ved sociale muligheder og social fantasi, er der større chance for at udforme markante, nytænkte og retningsændrende løsninger. Det kræver mod at tænke stort. Mod til at se ud over nuværende rammer og begrænsninger. Mod til at spotte og forfølge ikkeformulerede behov og derigennem skabe nye behov i socialt arbejde. Fra problemdefinition eller social fantasi er der imidlertid stadig lang vej, til en social opfindelse er blevet til. Først skal der formuleres en idé, der giver et bud på, hvordan det definerede problem løses eller den sociale fantasi realiseres. 22\n23 (4) Den kreative proces fra problem til idé En idé fremkommer ved at udsætte et problem, mulighed eller udfordring for en kreativ proces. Oftest opfatter vi slet ikke den kreative proces, fordi den da sker ubevidst og i nogle tilfælde næsten øjeblikkeligt. Andre gange må man ligefrem designe og facilitere kreative processer, som kan tage dage, uger og år, for at sætte skub i idéerne. I processen frem mod en social opfindelse vil hovedparten af kreative processer ligge forud for krystalliseringen af den idé, der skal udvikles til opfindelsesniveau. Det er dog meget væsentligt at understrege, at både bearbejdelsen af idéen og realiseringen af opfindelsen gennem innovation kræver kreativ tænkning dette vil blive omtalt i senere afsnit. Kreativ proces Innovationsproces Figur 5: Kreativ proces. Hovedparten af kreative processer ligger forud for idékrystalliseringen. (4.1) Idéer er ikke unikke Kreativitet er på mange måder et begreb, som folk har holdninger til. I den ene ende af spektret fremstilles kreativitet nedgørende, som en hobbybeskæftigelse for barnlige sjæle, der sjasker lidt med maling og perler på snor. I den anden ende af spektret ophøjes kreativitet til et sjældent medfødt skabertalent, som kun få udvalgte mennesker besidder og mestrer. Idéer er ikke unikke. Det runger skingert i ørerne på ethvert kreativt og idérigt menneske. Samtidig er tanken om den geniale idé, der pludselig opstår som en åbenbaring ud af det bare ingenting, en både 23\n24 teoretisk og praktisk umulighed. Og for at det ikke skal være løgn, så er kreativitet ikke et unikt talent, men blot aflært adfærd. Forklaringen kommer her. (4.2) Kreativitet = konceptuel integration = blending Hvis ikke en idé umiddelbart virker absurd, så har den ingen fremtid. - Albert Einstein Kognitionsforskningen påviser, at menneskehjernen for omtrent år siden anatomisk gennemgik en modifikation, der i løbet af de følgende år skulle medføre en funktionel evne til såkaldt konceptuel integration 26. Populært har man givet det betegnelsen Det skabende dyr. Den hjernefunktion, som udvikledes, er i meget høj grad det, som adskiller mennesket fra andre dyrearter, nemlig evnen til at sammensætte input, at blende. Blending eller konceptuel integration vil sige, at elementer fra forskellige input projiceres og samles i en ny helhed, et blend. Denne evne bruger alle mennesker konstant, eftersom det er den måde, vi kognitivt behandler alt, hvad vi oplever, sanser og føler. Et tænkt eksempel på blending kunne være den velkendte kontorleg, papirkurvsbasketball, som på en meget enkel formel ser sådan ud: Input 1: Papir i papirkurv + Input 2: Basketball = Blend: Papirkurvs-basketball. At efterprøve om menneskets hjerne automatisk integrerer flere inputs, kan nemt testes. Hvad sker der for eksempel, hvis man sætter et tredje input ind, fx fodbold. Prøv selv helt automatisk begynder din hjerne at kreere et nyt blend, en ny idé. Dette er vores naturgivne kreativitet eller rettere evne til blending, der arbejder. Kreativitet er vil kognitionsforskningen påstå intet andet end overraskende blends. Altså projiceringer af inputs, der samles til nye enheder. De nye enheder er idéer. Og idéer opstår derfor aldrig ud af ingenting, men er simpelthen blot projiceringer af inputs, der allerede findes. Alt nyt er således blot sammensætning af to eller flere eksisterende elementer på en ny måde Fauconnier, Gilles og Turner, Mark: The way we think Conceptual Integration and the Mind s hidden Complexities. Henvisning fra Holm-Svendsen Holm-Svendsen\n25 Der er derfor ingen hokus pokus over hverken kreativitet eller idéer. Alle mennesker blender hele tiden. Der er blot nogle mennesker, der tilsyneladende laver mere overraskende blends end andre og dermed betragtes som kreative eller idérige. Men hvorfor så dette? Et menneske møder ikke mindst i vores samtid et hav af information og inputs i hverdagen, som vores hjerne skal forholde sig til. Langt de fleste af disse inputs behandler vi ubevidst: Underlaget vi går på ændrer sig, og vi korrigerer vores gang. Barnet græder, og vi giver barnet mad eller i kombination med et andet input; barnet græder og vi luller barnet i søvn. Vi laver konstant løsninger på udfordringer og forandringer. Vores hjerne laver systemer, og sætter oplevelser og indtryk i kasser. Og dette er en god ting, for uden denne evne ville hjernen være på konstant overarbejde og kun være optaget af at behandle et konstant flow af input. Vi lærer altså at filtrere vores input og automatisere blendingen. Og det er netop denne filtrering, som kaldes en somatisk markering, der er forskellen på de mennesker, som vi betragter som kreative og de mennesker, som vi betragter som ikke-kreative. Såkaldte kreative mennesker har enten en mindre filtrering af input eller evnen til at slå filteret fra. 28 Heller ikke idéerne er unikke selvom de ofte føles sådan. Fornemmelsen af at have fundet på en helt ny og original løsning på et problem en løsning der er udover det sædvanlige og kom til én som lynet fra en klar himmel er i virkeligheden blot en sammensætning (blending) af eksisterende elementer på en ny måde. Den gode idé opstår i blendingen, når komplekse faktorer sammensættes på en måde, hvor de spiller sammen og støtter hinanden i stedet for at stå i modsætningsforhold 29. Idéen til en ny social opfindelse bliver således til, når mål og midler blendes på en ny måde. Pointen er ikke, at idéer, idéudvikling og kreativitet skal undervurderes, eller at de ikke er vigtige elementer i opfindelsesprocesser. Men idéudvikling og kreativitet trænger til at blive afmystificeret: Alle kan tænke kreativt og alle kan få gode endda geniale idéer, hvis de hjælpes på vej. (4.3) Ikke-kreativ adfærd er indlært I Arthur Koestlers The Act of Creation skriver professor Cyril Burt i introduktionen: Kreativitet er ingenlunde en unik menneskelig evne; det er i virkeligheden den højeste manifestation af et fænomen, som kan observeres på alle niveauer i det evolutionære hierarki, fra den mest simple encellede organisme til det befrugtede æg, det voksne menneske og det ypperste menneskelige geni. Det er en virkeliggørelse, en aktualisering af overskudspotentiale uudnyttede kapaciteter, som ligger i dvale under ordinære omstændigheder, men som i exceptionelle eller abnorme situationer viser deres fulde potentiale i form af en original adfærd... og et værdifuldt resultat. 30 Den kreative skabelsesproces skaber ikke noget ud af intet. Den afdækker, vender, drejer, udvælger, blander, kombinerer og sammenfatter allerede eksisterende facts med ideer, ånd og evner. Koestler skriver, at for at noget kan karakteriseres som kreativt, må der først og fremmest være en idé eller en 28 Damásio, António: Descartes Error: Emotions, Reason and the Human Brain. Henvisning fra Holm-Svendsen Holm-Svendsen Koestler\n26 forestilling om noget. For det andet må ideen eller forestillingen komme til udtryk i en eller anden konkret og artikuleret form; et stykke musik, et litterært eller dramatisk værk, specifikationen på en maskine, et produkt, en service eller en oplevelse. For det tredje skal resultatet være nyt og originalt. Og endelig må dette resultat have værdi, det skal kunne bruges til noget. Hos voksne beskrives kreativitet ofte som en usædvanlig bedrift, der tilfredsstiller en eller anden form for indre mening, såsom at skrive en original bog eller et stykke musik eller gøre nye markante opdagelser indenfor matematik eller videnskab. Hos børn, som endnu ikke er i stand til denne type bedrift, har det været nødvendigt at lave en mere specifik definition sondringen mellem konvergent tænkning og divergent tænkning. Konvergent tænkning fokuserer på at nå en enkelt korrekt løsning på et bestemt problem, hvor divergent tænkning fokuserer på at generere mange forskellige mulige løsninger. Konvergent tænkning er lineær og kassetænkning, hvor divergent tænkning er ikke-lineær og det vi ofte kalder ud-af-boksen. Begge måder at tænke på kan være brugbare, afhængigt af situationen. Konvergent, disciplineret og sammenhængende tænkning kan sammenlignes med det at spille et spil, hvor spillereglerne er lagt fast på forhånd, hvorimod den mere kreative og divergente, udisciplinerede og ofte ustrukturerede tænkning foregår i et rum uden regler. Den anerkendte amerikanske antropolog Ashely Montagu skriver i Growing Young, at barnets fantasifulde leg er meget lig videnskabsmandens tankearbejde i laboratoriet. 31 Både videnskabsmanden og barnet prøver ideer af efter devisen Hvad nu hvis jeg gør sådan her? Med andre ord: Barnets leg danner basis for kreativ tænkning i voksenalderen, skriver Montagu. Han tilføjer, at de fleste videnskabsfolk opfatter sig selv som fantasifulde og som havende en stærk forestillingsevne ikke bare som talknusere. Så begavede videnskabsfolk og børn har mere tilfælles, end man skulle tro. Men hvorfor er verden så ikke fyldt med kreative individer? Psykologen Erich Fromm har sagt, at de fleste mennesker dør, før de er fuldt ud fødte. Med andre ord: Mange mennesker slår deres kreativitet ihjel eller får den kvalt under opvæksten. Dette kan illustreres ved hjælp af resultaterne af den test, som George Land i udviklede for NASA til at screene kreative medarbejdere. Testen blev senere anvendt på 1600 børn i femårs alderen. De samme børn fik testen igen som 10-årige og som 15-årige. Senere blev en tilsvarende test kørt på voksne. Resultaterne var opsigtsvækkende. Alder 5 98% 10 30% 15 12% Kreativitetspotentiale Voksne 2% Kilde: George Land og Beth Jarman: Breaking Point and Beyond. 31 Montagu Land og Jarman\n27 På basis af sin research konkluderede Land, at ikke-kreativ adfærd er indlært, altså at ikke-kreativ adfærd er et produkt af vores omgivelser. Selvfølgelig er der exceptionelle kreative voksne, men de hører til sjældenhederne. Man skal naturligvis være varsom med at generalisere for meget på baggrund af den slags undersøgelser. Men det er dog værd at konkludere, at kreativitet formentlig er en kompetence, som mange af os aflærer inden voksenlivet - og ikke er et medfødt talent, som kun er få mennesker forundt. 33 (4.4) Metoder til kreativitet I Danmark er den store fagperson omkring kreative metoder Ole Striim. Han er bl.a. forfatter til bøgerne Kreativ problemløsning og praktisk idéudvikling, Kreativ teknik og Idéguiden. 34 I disse bøger gennemgår han et hav af metoder til idéudvikling og kreativ tænkning alene og i fællesskab. Lignende metoder kan findes i Dorte Nielsens Idébogen. 35 Blandt de mest kendte metoder til kreativitet og idéudvikling kan nævnes: Brainstorm Tænkehatte Open Space Fremtidsværksted De Gule Sedler Kreativ Tænkning Negativ brainstorm Den logiske model JA! - og Og der findes herudover en lang række andre metoder, som vi ikke vil gå i dybden med her. Men lad os hvile et sekund ved en anvendt metode. Den elskede brainstorm oftest det forkerte valg Den vel nok mest kendte og udbredte idéudviklingsmetode er brainstorm, som anvendes i rigtig mange sammenhænge og reglerne for brainstorm er almindelig viden i 6. klasse. Måske fordi den er nem at gå til og ikke kræver forberedelse. Men meget ofte er brainstorm ikke det rigtige valg og nogle gange det helt forkerte valg, når der skal idéudvikles. Folk kaldes sammen og alle byder ind med deres bedste forslag for at få kreativiteten til at blomstre. Men en nyere (2010) undersøgelse fra University of Texas viser, at det nok ikke er den mest effektive vej til at generere nye indfald og løsninger. Frem for at være en kilde til gensidig inspiration kan en gruppe komme til at indskrænke individets fantasi. 33 Bove-Nielsen Striim, Ole: Idéguiden. 1999; Striim, Ole: Kreativ problemløsning og praktisk idéudvikling. 2000; Striim, Ole: Kreativ teknik Nielsen, Dorte: Idébogen\n28 Undersøgelsen viste, at selv om udveksling af forslag i en gruppe ikke reducerede selve antallet af ideer, så gik det ud over variationen og bredden i udvalget. Ligesom ideerne var mere konforme, end hvis de blev produceret i enrum. En gruppe kan komme til at favorisere enkelte muligheder fra starten, så andre forslag udelukkes bevidst eller ubevidst. Den enkelte kan opleve, at de andres ideer er bedre og derfor lægger en dæmper på egne bidrag eller ubevidst tilpasser sine forslag, da gruppemedlemmer kan have en tendens til at spejle hinanden. Kun når tankerne i forvejen er strandet, kan en gruppe hjælpe strømmen af ideer på gled. Skal unikke tanker derfor komme til deres ret, foreslår undersøgelsen øvelser, hvor ideerne nedfældes individuelt og gerne med rigelig tid sat af til formålet, da opfindsomheden vokser med tiden. 36 I bund og grund findes der - med tanke på blendingteorien (ovenfor) kun to tilgange til kreative processer og idéudvikling: 1) Ét menneske udsætter sig for flere inputs, der kan sammensættes til nye helheder. 2) Flere mennesker udsætter hinanden for et (eller flere) input og sammensætter til nye helheder. Et alternativ til den klassiske brainstorm er JA OG! øvelsen som beskrives af Ernest Holm Svendsen. Ifølge ham handler kreative processer ikke bare om at sige ja til nye input, men om at sige ja og. Med en ja og -indstilling går man altid med på andres input. Det lille og gør forskellen. Det betyder, at man ikke kan sige ja, men eller tjaaa. Man tvinges til at bygge videre på andres idéer ligegyldigt hvor vanvittige de lyder. På den måde åbner mulighedsrummet sig og radikalt anderledes idéer opstår 37. Ja-og metoden er afprøvet i forskellige sammenhænge i Projekt Sociale Opfindelser. Erfaringen er, at metoden ikke er givtig i alle grupper. Mens ét af projektets innovationsnetværk bestående af yngre ildsjæle og idérige personer tog metoden til sig og udviklede en række interessante idéer som Den sociale seven-eleven fungerede metoden mindre godt i et andet innovationsnetværk, bestående af udviklingschefer, administrerende direktører og anerkendte filminstruktører. Dette netværk lagde ud med en kritisk tilgang til metoden og kastede sig ud i indledende analyser af det sociale problem, de var blevet præsenteret for. Resultatet var, at der kom relativt få originale idéer på bordet. Til gengæld var dette netværk langt bedre til at forholde sig kritisk til og videreudvikle det andet netværks idéer. En væsentlig pointe er derfor at vælge sin metode med omhu i forhold til målgruppe og formål. (4.5) Hvad kendetegner den kreative proces? eksempler fra praksis Når sociale opfindere og innovatører fortæller, hvordan deres gode idé er opstået, er historierne meget forskellige. Nogle får instinktivt idéen i det øjeblik, de identificerer et behov eller et problem. Andre fortæller, hvordan de længe grubler over, hvordan de kan løse et problem, som vækker stor social indignation hos dem; idéer popper op, men ingen af dem føles helt rigtige. En opfinder fortæller: 36 ScienceDaily.com, 29. marts Holm-Svendsen\n29 Jeg får tit ideer til alt muligt, man kan gøre. Oftest er det nogle kapitalistiske ideer til, hvordan jeg bliver rig selv og snyder nogen. Men så fik jeg også ideen om, at man kunne hjælpe hjemløse ved at lade dem gå ned med ens flasker. Det er jo lidt det samme som på festivaler hjælp til selvhjælp. Så jeg var inspireret af mit arbejde på Roskilde Festival. Ideen opstod ud fra et behov. Der var et behov, der ikke var dækket. Ideen lå jo så og gemte sig i lang tid inde i hovedet. Jeg fik ideen første gang for to år siden. (Interview med social opfinder). Mange af dem, der har været involveret i Projekt Sociale Opfindelser, er kendetegnet ved, at de har let ved at få idéer. Faktisk har flere af dem en skuffefuld idéer liggende hjemme i skrivebordet men kun få bliver til noget. Nogle idéer føles bare mere rigtige end andre. For andre kommer idéen langsomt fx fordi de i første omgang blot har en fornemmelse af, at der er et problem et sted, men problemet og behovet er ikke klart defineret. En social opfinder fortæller bl.a. følgende om starten på en social opfindelse i et asylcenter: Der sker noget vanvittigt noget i de lejre, men vi vidste ikke helt hvad. Vi ville lave en form for brugerundersøgelse eller arbejdspladsundersøgelse, hvor vi ville spørge asylansøgerne: Hvad er det, I vil? Ideen var at bruge kunstneriske udtryksformer til at få brugerne i tale. Vi tager derhen, og så vil vi forsøge at gøre noget i lejren, tænkte vi. Og så viste det sig hurtigt, at det ikke var lejren, der var problemet. Det var det, at de [asylansøgerne] var der permanent (Interview med social opfinder). I dette tilfælde tog idéen langsomt form gennem aktiviteter med asylansøgerne i centeret. Fælles for både sociale innovatører og professionelle fra kreative miljøer (fx design, kunst, teater og reklamebranchen) er, at de bliver inspirerede af indtryk fra verden omkring dem. Ofte uventet. Fx gav en reklame for Giv en ged julegavekampagnen som Folkekirkens Nødhjælp har lanceret inspiration til et mobilt hjem til hjemløse. Et amerikansk talkshow gav inspiration til at udlåne babysimulatorer til mennesker med udviklingshæmning. Formålet er at give udviklingshæmmede en idé om, hvad det vil sige at passe et lille nyfødt barn og derigennem give den udviklingshæmmede et grundlag for at beslutte, om vedkommende ønsker at få børn i fremtiden. Blending-teorierne er med andre ord aldeles relevante, når det gælder sociale opfindelser. De nævnte eksempler beskriver alle, hvordan enkeltpersoner har fået idéer til sociale opfindelser. Det er imidlertid også muligt at arbejde mere systematisk med idégenerering. Fx som i England, hvor der i flere år er afholdt Social Innovation Camps nationalt såvel som lokalt i regi af organisationen SI Camp. Og Festival of Ideas i regi af The Innovation Unit og Innovation Exchange. Formålene er her at udvikle idéer enten fra scratch eller med afsæt i idéer, der allerede har taget deres første form. Forskellige fagligheder bringes sammen for at bidrage til idéudviklingen. 29\n30 På internationalt niveau afholdes lignende arrangementer i form af Summer Schools og temakonferencer arrangeret af det faglige netværk Social Innovation Exchange (med base i Young Foundation i London). De internationale Summer Schools har imidlertid mere karakter af faglige konferencer med repræsentanter fra forskningsverdenen. Men idéer og nye veje at gå i social udvikling er også en del af programmet. I Portugal har man i september 2010 afholdt det første Design Battle et arrangement, hvor designere, sociale innovatører, entrepeneurer, studerende og andre interesserede mødes for at udveksle idéer, udfordre og inspirere hinanden. I Projekt Sociale Opfindelser er der arbejdet med idégenerering på tværs af tre etablerede opfindelsesnetværk. Det første netværk bestående af idémagere og sociale opfindere har primært arbejdet med deres egne idéer. De har udvekslet erfaringer og modtaget processtøtte i idéudviklingen og opfindelsesprocessen. Det andet netværk - bestående af ildsjæle og idérige personer fra forskellige felter (fx musik, scenekunst, filosofi, filmbranchen og det sociale felt) har genereret idéer med udgangspunkt i problemer defineret af Udviklingshæmmedes Landsforbund s medlemmer. Det tredje netværk bestående af udviklingschefer, administrerende direktører og anerkendte filminstruktører har modtaget de øvrige netværks idéer, givet deres kommentarer med på vejen og videreudviklet idéerne derfra. Erfaringen fra de tre netværk er, at netværkene har fungeret godt i forbindelse med idégenerering og idéudvikling. Men som tidligere nævnt blev det tydeligt, at de tre netværk var forskellige og generede forskellige output. Nogle netværk var bedre til at få idéer end andre. Omvendt var et netværk bedre til at tage idéerne et skridt videre mod realisering end de øvrige. Samspillet mellem de tre netværk var derfor afgørende, da de hver især kunne bidrage med noget forskelligt i den kreative proces. Også på projektets Sociale Opfindelses Camp i september 2010 blev der systematisk generet idéer til nye sociale opfindelser. 50 idemagere fra sociale og kreative fag var samlet i 24 timer. Gennem en stramt styret proces med anvendelse af metoder som førnævnte Ja og, blev der produceret i alt 117 idéer til sociale opfindelser med afsæt i problemer defineret af 10 deltagere, der selv er berørt af socialt udsathed. Den væsentligste erfaring fra campen er, at man ved at bringe mennesker fra forskellige fagområder sammen skaber mulighed for nye og overraskende blends. Hver deltager kommer med sine input og når de sammensættes skaber det idéer, der adskiller sig fra dem, der typisk er i spil på det sociale felt. Fx idéer som Talentspottere for socialt udsatte, Iværksætterånd i danske fængsler og Husbåde til hjemløse kvinder så pludselig dagens lys. Den Sociale Opfindelses Camp og de tre innovationsnetværk har med andre ord vist, at vi fremmer idéer til sociale opfindelser, ved at invitere nye mennesker og fagområder ind i det sociale udviklingsarbejde. Den systematiske idé-generering er mindst lige så vigtig som de idéer, der opstår hos almindelige mennesker, når de kigger ud af vinduet, ser fjernsyn, er på vej i seng, går på gaden mv. Den systematiske idé-generering har den fordel, at idéerne allerede fra start har sin første modtager den organisation, der sætter idé-genereringen i gang. Organisationen har ansvaret for, at de særligt gode idéer ikke går tabt. Samtidig giver sådanne aktiviteter mulighed for at bringe forskellige fagligheder og kompetencer i spil tidligt i idéudviklingen - og flere personer får ejerskab til idéen. Det ejerskab er vigtigt, da der stadig er lang 30\n31 vej fra en idé til en opfindelse. Der er da også flere eksempler på, at idéer udformet på camps, idé-festivaler og andre arrangementer er blevet til konkrete projekter og initiativer. (4.6) Ideen er tættere på problemet end på løsningen En idé er reelt blot en problemformulering. 38 Så kontant formulerer medicinalinnovatøren Ed Zimmer sig, når talen falder på forskellen mellem idéer og opfindelser. Og der er uden tvivl noget om snakken. Gennem de tre innovationsnetværk og Social Opfindelses Camp 2010 er der genereret et hav af idéer til sociale opfindelser. Men der er langt fra idé til opfindelse. De færreste af idéerne rummer en konkret løsning på et problem. Et eksempel fra campen: Problem: Udsatte boligområder er præget af stor usikkerhed Idé: Ansvarsløn i boligområder skal skabe mere tillid og ansvar i boligområder, fremme fællesskabet, belønne indsatsen via legepladser, skatebane, væresteder. Tilbage står imidlertid spørgsmålene om, hvordan ansvarslønnen skal organiseres? Hvad skal der til for at blive belønnet med legepladser, skatebane, væresteder? Hvordan skaber man i det hele taget tillid og ansvar i boligområder? Med andre ord fortæller idéen mere om problemet: at der er mangel på tillid, ansvar og fællesskab i boligområder end om løsningen på problemet. Netop derfor, bliver de færreste idéer til sociale opfindelser. Der findes rigtig mange gode idéer, men idéerne udsættes for en vigtig prøve, når de skal konkretiseres og realiseres i praksis her falder mange idéer til jorden. Men det skal man ikke fortvivle over. Som Geoff Mulgan fra Young Foundation pointerer: The way to get good ideas is to get lots of ideas and throw the bad ones away (Mulgan citerer Pauling i The Process of Social Innovation innovations. Idéerne er således ikke så interessante i sig selv. De er interessante som en væsentlig forudsætning for at skabe sociale opfindelser. Med disse ord er det tid til at vende blikket mod opfindelsesprocessen vejen fra idé til opfindelse. 38 Zimmer, s.1 31\n32 (5) Fra idé til opfindelse en opskrift bliver til Ideer vokser som en bambus, det første år slår den kun rødder og derefter skyder den., (Interview med Social opfinder). Sådan beskriver en social opfinder metaforisk processen fra idé til opfindelse. Det ser vi nærmere på i dette afsnit. Og hvad skal der til for at gøre idéer til opfindelser? (5.1) idé vs. opfindelse at reducere til praksis Idéen kommer definitorisk forud for opfindelsen ingen opfindelse uden idé. Opfindelsen er en raffinering og konkretisering af den idé, der er frembragt i den kreative proces (jf. foregående afsnit). Opfindelsen bliver til ved at reducere idéen til praksis. En idé er noget abstrakt: Du kan have en idé om en ny motor, der kører på vand. Men indtil du detaljeret beskriver, hvordan sådan en maskine virker, har du blot en idé ikke en opfindelse. 39 Overordnet set skal følgende være opfyldt, hvis en opfindelse skal være mere en blot en idé: Den skal være detaljeret beskrevet og reduceret til praksis (inklusiv plan for realisering, implementering, aktører osv.). Alternativt kan den være reduceret til praksis gennem faktisk implementering eller realisering. Den skal beviseligt være den første af sin slags forstået som en ny kombination af middel og mål - eller være det, indtil det modsatte er bevist. Processen er illustreret i figur 6: Reducering til praksis 39 Patel & Alumnit, s\n33 Figur 6: For at en idé skal blive til en social opfindelse skal den foruden at have opfindelseshøjde som minimum reduceres til praksis. Det er meget centralt at påpege, at betegnelsen at reducere til praksis ikke skal forstås som en reduktion af kvaliteten, ideen eller opfindelseshøjden. Reduktion til praksis betyder at omsætte abstrakte eller generelle ideer til konkrete løsningsbeskrivelser. Det er således abstraktionsniveauet i ideen, der skal reduceres til praktisk anvendelse. Man kunne derfor også kalde processen for en konkretisering af idéen. Men hvordan bliver en idé så til en opfindelse? Vejen fra idé til opfindelse - reduktionen til praksis - kan sammenlignes med at lave en ny opskrift, hvor den sociale opfindelse er en opskrift, der relativt let og med få tilpasninger kan implementeres i praksis. Jo grundigere opskriften er beskrevet jo tættere er man på en social opfindelse. En sådan opskrift kan meget vel være længe undervejs. Et simpelt eksempel: 1. Du konstaterer, at du har lyst til noget sødt (problemdefinition) 2. Du får en idé at lave en kage af skumfiduser (kreativ proces, der resulterer i en idé til løsning af problemet) 3. Der findes endnu ingen opskrift på en skumfidus-kage, derfor begynder du selv at designe opskriften. Måske prøver du dig lidt frem med dosering og ingredienser undervejs. Til sidst lykkes det. Den endelige opskrift er skrevet ned i detaljer: 2 poser skumfiduser, 200 g. sukker, 2 æg osv. Den detaljerede beskrivelse gør det let at bage kagen igen (at implementere den i praksis) både for dig selv og for andre, der synes kagen lyder god. Mens skumfiduskagen stadig er på idéniveau, kan opskriften tage mange mulige former. Reduceringen til praksis handler om at reducere disse muligheder til én opskrift, én kage. En udviklingschef fra teaterverdenen fortæller i et interview: Det er vigtigt at få konfronteret ideen: Holder den overhovedet vand? Ellers bliver det et uklart projekt. Resultatet afhænger fuldstændigt af, hvor klare vi har været og hvor kritiske vi har turdet forholde os til ideen. Processen fra idé til praksis er således et langt stykke hen af vejen et spørgsmål om at træffe valg og forholde sig kritisk til idéens realiseringsmuligheder. Idémanden og opfinderen Vejen fra idé til opfindelse handler om at designe en løsning på problem/mulighed/behov baseret på den idé, der er opstået gennem en kreativ proces. Og idéens ophavsmand er ikke nødvendigvis den rette til at designe opfindelsen. Det vidner Projekt Sociale Opfindelser om flere eksempler på. Èt eksempel er en yderst idérig mand, der er diagnosticeret ADHD. Han oplever problemer knyttet til socialt udsathed på egen krop og har mange idéer og løsningsforslag. Men han har ikke selv de fornødne kompetencer og ressourcer til at etablere fx projekthuse, der hjælper socialt udsatte i beskæftigelse eller organiserer nødhjælp til udviklingslande. Et andet eksempel er en kvindelig sygeplejerske, der har fået en idé. Hun vil lave bamser til børn, som er ramt af kræft enten på egen krop eller som pårørende. Bamserne skal fungere som 33\n34 fortrolige og dagbøger. Børnene kan fortælle bamsen om sorger og glæder og bamsen optager børnenes fortællinger, så de kan gemmes og lagres. Idé, formål og anvendelse har kvinden bag idéen styr på. Men hun er ikke IT-ingeniør og kan derfor ikke designe de IT-løsninger, der skal til for at bamsen kan blive til virkelighed. Bamsen er derfor stadig en idé ikke en opfindelse da designet endnu ikke er beskrevet og reduceret til praksis. Først når IT-løsningerne, selve bamsen og bamsens organisatoriske anvendelse er beskrevet i detaljer (skal den sælges i legetøjsforretninger, udleveres på hospitaler, indgå i samtalegrupper osv.?), kan der være tale om en egentlig social opfindelse. I den forstand kræver vejen fra idé til opfindelse særlige fagspecifikke kompetencer og som oftest et samarbejde mellem flere forskellige aktører, der bidrager med hver deres idéer, viden og faglighed. Et enkelt blik på andre felter, der arbejder professionelt og specialiseret med design og udvikling illustrerer pointen. En tøjdesigner eller en ingeniør arbejder sjældent alene. De er typisk allieret med en salgsafdeling, en produktionsafdeling mv. Og hver afdeling supplerer hinanden i processen fra idé til produktion/implementering i praksis. Hvorfor skulle det være anderledes for sociale opfindere? En opfindelse tager den tid, som en opfindelse skal tage Det kan tage lang tid at udvikle en velbeskrevet social opfindelse. Processen kan karakteriseres som eksperimenterende, analyserende og designorienteret. Canadieren D. Stuart Conger har opstillet en fasemodel for sociale opfindelser. Han kalder den Twelve Stages. Sammen med Stuart Conger har Projekt Sociale Opfindelser videreudviklet denne model. Modellens trin 1-2 beskriver de første skridt fra idé hen mod en social opfindelse. Trin 3-9 er selve opfindelsesfasen, hvor opskriften præciseres, afprøves og justeres gentagne gange til den endelige opskrift er detaljeret beskrevet. Endelig er trin 10-12, implementeringsfasen, hvor opfindelsen afprøves og skaber værdi i praksis (mere om denne fase i næste afsnit). Conger beskriver de tolv trin således: Idé til opfindelse 1. Forundersøgelse: Denne fase omfatter en undersøgelse af problemet og forsøgte løsninger til dato. Gennemgangen omfatter en undersøgelse af forskningslitteraturen, en undersøgelse af kravene i den situation og en vurdering af forskellige teorier og metoder til intervention. Forundersøgelsen resulterer i foreløbige specifikationer for de ønskede resultater, indkredser de færdigheder eller andre faktorer, der kræves for at nå resultaterne og udformer de overordnede strategier for at nå disse mål. 2. Udforskende udvikling: Dette er udarbejdelsen af de første programstrategier, metoder og materialer, og en undersøgelse for at vurdere gennemførligheden af de foreslåede løsninger. Denne fase kan indebære en omformulering af forundersøgelsen, men under alle omstændigheder vil fasen resultere i mere detaljerede specifikationer og ressourcebehov. Opfindelsesfasen 3. Prototypeudvikling: Denne etape omfatter forberedelsen af et detaljeret program, strategier, metoder og materialer, evalueringssystemer samt eventuel uddannelse af personale til at foretage vurderinger. Omkostninger, tid og ressourceskøn er lavet. 4. Pilotundersøgelse: I denne fase testes den nye prototype. Der tages hensyn til tilstrækkelig kendskab til problemet og prototypen til at tillade nødvendige revurderinger og revideringer, herunder specifikation af 34\n35 logiske alternativer. 5. Udvidet udvikling: Denne fase er ombygningen eller videreudvikling af hele programmet, herunder strategier, metoder og materialer, evalueringssystemer og eventuelle træningsprogrammer. 6. Programeksperimenter: Denne fase omfatter formelt strukturerede, systematiske og eksperimentelle forsøg på at afprøve alternative programelementer, af værdien af programmet med forskellige grupper eller under andre omstændigheder. Denne fase kan indebære gentagne test af alle eller udvalgte dele af programmet. 7. Programformalisering: Programmets udviklingsproces er hovedsagelig en sekvens af søge-lære interaktioner med modifikationer efter hver prøve for at tilnærme de konsekvenser, der søges. Den cykliske natur af den proces betyder, at hver etape af dette punkt kan have været gentaget flere gange. Forberedelsen af programmet til en formel model, som kan bruges andre steder med forudsigelige resultater, skal finde sted på det optimale tidspunkt og overvejer resultaterne af evalueringen og presserende behov for programmet. 8. Felttest: Når en tilfredsstillende program model er udarbejdet, skal det testes under normale driftsbetingelser. 9. Operativ systemudvikling: Systemerne er forberedt til dem, der gennemfører programmet samt for den administrative støtte til personale og kontrolorgan. Innovations- og implementeringsfasen 10. Demonstrationsprojekt: Dette er det første større forsøg på at fremme vedtagelsen af det nye program. 11. Formidling: Publiceringer, seminarer, konferencer, udgivelse af bøger og andre dokumenter er nødvendige. Få akademiske, faglige og administrative grupper til at støtte en udbredt anvendelse af produktet. 12. Installation: Konsulentydelser og uddannelse af personale er fastsat således, at programmet vil være tilfredsstillende vedtaget. En væsentlig pointe er her, at opfinderen kan bevæge sig frem og tilbage mellem de enkelte faser og at faserne kan overlappe hinanden. Opfindelsen kan være længe undervejs. Opfindelsens kritiske ven D. Stuart Conger betoner i øvrigt et evalueringselement i opfindelsesprocessen vel at mærke en udviklingsorienteret evaluering 40. Evalueringen skal indtænkes allerede i forbindelse med de første pilotstudier og følge processen fra idé, til detaljeret beskrivelse af opfindelsen og implementering i praksis. Metoderne er deltagelse og observation snarere end kvantitative effektstudier. Evalueringen er med til at kvalificere og forfine opfindelsen undervejs. Conger henviser her til Gamble, der beskriver Developmental Evaluation som metode. Gamble skriver: 40 Conger\n36 Evaluation is about critical thinking; development is about creative thinking. Often these two types of thinking are seen to be mutually exclusive, but developmental evaluation is about holding them in balance. What developmental evaluation does is combine the rigour of evaluation, being evidence-based and objective, with the role of organizational development coaching, which is change-oriented and relational (Gamble 2008: 18). I udviklingsorienteret evaluering er evaluator positioneret som en del af det team, der arbejder med at konceptudvikle, designe og teste nye tilgange. Der er altså ikke tale om en ekstern effektevaluering, men derimod en kritisk ven, der hele tiden har øje for, om opfindelsen lever op til sit formål og stiller kritiske spørgsmål undervejs i udviklingsprocessen. Også den australske Management Advisory Committee ser denne rolle som central. De kalder imidlertid den kritiske ven for Agent Provocateur 41. Den kritiske ven undersøger løbende opfindelsens effekt/udbytte. Hvis en social opfindelse fx ikke ser ud til at gavne den gruppe, opfindelsen var tiltænkt, spørger evaluator: Hvorfor og hvad skal der til for at gøre opfindelsen bedre?. På den måde er evaluator en aktiv og central del af design- og udviklingsprocessen. Gamble skriver følgende om den kritiske rolle: Developmental Evaluation creates a space to challenge and question in a way that does not stifle creativity, including creating the conditions for attention to the evaluation process. ( ) DE requires that people understand, that the evaluation process is in fact part of the work. 42 Når evaluator skal spille en central rolle i design- og udviklingsprocessen - og fungere som en integreret del af opfindelses-teamet - er det en fordel, at evaluator har et godt kendskab til feltet. Det gør evaluator i stand til at stille relevante kritiske spørgsmål undervejs og spotte relevante udfordringer i praksis 43. Gamble understreger desuden, at en række forskellige kompetencer er nødvendige for at være en god udviklingsorienteret evaluator en kritisk ven: Multiple skills are needed to be effective as a developmental evaluator. Developmental evaluators are often generalists able to assess what is needed and drawn upon an array of skills and competencies. Particularly usefull are skills in synthesis, listening and asking difficult questions in a non-judgemental way. 44 Den kritiske ven kan fx løbende spørge 45 : Vi har ændret retning/formål i opfindelsen er vi ok med det? Skal vi klargøre de implicitte mål, vi ser ud til at forfølge? Hvorfor/hvorfor ikke? Vi ser ud til at følge underliggende antagelser lad os klargøre dem, så vi bedre kan se, om de holder stik undervejs? 41 Management Advisory Committee 2010: Empowering change: Fostering Social Innovation in the Australian Public Service. 42 Gamble 2008, s Gamble 2008 og Krevi Gamble 2008, s Conger\n37 Eksemplet i tekstboksen viser, hvordan udviklingsorienteret evaluering fokuserer på læring og analyse af, hvorfor en opfindelse ikke virker efter hensigten. Og hvordan evalueringen gør opfindelsen bedre. Derved adskiller den udviklingsorienterede evaluering sig fra den omsiggribende effekt- og procesevaluering, der hersker på en række områder i dagens Danmark også i socialt arbejde. Fra politisk side stilles der krav om eksterne evalueringer af så godt som alle initiativer finansieret af offentlige midler. Eksempelvis afsættes der hvert år millioner af kroner til eksterne evalueringer af initiativer støttet af Satspuljemidlerne. Og det er der for så vidt god ræson i; for hvorfor bruge ressourcer på initiativer, der ikke virker efter hensigten? Socialt Udviklingscenter SUS s erfaring både som projektmager og ekstern evaluator er imidlertid, at de eksterne evaluatorer sjældent opfattes som kritiske venner, der indgår aktivt i udviklingsarbejdet. De opfattes snarere som kontrollanter og projektmageren gør sit for at vise, at projektet er en succes i håb om, at finansieringen fortsætter efter endt projektperiode. Der er en frygt for, at nederlagene undervejs får et projekt til at fremstå som en fiasko. Evaluering gør en forskel et eksempel fra Canada Stuart Conger har selv prøvet kræfter med udviklingsorienteret evaluering i opfindelsesprocesser. I modsætning hertil ser den udviklingsorienterede evaluering nederlag og fejlskud som væsentlige læringselementer i enhver udviklingsproces. De gør os klogere og opfindelserne bedre. Men den læring er lettere at tage til sig, når evaluator opfattes som en medspiller end når evaluator opleves som en ekstern kontrollant med nøglen til pengekassen 46. Derfor er den udviklingsorienterede evaluering - hvor evaluator er en integreret og accepteret del af opfindelsesprocessen - central på vejen fra idé til opfindelse. Den udviklingsorienterede evaluering er desuden central, fordi den sikrer, at opfindelsen og den endelige opskrift dokumenteres og beskrives detaljeret. Med andre ord er det netop gennem evalueringsprocessen den løbende læring, udvikling, forfinelse og kvalificering at den sociale opfindelse bliver til! I forbindelse med udviklingen af den sociale opfindelse: Life Skills training et uddannelsesprogram med fokus på at opkvalificere voksne, der stod uden for arbejdsmarkedet på grund af et utilstrækkeligt uddannelsesniveau. Evalueringen af det første kursusforløb viste, at selvom kurset opkvalificerede deltagernes kommunikative kompetencer som ønsket skabte det ikke den ønskede forandring i deltagernes livssituation. Deres problemer med familie, venner, naboer mv. var ikke løst, da deltagerne vendte tilbage til et nærmiljø, der var uændret. Kurset havde med andre ord overset selve kernen i deltagernes problemstillinger. Denne erkendelse betød, at kursets formål blev justeret. Fokus flyttede sig fra kommunikative kompetencer til problemløsning i situationer knyttet til såvel arbejde som familie, venner, nærmiljø og fritid. Kurset blev mere handlingsorienteret og det viste sig at gøre en afgørende forskel for deltagernes udbytte. Kilde: Artikel af D. Stuart Conger 2010: Evaluating Social Innovations. Ikke publiceret. Sendt til Anne Sørensen 3. juni. 46 Krevi\n38 (5.2) Opfindelsen har opfindelseshøjde Som tidligere nævnt er en social opfindelse den første af sin slags. Opfindelsen adskiller sig fra den gode idé ved per definition altid at have opfindelseshøjde. Det har idéen ikke nødvendigvis. Ifølge canadiske D. Stuart Conger kan en og samme idé forekomme mange gange, synkront, forskudt og forskellige steder. En opfindelse kan kun forekomme én gang. På denne vis er en opfindelse den første opståen af en idé. Også her bliver opskriften - den detaljerede beskrivelse af opfindelsen afgørende. Med sammenligning til produktinnovationen, så skal ideen til produktet beskrives så udførligt (og i de fleste tilfælde med en prototype), at et patentbureau har tilstrækkeligt information og beskrivelse til at kunne lyse patent på opfindelsen 47. Denne erfaring vækker genkendelse i Projekt Sociale Opfindelser, hvor Socialt Udviklingscenter SUS løbende har modtaget bud på sociale opfindelser. Mange bud lyder ikke i første omgang som sociale opfindelser, men ved at give opfinderne en chance for at fortælle mere, viser det sig ofte, at der rent faktisk er tale om en opfindelse med opfindelseshøjde. Lee Frank (som blev omtalt i afsnit 2) lader sig inspirere af den amerikanske patentlovgivning og beskriver meget tilsvarende, at it requires the invention to be both functional and unique 48. Unik refererer til, at den er den første af sin slags, mens funktionel referer til, at det skal være beskrevet til praksis altså det som i fagtermer kaldes reduceret til praksis. I en nordamerikansk (Canada og USA) kontekst kan de fleste sociale opfindelser patenteres, hvilket ikke så sjældent ses. Det kan de, fordi man i disse lande kan patentere koncepter og processer. I disse lande er det derfor oplagt at tale om, at en opfindelse adskiller sig fra en idé ved, at opfindelsen er patenterbar. Og dette er op til patentbureauerne at afgøre. 49 I Europa og dermed Danmark forholder det sig anderledes. Her kan en idé, et koncept eller en procedure ikke patenteres. Meget skriftlighed er naturligvis omfattet af ophavsretsloven 50, ligesom varemærkebeskyttelse kan bringes i spil. Ophavsret er som udgangspunkt lavet for at beskytte litterære eller kunstneriske værker. Men journalister, hvis artikler ikke nødvendigvis er litterære, benytter ofte ophavsretsloven til at beskytte deres journalistiske arbejde. Sociale opfindere kan således muligvis også beskytte deres opfindelser eller i det mindste formuleringerne heraf gennem brug af ophavsretten under henvisning til fx projektbeskrivelsen som faglitterært værk. 47 Ifølge D. Stuart Conger jf. telefonsamtale med Andreas Hjorth Frederiksen 10. november Frank 2003, s Se fx: 50 Beskyttede værker: 1. Den, som frembringer et litterært eller kunstnerisk værk, har ophavsret til værket, hvad enten dette fremtræder som en i skrift eller tale udtrykt skønlitterær eller faglitterær fremstilling, som musikværk eller sceneværk, som filmværk eller fotografisk værk, som værk af billedkunst, bygningskunst eller brugskunst, eller det er kommet til udtryk på anden måde. Stk. 2. Kort samt tegninger og andre i grafisk eller plastisk form udførte værker af beskrivende art henregnes til litterære værker. Stk. 3. Værker i form af edb-programmer henregnes til litterære værker. 38\n39 Det kunstige juletræ: Idé eller opfindelse? En af de helt store barrierer for opfindelser er ifølge medicinalinnovatøren Ed Zimmer den totale mangel på forståelse af forskellen mellem en idé og en opfindelse. En idé er reelt blot en problemformulering. En opfindelse er en løsning på det problem. 51 Et eksempel: Forestil dig, at det kunstige juletræ ikke er opfundet og at du er kommet frem til den idé, at et kunstigt juletræ ville kunne sælge og løse en udfordring eller et problem. Folk ville ikke behøve at købe et nyt juletræ hvert år, det skal ikke vandes, man skal ikke samle grannåle fra gulvet og man skal ikke besvære sig med at skille sig af med træet. Og så vil det selvfølgelig redde livet for de rigtige grantræer. Du er overbevist om, at det er en god idé, så du skynder dig til en patentadvokat. Desværre fortæller advokaten dig, at du ikke kan få patenteret en idé. Du skal reducere ideen til praksis. Det, som du kan patentere, er udelukkende implementeringen af din idé, dvs. et design eller en konstruktion. Du skynder dig hjem og laver forskellige designs og optegninger og vender tilbage til patentadvokaten, der foretager en patentsøgning og fortæller dig, at dit juletræ kan patenteres. Din opfindelse er beskyttet! Ingen kan nu kopiere din nytænkning. Her kommer problemet og misforståelsen: Du har patenteret dit design til et kunstigt juletræ, dvs. udformningen, den specifikke sammensætning af komponenter og materialer. Men det står enhver frit for at kopiere din idé om et kunstigt juletræ og ligesom dig løse de problemer, som de rigtige juletræer skaber. Heri består forskellen på en idé og en opfindelse. For så vidt patenterbare opfindelser. Sociale opfindelser er oftest ikke-patenterbare Men hermed er udfordringen ikke løst i forhold til at adskille idéen fra den sociale opfindelse så langt fra endda. I forhold til en langt overvejende del af sociale opfindelser er det slet ikke muligt at tale om patentering og slet ikke i Danmark, hvor patenteringskriterierne udelukkende gælder fysiske opfindelser. Som nævnt kan man i lande udenfor Europa, fx USA og Canada, patentere metoder, koncepter og procedurer. Dette betyder også, at en række nye metoder i det sociale arbejde er blevet patenteret og i nogle tilfælde kommercialiseret. I EU kan metoder og koncepter ikke patenteres. Sociale opfindere har dermed ikke mulighed for at beskytte deres opfindelse juridisk. Denne beskyttelse ville i en periode give opfinderen eneret på opfindelsen og dermed retten til at kapitalisere og indtjene den investering, der har ligget i udviklingsfasen, sådan som vi kender det fra produktinnovationen. Til gengæld får vi i Danmark og EU et socialt udviklingsmiljø, der ikke er præget af beskyttelse og juristeri. Vi nærmer os med andre ord et socialt opfindelsesmiljø, der i sig selv er socialt et åbent innovationsmiljø, hvor kopiering er tilladt, fordi det kommer andre mennesker til gavn. 51 Zimmer, s.1 39\n40 (5.3) Idé vs. opfindelse - eksempler fra virkelighedens verden Erfaringerne fra Projekt Sociale Opfindelser er, at der findes masser af originale idéer. Og at originale idéer er relativt lette at producere ved hjælp af kreativitetsfremmende metoder (jf. afsnit 4). Det svære er netop at gøre idéen til en opfindelse. Mange gange lykkes det aldrig men det betyder ikke at idéudviklingen skal negligeres: den originale idé er netop forudsætningen for en social opfindelse. En social opfindelsescamp der er stadig lang vej til opfindelserne Et eksempel fra projektet er Den Sociale Opfindelsescamp Konceptet var: 50 sociale idémagere 10 mennesker berørt af socialt udsathed 100 sociale opfindelser på 24 timer Campen blev afholdt med stor succes i september De 10 mennesker berørt af socialt udsathed formulerede en række centrale problemstillinger, der dannede udgangspunkt for de kreative processer. På 24 timer blev der produceret 117 idéer til, hvordan problemstillingerne kan løses. Mange af de 117 idéer er præget af stor originalitet. Men få er på nuværende tidspunkt så velbeskrevne, at de kan kaldes for sociale opfindelser. De er endnu ikke reduceret tilstrækkeligt til praksis. Spørgsmålet til hver af disse idéer er: hvad har idéen brug for, for at blive en social opfindelse? Nogle har brug for konceptudvikling. Andre har brug for solidt kendskab til strukturer og rammer for socialt arbejde i dagens Danmark. Og nogle har brug for kompetencer til at udvikle de tekniske løsninger idéen efterspørger. Idéerne skal reduceres til praksis. Når opskriften er længe undervejs Andre eksempler fra praksis viser, at vejen fra idé til opfindelse kan være lang. Eksempelvis har den sociale opfindelse Refunders været en del af Projekt Sociale Opfindelser i et års tid. Den startede som en idé: at nogen roder i skraldespande efter tomme pantflasker, fordi de har brug for pengene, mens andre smider de tomme flasker i skraldespanden, fordi de er ligeglade med pengene. Hvorfor får dem, der roder i skraldespandene ikke lettere adgang til de tomme flasker? Idéen er således at skabe et koncept, hvor hjemløse eller andre socialt udsatte kan hente tomme flasker i private husstande. Det lyder simpelt, men reduceringen til praksis har haft mange former, potentielle samarbejdspartnere mv. i processen frem imod at lave en egentlig projektbeskrivelse og -ansøgning. Et andet eksempel er Socialt Udviklingscenter SUS s Projekt Mikrolån. Projektet tog udgangspunkt i idéen bag Grameen Bank, der giver mikrolån til ressourcestærke borgere i fattige lande. SUS gav idéen omvendt fortegn og skabte en ny idé: at give mikrolån til fattige borgere i et ressourcestærkt samfund. Med midler fra Socialministeriet er idéen siden 2008 forsøgt implementeret i praksis. Men det viste sig, at idéen ikke var tilstrækkeligt reduceret til praksis til implementeringsdelen. Fx viste det sig hurtigt, at den originale idé fra Grameen Bank kun kunne tjene som inspiration tilpasningen til en dansk kontekst og en ny målgruppe indebar en genopfindelse af mikrolånskonceptet. Med andre ord startede Socialt Udviklingscenter SUS 40\n41 forfra. I stedet for den direkte implementering er idéen blevet udviklet, afprøvet, justeret og tilpasset siden 2008 med mange udfordringer og forhindringer undervejs. I dag ultimo er det nye koncept netop blevet detaljeret beskrevet og klar til anvendelse af andre. Opskriften er netop blevet klar. Projekt Mikrolån kan derfor karakteriseres som en idé, der længe har været på vej mod en social opfindelse. Først nu, hvor konceptet er detaljeret beskrevet, kan opfindelseshøjden vurderes. (5.4) Opfindelser på vej hvad kan vi lære af den historie? Den overordnede konklusion er, at en idé bliver til en social opfindelse, når idéen reduceres til praksis og når reduktionen til praksis har opfindelseshøjde. Reduktionen til praksis indebærer, at idéen er gået fra at være en original men løs tanke, til en detaljeret beskrivelse af, hvordan idéen udformes i praksis: Et egentligt design af opfindelsen eller metaforisk set en opskrift. Processen fra idé til opfindelse kan karakteriseres som: En metodisk proces, der kræver fagspecifikke kompetencer og i de fleste tilfælde flere samarbejdspartnere, der supplerer hinanden kompetencemæssigt En proces, der kræver stor tålmodighed opfindelsen kan være længe undervejs En proces, der kræver ro til fejltrin på vejen En proces, hvor lærende og udviklingsorienteret evaluering er central og integreret i opfindelsesprocessen evaluatoren er en kritisk ven, der stiller spørgsmål undervejs og indgår i formuleringen af selve opfindelsen En forudsætning for at opfindelseshøjden kan vurderes først når opfindelsen er beskrevet i detaljer, er det muligt at afgøre, om opfindelsen er den første af sin slags. Med den opskrift på plads er det tid til at implementere opfindelsen i praksis at skabe innovation. 41\n42 (6) Opfindelse vs. innovation at give værdi i praksis Den væsentligste distinktion mellem idéen og den sociale opfindelse er som tidligere nævnt, at opfindelsen er reduceret til praksis og dermed ikke længere blot en idé. Adskillelsen mellem den sociale opfindelse (engelsk: invention) og social innovation er mindst lige så væsentlig og måske i endnu højere grad udsat for sproglig forvirring. Innovation som begreb bliver ofte fortolket på tre forskellige måder. Disse tre fortolkninger bliver oftest anvendt i flæng og uden klar adskillelse: Innovation som helhedsproces fra problemformulering til implementering Innovation som raffinering og realisering af opfindelsen Innovation som produkt dvs. en innovation (6.1) Hvad er innovation? Du kan godt være kreativ uden at være innovativ, men du kan ikke være innovativ uden at være kreativ. - Ernest Holm Svendsen I den bredeste forstand defineres innovation som alt nyt, der virker 52. Den mest udbredte, folkelige betydning og anvendelse af begrebet innovation er meget ofte som en kreativ helhedsproces, der starter ved en problemformulering og ender i en implementering. Innovation bliver således i dagligdagstale brugt som synonym for en udviklingsproces fra start til slut. Det samme gør sig gældende, når talen falder på social innovation. Den Store Danske Encyklopædi definerer innovation således: Innovation, (af lat. innovatio 'fornyelse', af in- og afledn. af novus 'ny'), udvikling af en ny idé og dens realisering i praksis. Der kan fx være tale om nye produkters introduktion på markedet, indførelse af nye tekniske løsninger, rutiner og fremgangsmåder i såvel private som offentlige organisationer, nye samværsformer eller indarbejdelse af nye skikke og adfærdsregler i samfundet. Det centrale ved en innovation er, at den som ny idé får en faktisk anvendelse. 53 Denne definition inkluderer således udviklingen af idéen i innovationen, men fokuserer dog primært på realiseringen af idéen, introduktion på markedet osv. og understreger, at det centrale i innovationen er den faktiske anvendelse. 52 Dunleavy, Patrick (2006), gengivet fra Junge og Lustrup 2009, s %A6kst/innovation?highlight=innovation 42\n43 Realisering og markedsintroduktion I faglitteraturen forholder det sig ganske anderledes. I den meget udbredte faglitteratur, der beskæftiger sig med produktinnovation eller innovation til kommerciel anvendelse er den hyppigste (og simpleste) definition, at innovation er kommercialiseringen af en opfindelse. I relation til sociale opfindelser og social innovation må en alternativ adskillelse dog bringes i spil. Innovationsforskeren Jan Fagerberg fra Oslo Universitet formulerer forskellen således: An important distinction is normally made between invention and innovation. Invention is the first occurrence of an idea for a new product or process while innovation is the first attempt to carry it in to practice. 54 Det, som er centralt i denne definition, er, at innovation således er realiseringen eller implementeringen af en opfindelse, uanset om målet er en kommercialisering, markedsintroduktion eller sociale formål. Innovation ses ofte defineret som opfindelser og ideer, der er omsat til produkter eller tjenester, der er bragt til markedet. Innovation er altså processen fra ide til faktura. Innovation indebærer således tre elementer: En ny idé, at denne omsættes til et nyt eller forbedret produkt og endelig, at dette markedsføres. Copenhagen Business School definerer innovation ved Innovation opstår, når teknologi og opfindelser kombineres med forretningsforståelse i bestræbelsen på at løse reelle udfordringer og problemstillinger. 55 Innovation genererer merværdi Imidlertid er denne definition særligt i relation til social innovation for snæver, idet den begrænser sig til et produkt det være sig konkret eller i form af en serviceydelse. Innovation omfatter nemlig også såkaldt procesinnovation. Det er idéer, der har som mål at introducere forbedrede processer i organisationen. Ved processer forstås her alle organisationens interne funktioner og organisering, fra behovs- og markedsovervågning, finansiering og produktudvikling til administration, produktion, ledelse og markedsføring. Med tilførsel af elementet ny viden, i videste forstand, som et grundlæggende element for innovation, når vi hermed frem til en definition af innovation som: Aktiviteter, som på grundlag af ny viden, udvikler nye muligheder, der ved udnyttelsen genererer en merværdi. 56 Styrken ved denne definition er, at den på en gang er kort og alligevel meget bred. Dens svaghed er de meget brede begreber: aktiviteter, ny viden, udvikling, nye muligheder, udnyttelse og merværdi. Begrebet aktiviteter henviser til, at innovation ikke er resultatet af en pludselig indskydelse eller inspiration, men af en bevidst stræben igennem et forløb, fra tilegnelse af ny viden, over bearbejdning heraf og 54 Fagerberg\n44 generering af idéer og muligheder, til udvælgelse og udvikling af produkter og processer til udnyttelse gennem markedsføring eller implementering. Ny viden må som nævnt anses som et iboende element. Innovation vil jo altid betyde, at noget gøres anderledes eller på en anden måde, hvilket nødvendigvis må indebære ny viden. Derimod er der ingen krav til den nye videns kvalitet, omfang eller natur. Det behøver altså ikke være viden, der knytter sig til ny banebrydende grundforskning eller som objektivt er ny, blot den er ny for de involverede. Ofte er der tale om gammel viden, der anvendes på en ny måde. Det er således væsentligt at forstå, at innovation omfatter en proces, der bearbejder den nye viden og genererer nye idéer, hvoraf de bedste udvikles til nye muligheder. Ofte opstår de nye muligheder i krydsfeltet mellem forskellige typer viden, eller når kendte elementer kombineres på nye måder. Et typisk eksempel kunne være en udvidet erkendelse af brugernes (eller kundernes) behov kombineret med nye færdigheder eller teknologiske muligheder i organisationen, svarende til den såkaldt brugerdrevne innovation. Endelig er det et krav, at produktet eller processen udnyttes gennem markedsføring eller implementering på en måde, der genererer en merværdi. For processer betyder det en forbedret og i sidste ende mere lønsom drift af organisationens, institutionens eller det offentliges ressourcer. Nye eller forbedrede produkter og serviceydelser skal generere en merværdi for kunderne, brugerne eller borgerne. Opfindelse er alkymi innovation er at give guldet værdi Dorthe Junge og Peter Lustrup anvender i deres publikation Social Innovation En guide til rejse i ukendt land følgende definition af social innovation: Social innovation er gennemførelsen af en ny idé, der opfylder et socialt behov samt skaber positiv og radikal forandring af livsbetingelser for den eller dem, der har behovet. Social innovation har en virkningsfuld og vedvarende effekt. Social innovation er skalerbar og har potentiale til at blive udbredt til andre områder. 57 Junge og Lustrup forholder sig således i deres definition af social innovation ikke til den sociale opfindelse, men det væsentlige er udeladelsen af idéudviklingen og fokuseringen på gennemførelsen af idéen. I nærværende fortolkes Junge og Lustrup anvedelse af idé til også at inkludere sociale opfindelser, men således ikke eksklusivt. Men William Buxton, rektor på Buxton Design, understreger vigtigheden af opmærksomhed på forskellen mellem opfindelse og innovation: Innovation is much more about prospecting, mining, refining and adding value than it is about pure invention og han fortsætter senere: Innovation is far more about * + adding value to gold than it is about alchemy. 58 Dermed understreger William Buxton, at innovationen er noget, som ligger udover opfindelsen (som han humoristisk referer til som alkymi), og som oftest kommer efter selve opfindelsen. 57 Junge og Lustrup 2009, s Buxton\n45 (6.2) Én opfindelse = flere innovationer D. Stuart Conger definerer social innovation, og formulerer forskellen på social innovation og social opfindelse, således: I think it would be correct to say that invention is the very first time something was created. You might think of it as something that could be patented or copyrighted. Innovation, on the other hand, is the first time an invention is introduced in an organization. You can see that an invention may result in thousands of innovations in many organizations. 59 Figur 7: Én social opfindelse kan være genstand for mange forskellige sociale innovationer. Forståelsen af den sociale opfindelse versus den sociale innovation kan i D. Stuart Congers optik eksemplificeres således: En organisation opfinder en total ny og banebrydende procedure for socialt arbejde med psykisk syge mennesker. Opfindelsen er reduceret til praksis, idet proceduren er nøjagtigt og detaljeret beskrevet. Herefter promoveres og implementeres opfindelsen i en række tilbud i socialpsykiatrien. For disse tilbud er der tale om sociale innovationer, dvs. implementeringer og realiseringer af sociale opfindelser. Adskillelsen mellem opfindelse og innovation er central, idet de to processer, nemlig opfindelsesprocessen og innovationsprocessen, kræver væsensforskellige tilgange og kompetencer: The skills required to invent 59 D. Stuart Conger i til Andreas Hjorth Frederiksen, 28. Oktober\n46 something are very different from those of promoting the adoption of the invention, and again the skills of implementing an innovation in an organization require a different set of competencies. 60 Der er således forskel på, hvilke kompetencer, der skal være til stede I en opfindelsesproces, og hvilke kompetencer, der skal være til stede i en innovationsproces. Mere om dette i afsnit 9.1. Såfremt en social opfindelse eller bare social nytænkning generelt skal have grobund for spredning og videreudvikling og være genstand for flere innovationer, så er det en væsentlig faktor, at opfindelsen er metodisk og grundigt beskrevet. Det er vigtigt af tre grunde: 1) En grundigt beskrevet social opfindelse vil være lettere at adoptere for andre, idet opskriften således kan følges. 2) En metodisk beskrevet social opfindelse kan være genstand for innovation og videreudvikling, fordi man ved, hvilke elementer, man beholder og hvilke man erstatter i forhold til den oprindelige opskrift. 3) En velbeskrevet social opfindelse vil være lettere at dokumentere effekten af og dermed lettere at finde eventuelt finansiering eller opbakning til. Dette vil lette både den første og efterfølgende innovationer og adoptioner af opfindelsen. Det kan med ret stor sikkerhed siges, at der går meget merværdi tabt i det sociale udviklingsarbejde herhjemme, fordi eksempelvis nye metoder ikke beskrives eller fordi formidlingen er for dårlig. I fx USA, Storbritannien og Canada er beskrivelsen og formidlingen af metoder, koncepter og procedurer i den sociale innovation langt mere udbredt. Dette giver mulighed for videreudvikling og innovation og ikke blot genopfindelser. I følge D. Stuart Conger kan en social opfindelse således resultere i tusindvis af innovationer af opfindelsen. Men, vil Ogan Gurel, professor på University of Illinois, hævde, kan det også forholde sig således, at innovationen involverer en aktivt anvendt kombination af opfindelser: Unlike invention, which often concerns with a single product or process, innovation often involves combination of products and processes that allow the translation of new ideas into tangible societal impact. 61 Dette betyder i relation til sociale opfindelser og sociale innovationer, at en social innovation kan være sammensætningen og realiseringen af flere nye eller eksisterende sociale opfindelser, forskellige teknologier og allerede kendt viden, som bringes i anvendelse på samme tid og i kombination. Dermed også sagt, at nye sociale opfindelser ikke er en forudsætning for social innovation. 60 D. Stuart Conger i til Andreas Hjorth Frederiksen, 28. Oktober Gurel\n47 Figur 8: Social innovation kan være sammensætningen og realiseringen af flere forskellige sociale opfindelser og allerede kendt viden og teknologi. (6.3) Opfindelseshøjden til forskel Det er væsentligt at forstå, at social innovation kan finde sted, uden at en opfindelsesproces finder sted. Dorthe Junge og Peter Lustrup, hvis definition af social innovation er refereret tidligere, siger blandt andet: Social innovation er gennemførelsen af en ny idé, der opfylder et socialt behov * + og uddyber således: Vi fastholder, at en innovation er en ny idé i anvendelsesområdet og ikke nødvendigvis en verdensnyhed. 62 Heri ligger uden at Junge og Lustrup nødvendigvis er klar over det den helt store forskel på social opfindelse og social innovation. Den sociale opfindelse er nødvendigvis og definitorisk en nyhed og måske endda en verdensnyhed. En innovationsproces betyder af og til opdagelsen eller udviklingen af en ny opfindelse. Når der i en eksisterende innovationsproces opstår en idé og en følgelig opfindelse, starter en ny opfindelsesproces. Det forekommer også, at der undervejs i innovationen af en social opfindelse opstår så mange komplikationer, at man reelt må gå så langt tilbage i opfindelsesprocessen eller sågar idéfasen at man i stedet for en innovation ender op med at have kreeret en ny opfindelse, der adskiller sig markant fra den opfindelse, der 62 Junge og Lustrup 2009, s\n48 oprindeligt var ens udgangspunkt. Her er det opfindelseshøjden, der er udslagsgivende i forhold til, om der er tale om en innovation eller en ny opfindelse. Figur 9: Innovationsprocesser kan udvikle sig til nye opfindelsesprocesser. Som eksempel på dette kan fremhæves det tidligere nævnte Projekt Mikrolån. Projekt Mikrolån var oprindeligt inspireret af Muhammed Yunus mikrolånsprojekt. Undervejs i projektudviklingen og i særlig grad i pilotfasen stod det dog klart, at det eneste de to mikrolånsprojekter havde til fælles var navnet og et relativt begrænset lånebeløb. Projektet var oprindeligt tænkt som en adoption af den velkendte Grameen Banks mikrolånsprojekt, der er metodemæssigt velbeskrevet. Men i forsøget på at adoptere denne sociale opfindelse til en dansk kontekst viste der sig udfordringer og behov, som metoderne i originalen ikke tog højde for. Og mere end dette. Der var tale om en helt ny målgruppe i en helt anden kontekst. Det oprindelige projekt rettede sig mod ressourcestærke mennesker i et ressourcesvagt samfund, mens et dansk projekt skulle rette sig mod ressourcesvage mennesker (særligt socialt udsatte) i et ressourcestærkt samfund som det danske. Det betød, at hvor mikrolånet, altså pengene, var den drivende kraft i det oprindelige projekt, så måtte metoderne i et dansk projekt rette sig mod at styrke mikrolånernes egne ressourcer, ikke bare deres økonomi. Samtlige processer måtte udvikles på ny. Selve lånet var ikke længere den afgørende faktor, men det var derimod stabiliseringen af overførselsindkomsten og de psykologiske faktorer ved at blive opfattet som kreditværdig. I originalprojektet hæfter lånerne kollektivt, hvilket er et af fundamenterne i Grameen Banks metode. Dette kunne ikke adopteres. Og mange flere ændringer kom til, da projektet skulle realiseres og tilpasses det danske offentlige system. Der var nu tale om helt nye kombinationer af mål og midler og der blev ikke genbrugt en eneste af de oprindelige metoder eller mekanismer fra Yunus mikrokreditsystem. Der var derfor ikke længere tale om en innovation af Yunus system, men om en ny social opfindelse, der adskilte sig markant fra den sociale opfindelse, som havde været inspirationen. 48\n49 Radikal innovation vs. inkrementel innovation Der findes i innovationslitteraturen to begreber, som endnu ikke har været omtalt i ovenstående, nemlig radikal innovation og inkrementel innovation, som kan være brugbare at bringe i spil. Dikotomien mellem radikal innovation og inkrementel innovation opstod i slutningen af 1970 erne og har mange fædre. 63 Radikal innovation oversættes ofte med gennembrudsinnovation (breakthrough innovation), mens inkrementel innovation betyder gradvis innovation. Den elektriske pære kan siges at være et eksempel på radikal innovation et nyt produkt, proces eller system, der er resultatet af et teknologisk gennembrud eller anvendelsen af en teknologi, der giver vidtrækkende gennemslagskraft. 64 I relation til social innovation betyder dette, at radikal innovation ofte men ikke altid baserer sig på en social opfindelse, men inkrementel innovation er gradvis social innovation uden anvendelse af en social opfindelse. Det vil hyppigt ses, at store dele af det, som vi betragter og italesætter som social innovation, er gradvis innovation. Det kan ligeledes hævdes, at størstedelen af de almindelige sociale udviklingsarbejder er gradvis, inkrementel innovation og således ikke bringer en social opfindelse til markedet. Junge og Lustrups definition af social innovation inkluderer til en vis grad således inkrementel innovation i deres definition, idet innovationen ganske vist skal skabe radikal forandring for den eller dem, der har behovet, men ligeledes ny idé i anvendelsesområdet og ikke nødvendigvis en verdensnyhed. Dette understreger, som tidligere hævdet, at en ny social opfindelse ikke er en forudsætning for social innovation. Social innovation kan bygge på en eller flere eksisterende sociale opfindelser eller være gradvis innovation, som slet ikke bringer sociale opfindelser i anvendelse. (6.4) Implementering, skalering, adoption, institutionalisering og sociale konventioner Som uddybet ovenfor beskæftiger innovation sig med at sætte et produkt eller en opfindelse i en markedskontekst og dermed give det værdi igennem realisering. Implementering er et ofte anvendt ord for realiseringen af en idé, et projekt eller en metode. Men meget ofte er der i virkeligheden tale om forskellige typer af implementering, der adskiller sig markant fra hinanden. Den egentlige implementering er først en realitet, når hele innovationsprocessen er tilendebragt. Og innovation tager tid. Tag bilen som eksempel: I 1909 var der 621 biler på de danske veje og selvom opfindelsen havde eksisteret i årevis, slog bilen først for alvor igennem i 1960 erne. Og i IT-branchen er det en kendt sag, at der i gennemsnit går 20 år fra opfindelse til innovationen rammer markedet\n50 Sociale konventioner Helt overordnet kan man sige, at en fuldt ud implementeret og adopteret social opfindelse bliver en social konvention. Det betyder, at den sociale opfindelse bliver et indiskutabelt fundament i vores samfund, som vi tager for givet og som til en vis grad er selvbærende. Som eksempler på sociale opfindelser, som er blevet sociale konventioner kan nævnes skriftsproget og demokratiet, men også fx dagpengesystemet og seksualundervisning. Det er dog de færreste sociale opfindelser, der opnår denne stabilitet og status. Og ikke alle sociale opfindelser skal eller kan blive sociale konventioner. Figur 10: Fra social opfindelse til social konvention Vejen til at blive en social konvention er lang, og der er en række forudsætninger, der skal være på plads. For det første skal den sociale opfindelse være skalerbar, dvs. at den sociale opfindelse kan gøres større, således at den kan omfatte fx flere eller andre målgrupper, et større geografisk område, anvendes i en anden offentlig sektor etc. En forudsætning for at opfindelsen kan skaleres er, at den er metodisk beskrevet (jf. forrige afsnit). Skalerbarheden er en essentiel faktor for, at andre organisationer, institutioner eller personer kan adoptere den sociale opfindelse. Når en organisation, fx en kommune, har adopteret en social opfindelse kan den over tid finde en fast plads i organisationen og blive institutionaliseret. Når en social opfindelse institutionaliseres medfører den ofte systemisk forandring, dvs. at den påvirker organisationen og arbejdsprocesserne omkring sig. Når institutionaliseringen er tilendebragt og den systemiske forandring har fundet et roligt leje, kan den sociale opfindelse blive en norm, dvs. at den opfattes som en standard. Forbliver denne norm uimodsagt eller upåvirket over tid, kan den blive en social konvention noget som vi tager for givet som næsten en naturlighed. I innovationen af opfindelsen frem mod fuld implementering er der en række strategiske overvejelser og stadier, herunder skalering, institutionalisering og adoption. Dermed sagt at innovation også i meget høj grad handler om organisering. Skalering og spredning uden for det offentlige Skalering er en hyppigt anvendt metodik i den sociale innovation i Danmark. Oftest ses skaleringen af sociale innovationer (og til dels sociale opfindelser) som en geografisk udbredelse eller udrulning til større 50\nIndledning sociale problemer, idéer,\nIndledning sociale problemer, idéer, opfindelser og innovationer De fleste private forretnings- og produktområder baserer sig på en række teknologiske, metodiske eller organisatoriske landevindinger, der\nSociale Opfindelser. Social+ Hvad kan vi så lære\nHvad kan vi så lære af den historie? Vi startede denne bog med at spørge, hvorfor der findes så lidt tilrettelagt social innovation og realiserede sociale opfindelser og hvorfor så få sociale innovationer