h u sfo r bi 11 sagsbehandlere på én gang Fixerum på vej i de største byer Fra bankrøver til socialarbejder Afhængig af ludomani - PDF\nh u sfo r bi 11 sagsbehandlere på én gang Fixerum på vej i de største byer Fra bankrøver til socialarbejder Afhængig af ludomani\nDownload "h u sfo r bi 11 sagsbehandlere på én gang Fixerum på vej i de største byer Fra bankrøver til socialarbejder Afhængig af ludomani"\n1 h u sfo r bi nr. 6 juni årgang pris 20 kr. 8 kr. går til sælgeren køb af sælgere med synligt id-kort 11 sagsbehandlere på én gang Fixerum på vej i de største byer Fra bankrøver til socialarbejder Afhængig af ludomani Køb kun avisen af sælgere med synligt ID Hus forbi må ikke sælges i togene\n2 h u sfo r bi REDAKTION ANSVARSHAVENDE REDAKTØR Ole Skou Journalistisk redaktør Poul Struve Nielsen FORSIDEFOTO Sanne Berg KORREKTUR Bro Kommunikation A/S LAYOUT salomet grafik KONTAKT REDAKTIONEN tlf , SALGSAFDELING JYLLAND/FYN: Jimmy Rohde, tlf , SJÆLLAND/ØERNE: Morten Munk Hansen, tlf , SÆLGERKONTAKT tlf ADMINISTRATION Rasmus Wexøe Kristensen, sekretariatsleder, , Ole Skou, formand, tlf , Ruth Kristoffersen, bogholder, , UDGIVER Foreningen Hus Forbi Bragesgade 10 B, stuen, 2200 København N Tlf , DISTRIBUTION Boformer for hjemløse, varmestuer, medborgerhuse m.m. kan fungere som distributør for Hus Forbi dvs. være udleveringssted af avisen til sælgerne. Kontakt os på: tlf (se listen af distributører på ABONNEMENT STANDARDABONNEMENT: 465 kroner (12 numre om året inklusive moms, porto og gebyr). STØTTEABONNEMENT: 665 kroner Henvendelser om abonnement på tlf eller BIDRAG Hvis du vil give et bidrag til Hus Forbi, kan du sætte beløbet ind på kontonummer (9541) Mærk indbetalingen bidrag. TRYK Dansk Avistryk OPLAG LÆSERTAL (4. kvartal 2010 & 1. kvartal 2011) ifølge Index Danmark/Gallup ANTAL registrede SÆLGERE 1100 ISSN Næste nummer udkommer den 1. juli 2012 OM HUS FORBI Hus Forbi udkom første gang i 1996 og sælges af hjemløse og tidligere hjemløse eller andre socialt udsatte mennesker. Avisen sætter fokus på udsatte mennesker og fattigdomsproblemer. Formålet er at nedbryde fordomme om marginaliserede grupper både via indholdet af Hus Forbi og i mødet med sælgeren. Hus Forbis sælgere er alle udstyret med et id-kort udstedt af Hus Forbis sekretariat. Salget af Hus Forbi fungerer for sælgerne som et alternativ til tiggeri og eventuel kriminalitet. Indholdet i Hus Forbi produceres primært af professionelle freelancere, fotografer og illustratorer. Hus Forbi er medlem af det internationale netværk af gadeaviser, INSP. leder Mennesket før systemet Det har været alt for nemt for Hus Forbi at finde et par eksempler på mennesker, der har haft et meget stort antal sagsbehandlere i det offentlige sociale system. Jeg vil vove den påstand, at enhver kan blive rundtosset af en tur i karrusellen mellem de forskellige instanser. Men hvordan opleves turen så ikke af borgere, der er blevet kostet rundt med, siden de var børn? Mennesker, som altid er blevet mødt med løftede pegefingre og kolde afvisninger af systemet. Mennesker, som har været turen rundt i fængsler, psykiatriske afdelinger og forsorgshjem. Det er næsten modigt, at de tør blive ved at møde op. Mennesker, som har det så dårligt med de mange forskellige autoriteter, bevæger sig også kun ind i den offentlige labyrint, fordi de ikke har nogen anden mulighed. Pengene, boligen, metadonen og andre livsnødvendigheder befinder sig rundt om et eller andet hjørne inde i labyrinten. Så sker det, at familiefaderen ikke kan klare det længere, ikke kan finde rundt inde i labyrinten. Han glemmer et møde på jobcentret, og så bliver benene sparket væk under ham. Huslejen bliver ikke betalt. Han ryger på gaden, bliver hjemløs, havner på et forsorgshjem. Så må han starte forfra ved indgangen til labyrinten og arbejdet med at skaffe ham en ny bolig kan begynde. Der er ingen tvivl om, at borgerne og især de socialt udsatte borgere ville være bedst tjent med, hvis lovgivningen blev ført tilbage til før kommunalreformen. Socialrådgivernes formand, Bettina Post, har nok også ret i, at det vil være svært for både kommunerne og de ansatte at overskue en ny stor omstrukturering. Alene de mange forskellige ministerier, der styrer borgernes gang gennem labyrinten er jo en bureaukratisk forhindring, der vil noget. Men det er nu engang sådan, at systemet er til for menneskets skyld og ikke omvendt. Derfor er det vel kun rimeligt at forvente, at systemet indretter sig og omstrukturer sig, så det er indrettet på at hjælpe borgerne. Giv dog de mennesker, der arbejder i det offentlige, en chance for at møde os andre som medmennesker. Især når vi har det allersværest, fordi vi ikke har noget sted at bo, er ude i et misbrug og ikke har noget job. Den situation kan enhver havne i. Efter dagpengereformen kan en almindelig parcelhusejer faktisk ende på gaden uden bolig i løbet af få år, hvis tilstrækkeligt mange uheld rammer på en gang. Så vi har alle en interesse i, at mennesker bliver sat før systemet. Poul Struve Nielsen, redaktør indhold nyheder Europamester spiller fodbold med hjemløse Hus Forbi-sælgernes sommertøj x-ord og dusaduku ny hus forbi-sælger Fixerum er en forbedring - Det er bedre at være inde i varmen end ude på et koldt fortov. Jeg bryder mig ikke om at sidde og fixe lige op i hovedet på folk, siger Torben, som er stofmisbruger. Regeringen har lovgrundlaget for fixerum på plads. Hus Forbi rapporterer fra København, Aarhus og Odense. Fanget i labyrinten Folk med sociale problemer vil som alle andre helst behandles som mennesker. Men sådan føler de ikke, de bliver behandlet. Hus Forbi rapporterer fra myndighedernes labyrint. To mennesker, som er faret vild, fortæller deres historier Ludomani også et misbrug Ludomaner er misbrugere, der er afhængige af at spille. Afhængigheden skyldes stoffet dopamin, der frigøres i hjernen. Det er det samme, der foregår, om man er stofmisbruger eller ludoman. Fra bankrøver til socialarbejder Kai har været 20 år i fængsel. Han har røvet banker og været afhængig af heroin. Nu er han fri af stoffer og kriminalitet. Det begyndte med, at han mødte én, der talte til ham som et menneske. Hvis jeg fra starten havde fået den rigtige hjælp, ville det have sparet samfundet for rigtig mange ressourcer og ikke mindst sparet mig for rigtig mange anstrengelser, smerte og tid. Hus Forbi-sælger Ib Maack i åbent brev til socialminister Karen Hækkerup side 22 Vi støtter Hus Forbi v/annemette Lyngh Vil du også støtte Hus Forbi? Det koster kroner om året at få sit firmalogo her på siden. Send en mail til 2 HUS FORBI nr. 6 juni årgang HUS FORBI nr. 6 juni årgang 3\n3 forladte kirker til gæve eksistenser Planerne om at lukke 16 kirker i hovedstadsområdet har nu ført til et krav om, at kirkerne anvendes til boliger for hjemløse. Og kravet kommer ikke fra hvem som helst. Det er direktøren for landets største almennyttige boligselskab, Jesper Nygaard, der har fremsat ønsket i et debatindlæg i Kristeligt Dagblad sammen med adjungeret professor ved CBS (det tidligere Handelshøjskolen) Jørgen Nue Møller. De to fremtrædende boligeksperter forstår ikke, at Kirkefondet, som ejer de fleste af kirkerne, helst vil have dem revet ned eller omdannet til liebhaverboliger. De ønsker i stedet en alliance mellem folkekirken, de københavnske boligorganisationer og de kredse i København, der allerede arbejder med at bistå de socialt udsatte i København. 'Det kunne bringe kirkerne i spil i en hidtil uset effektiv indsats mod hjemløsheden, hvor kirken, kommunen, boligorganisationerne og byens socialt orienterede institutioner og netværk sammen bidrager med husrum, næstekærlighed, byggefaglighed og social indsats', skriver de to debattører. udsattepolitik i høring Avisen JydskeVestkysten har stillet følgende spørgsmål til sine læsere i Sønderborg: 'Har du en mening om, hvordan Sønderborg Kommune skal tage sig af for eksempel misbrugere og psykisk syge, der ikke kan passe et almindeligt job?' Så er det nu, du kan komme med din mening, tilføjer avisen. Artiklen handler nemlig om, at Sønderborg Kommunes socialudvalg har sendt deres 'udsattepolitik' ud i offentlig høring. Ikke bare organisationer og en række råd er blevet bedt om at give deres bud på en socialpolitik. Også borgere kan komme med deres bud på, hvordan det offentlige skal tage sig af hjemløse, voldsramte kvinder og andre socialt ansatte, skriver JydskeVestkysten. Der var høringsfrist frem til den 16. maj. Udvalg skal udarbejde fattigdomsgrænse Tidligere overvismand Torben M. Andersen er formand for udvalget, der skal sætte grænsen for fattigdom Danmark skal have en fattigdomsgrænse. Social- og integrationsminister Karen Hækkerup (S) har netop udpeget medlemmerne af det ekspertudvalg, der skal belyse forskellige metoder til at opgøre fattigdom. Tidligere overvismand Torben M. Andersen er formand for udvalget, skriver Socialministeriet i en pressemeddelelse. Regeringen har afskaffet ydelser som starthjælp og introduktionsydelse. Men fattigdom handler også om, at mennesker befinder sig i en situation præget af svære forhold som psykisk sygdom, misbrug, manglende tilknytning til arbejdsmarkedet, manglende uddannelse, en usikker boligsituation, svær opvækst og gæld. Ekspertudvalget skal undersøge, ud fra hvilke kriterier det er relevant at opgøre fattigdom i Danmark. Samtidig skal de have fokus på fattigdomsfælder samt faktorer, der kan bringe mennesker ud af fattigdom. Resultaterne af udvalgets arbejde skal anvendes til at målrette politiske tiltag i forhold til de udsatte grupper. Ekspertudvalgets arbejde forventes afsluttet i foråret ekspertudvalget består af: Formand: Torben M. Andersen (Professor i økonomi på Aarhus Universitet) Medlemmer: Lars Andersen (Direktør i Arbejderbevægelsens Erhvervsråd) Niels Ploug (Afdelingsdirektør for personstatistik i Danmarks Statistik) Tone Fløtten (Institutchef i Institutt for arbeidslivs- og velferdsforskning, Norge) Jann Sjursen (Formand for Rådet for Socialt Udsatte) Lisbeth Pedersen (Afdelingsleder for Beskæftigelse og Integration i SFI) venstre spørger til billigt togkort til hjemløse I Folketinget har Venstres Ellen Trane Nørby stillet ministerspørgsmål om DSB's beslutning om at afskaffe det såkaldte CSR-rejsekort, som Hus Forbi omtalte i maj. Hun spørger transportminister Henrik Dam Kristensen (S): 'Hvad er ministerens holdning til, at DSB har besluttet at afskaffe det såkaldte CSR-rejsekort, som de fattigste hjemløse har kunnet benytte til S-togene for et billigt beløb, og hvilke initiativer ønsker ministeren, at der iværksættes som en kompensation herfor, da kortet har bidraget til, at hjemløse for få penge kan transportere sig til f.eks. behandling i sundhedsrum?' Ellen Trane Nørby følger op med et spørgsmål til Henrik Dam Kristensen om de store togbøder, som fører til, at hjemløse oparbejder store gældsbeløb for togbøder? Hus Forbi har bragt eksempler på en hjemløs, der var nået op på en gæld på kroner i afgifter fra de forskellige kollektive trafikselskaber. Transportministeren svarede: 'Jeg synes, at DSB s tiltag med det såkaldte CSR-rejsekort er et sympatisk tiltag. Jeg har herudover ikke nogen holdning til, at DSB har besluttet at afskaffe kortet. CSRrejsekortet er ikke reguleret i Transportministeriets kontrakt med DSB. Hvorvidt DSB ønsker ordningen fastholdt eller afskaffet, er dermed op til DSB selv.' Mandag morgen i Danmark. danskere drikker mere end grønlændere 'Vi går fra grønlænderstiv til danskerstiv', skriver avisen Sermitsiaq. Baggrunden er tal fra grønlandsk statistik og Sundhedsstyrelsen, som viser, at danskere nu drikker mere end grønlændere. Grønlændernes alkoholforbrug er faldet, så Grønland nu indfører 9,8 liter alkohol om året per indbygger over 14 år, hvilket er et fald på 3,7 liter siden år De nyeste tal fra Sundhedsstyrelsen viser, at hver dansker over 14 år i gennemsnit drikker 11,1 liter alkohol om året. Det er 1,3 liter mere end grønlænderne. En dansker over 14 år drikker årligt i gennemsnit 86 øl mere end en grønlænder, hvis man regner med en alkoholprocent på 4,6. Avisen bringer også den bonusoplysning, at samtidig med at grønlændernes alkoholforbrug er faldet, kan de glæde sig over, at et grønlandsk mikrobryggeri åbnede igen i 2011 efter at være gået i betalingsstandsning. Den grønlandske øl, Nanoq Beer, er brygget på indlandsisen. Det såkaldt bløde vand og sammensætningen af salt skulle efter sigende være særlig velegnet til øl. fokus på lighed i sundhedsvæsenet Nu lancerer sundhedsminister Astrid Krag (SF) indsatsen 'Lighed i sundhedsvæsnet'. Som det første tiltag danner hun et nyt netværk, der skal give sundhedsvæsnet et socialt servicetjek. I en nyhedsartikel på Sundhedsministeriets hjemmeside udtaler sundhedsministeren, at god behandling sker i samspil mellem sundhedsvæsnet og patienten. Hvidovre Hospital (Region Hovedstaden) og Sygehus Vendsyssel (Region Nordjylland) deltager i netværket som modelhospitaler. En af deltagerne i havnerundfarten. en anderledes havnerundfart Dansk Sygeplejeråd inviterede på en anderledes havnerundfart for at støtte hjemløses sygepleje. Turen gik gennem Københavns Havn med start og slut ved Christianshavns Torv, som er opholdssted for mange hjemløse. Guide på turen var Frederik Olsen, en af guiderne tilknyttet Gadens Stemmer, som arrangerer Poverty Walks i København. På torvet var der før havnerundfarten møde mellem socialminister Karen Hækkerup (S) og formand for Dansk Sygeplejeråd Grete Christensen. Havnerundfarten var for politikere, folk, der arbejder med hjemløse, og hjemløse. Formålet var at skabe en god, fælles oplevelse, og anledning var en donation fra Dansk Sygeplejeråd til Københavns Kommunes SundhedsTeamet. SundhedsTeamets fire sygeplejersker har gennem de sidste syv år arbejdet dér, hvor de hjemløse måtte befinde sig. Det er en vigtig indsats, og hjemløses sundhed i hele Danmark er et emne, som fortsat vil have Hus Forbis opmærksomhed. I forbindelse med havnerundfarten fristes man til at sige, at sygeplejerskerne gør en indsats for de hjemløse om ikke i luften, så både til lands og til vands. Turen fandt sted den 14. maj. Det var en småkold forårsdag. En af deltagerne kunne have fået brug for sygeplejefaglig omsorg, efter da han sprang en tur i kanalen. Men det var noget af et bidrag til en god, fælles oplevelse med masser af fest og farver. Foto Henrik Frydkjær Flere får heroin fra klinik Samtidig med at heroinklinikken i Odense udvider, er behandlerne begyndt at tilbyde heroinen til de allersvageste narkomaner, oplyser DR Fyn. Behandlingen har blandt andet krævet, at narkomanerne kan møde op to gange dagligt og ikke har indtaget andre stoffer. Det har hidtil afholdt de allersvageste fra at komme i betragtning. Det betyder, at gadeprostituerede og hjemløse stofmisbrugere ikke har fået en chance for at komme i behandling med heroin. Men nu har klinikken fået så meget erfaring, at de også kan rumme denne gruppe. - Vi tager nu nogle misbrugere ind, som er dårligere fungerende, som er meget mere kaotiske og har haft et langt større misbrug end dem, vi tog ind i starten, siger sygeplejerske Anette Nancke fra heroinklinikken til DR Fyn. Heroinklinikken i Odense behandler for tiden 43 narkomaner. Det er den eneste af landets fem heroinklinikker, der er fuldt belagt. Klinikken har for nylig fået grønt lys til at udvide, så det bliver muligt at have i alt 60 stofmisbrugere i behandling. bi-job til socialt udstødte i aarhus Der er sat bistader op ved OK Benzins hovedkvarter på Åhave Parkvej i Aarhus, skriver P4 Østjylland på hjemmesiden. Der er tale om et initiativ fra foreningen Bistad, og initiativet skal komme bierne, planterne, miljøet og de socialt udsatte i Aarhus til gode. Initiativtager er Lene Kiel, biavler i Odder og socialrådgiver. Det er meningen, at bistaderne skal passes af socialt udstødte. På den måde kan man både give bipasserne en meningsfuld opgave og hjælpe bierne. - Bien er et truet dyr. Der er kraftig nedgang i antallet af bier på verdensplan, og der er enorm fokus på biavl på verdensplan, fordi det er vigtigt, at bierne bevares. De er vores allerbedste bestøvere af diverse afgrøder, siger hun til P4 Østjylland. 4 HUS FORBI nr. 6 juni årgang HUS FORBI nr. 6 juni årgang 5\n4 Fixerum er en forbedring Misbruger er i tvivl, om alt bør samles omkring Mændenes Hjem Det er på den baggrund, Københavns Kommune har besluttet, at det kommende stofindtagelsesrum skal ligge i forbindelse med Mændenes Hjem. - Alt misbrug er efterhånden samlet på et sted. Der er ballade nok i forvejen lige her. af Poul Struve Nielsen foto Lars Ertner Der er travlhed og hektisk aktivitet foran indgangen til Mændenes Hjem på hjørnet af Istedgade og Ll. Istedgade i den hårde ende af Vesterbro, i nærheden af Københavns Hovedbanegård. Gadens folk sender vagtsomme blikke mod forbipasserende. I daglig tale kaldes kanylerne, som misbrugerne sprøjter sig med, for 'værktøj'. Mændenes Hjem er et af de steder i det centrale København, hvor der udleveres 'værktøj'. Området er det sted i Danmark, hvor flest misbrugere har deres daglige gang. Nogle sidder lige ved hovedindgangen og indtager deres stof. Spændt på nyt tiltag Men hvad siger dem, som indtager stofferne? Hus Forbi har talt med en erfaren stofindtager, som bor i Mændenes Hjem. Og han er lidt skeptisk over for, at stofindtagelsesrummet skal ligge lige netop dér. - Jeg er altid spændt på, hvad der sker, når der kommer nye tiltag, siger Torben Poulsen. Han har været misbruger i mere end 20 år. Han har fixet på gaden og rundt omkring. Men nu om dage har han ro omkring sig, når han tager sine stoffer. Han kan være i sit eget hjem på den øverste etage af Mændenes Hjem. Torben er glad for at bo på stedet. Det ligger centralt, og det betyder også, at det er mange år siden, at han har måttet sidde og fixe på gaden. - Efter at jeg er flyttet ind på Mændenes Hjem, kan jeg gå herop. Jeg får mere ud af mit stof, når jeg sidder her, end jeg gør nede i kulden, siger han. Der er flere fordele ved at have et sted at indtage sine stoffer. - Et stofindtagelsesrum betyder, at folk ikke skal ligge og fixe på gaden. Det betyder, at de ikke skal sidde med en nål i armen på åben gade. Når der er personale i rummet, vil det vel også betyde færre fejlfix, siger han. Ubehageligt for alle Torben Poulsen taler af erfaring: - Det er bedre at være inde i varmen end ude på et koldt fortov. Jeg bryder mig ikke om at sidde og fixe lige op i hovedet på folk. Især ikke når der kommer en børnehave eller skoleklasse forbi. Jeg tror også, det er meget ubehageligt for dem. For Torben er det vigtigste, at han har sin 'helle' i værelset på kollegiet i Mændenes Hjem. Men han synes, det er en rigtig beslutningen at åbne et stofindtagelsesrum på Vesterbro. Når han gør det op, kan han således finde klart flere argumenter for et stofindtagelsesrum, end han kan finde argumenter imod. Han tilføjer, at et stofindtagelsesrum også betyder, at der ikke kommer til at ligge så meget værktøj på gaden. - Så jeg går absolut ind for, at der kommer et fixerum, siger Torben. For meget på et sted Men han har også nogle betænkeligheder. Blandt andet over Københavns Borgerrepræsentations beslutning om, at stofindtagelsesrummet skal ligge i forbindelse med Mændenes Hjem, som jo også er Torbens hjem. - Alt misbrug er efterhånden samlet på et sted. Der er ballade nok i forvejen lige her, siger han. Torben er dog ikke i tvivl om, at et stofindtagelsesrum skal ligge på Vesterbro, hvor misbrugerne kommer. - Det skal selvfølgelig ikke ligge i Valby. For når du har stoffet, skal det helst være nu og her for de fleste, siger han. Desuden er han spændt på, hvor meget stofindtagelse rummet i grunden kommer til at flytte væk fra gaden. - Fixebussen holder jo derude. Alligevel ligger folk og fixer ved siden af. Der er næsten ikke nogen derinde. Men det er heller ikke et rigtigt rum. Man skal ud af bussen med det samme, når man har fået sit stof. Og hvis vi er to-tre kammerater, der fixer sammen, så kan vi ikke gå derind og være sammen, siger han. Endelig er der politiet. Når man er afhængig af narkotika, er man per definition på kant med loven, for det er ulovlige stoffer, kroppen skriger på. Justitsministeren har gjort det klart, at misbrugerne skal kunne gå i fred til og fra de kommende stofindtagelsesrum. Men hvor sikkert bliver det? - Folk vil ikke kontrolleres. Hvis politiet søger en eller anden, er det for nemt bare at gå derhen, hvor der er et fixerum, mener Torben. Men altså en klar melding fra hans side: Det er bedst at kunne fixe hjemme, og som beboer på Mændenes Hjem vil han helst have så meget som mulig ro om stedet. Men det eneste rigtige er at få åbnet et stofindtagelsesrum på Vesterbro, for det giver dem, som skal fixe, mere ro og værdighed i en på alle andre måder meget hektisk og stressende hverdag. For Torben er det vigtigste, at han har sin 'helle' i værelset på kollegiet i Mændenes Hjem. 6 HUS FORBI nr. 6 juni årgang HUS FORBI nr. 6 juni årgang 7\n5 Fixerum er længe ventet i Aarhus Socialarbejdere og politikere er enige om, at et offentligt stofindtagelsesrum er et nødvendigt initiativ Det mobile fixerum er på gaden De første erfaringer i Danmark er gjort på Vesterbro i København Med hjælp fra 120 frivillige kører et mobilt fixerum i en ombygget ambulance ud fem dage om ugen på Vesterbro nær Københavns Hovedbanegård. Det er mandag-torsdag klokken og lørdag Således er der allerede et stofindtagelsesrum i Danmark. Det har en begrænset kapacitet, og en nedlagt ambulance har sine pladsmæssige begrænsninger. Men erfaringerne er positive. - I de tre timer den holder ad gangen, kommer der i gennemsnit 12 mennesker og indtager deres stoffer, fortæller Michael Lodberg Olsen, som er talsmand for Foreningen Fixerum, som driver det mobile fixerum på Vesterbro. Han erkender, at der er folk, som sidder og fixer lige ved siden af 'fixelancen', som bilen kaldes. Men det skyldes mest, at kapaciteten ikke er større. - Hvis du har stof i lommen, og der er to minutters kø, er det lang tid at vente, siger han. Foreningen er netop nu ved at erhverve sig ambulance nummer to. Det vil nedbringe ventetiden og give flere mulighed for at indtage stoffer under ordnede forhold på samme tid. - Det vigtigste er, at folk er under observation, når de indtager deres stoffer. Det nedsætter dødeligheden blandt stofmisbrugerne med mellem 35 og 70 procent, viser erfaringer fra udlandet, fortæller han. I Danmark var der 273 narkorelaterede dødsfald i Michael Lodberg Olsen tilføjer, at man i udlandet bruger mobile fixerum som supplement til de stationære. Foto: Foreningen Fixerum af Helle Horskjær Hansen foto Claus Sjølin Der er brug for et stofindtagelsesrum i Aarhus, og helst så hurtigt som muligt. For byens stiknarkomaner skal væk fra de dårlige forhold i Nåleparken, hvor de i dag fixer. - En tiltrængt foranstaltning. Sådan kalder Ove Abildgaard, leder af Værestedet i Jægergårdsgade, regeringens og Enhedslistens aftale om at gøre det lovligt for samtlige af landets kommuner at indrette stofindtagelsesrum. - Vi, der er tæt på misbrugerne i vores daglige arbejde, er glade for, at der kan laves fixerum. Og jeg ser frem til, at der kommer en værdig løsning for stofmisbrugerne, som lever og tager deres stof på gaden, sige han. Det er Hans Halvorsen (S), rådmand for sociale forhold i Aarhus Kommune, enig i. - Narkomanerne skal væk fra de uhumske toiletter og uhygiejniske forhold, de har nu. Det har været et stort ønske længe at få mulighed for at indrette fixerum i byen. Også for at nedbringe antallet af kanyler, der bliver smidt på gaden, siger han. Aarhus har hidtil kun haft Nåleparken som er tilholdssted for mange af byens narkomaner. - Nåleparken er et udendørssted, hvor narkomanerne fixer. I kommunalt sprog betegnes det som en arkitektonisk foranstaltning. Det er en plads med et par overbyggede skure, hvor man kan være i forholdsvis ro. Men for misbrugerne er de vilkår, de har i dag, forbundet med stor smerte og ubehag, siger Ove Abildgaard. Fixerum midt i byen Et stofindtagelsesrum vil betyde bedre sundhed for narkomanerne og færre dødsfald. - Nåleparken fungerer ikke. Der skal være en værdighed over det. Et fixerum vil give misbrugeren en tryghed i forhold til overdosis, dårlige stoffer og fixeskader. Sygdomme og beskidte kanyler er en af de største dødsårsager blandt narkomaner, siger Vinnie Thomsen, der er chef for Center for Misbrugsbehandling, Aarhus Kommunes tilbud om stofmisbrugsbehandling til borgere over 18 år. Hun vil ikke pege på nogen placeringer af stofindtagelsesrummet, men pointerer, at det er en snak, der involverer brugerne. - Det er vigtigt, at vi diskuterer placeringen med brugerne. Misbrugsmønstre ændrer sig, så det er ikke nødvendigvis sådan, at fixerummet skal ligge fast et sted, siger Vinnie Thomsen. Hans Halvorsen vil heller ikke komme med bud på, hvor århusianske stiknarkomaner i fremtiden kan tage deres stoffer under mere kontrollerede forhold. - Det er en diskussion, vi har til gode, men jeg ser gerne, at vi indretter fixerummet centralt i Aarhus ud fra den betragtning, at socialarbejderne har mulighed for at komme i tættere kontakt og dialog med misbrugeren, forklarer han og understreger, at etableringen af et fixerum gerne skal ske hurtigst muligt. opbakning fra lægeforeningen Lægeforeningen bakker op om regeringens forslag om stofindtagelsesrum til stofmisbrugere, skriver Ugeskrift for Læger på sin hjemmeside. Et stofindtagelsesrum kan være med til at forbedre helbredstilstanden for stofmisbrugere og dermed være med til at forbedre sundheden for en meget svag gruppe af mennesker. - Mange narkomaner lever i dag et uværdigt liv fyldt med ubehandlede sygdomme. Et fixerum, hvor stofmisbrugere under ordnede og hygiejniske forhold kan tage deres stoffer, kan hjælpe en svag gruppe af mennesker, siger Mads Koch Hansen, formand for Lægeforeningen, til Ugeskrift for Læger. Ugeskriftet oplyser desuden, at erfaringer fra udlandet viser, at stofindtagelsesrum medfører et fald i overdødeligheden og forbedrer sundhedstilstanden hos stofmisbrugere blandt andet kan hiv-infektioner og forskellige andre infektionssygdomme forebygges. Glæde i København Social- og sundhedsborgmester roser lovforslag - Vi har i flere år arbejdet på at få lov til at oprette stofindtagelsesrum i København, og det er meget glædeligt, at vi nu kan komme i gang. Stofindtagelsesrummet vil redde liv blandt misbrugerne og gøre områder med mange misbrugere tryggere for beboerne, siger social- og sundhedsminister i København Mikkel Warming (EL). Han hæfter sig især ved, at forslaget lægger op til, at der bliver let og ubureaukratisk adgang til stofindtagelsesrummet. - Det betyder utroligt meget, at misbrugerne kan gå lige ind fra gaden uden at skulle opgive CPR-nummer og uden at skulle lade sig registrere. Det vil få flere af misbrugerne til at bruge rummet, tilføjer han. Københavns Kommune har netop vedtaget, at man, så snart man får mulighed for det, vil oprette et stofindtagelsesrum i Mændenes Hjem. - Beboerne har i årevis måttet finde sig i at finde kanyler og blodige vattotter på fortovet og i at måtte skræve over misbrugere, når de skulle ind af deres hoveddør. Og misbrugerne har i lige så mange år måttet indtage deres stoffer under ydmygende og uhumske forhold i porte og på trappesten. Med stofindtagelsesrummet får misbrugerne et sted at gå hen og tage deres stoffer i sikre og værdige rammer. Det vil redde liv, og det vil skabe et tryggere og renere Vesterbro, siger Mikkel Warming. Stofindtagelsesrummet i Mændenes hjem vil kunne åbne i august Men allerede i oktober 2012 vil Københavns Kommune åbne et midlertidigt stofindtagelsesrum i Sundhedsrummet på Halmtorvet. Nåleparken i Aarhus fungerer ikke. Der er brug for et stofindtagelsesrum så hurtigt som muligt. 8 HUS FORBI nr. 6 juni årgang HUS FORBI nr. 6 juni årgang 9\n6 intet fixerum i aalborg Misbruget er anderledes end i de andre større byer Mens der bliver stofindtagelsesrum i Danmarks tre største byer, København, Aarhus og Odense, siger den fjerdestørste by, Aalborg, nej tak til tilbuddet. På misbrugscentret i byen, der har været kulisse for film som Nordkraft og Portland, vurderer de, at Aalborg mere er en 'pilleby' end en by, hvor stofmisbrugerne 'fixer'. - Stofkulturerne i Danmark kan være meget forskellige fra København til provinsen. Vi har ikke haft så mange injektionsmisbrugere i Aalborg, som der er i andre større byer. Aalborg har en anden misbrugskultur. Her misbruges meget medicin. Den mere legale medicin er røget ud på det sorte marked. Det er kendetegnet ved, at Aalborg er en medicinby, siger Johnny Friis, som er leder af Center for Stofmisbrug i Aalborg. Han fortæller, at udlevering af metadon dækker behovet for behandling af de misbrugere, der fixer i Aalborg. Således deltager Aalborg Kommune heller ikke i forsøget med heroinudlevering. Men Johnny Friis understreger, at det ikke er sådan, at man i Aalborg er principielt imod stofindtagelsesrum. Hvis misbrugsmønstret i byen ændrer sig, kan behandlingen af misbrugerne også gøre det. - Hvis det viser sig, at der bliver et stort behov i Aalborg, så kan det være, at vi tager det op igen, siger han. Bred opbakning til fixerum i Odense Der er enighed om, at det ny tiltag vil give mere værdighed til misbrugere af Birgitte Svennevig - Det vil give en værdighed til stofmisbrugerne, mener leder af Kirkens Korshærs varmestue i Pantheonsgade i Odense, Heinz Wolf om det stofindtagelsesrum der skal åbne i Odense. Fixerum vil han ikke være med til at kalde det, for det er et stigmatiserende ord, der bringer billeder frem af uværdige forhold i baggårde og trappeopgange, mener han. Stofindtagelsesrummet kommer til at ligge i forbindelse med varmestuen i Pantheonsgade. Der har i årenes løb været en del debat om misbrugernes færden i gaderne omkring Pantheonsgade. Butiksdrivende har klaget. Men der er kommet en god dialog med de erhvervsdrivende i kvarteret under udviklingen af en inkluderende bymidte i kvarteret. - De erhvervsdrivende synes, det er synd for narkomanerne, at de skal sidde i baggårdene. Så der er opbakning bag placeringen af stofindtagelsesrummet, siger Heinz Wolf. I forbindelse med Kirkens Korshærs varmestuestue i Pantheonsgade er der også tilknyttet et sundhedsrum. Her kan varmestuens brugere og andre udsatte i Odense få hjælp fra sundhedsfagligt personale og en socialrådgiver. Ingen dato Det er oplagt at lægge stofindtagelsesrummet sammen med dette sundhedsrum, mener både Heinz Wolf og rådmand i Odense Kommune Peter Rahbæk Juel (A). - De erhvervsdrivende synes, det er synd for narkomanerne, at de skal sidde i baggårdene. Ud over at give nogle mere værdige forhold for misbrugeren, når han/hun skal tage sit stof, er der også en større sikkerhed forbundet med et stofindtagelsesrum, mener Heinz Wolf. - En stofmisbruger i en trappeopgang kan give en slem forskrækkelse til den mor, der skal op ad trappen med sit lille barn. Det er ubehageligt for moren med barnet, men også for stofmisbrugeren, der kan blive lige så forskrækket og risikerer at stikke forkert eller tabe sit stof, forklarer Heinz Wolf. Ifølge rådmand Peter Rahbæk Juel har Odense Kommune længe kæmpet for at give byens stofmisbrugere nogle værdige og mere sikre forhold, og et stofindtagelsesrum vil ganske enkelt redde liv, mener han. Han vil nødig sætte en dato på, men han håber, at det kan være klar til indvielse inden udgangen af På byens heroinklinik, hvor der udleveres lægeordineret heroin, er lederen, sygeplejerske Anette Nancke, også positiv. - Dette er endnu en mulighed for at få flere i behandling. Der skal jo være en sundhedsfaglig person til stede i stofindtagelserummet, som kender behandlingsmulighederne, og han/hun kan måske hjælpe misbrugeren videre, hvis vedkommende har mod på at få noget behandling. Jeg ser den sundhedsfaglige person som en bro til behandlingssystemet, og det er positivt, siger hun. Det er oplagt at lægge stofindtagelsesrummet sammen med sundhedsrummet, mener både Heinz Wolf (billedet) og rådmand i Odense Kommune Peter Rahbæk Juel. Foto: Poul Struve Nielsen Det handler om respekt og omsorg Sundhedsministeren: Ingen skal holdes udenfor. Heller ikke de mest udsatte af Poul Struve Nielsen Nu sker det så. Efter at debatten har bølget i 20 år, får danske kommuner lov til at indrette fixerum eller stofindtagelsesrum, som det hedder officielt. Det er sundhedsminister Astrid Krag (SF), der fremsætter et forslag til ændring af lov om euforiserende stoffer. Der følger ingen statslige midler med. Rummene skal ses som en del af kommunernes egne behandlingstilbud til stofmisbrugere, og kommunerne får meget frie rammer til at gøre, som de selv finder bedst. Baggrunden for forslaget er blandt andet, at narkomaner kan tage deres stoffer på en mere værdig og mindre risikabel måde. Misbrugere tager i dag deres stoffer på gaden under forhold, som er præget af dårlig hygiejne. De bliver udstillet for forbipasserende, og Danmark har alt for mange narkorelaterede dødsfald 273 i I stofindtagelsesrum kan der sikres ordentlige forhold med sundhedsfagligt personale, rent 'værktøj' og ro og værdighed omkring selve indtagelsen af stofferne. - Fra regeringens side har vi den holdning, at alle skal kunne tage del i samfundet. Ingen skal holdes udenfor. Stofmisbrugere er blandt de mest udsatte brugere i samfundet. De har krav på at blive mødt med respekt og omsorg. Vi vil desuden gerne nedbryde den alt for høje dødelighed, der er blandt misbrugere i Danmark, siger sundhedsminister Astrid Kragh. Kort frist Forslaget er overvejende blevet mødt positivt, omend Rådet for Socialt Udsatte, Advokatrådet, Gadejuristen og Dansk Socialrådgiverforening har kritiseret den meget korte høringsfrist på én dag. - Når man sender noget i høring, så er det jo for at tage hensyn til den konkrete lovgivning og ikke bare at registrere en holdning, siger sekretariatschef for Rådet for Socialt Udsatte Ole Kjærgaard som en kommentar til sundhedsministerens svar på kritikken om, at hun godt kendte parternes holdning efter 10 års debat om emnet. Hurtigt går det, også i kommunerne, hvor Odense og København har bestemt, hvor stofindtagelsesrummene skal ligge, allerede før Folketinget har vedtaget lovændringen. Hus Forbi har stillet yderligere nogle spørgsmål til sundhedsminister Astrid Krag: - I de lande, hvor man har stofindtagelsesrum, har man positive erfaringer med det. Så vi bygger på positive erfaringer internationalt. Hvordan vil regeringen/du sikre, at kommunerne lever op til deres ansvar, så kvaliteten af stofindtagelsesrummene ikke bliver for ringe? - Der vil blive stillet nogle krav fra statslig side, som skal sikre kvaliteten. Der bliver stillet krav om, at indtagelse foregår i hygiejniske omgivelser og under overvågning af kvalificeret personale. - Desuden stiller vi krav om, at der skal være adgang til relevante social- og sundhedsfaglige tilbud. Det er et krav, at tilbud om et rum til indtagelse af stoffer ikke står alene. Men det er den enkelte kommune, der har kendskab til de lokale forhold. Vi stiller kun overordnede krav. For eksempel til, at stofindtagelsesrummet skal være et lavtærskeltilbud. Jeg håber, at det kan hjælpe os til, at vi kan få kontakt med nogle af de borgere, som samfundet ellers ikke kan nå. På den måde kan vi Foto: Ministeriet for Sundhed og Forebyggelse. tilbyde dem social- og sundhedsfaglig hjælp og støtte. Hvordan vil du sikre, at enhver kommune lever op til sit ansvar? Aalborg har for eksempel besluttet, at de ikke vil have et stofindtagelsesrum. - Vi stiller konkrete krav til stofindtagelsesrummene. De skal være indrettet på en måde, så stofmisbrugerne gerne vil være der. Vi har også stillet krav om, at de lokale udsatteråd skal inddrages i beslutningerne i kommunerne, som jo skal tage stilling til, om de overhovedet skal have et stofindtagelsesrum. Hvilken kapacitet skal der være i et eventuelt stofindtagelsesrum? Hvor i kommunen skal det ligge? Det er spørgsmål, som lokale udsatteråd og stofmisbrugere skal inddrages i. - I de lande, hvor man har stofindtagelsesrum, har man positive erfaringer med det. Så vi bygger på positive erfaringer internationalt. Hele ordningen skal selvfølgelig senere evalueres. Der skal følges op efter nogen tid, så vil vi se, om der skulle være behov for at stille yderligere kvalitetskrav. Hvordan vil du/regeringen sikre, at der ikke gøres forsøg på at holde udenbys borgere væk fra stofindtagelsesrummene? - Det har været vigtigt for regeringen at sige, at dette skal være et lavtærskeltilbud. Man skal ikke registreres. Det skal det være, for at vi skal kunne komme i kontakt med nogle af de mennesker, som ellers ikke kommer i kontakt med det sociale system og sundhedsvæsenet, siger Astrid Krag, som garanterer, at kommunerne ikke får lov til at sortere borgere fra andre kommuner fra ved indgangen til et stofindtagelsesrum ved at forlange sygesikringsbevis som dokumentation for, at de er borgere i kommunen. 10 HUS FORBI nr. 6 juni årgang HUS FORBI nr. 6 juni årgang 11\n7 afhængighedens danmark Ludomanens lykkerus Hjælp til hjemløse med psykiske lidelser Region og kommune går sammen om hjælp til socialt udsatte borgere af Poul Struve Nielsen Over halvdelen af Københavns hjemløse har en psykisk lidelse, men de færreste er i behandling. Nu forsøger Region Hovedstadens Psykiatri og Socialforvaltningen i København at samarbejde om at hjælpe de hjemløse med psykiske lidelser. Samarbejdet er vigtigt, fordi det bygger bro mellem kommunen, som skal hjælpe folk med sociale problemer, og regionen, som skal tage sig af alt, hvad der har med sygdomme at gøre. Regionsrådet har i perioden afsat 21 millioner kroner til at etablere det psykiatriske gadeplansteam. Regionens gadeplansteam vil bestå af læger, psykiatriske sygeplejersker og andet specialuddannet sundhedsfagligt personale, så Københavns Kommunes Hjemløseenhed kan rekvirere hurtig udgående psykiatrisk bistand i dag- og aftentimerne. Opsøgende arbejde - Det er vores opgave at opsøge de borgere, der lever med psykiatriske sygdomme på gaden og i herbergerne, siger projektleder Lotte Larsen fra Socialforvaltningen i Københavns Kommune. Hun mener, det vil være en stor hjælp for kommunens socialt udsatte borgere, at de nu kan møde psykiatriske læger og sygeplejersker dér, hvor de opholder sig. Som det er nu, kan kommunens medarbejdere i akutte tilfælde henvise til den psykiatriske skadestue. Men i de fleste tilfælde går vejen til behandling via den praktiserende læge med alt, hvad det indebærer af mødeaftaler, ventetider og andre problemer. - Det er jo en udfordring, at de borgere har et kaotisk liv, som betyder, at de har svært ved at huske mødetiden og overholde aftalen med den praktiserende læge. Så ofte har de ingen behandling fået, og de bliver ved at trækkes med de psykiske lidelser. Nu får regionen flere læger og sygeplejersker, som kommer ud på - At de får psykiatrisk behandling, kan hjælpe dem til at få løst andre problemer. Lotte Larsen, projektleder Socialforvaltningen i Københavns Kommune gaden eller på herbergerne, hvor de kan opbygge en relation til de socialt udsatte borgere. Når de lærer folk at kende, kan de bedre hjælpe dem, siger Lotte Larsen. Hjælp med andre problemer Hun er overbevist om, at kommunen og regionen i samarbejde kan hjælpe de socialt udsatte borgere bedre. - At de får psykiatrisk behandling, kan hjælpe dem til at få løst andre problemer, som for eksempel at de er hjemløse, siger Lotte Larsen. Som et led i Københavns Kommunes Hjemløsestrategi er der oprettet et tilbud til psykisk syge gadesovere, hvor der blandt andet er ansat en psykiater 14 timer ugentligt. Det psykiatriske gadeplansteam udgør en udvidelse og forlængelse af forvaltningens eksisterende tilbud til psykisk syge gadesovere. En fælles arbejdsgruppe mellem Region Hovedstadens Psykiatri og Socialforvaltningen skal i de kommende måneder konkretisere projektet. Gadeteamet forventes at kunne starte efter sommerferien foto colourbox De fleste af os kender det. Det lille lystfyldte sus i kroppen når vi vinder. Et væddemål, et kortspil, et slag Matador. Det er hjernen der frigiver dopamin. Og det er jagten på dopamin-kickets lykkefølelse, der får ludomaner til at spille igen og igen af Kristian Bang Larsen Ludomaner er misbrugere, der er afhængige af at spille. Afhængigheden skyldes det lykkebringende stof dopamin, der frigøres i hjernen, når vi vinder i spil. - Dopamin er primært et indlæringsstof, men også et belønningsstof. Det skulle oprindeligt få os til at lære noget fysisk, som at bruge et våben. Så for at få os til at blive ved med at træne og lære får vi en overvældende lykkefølelse, når vi lykkes med det, vi laver, forklarer professor og hjerneforsker Albert Gjedde fra Københavns Universitet. Vi kan blive afhængige af kicket. Det er det, der sker for misbrugere, hvad enten det er alkoholikere, narkomaner eller ludomaner. Vi får vores dopamin-kicks på mange måder. De fleste er sunde og belønner vores succeser. Som når vi har sex, klarer os godt på arbejdet eller vinder i sport. Men vi kan også blive afhængige af kicket. Det er det, der sker for misbrugere, hvad enten det er alkoholikere, narkomaner eller ludomaner. - Det er, så vidt vi ved, det samme, der foregår, om man er stofmisbruger eller ludoman. Man har fået en indlæring, hvor man har oplevet et sus, som man søger at få igen. Man bliver drevet til hele tiden at opsøge belønningen, siger Albert Gjedde. Og når man først er afhængig, er det svært at stoppe. For det er ikke kun succesen, der udløser dopaminen, det er også forventningen om succes. - Hjernen er så snedigt indrettet, at man også får en lille dopaminrus af forventningen. Så synet af et spil kort eller et casinobord er nok til, at man ikke kan lade være med at spille igen, siger Albert Gjedde. Jagten på rusen Risikoen for at blive ludoman er større, jo mere overvældende oplevelsen er, første gang man oplever dopamin-kicket. Så spillere, der tidligt har vundet en stor gevinst, eller mennesker med dopaminmangel, er i farezonen for at blive ludomaner. - Har man dopaminmangel, vil den første oplevelse være mere overvældende. Derfor er der noget, der tyder på, at mennesker med et lavt selvværd har større risiko for at få et misbrug, siger Albert Gjedde. - Blandt ludomaner, der er hjemløse, er mit gæt, at de også har andre problemer med afhængighed. De flygter fra deres Når man først er afhængig, er det svært at stoppe. For det er ikke kun succesen, der udløser dopaminen, det er også forventningen om succes. hverdag, og misbruget er en måde at få dopamin på, siger læge Arne Møller, der er leder af ludomanigruppen ved Aarhus Universitetshospital. I alle sociale lag Ludomani lader dog ikke til at være særligt udbredt blandt hjemløse og socialt udsatte. Ludomaner findes i alle sociale lag, har sjældent andre misbrugsproblemer og har ikke nødvendigvis forældre, der spiller. Men det er langt overvejende mænd, og konsekvenserne af ludomanien er ofte grelle. - Omkring 35 procent af de over 900 ludomaner, der sidste år henvendte sig hos os for behandling, har lavet økonomisk kriminalitet for at komme til at spille. Små 40 procent har haft tanker om selvmord. Af dem har procent forsøgt selvmord, fortæller Michael Bay Jørsel, leder af Center for ludomani, der blandt andet behandler ludomani. ludomani Ludomani er en sygelig lidenskab for at spille om penge. Ludomanen søger hele tiden den rus, det giver at vinde i spil. Rusen opstår, ved at hjernen frigiver stoffet dopamin, der giver en følelse af lykke. Ludomaner er spilafhængige og kan ikke holde op, selvom de godt ved, at de handler uhensigtsmæssigt og irrationelt. Afhængigheden har ofte en negativ indvirkning på arbejdsliv, familieliv og økonomi. Mange ludomaner oplever at få depressive symptomer. Hvis ludomanen forsøger at stoppe, vil han eller hun ofte opleve rastløshed og irritation. 12 HUS FORBI nr. 6 juni årgang HUS FORBI nr. 6 juni årgang 13\n8 afhængighedens danmark afhængighedens danmark Slave af den enarmede Brian Nielsen kan mærke spillelysten i kroppen, når han passerer en spilleautomat. Han har været ludoman hele sit liv, og spilleafhængigheden har blandt andet kostet ham en fængselsdom for røveri af Kristian Bang Larsen foto Sarah Bender I 2002 røver Brian Nielsen en tankstation i Jylland. Han har brug for penge til at spille for. Han har drukket og har hverken våben med eller maske på. Han går op til den unge ekspedient og beder om pengene. Får to-tre tusind kroner. Han går ud, krydser gaden med pengene, der brænder i hænderne. Går ind på den nærmeste grillbar og fodrer febrilsk den enarmede. Knapperne lyser, og valsebåndene med frugter og klokker begynder at rulle. Kort efter henter politiet ham. Han når ikke engang at bestille en øl. - Der var noget der slog klik. Jeg skulle bare have nogle penge at spille for, fortæller Brian Nielsen. Efter røveriet bliver han sigtet og løsladt. Så røver han en tankstation til. Denne gang bliver han efter eget ønske i fængslet. Han får en dom og bliver sat i Viborg Arrest. Han sidder inde i et år. En tyver til den enarmede Brian Nielsen har altid spillet. Han kan huske, at hans far tog ham med på det lokale værtshus i Tingbjerg, fra han var seks-syv år gammel. Så fik Brian en sodavand og en tyver til de enarmede tyveknægte. - Hver gang vi var ude og handle, skulle min far ind på værtshuset og spille og drikke. Hvis jeg så vandt mere end min far, blev han pissesur, fortæller Brian Nielsen. Han og hans tre ældre brødre var ofte på den lokale med faren. Hans storebror Sonnys fødselsdag blev holdt det. Faren var ludoman og alkoholiker, og når han drak, blev han voldelig. Brian havde en hård barndom præget af mobning, vold i hjemmet og efter farens død, Ludomanien betyder, at Brian ofte har haft svært ved at betale de daglige fornødenheder og huslejen. da Brian gik i syvende klasse, hyppige flytninger og skoleskift. Efter folkeskolen prøvede han flere at tage en uddannelse, men det lykkedes ham aldrig at gennemføre en. Da han var 21 år, døde hans mor, og hans misbrug af spil og alkohol eskalerede. - Det var samme dag, jeg havde fået penge, men jeg havde allerede spillet dem op, så jeg havde ikke engang til billetten ned til mor i Nakskov eller til husleje eller noget som helst. Og da jeg fik det at vide, gik jeg i sort. Jeg gik ned psykisk. Håbet om gevinst I dag er Brian Nielsen 39 år. Han har været på kontanthjælp hele sit voksne liv og har de sidste seks år også været Hus Forbi-sælger. At han spiller, er en af grundene til, at han først for nylig for første gang i sit liv har fået sit eget sted at bo. Han har i en periode været indlagt på Sct. Hans, hvor han blev behandlet for sit dobbelte misbrug af spil og alkohol. - Det hjalp, mens jeg var der. Men da jeg kom ud og så maskinerne, der stod og blinkede hos købmanden, hjalp det ikke længere, siger han. Automaterne blinker Som kontanthjælpsmodtager er det ikke kasinoernes store gevinster, der har lokket Brian Nielsen. Det er de enarmede tyveknægte, der har slugt kontanthjælpen måned efter måned. Og det har altid foregået på værtshuse. Både for det sociale samvær med vennerne, og fordi det er det eneste sted, hvor man kan drikke og spille samtidig. Når han går forbi et værtshus eller en kiosk, kan Brian mærke, at automaterne står og blinker til ham derinde. Han kan mærke det fysisk i kroppen, når han går forbi et værtshus eller en kiosk med spilleautomater. De står og blinker til ham derinde. Lokker med drømmen om gevinst. Så spørger han sig selv: 'Har du råd til at gå ind og få en bajer og spille?'. Og svarer: 'Nej, du skal lige ud og sælge nogle aviser først.' - Det er adrenalinet, håbet om at få de tre ens, man skal bruge. Og at de så giver noget. Jeg spiller for de penge, jeg har på mig. Og hvis jeg kan låne, så gør jeg det. Hvis jeg har 2.000, kan jeg godt spille dem op, siger Brian Nielsen. Ludomanien har betydet, at han ofte har haft svært ved at betale de daglige fornødenheder og huslejen. Og at han har gæld, hvad der tit har givet problemer. - Jeg har måttet sælge mine ting, mit anlæg blandt andet, for at betale gælden, siger han. Her sidst på måneden har han lånt 2000 kroner. - Så låner man 200 her og 500 der. Så betaler man lidt af i løbet af måneden, og så ender man alligevel med at skylde 2.000, siger han tørt. Flugten til spillemaskinerne Brian Nielsen har sværest ved at kontrollere sit spillemisbrug, når han har det dårligt. Det er værst i helligdagene, hvor dårlige minder bobler op i erindringen. Så flygter han ned på værtshuset til bajerne og automaterne. Ser hypnotiseret på valsebåndene, der drejer, prøver at glemme. For tiden prøver han at trappe ned. Han har længe boet hos sin storebror, men nu har han fået en lejlighed i Nordvest, som han vil prøve at holde fast i. Og han glæder sig til en tredages ferie til Jylland med et vennepar. - Bare for at komme lidt væk fra byen, siger han. De skal besøge en fælles ven, der bor på hovedlandet. - Det skal jeg spare op til, siger han bestemt. - Tur/retur koster 500, og så skal jeg have lidt lommepenge. Vi skal også et smut over grænsen til Tyskland. Så nu tager han kampene med sig selv og prøver på at gå hjem, når han får lyst til at spille og drikke. Nogle gange lykkes det. 14 HUS FORBI nr. 6 juni årgang HUS FORBI nr. 6 juni årgang 15\n9 Fanget i labyrinten Folk med sociale problemer vil som alle andre helst behandles som mennesker. Det er essensen i en rapport fra Rådet for Socialt Udsatte. Og noget tyder på, at politikerne også er begyndt at lytte af Peter Andersen foto Helga Theilgaard Venteværelset i jobcentret på Musvågevej hedder Bankboksen. Måske ikke så underligt. Den stålarmerede dør røber, at bygningen oprindelig rummede en bank, og da ethvert forsøg på at fjerne den og de identiske døre på etagerne ovenover ville få huset til at falde sammen, er den blevet siddende. Så de ledige i det københavnske Nordvest-kvarter må en tur i boksen, indtil det bliver deres tur. Vi befinder os i Københavns travleste jobcenter borgere er tilmeldt, og af dem tilhører det, der på aktiveringsdansk kaldes matchgruppe to og tre. Det vil sige mennesker, som har andre problemer end ledighed at slås med: Misbrug, psykiske lidelser, hjemløshed eller det hele på en gang. - Når man har tilbragt en stor del af sit liv i fængsler eller andre institutioner kan det være en temmelig voldsom oplevelse at blive mødt af en uniformeret vagt, som spørger, hvad ens ærinde er, hvorefter man bliver sat til at vente i en bankboks sammen med 60 andre, fortæller Jimmy Rohde, der arbejder i Hus Forbi. Han oplevede det for nylig, da han fulgte med en af Hus Forbis sælgere til jobcentret til en samtale, som aldrig blev til noget. - Han lider i forvejen af en social fobi, der betyder, at han har det meget svært med at møde mange mennesker i fremmede omgivelser. Så han reagerede voldsomt på omgivelserne, der virkede meget lidt imødekommende, siger Jimmy Rohde. Hvor er udgangen? Historien indgår ikke som sådan i rapporten 'Jeg drømmer om, at min journal bliver brændt', som Rådet for Socialt Udsatte har udgivet. Men det kunne den have gjort. For her er det dem, rapporten handler om, som fortæller om deres oplevelser med systemet, og hvordan de ville indrette det, hvis de kunne få lov. - Det er nok den rapport, jeg har læst, som stærkest udtrykker, hvordan de socialt udsatte føler sig ringeagtet, set ned på og kontrolleret. Med kommunalreformen i 2007 sagde man, at 'nu skulle der kun være én indgang til systemet'. Ja tak, men man kunne spørge, hvor udgangen er. For de bliver fanget i en labyrint, siger Jann Sjursen, som er formand for Rådet for Socialt Udsatte. 45 mennesker, som på den ene eller anden måde har været berørt af fattigdom, har bidraget til fortællingen om et langsomt og ufleksibelt offentligt system uden sammenhæng. Som hjemløs kan man have en jobplan, en opholdplan og en social handleplan. Ofte lykkes det ikke for de forskellige institutioner at samordne de mange planer. Det står for eksempel i serviceloven, at socialforvaltningens handleplan og boformens opholdsplan skal samordnes, men det sker sjældent. Rapporten afslører, at syv sagsbehandlere til én person (eller 10 til en familie) ikke er et enkeltstående tilfælde fra en avisoverskrift. Og flere af deltagerne giver udtryk for, at den ydelse, de endte med at få, var dyrere end den, de rent faktisk ønskede sig. - Det er klart, at samfundet bliver mere specialiseret, men ingen ved deres fulde fem kan mene, at det her er en måde at møde mennesker på. Det må være muligt at nå frem til noget, der i større grad møder folk på deres egne præmisser. I virkeligheden er det, de ønsker, jo bare at blive behandlet som mennesker, siger Jann Sjursen. De hører ikke hjemme her I jobcentret på Musvågevej gør man, hvad man kan, for at behandle folk som mennesker. Vagterne har som alle andre ansatte i huset været på samtalekurser og fungerer først og fremmest som servicemedarbejdere. Det har også været diskuteret, om de skulle have almindeligt tøj på, fortæller centerchef Niels Gansted. - Men vi er nået frem til, at uniformerne er nødvendige for at forebygge uro. Vi vil jo ikke begynde at sætte våbenscannere op, som det blev foreslået efter episoden i Helsingør, hvor en mand gik amok med en økse, siger han. Jobcentret besøges dagligt af borgere foruden dem, som kommer uden aftale eller bare sætter sig foran en af de 24 opstillede computerskærme for at surfe efter et af de uopnåelige job. Som reglerne er, skal alle ledige en tur forbi jobcentret, men sådan burde det ikke være, mener Niels Gansted. - De mest udsatte hører slet ikke hjemme her, for det er så begrænset, hvad vi kan gøre for dem, siger han. 16 HUS FORBI nr. 6 juni årgang HUS FORBI nr. 6 juni årgang 17\n10 Samme konklusion er politikerne på Københavns Rådhus nået frem til. Op til københavnere vil fremover slippe for møderne på jobcentret. I stedet skal de tage jobsamtalen med den sagsbehandler i socialforvaltningen, de i forvejen skulle snakke med. - Målet er i princippet, at alle, som er ledige og i forvejen har en sag i socialforvaltningen, skal have jobsamtalen dér. Vi ville have været i gang sidste år, men det blev forsinket, fordi den tidligere regering satte sig imod, siger beskæftigelses- og integrationsborgmester Anna Mee Allerslev (R). Opgør med kommunalreform Det kan ses som et lille oprør mod VK-regeringens mantra om, at hvis folk først får et arbejde, er alle problemer løst. Det mener i hvert fald Bettina Post, som er formand for Dansk Socialrådgiverforening og med i det udvalg, der arbejder på en revision af kommunalreformen. - Det store problem med kommunalreformen er, at den har bestemt, at folk kun har ét problem. Hvis man mangler arbejde, skal man på jobcentret, hvis man er misbruger eller har psykiske problemer, skal man på socialforvaltningen. Er man bagud med huslejen, er det ydelseskontoret, og handler det om samværet med børnene, er det børne- og kulturudvalget, siger hun. Socialrådgivernes formand tilføjer så: - Men der er jo mennesker, som kan have alle de her problemer på en gang. Og vores medlemmer på jobcentrene oplever det som dybt frustrerende, at de kun må rådgive om selvforsørgelse og job, men ikke må tage sig af alle de andre problemer, folk har. Socialrådgiverforeningen har opstillet 10 krav til en kommende socialreform. Ét af dem er, at der skal være koordinerende socialrådgivere til at hjælpe folk med 'mange problemer', som det udtrykkes. Et ønske, som kan genfindes i rapporten fra Rådet for Socialt Udsatte her har koordinatoren blot fået titlen 'fattigdomscoach'. Det er lidt en lappeløsning, erkender Bettina Post. - Dybest set burde vi føre dele af lovgivningen tilbage til før kommunalreformen, men på den anden side tror jeg hverken kommunerne eller de ansatte kan overskue en ny stor omstrukturering. Den koordinerende sagsbehandler skal være en person, som kan være en praktisk hjælp og støtte, men som også har myndighed til at sætte sig igennem over for de forskellige forvaltninger, siger hun. Ingen sammenhæng Som det er nu, er der ingen sammenhæng i indsatsen, fastslår socialrådgivernes formand. Og så er det, at en familie bliver sat ud af boligen, fordi faderen midt i et svært forløb om bedre samvær med børnene glemmer et møde på jobcentret. - Så ryger de måske på herberg og skal så igen til at kæmpe for at få en bolig. Så i stedet for at hjælpe en familie har man gjort det værre, siger Bettina Post. Jobcentret på Musvågevej har store vinduer og selv inde i Bankboksen er der lavet hul i de solide mure for at lukke lidt lys ind til de ventende. De fleste sidder dog og funderer for sig selv, få tager imod tilbuddet om at hente gratis kaffe, og fladskærmen oppe i hjørnet med praktiske oplysninger fungerer som den gamle huskeseddel på køleskabet; man ser den uden at læse, hvad der står. Man kommer der, fordi man skal. Og det skal de fleste ledige, understreger formanden for Rådet for Socialt Udsatte, Jann Sjursen. Men i forhold til de socialt udsatte er indsatsen blevet for jobfikseret, mener han. - Hvis ledighed er det eneste problem, er den store fokus på at få folk i arbejde jo et gode. Men for de socialt udsatte er ledighed blot et af mange problemer. Løsningen for dem er jo at blive hjulpet, så de kan komme videre, og for dem er job nu og her ikke nødvendigvis det, der skal til, siger han. - Det store problem med kommunalreformen er, at den har bestemt, at folk kun har ét problem. Bettina Post, som er formand for Dansk Socialrådgiverforening - De mest udsatte hører slet ikke hjemme her, for det er så begrænset, hvad vi kan gøre for dem. Niels Gansted, centerchef Musvågevej - Når man har tilbragt en stor del af sit liv i fængsler eller andre institutioner, kan det være en temmelig voldsom oplevelse at blive mødt af en uniformeret vagt, som spørger, hvad ens ærinde er. Jimmy Rohde, medarbejder i Hus Forbi Mødet med et jobcenter Fotograf Helga Theilgaard har fanget stemningen på Musvågevej i Københavns travleste jobcenter, hvor borgere er tilmeldt af dem tilhører det, der på aktiveringsdansk kaldes matchgruppe to og tre. Det vil sige mennesker, som har andre problemer end ledighed at slås med: Misbrug, psykiske lidelser, hjemløshed eller det hele på en gang. 18 HUS FORBI nr. 6 juni årgang HUS FORBI nr. 6 juni årgang 19\n11 'Jeg drømmer om, at min journal bliver brændt' Rapporten med undertitlen 'Forslag og idéer til bekæmpelse af fattigdom fra mennesker, der lever i fattigdom' er udarbejdet af Public Futures for Rådet for Socialt Udsatte. 45 personer, der er berørt af fattigdom, har deltaget i tre daglange dialogmøder i henholdsvis Maribo, Fredericia og København. Deltagerne var inviteret gennem de frivillige organisationer Kirkens Korshær, Den sociale Retshjælp, Socialpolitisk Forening, SAND, Frelsens Hær, Landsforeningen af Væresteder og Sammenslutningen af Værestedsbrugere i Danmark. Her følger nogle af deltagernes egne forslag til en mere menneskelig sagsbehandling: Maksimalt en sagsbehandler om året. Læg ikke kommunale omstruktureringer ved årsskiftet oven i nyt skattekort og årsopgørelsen fra varme og el. Afskaf kassetænkning sagsbehandlernes forslag og tilbud skal i højere grad tage hensyn til borgerens behov. Ansæt en turguide i sagsbehandling/fattigdomscoach der er brug for en, der kender den enkeltes sag og tager den enkeltes parti. Synlige rådgivere med øje for mennesker i fattigdom. Adskil den sociale indsats fra arbejdsmarkedspolitikken. Bring kommunen til mennesker i fattigdom og ikke omvendt. Lad kontanthjælpsmodtagere selv foreslå opgaver i deres lokalområde, de kan løse som en del af deres aktivering. Som en straffeattest slettes efter fem år, bør også ens journals diagnoser og vurderinger være tidsbegrænsede. Sagsbehandlere i overflod Jesper Andersen fra Aarhus har ikke tal på, hvor mange sagsbehandlere der har læst hans journal Noget af det, der frustrerer Jesper Andersen, er, at han ikke kan komme i kontakt med sine sagsbehandlere. af Helle Horskjær foto Sanne Berg 11 sagsbehandlere. Så mange havde Jesper Andersen på et tidspunkt. I tre forskellige kommuner. Han mødte sin første sagsbehandler i barndommen, og siden er mange flere kommet til. Uoverskueligt og frustrerende kalder han det. - Det var fuldstændigt vildt. Jeg havde sagsbehandlere i Odense, København og Aarhus, og der var ingen af dem, der ville have noget med mig at gøre. De tre kommuner forsøgte alle at sende mig videre, fortæller Jesper Andersen. Da han er 13 år, dør hans mor, og fra det tidspunkt, til han er myndig, bliver han kastet frem og tilbage mellem sin alkoholiserede far og forskellige institutioner. Som 18-årig fortæller en sagsbehandler, at hun ikke kan gøre mere for ham. Hun synes egentligt også, at hun har gjort rigeligt. - Hun fortalte mig, at jeg ville modtage et brev fra kommunen om, hvad jeg skulle foretage mig, husker Jesper Andersen, der vælger at forlade barndomsbyen Odense og flytte til København. - Jeg var i et dårligt miljø og ville gerne væk fra det. I København har han ingen steder at bo. Så Jesper Andersen bor på gaden, sover hos venner og bekendte eller i sin bil. Uden penge. - Jeg kom i kontakt med Københavns Kommune, men de ville ikke hjælpe mig med kontanthjælp, fordi jeg ikke havde nogen adresse i byen. De synes, det var bedst, at jeg rejste tilbage til Fyn, fortæller han. Det hårde miljø Det gør Jesper Andersen ikke. For han vil ikke tilbage til det hårde miljø af kriminalitet og narko, han kom fra. I stedet kommer han i kontakt med Gaderummet et social-psykologisk fristed for unge, der holder til på gaden. For første gang oplever Jesper Andersen, at der bliver lyttet til ham og hans behov. - De tog mig alvorligt og lyttede til, hvad jeg sagde, og hvad jeg gerne ville med mit liv. Og de hjalp mig med at kontakte kommunen, siger Jesper Andersen, som på det tidspunkt får adresse hos Gaderummet. Kort tid efter lukker Gaderummet, og Jesper Andersen er tilbage på gaden. - Så gik det stærkt med at få sagsbehandlere. Lynhurtigt gav kommunen mig fem forskellige, som dækkede job og trivsel, job og beskæftigelse, ydelser, praktik og aktivering, fortæller han. De fem sagsbehandlere er ikke nogen fordel for Jesper Andersen. Tværtimod synes han, at det er forvirrende, at så mange skal ind over hans sag. Uoverskueligt - Tit var det helt uoverskueligt, hvem af dem jeg skulle kontakte, samtidig med at jeg ofte følte, at jeg blev sendt videre fra en sagsbehandler til en anden. Det var så frustrerende, siger han. Jesper Andersen føler sig overset og synes, det er uforståeligt, at dem, der er ansat til at hjælpe borgerne, spænder ben i stedet. - Systemet er stift og bureaukratisk. For eksempel bliver erklæringen om oplysningspligten sendt til mig. Den skal jeg udfylde og sende retur, så den kan blive godkendt, og til sidst bliver den sendt til min ydelsessagsbehandler, som så udbetaler kontanthjælpen, fortæller han. Noget af det, der også frustrerer ham, er, at han ikke kan komme i kontakt med sine sagsbehandlere. - Hvis jeg havde problemer med min økonomi, og jeg ville tale med min sagsbehandler, mødte jeg tit en låst dør. Så skulle jeg kontakte en vagt, der førte mig til et værelse, og her skulle jeg vente, til sagsbehandleren havde taget stilling til, om hun ville se mig, forklarer han. Efter nogle år i København kommer han i kontakt med en gammel kammerat fra Aarhus. Kammeraten tilbyder Jesper Andersen en sofa at sove på, og det tilbud tager han imod. Og flytter til Jylland. Sagsbehandlere i tre byer - Det er, da jeg flytter til Aarhus, at jeg pludselig har sagsbehandlere i tre byer. 11 i alt, siger han. Fælles for de tre kommuner er, at ingen af dem kan finde ud af, hvem der har ansvaret for Jesper Andersen. - Til sidst kunne jeg ikke overskue det, og jeg kunne ikke snakke med dem alle på samme tid. Og jeg tror heller ikke, at de talte sammen, fortæller han. Endelig beslutter de, at Jesper Andersen hører til i Aarhus, og i dag er hans antal af sagsbehandlere halveret. - Jeg har kun fem, men jeg kæmper stadig med at få dem til at tale sammen. Og hver gang der kommer en ny sagsbehandler, tænker jeg på, hvor meget de når at sætte sig ind i min sag, før de begynder at træffe beslutninger for mig, fortæller han. 20 HUS FORBI nr. 6 juni årgang HUS FORBI nr. 6 juni årgang 21\n12 Tæt på virkeligheden - Jeg har lært, at de jo bare er som alle andre mennesker. Pernille Storm Abildtrup Foto Lars Ertner Socialrådgiver-studerende kæmper mod opfattelsen af dem som rigide systemvogtere Åbent brev fra Ib til socialminister Karen Hækkerup Hus Forbi-sælger Ib Maack har syv sagsbehandlere. Han har kæmpet en lang kamp for at komme i behandling for sit alkoholmisbrug. Hus Forbi har løbende fulgt Ibs kamp. Nu har han skrevet et åbent brev og sender forhåbningsfulde hilsener til socialminister Karen Hækkerup (S). København d Til Socialminister Karen Hækkerup Kære Karen, når jeg retter henvendelse til Dem er det med stor glæde over, at det nu er gået op for Dem, at det er yderst kritisabelt, at en klient i det sociale system, kan have syv eller flere forskellige sagsbehandlere. TAG STRAKS AFFÆRE!! For mit eget vedkommende har jeg haft en sag kørende i over et halvt år med seks forskellige offentlige kontorer og et unormalt stort antal sagsbehandlere. I perioden har jeg været hospitalsindlagt og fragtet i ambulance med udrykning seks gange. Dertil kommer gentagne medicineringer. Jeg har 'beskæftiget' tre faste sygeplejersker, en personlig bisidder samt en assistent. Jeg ved ikke, hvor meget alt dette koster det offentlige, men jeg er sikker på, at det er meget meget dyrt. Hele sagsforløbet har været så grotesk og er undervejs blevet dokumenteret af en journalist fra Hus Forbi. Hvis jeg fra starten havde fået den rigtige hjælp, ville det have sparet samfundet for rigtig mange ressourcer og ikke mindst sparet mig for rigtig mange anstrengelser, smerte og tid. D. 24 november 2011 stod jeg foran at blive udsat fra min bolig efter at have boet i over et halvt år uden strøm. Med en medarbejder fra Sundholms hjælp har jeg kæmpet mig igennem et helt ubeskriveligt forløb for at beholde min bolig og få hjælp til et af mine store problemer, at jeg drikker for meget. Hvis jeg ikke havde haft hjælp fra en socialarbejder og en journalist, var jeg ALDRIG kommet igennem det forløb, jeg indtil i dag har gennemgået. Jeg havde aldrig formået at fastholde min motivation og tro på, at det kunne lykkes for mig, hvis jeg som almindelig borger skulle navigere igennem det system, jeg nu har fået indblik i. I dag skriver vi den 10 maj For øjeblikket afventer jeg stadig en dato for, hvornår jeg kan få hjælp til at drikke mindre, og jeg kæmper dagligt for at fastholde motivationen og holde humøret oppe. Hele mit sagsforløb er som sagt beskrevet, og jeg vil opfordre dig og alle dine kollegaer i det sociale system til at læse min historie. Det er mildest talt GRUOP- VÆKKENDE. På Hus forbi hjemmeside under 'Historien om Ib' er hver enkelt kontakt med det offentlige system beskrevet. Mange forhåbningsfulde hilsner Ib Maack, København Journalist Birgitte Elllemann Höegh har fulgt Ibs kamp og ført dagbog på Hus Forbis hjemmeside, af Birgitte Svennevig Socialrådgivere har ikke altid det bedste ry hos brugerne på landets væresteder. De bliver ofte betragtet som rigide systemvogtere, der kun vil tale med deres klienter på egen hjemmebane, og som taler ned til klienterne, når de møder op på kommunekontoret. Men ikke alle socialrådgivere er sådan, og det har en række socialrådgiverstuderende nu gjort en indsats for at bevise. 16 studerende fra University College Lillebælt (UCL) valgte i februar at tage imod et tilbud om at komme i en måneds praktik på et værested, og interessen var faktisk så stor, at de 16 pladser blev besat, ganske kort efter at de blev slået op. Det er Landsforeningen af Væresteder, der i samarbejde med UCL har taget initiativ til projektet med at tilbyde praktikpladser til socialrådgiverstuderende. Ifølge projektansvarlig Maria Kiilerich Andersen fra landsforeningen hviler ideen på et godt og mangeårigt samarbejde med socialrådgiveruddannelsen i Odense. Sammen har de to et ønske om at tiltrække flere kompetencestærke frivillige til værestederne. Målet er at åbne værestedsfeltet op for studerende, så de får mod på at engagere sig i væresteder, primært som frivillige, men også om muligt som personale, når de er færdiguddannede. - Vi har alt for mange eksempler på, at socialt udsatte mennesker, som føler sig dårligt behandlet af systemet, forbinder desværre ofte med rette socialrådgivere med dårlige møder, dårlige forløb og uværdig behandling indenfor myndighedsregi. Når der kommer en socialrådgiverstuderende ud i praktik på et værested, får værestedet i den grad øgede muligheder for at bygge bro til forvaltningen og andre instanser simpelthen fordi brugerne gennem praktikken får erhvervet sig positive erfaringer med, at socialrådgivere også har et menneskeligt ansigt og oftest gerne vil hjælpe dét, de kan inden for rammerne, siger Maria Kiilerich Andersen. På hjemmebane Den problematik kan leder af værestedet Bro en Til Livet i Middelfart Niels Ørbæk godt genkende. Han peger på, at værestedsbrugere ligefrem kan komme så meget på kant med systemet, at de ikke længere må komme på kommunekontoret, og når de endelig får foretræde for en socialrådgiver, er de så meget på udebane, at de måske ikke kan overskue at få fortalt, hvad de har på hjerte. - På værestedet er de på hjemmebane, og hvis de taler med en socialrådgiver her, kan de måske bedre fortælle om deres behov, mener han. Han pointerer, at en socialrådgiver på et værested dog aldrig må trænge sig på. - Brugeren skal acceptere socialrådgiveren. Vi må ikke risikere, at brugeren vil tænke, at nu sidder der en socialrådgiver og holder øje med mig. Ud over at skabe en bedre kontakt mellem brugere og socialrådgivere skal praktikpladserne også hjælpe de studerende med at få øjnene mere op for det frivillige arbejde på landets væresteder, mener Maria Kiilerich Andersen. Hun peger på, at væresteder nyder godt af, at mange forskellige frivillige ønsker at bidrage, og at denne mangfoldighed i mange henseender gør værestederne godt. Men vi mener, at værestederne og brugerne også har brug for særlige frivillige kompetencer, der kan være med til at løfte fagligheden på særlige indsatsområder og dermed højne kvaliteten af værestedstilbuddene. Landsforeningen håber, at praktik-tiltaget vil få de socialrådgiver-studerende til at overveje at fortsætte som frivillige efter praktik-perioden, og at praktikken har givet dem et indblik i udsatte menneskers liv, som de kan tage med sig og bruge i deres fremtidige job, når de bliver færdiguddannet. Landforeningen af Væresteder betragter det som en stor succes, at otte af de 16 frivillige fortsat er tilknyttet værestederne, efter at praktikopholdet er slut. Ludo, backgammon og gode samtaler Pernille Storm Abildtrup har fået en bedre forståelse for socialt udsattes liv af Birgitte Svennevig foto Niels Lund 24-årige Pernille Storm Abildtrup var i praktik på værestedet Bro en Til Livet i Middelfart. Et sted for tidligere misbrugere, der har lyst til at mødes med ligesindede og være sammen om aktiviteter som madlavning, gåture, udflugter eller et spil ludo. Der kommer både voksne og børn på Bro en, ligesom der både kommer mennesker, der lige er kommet ud af deres misbrug, og mennesker, der har været ude i årevis. - Jeg kommer fra en almindelig middelklassefamilie og har aldrig rigtigt haft kontakt til udsatte mennesker. Det er selvfølgelig godt, at jeg aldrig selv har haft misbrug tæt inde på livet, men omvendt betyder det, at jeg ikke så let kan sætte mig i udsatte menneskers sted, fortæller hun. Netop derfor har det givet Pernille utroligt meget at være i praktik. - Jeg har mødt nogle mennesker, som tit bliver mødt med fordomme om, at det nok er deres egen skyld, at de blev misbrugere, og jeg har lært, at de jo bare er som alle andre mennesker. Det kan jeg helt bestemt bruge til noget, når jeg skal ud og arbejde som socialrådgiver, siger hun. Pernille var fra første dag bevidst om, at hun ikke ville trænge sig på og ikke begynde at udspørge folk. På sin første mødedag satte hun sig derfor med en kop kaffe og lod indtrykkene og menneskene komme til sig. Der gik ikke lang tid, før hun blev inviteret med til et spil 500. Det blev til mange spil kort, ludo og backgammon, og det blev til mange fine lejligheder til at snakke lidt. - Jeg blev først og fremmest betragtet som frivillig. Nogle vidste slet ikke, at jeg var socialrådgiverstuderende, og det betød heller ikke noget for de samtaler, jeg fik med brugerne. Mit møde med dem har gjort mig mere rummelig og givet mig en større forståelse for, at udsatte har brug for et værdigt sted at være og noget at stå op til. Hvis jeg skal arbejde i forvaltningen, når jeg bliver færdig, og en dag skal sidde over for en udsat borger, vil jeg ikke dømme. Jeg vil være forstående. 22 HUS FORBI nr. 6 juni årgang HUS FORBI nr. 6 juni årgang 23\n13 Fra bankrøver til socialarbejder 49-årige Kai var 20 år i fængsel. Nu er han fri af stoffer og kriminalitet Efter 30 år med stoffer og kriminalitet kom vendepunktet, da Kai blev talt til som et menneske. Yoga giver Kai fred i sindet. af Tine Sejbæk foto Sarah Bender Med den rigtige støtte kan man komme ovenpå, uanset hvor langt nede man har været. Det mener 49-årige Kai Køhler. Han har brugt det meste af sit liv på bankrøverier, fængsler og heroin. I dag er han fri af stoffer og kriminalitet og arbejder som 'social vicevært' på et bosted for udsatte unge. De vigtigste elementer i den forvandling, - Første gang jeg lavede et indbrud, var jeg skræmt fra vid og sans. Men det bliver en vane, og til sidst bliver ens identitet bygget op omkring det. Kai Køhler har oplevet, er simple: At møde nogen, der taler til én som et menneske. At være grundigt træt af fængsler og stoffer. At møde det rigtige tilbud på det rette tidspunkt. Og at komme med i et fællesskab og finde noget, man er god til. Forandringen er til at tage og føle på: Kai gik ud af skolen i starten af 6. klasse og har tilbragt over 20 år i fængsel. Han har misbrugt heroin og kokain. Som 46-årig kvittede han stoffer og kriminalitet, begyndte at meditere, spise vegansk og træne fysisk, samtidig med at han fik fast arbejde på et bosted for udsatte unge, hvor han kan bruge sine mange års erfaringer fra et liv som udsat. Indbrud som 8-årig Kai voksede op i en familie, hvor hverdagen var præget af druk og vold. - Jeg var overladt til mig selv, for mine forældre var tit så stive, at de ikke engang kunne tage vare på sig selv, siger Kai. Hans kriminelle løbebane begyndte, da han var otte år. Han var lige kommet hjem fra en spejderlejr, da han møder en flok større børn, der står og ryger. Kai kommer med i gruppen, og sammen bryder de ind på en flødebollefabrik. - Vi endte med at røve flødeboller. Vi lavede andre indbrud og tog på rene togter. Det var pisse spændende, fortæller han. Som 9-årig bliver Kai taget for 150 forhold og afhørt af politiet. - Første gang jeg lavede et indbrud, var jeg skræmt fra vid og sans. Men det bliver en vane, og til sidst bliver ens identitet bygget op omkring det, forklarer han. Hans kriminelle løbebane tager for alvor fart, da han er 18 år. - Det var skide spændende. Jeg prøvede at leve som på film. Men jeg gjorde det jo også, fordi jeg ikke troede, jeg kunne andet, siger Kai. Vendepunktet i 2009 Perioden med kriminalitet og stoffer fortsætter i knap 30 år. Kai har siddet i fængsel i 20 år og 9 måneder. Han har cirka 25 domme for narkohandel, indbrud og bankrøverier. Han har misbrugt hash, heroin, kokain og metadon. - Der skulle penge til at skaffe stofferne. Og så er det billigere, hvis man selv handler med dem, forklarer han. I 2009, da Kai er knap 47 år, sker der noget, som ændrer hans liv. Han opholder sig efter en tur i fængsel på et misbrugsbehandlingshjem i Fredensborg. - Jeg var nået til et punkt, hvor jeg virkelig havde fået nok af det liv, jeg levede. Og så var jeg heldig at møde de rigtige mennesker på det rette tidspunkt, forklarer han. I Fredensborg får Kai tilbud om at deltage 24 HUS FORBI nr. 6 juni årgang HUS FORBI nr. 6 juni årgang 25\n14 - Jeg kom også ind i en følelse af taknemmelighed og det blev et vendepunkt. i et kursus, der består af meditation, yoga, fysiske øvelser og samtaler. Kurset bliver ledet af Jakob Lund, der også har holdt kurser i fængsler som for eksempel Horserød. Yoga og meditation er ikke lige Kais hjemmebane. Og selvom han er åben nok til at tjekke det ud, synes han, det er lidt mærkeligt. - Jeg tænkte, at det var for folk, der ikke var helt raske. For bøsser og kællinger. En knude af vrede og frustration Men efter tre dage har en af åndedrætsteknikkerne en dyb virkning. Hele sit liv har han gået rundt med en knude i maven af vrede og frustration pludselig er den væk! - Hun snakkede til mig som et menneske ikke en narkoman. Det betød meget. Kai bekender sig ikke til nogen religion. Han tror måske nok på, at der er mere mellem himmel og jord. Men det vigtige for ham er, at han konkret gennem meditation har oplevet, at han er blevet mere fri af sine indre begrænsninger for ham har det handlet om at få en indre oplevelse af frihed. Man kan sige det sådan, at der gennem yoga og meditation er blevet frigjort noget energi i ham. Den energi, han førhen brugte på at hade sig selv og andre, bruger han nu til gavn for sig selv og andre. Det er ikke så meget en søgen efter Gud eller noget religiøst. Det er mere bare det, at han oplever, at meditation og yoga giver ham en følelse af frihed, fred og lettelse. - Jeg fik en følelse af, at det var helt okay at være mig. Sådan havde jeg aldrig haft det før! Kortvarigt mærkede jeg noget, som var bedre end suset ved kriminalitet og stoffer. Kai forklarer, at hans selvhad forsvandt på et øjeblik. - Jeg kom også ind i en følelse af taknemmelighed og det blev et vendepunkt, siger han. Kurset varede fem dage. Og siden deltog Kai på alle de kurser, han kunne komme i nærheden af. Han fik også en daglig praksis med meditation og yoga. Nye kostvaner Kai, der før levede af fastfood, har samtidig ændret sin kost. Det skete i forbindelse med et kursus, hvor kosten var vegansk (uden kød og mælkeprodukter med mange grøntsager, bønner og linser). - Jeg fik det så godt, at jeg besluttede mig for at spise sådan det næste år. Og det er jeg fortsat med, siger Kai. Man kan spise vegansk af mange årsager. Nogle gør det, fordi de synes, det er rart. Andre gør det for dyrenes skyld. Nogle gør det muligvis som led i en filosofi, mens andre gør det af sundhedsmæssige årsager. Kai valgte den veganske kost, udelukkende fordi han fik det bedre af den. Han havde spist tung mad før. Da han gennem yoga og meditation fik mere kontakt med sin krop, kunne han mærke, at han fik det godt af vegansk mad. Bliver glad af at hjælpe En vigtig brik i Kais nye liv er, at han er begyndt at arbejde på et bosted for unge med psykiske og sociale vanskeligheder. Han kører ærinder, maler og forklarer de unge, hvordan man laver mad. Han vejleder i fysisk træning. Og to gange om ugen træner han kampsport med de unge. - At hjælpe andre gør, at jeg føler mig brugbar. Jeg kan blive helt opstemt af det, siger han. Kai står også fast for et yogakursus i Statsfængslet i Vridsløselille. - Jeg prøver at bidrage med min erfaring i, hvordan man kan bruge yoga og meditation til at komme videre, forklarer han. Årene i fængsel har han blandt andet brugt på at løbetræne. Men hver gang har han droppet det, når han er kommet ud af fængslet. Da Kai i 2009 blev trappet ud af sit misbrug, begyndte han på at løbe. Og det er han fortsat med, ligesom han svømmer og kører racercykel. - Jeg nyder det så meget, at jeg ikke kan lade være, forklarer Kai. I vinter var han 14 dage i Vietnam for at cykle sammen med nogle kammerater. 100 km dagligt i bjergterræn. I sommer skal han køre den 800 kilometer lange 'Camino' i Nordspanien. Snart kan Kai også kigge sig i spejlet og se et nyt sæt tænder tone frem. - Mine dårlige tænder har hæmmet mig. En kammerats ven er tandlæge, så jeg får det lavet ekstremt billigt, siger han. Talt til som et menneske Kai fortæller, at et vigtigt element i hans forvandling også har været, at han på sin vej mødte flere, der 'talte til ham som et menneske'. Før han kom til behandlingshjemmet i Fredensborg, blev han løsladt fra fængslet i Nørre Snede, og her blev en betjent ved med at spørge, om han ikke skulle i misbrugsbehandling. - Hun snakkede til mig som et menneske ikke en narkoman. Det betød meget. Og jeg fik overtalt kommunen til, at jeg kom i behandling igen, fortæller han. Grunden til, at det er gået godt, er også, at kommunen har givet ham tid til at finde sine ben, efter at han kom ud af sit misbrug. - Det nytter ikke, hvis man er under pres. Så føler man sig uduelig og ryger lynhurtigt tilbage i det gamle, understreger Kai. Han ved godt, hvad han vil sige til andre, der vil ændre deres liv. - Hvis du tror, du kan klare alt selv, klarer du intet. Du er nødt til at bruge de muligheder, der kan åbne for troen og håbet. For mig har det været at meditere, for andre kan det være noget andet. - Og så handler det om at finde nogle mennesker, du kan kalde venner, siger Kai, der har skiftet hele sin omgangskreds ud. Han har fundet et fællesskab med dem, han mediterer og kører på cykel med. - Og en sidste ting, tilføjer han: - Sig 'ja!' - Før sagde jeg nej til alt. Nu siger jeg 'ja'. Så har jeg givet det en chance, slutter Kai. Kurser for indsatte Mødet med Jakob Lund har haft stor betydning for Kai. Jakob Lund er foredragsholder og meditationslærer og har gennem en årrække holdt kurser for indsatte i fængsler i Danmark og udlandet. Han grundlagde i år 2000 Breathe Smart, som er et program, der blandt andet består af meditation, yoga, åndedrætsteknikker og en særlig fysisk træning rettet mod mennesker, der er meget stressede. Jakob Lund holder også kurser på uddannelsesinstitutioner og på misbrugsbehandlingshjem, ligesom han for nylig er begyndt at undervise krigsveteraner i sit program. kais cv 1962: Kai bliver født. 1970: laver sit første indbrud. 1971: bliver taget for 150 forhold. 1973: næste bølge af indbrud starter. 1975: kommer med i et projekt under Koefoeds Skole og bliver sendt ud at grave grøfter. Han stikker af, bliver fundet og sendt på Tvind. 1976: stikker af fra Tvind. Han kommer tilbage til sine forældre og slår for første gang igen mod sin far. Han kommer på institution i Nordsjælland : får småjob på fabrikker og hos en cykelhandler. Sideløbende laver han kriminalitet. 1980: hans kriminelle løbebane tager fart : får mange domme. Når han kort er ude af fængsel, bor han mest hos tilfældige kvinder. Et par gange fremlejer han en lejlighed. 2000: er i behandling for sit misbrug i Vridsløselille. 2001: kommer på institutionen Arresøhøj, men tager stoffer igen og ryger tilbage i fængsel. 2009: møder Jakob Lund. 2011: får job på bostedet. 2012: fylder 50 år i sommer. Kai både løber, cykler og dyrker kampsport. - Hvis du tror, du kan klare alt selv, klarer du intet. Du er nødt til at bruge de muligheder, der kan åbne for troen og håbet. Pilgrimsrute Caminoen er en gammel kristen pilgrimsrute på ca. 800 km. Den strækker sig fra det sydlige Frankrig over Pyrenæerne for at ende ved katedralen i byen Santiago de Compostela i Spaniens nordvestlige hjørne. I dag er byen/ruten mere end et pilgrimsmål. Folk både går og cykler ad ruten og ikke kun af religiøse grunde. Kai gør det for motionens og naturoplevelsens skyld. Formanden for bestyrelsen i Det kongelige Teater og Børnefonden, Stine Bosse, gik caminoen med en flok unge fra et indvandrermiljø. 26 HUS FORBI nr. 6 juni årgang HUS FORBI nr. 6 juni årgang 27\n15 debat Spillerne på billedet har masser af gadefoldbolderfaring og dertil mange kampe for klubber som AGF, FCK, AAB, Chelsea, Dortmund, Ajax, Atletico Madrid. af Helle Horskjær Hansen foto Sanne Berg Ombold Lokalt er et projekt, som giver hjemløse og udsatte mulighed for at træne og spille gadefodbold sammen uden at være medlemmer af en forening. I Brabrand var den danske europamester fra 1992 Flemming Povlsen sammen med to andre kendte landsholdskæmper, Martin Jørgensen og Jesper Grønkjær, med til tirsdagstræningen. En trio, der har spillet 244 landskampe Med stjernerne på banen En europamester og to venner kom forbi med i alt 244 landskampes erfaring tilsammen for Danmark. - Hej og velkommen. Flemming Povlsen går hele vejen rundt i den 20 mand store kreds. Alle får et håndtryk og et smil. - Jesper, Martin og jeg er rigtigt glade for at se jer. Vi elsker folk, der gider gøre noget ved fodbolden, siger han, inden en times intensiv træning går i gang. Træningen er en del af projekt Ombold Lokalt, hvor der bliver arrangeret en åben ugentlig fodboldtræning for udsatte og hjemløse otte forskellige steder i landet. Og til at sparke projektet i gang i Globus1 i Brabrand er de tre tidligere landsholdsspillere. - Jeg har kendt til hjemløselandsholdet og Ombold nogle år, og jeg synes, de gør et godt stykke arbejde. Jeg synes også, at man har en forpligtelse til at give noget igen, når man er i en position som min og det gør jeg ved at møde op her og spille fodbold, fortæller Jesper Grønkjær. Glemmer bekymringerne Den tidligere FCK er vil gerne motivere de udsatte og hjemløse til at komme til den ugentlige træning af flere årsager. - Nogle af dem skal måske have et skub til at komme i gang og det får de forhåbentligt her. For det er vigtigt at holde sig i gang. Det giver mere energi. Samtidig med at fodbolden også er et fællesskab, hvor legen og glæden er i centrum, siger Jesper Grønkjær. Adgangen til gadefodbolden skal være nem og fleksibel, hvis udsatte og hjemløse skal deltage, og det er vigtigt at få denne - Fodbold er et frirum i dagligdagens problemer, og man glemmer lidt det hele, når man løber og leger med en bold. Topper Sørensen gruppe mennesker til at deltage. Erfaringen viser nemlig, at fysisk aktivitet for hjemløse og udsatte er med til at forbedre sundheden og forøge livskvaliteten. Det kender Topper Sørensen alt til. Han er 24 år og hjemløs. - Fodbold er et frirum i dagligdagens problemer, og man glemmer lidt det hele, når man løber og leger med en bold. Det er sammen med vennerne, og så er det selvfølgelig også god motion, siger han. Og den tidligere landsholdsspiller for hjemløselandsholdet fik spillet masser af fodbold med sine idoler, og det ildrøde ansigt og svedperlerne, der drypper, vidner om en hård omgang træning. - Det har været dejligt hårdt, sjovt og anderledes, fordi man skal være 100 procent klar. Og at få lov til at spille med store fodboldnavne er fedt, fortæller Topper Sørensen. Historien bag filmskatten på Sundholm Hus Forbi skrev i april historien om, hvordan en værdifuld filmskat med flere sjældne ruller af gamle danske film var fundet på Sundholm. Hvordan filmskatten var tilvejebragt, var et mysterium. Mysteriet er nu løst af Kåre Olsen, Fordresgårdvej 44, København NV. Han skriver: Jeg blev beklemt, men også glad, da jeg læse artiklen 'Filmskat fundet på Sundholm' i Hus Forbi 4, april For jeg kendte Bent, som havde etableret biografen på Strandøre i afløbskontorets pumpestation på Scherfigsvej (ved Strandøre i Hellerup, red.). Hvornår projektet startede, husker jeg ikke præcist, men det må have været få år før Jeg markerede mit 25-års-jubilæum der i 1992, og Bent viste gamle film. Til daglig var Bent stationeret på Pumpestation Sjællandsbroen og arbejdede med etablering af styring og overvågning (SRO) af pumpestationerne i Københavns Kommune. Tidligere havde han været filmoperatør i københavnske biografer, en branche, som blev ret brødløs. Pumpestation Scherfigsvej blev etableret omkring 1905, hvor elforsyningen ikke var så omfattende (der var måske heller ikke mere end 3000 wc er i København). De mekaniske anlæg på kloakanlægget blev drevet af en gasmotor. Den markante skorsten, som er blevet renoveret i 2000-tallet, er et minde herom. I forbindelse med etableringen af kloakanlægget ved Strandvænget og elektrificeringen bliver gasmotoranlægget nedlagt. I det ledige højtloftede lokale kunne Bent i 1980 erne etablere biografen med to fine fremvisere og en omfattende samling film. Afløbskontoret hører nu historien til. Det er måske 10 år siden, jeg sidst var i Bents biograf. Stolene var fra Alexandra, tror jeg. Filmplakaterne fra forskellige biografer. Rigtig hygge. Bent i operatørrummet. Snak med venner i pausen. Tak til Bents enke og Sundholm for, at samlingen nu er i kyndige hænder. Og tak til Hus Forbi, fordi I fortalte mig om det. Kåre Olsen P.S. Læsere, som måtte være interesserede i det københavnske kloaksystem, vil jeg anbefale at læse publikationen 'Pumpestationen Kløvermarksvej', Afløbsafdelingen 1992, og 'Fra stinkende rendestene til computerstyrede kloaker', Københavns Energi Søndag med sang - Jeg synes også, at man har en forpligtelse til at give noget igen, når man er i en position som min. Jesper Grønkjær Europamester Flemming Povlsen gav de hjemløse fodboldspillere sved på panden. projektet Ombold Lokalt er et projekt, der skal sætte fokus på fysisk aktivitet for udsatte og hjemløse og give dem mulighed for at dyrke idræt uden at være medlem af en idrætsforening. Projektet handler ikke om sygdom, misbrug eller diagnoser, men om fodbold, fællesskab og fysisk aktivitet. Ombold giver lokale samarbejdspartnere mulighed for at ansætte to trænere tre en halv time om ugen og deltage i otte stævner om året. Trænerne står også for det opsøgende arbejde for lokalområdets udsatte og hjemløse. Så mange som muligt skal have kendskab til projektet. Søndag den 13. maj 2012 var vi i Kvickly, Silkeborg for at handle, men vi fik da noget af en ekstra god oplevelse med! Udenfor stod en af jeres sælgere, som vi ikke havde set før. Desværre glemte vi helt at spørge om hans navn, for han var bare pragtfuld, slog nærmest benene væk under os. I godt humør, rar at snakke med, og hvor sang han dejligt, med sin stille, bløde stemme med et herligt glimt i øjet. Da vi gik ind, fik vi lige Yesterday (Poul McCartney), og da vi gik ud, måtte vi lige hen og høre ham igen. Han spurgte, hvad vi ville høre, og det blev Your Song (Elton John). Vi kunne slet ikke lade være med at synge med. Håber, vi støder på ham igen. For øvrigt et rigtigt godt blad, som vi altid køber, og vi giver gerne lidt ekstra til sælgerne. Mange sommerhilsener til alle sælgerne fra Randi og Erik, Silkeborg. (forkortet af redaktionen) 28 HUS FORBI nr. 6 juni årgang HUS FORBI nr. 6 juni årgang 29\n16 hus for hjemløse kvinder en succes Forstander Jytte Madsen fra pensionatet Stormly betegner det som en stor succes, at Kvindehuset i Esbjerg i det første år, huset har eksisteret, indtil videre har givet 13 hjemløse kvinder tag over hovedet. Beboerne i kvindehuset er tidligere hjemløse, og nogle har haft vold, misbrug eller alvorlig sygdom tæt inde på livet. Derfor er fællesskabet nøglen til et nyt liv, fortæller hun til P4 Esbjerg, som oplyser, at flere af de nuværende beboere i Kvindehuset kommer fra Stormly. Jytte Madsen fortæller, at det er rigtig svært for mange at bo ude i et ganske almindeligt boligområde, fordi de ofte føler sig isoleret. Over for P4 Esbjerg giver hun udtryk for, at flere kan få glæde af projekter, som 'De skæve huse' som kvindehuset også bliver kaldt. off line nyt aftenværested i aalborg Den 11. juni åbner det ny aftenværested Hjerterummet i Aalborg. Adressen er Danmarksgade 13. Der bliver åbent hver dag fra klokken til Dermed er der varmestuedækning og ly for de hjemløse og gadens folk i Aalborg det meste af døgnet. Kirkens Korshærs natvarmestue i Korsgade åbner klokken Der har tidligere været aften- åbent i varmestuen på Østerbro. Men de udvidede åbningstider var finansieret med midlertidige puljemidler fra Socialministeriet, og da puljen udløb, ophørte de forlængede åbningstider. - Vi har samlet ind fra diverse fonde og frivillige donationer, og som sagerne står nu, har vi til et års drift, siger Harald Gjersøe, som er bestyrelsesformand for Foreningen Hjemløse Aalborg. med hjemløse i sommerlandet sommertøj til hus forbis sælgere Når du møder din lokale Hus Forbi-sælger i sommermånederne, kan det være, at han eller hun er iklædt en ny 'uniform'. En af de måder, Hus Forbi støtter de sine sælgere på, er ved at udstyre dem med ordentligt tøj, som passer til årstiden og til at opholde sig meget udenfor. På billedet er det sælgerne John og Olaf, som er klædt i det ny tøj. Det er ikke lykkedes Hus Forbi at skaffe midler til en sommerkollektion, så alle sælgere kan få et sæt. Tøjet fordeles først og fremmest til de aktive sælgere, som udgør rygraden i sælgerkorpset. Ellers vurderer distributionsstederne de enkelte sælgeres behov og fordeler tøjet derefter. Sommertøjet er en T-shirt, en praktisk overtrækstrøje med lynlås og solide bukser. Der er gode muligheder for at få et indtryk af de hjemløses verden i sommermånederne. I København er der byvandringer med hjemløse. Man kan opleve oversete afkroge af København, når gadens folk viser deres univers frem for medborgere og turister. Gadens Stemmer giver ordet til en ellers overhørt stemme, der beretter fra et liv på kanten. Guiderne har hver skabt en særlig byvandringsrute med historier fra en forskelligartet hjemløsetilværelse. Yderligere oplysninger på: Desuden er der mulighed for at tage på cykeltur med Hus Forbisælgeren Henrik. Han kan kontaktes på tlf , og turene udgår fra Hus Forbi, Bragesgade. Også i Aarhus kan man deltage i en byvandring med hjemløse, Poverty Walk. Turene begynder ved Værestedet i Jægergårdsgade 107 og slutter i Mølleparken. Book en tur på tlf Om du løser alle eller én opgave, gør ingen forskel. Alle rigtige besvarelser deltager i lodtrækningen om 2x2 boggaver - fra vores helt egen verden. Vil du vinde SEND LØSNINGER TIL: Hus Forbi, Bragesgade 10 B, 2200 Kbh. N senest 5. juli. Mrk. kuverten 'OFFLINE' Navn Adresse Postnr By X-ord er kreeret af Anne Jensen. Karsten Fatum og Søren Franck har lavet DUSADUKU. 30 HUS FORBI nr. 6 juni årgang Vinderne får direkte besked og offentliggøres på HUS FORBI nr. 6 juni årgang 31\n17 3spørgsmål hvad går pengene til? - Til at jeg kan komme ned til min kæreste i Horsens med bus og tog. Og indimellem kan jeg lægge en hund eller to til side. Jeg kunne godt tænke mig at spare sammen til en gang at komme ud at rejse. Det kunne være dejligt. hvad fik du at spise i går? - Fire stykker rugbrød to med rullepølse og to med ost og så en bøtte yoghurt. Det er, hvad jeg normalt spiser på en dag, og så drikker jeg fire liter vand. Det er sjældent, at jeg får varm mad. hvad skal der til, for at din situation skal blive anderledes? - Jeg vil gerne holde op med at ryge hash, men jeg ved endnu ikke, om jeg skal forbi et misbrugscenter. sælger nr Steffen Larsen ny hus forbi-sælger af Birgitte Ellemann Höegh foto Sanne Berg Hus Forbi møder Steffen Larsen i hans etværelses lejlighed i Højbjerg uden for Aarhus. Han holder sig indendørs her til formiddag, fordi regnen står ned i tykke stråler. Ellers ville han have været omkring i Aarhus centrum og sælge aviser. Det var en kammerat, der også sælger Hus Forbi, som inspirerede Steffen Larsen til at komme i gang for to måneder og det er han blevet oprigtig glad for. - Jeg føler mig meget mere frisk, og jeg glæder mig hver dag. Først var det en overvindelse. Jeg brugte noget tid på, at finde ud af hvad jeg skulle sige til folk, og hvordan jeg skulle tage det, når folk bare ignorerede mig. Min kammerat forklarede mig, at jeg ikke skulle tage det så tungt. Så nu spørger jeg bare, om folk har lyst til at købe hjemløse-avisen, og selvom de ikke svarer mig, siger jeg, at de må have en rigtig god dag alligevel, og jeg sørger for at have et smil på læben. Jeg har allerede fået stamkunder. Der er nogle ældre mennesker, som kommer hen, fordi de synes, jeg er så høflig, fortæller han. Jobbet som Hus Forbi-sælger er det første reelle arbejde, 28-årige Steffen Larsen, nogensinde har haft. Han gik ud af skolen i 8. klasse samme år som hans forældre blev skilt. Derefter boede han et år hos sin far, som smed ham ud, da han var 16 år, fordi de havde svært ved at finde ud af at gå så tæt op ad hinanden, forklarer han. De efterfølgende syv år opholdt Steffen Larsen sig på en lang række forskellige ungdomsinstitutioner i Jylland. Da han som 23-årig kom tilbage til Aarhus, begyndte han at hænge ud med et slæng af Aarhus unge i Mølleparken, hvor han drak øl og begyndte at ryge hash. I dag har han et fint forhold til sin far, og i store træk synes Steffen Larsen, at hans forældre har været der for ham og accepteret, at han har levet et liv uden uddannelse og arbejde. - Jeg har siden min barndom været til tonsvis af undersøgelser på psykiatriske steder, men de har ikke kunnet finde ud af, hvad der var galt med mig. Først for to år siden fandt de ud af, at jeg har ADHD, som jeg nu får medicin for. Derfor har jeg brugt al min tid på at sidde indendørs og glo tv, været sammen med venner og bekendte i Mølleparken eller været hjemme hos mine forældre, hvis de har haft tid til mig. Kommunen vil åbenbart ikke hjælpe mig med noget. Jeg har søgt om at komme i gang med at lave et eller andet, men det er, som om de ignorerer mig. Jeg får lov til at sidde her og glo ud i luften, og så ringer de en gang om året og hører, om jeg er okay. Så Hus Forbi gør, at jeg kan komme ud og møde mennesker, og det er jeg virkelig glad for. Steffen Larsen sælger i reglen Hus Forbi et par timer om dagen og tager så hjem og slapper af. Han spiser kun et måltid om dagen inden han går i seng. Sådan har det været i en del år, og han mener, at det er, fordi han har drukket en del øl, som har taget appetitten, så nu er det blevet en vane. Nu har han fået en kæreste, og det har ændret lidt på dagsformen. - Jeg gider egentlig ikke komme i Mølleparken mere. Der er for meget slåskamp, ballade, råben og skrigen. Man kan ikke få lov til at sidde i fred. Jeg ved ikke, hvorfor mit syn på stedet har ændret sig - nok fordi jeg ikke drikker så meget, som jeg har gjort. Min kæreste holder mig lidt i ørerne for tiden, så jeg forsøger at lade være med at drikke. Men det hænder da, at der ryger en del øl ned. Det afhænger mest af vejret. Lige nu synes jeg bare, at det er dejligt at have fået en kæreste at bruge min tid sammen med. Vi slapper af, går ture, tager i biografen, på stranden og den slags. Der er en lysning på himlen, og hvis vejret klarer op, tager Steffen Larsen ud og sælger nogle aviser. Ellers er planen at tage ned til kæresten i Horsens, slutter han. Hver måned spørger vi en nystartet sælger, hvad der fik ham/hende i gang med at sælge Hus Forbi. Hus Forbi har 1100 sælgere spredt ud over hele Danmark. En tredjedel af dem i Københavnsområdet. 32 HUS FORBI nr. 6 juni årgang


Omsætningen i den fynske fabrikant af systemer og maskiner til genvindingsindustrien har været ramt af coronapandemien, skriver ledelsen.\nFoto: Eldan Recycling/PR\nOffentliggjort: 29.04.21 kl. 15:01\nHøjere omsætning end forventet tredobler millionoverskud hos Eldan Recycling\nH.J. Hansen Genvindingsindustri lander største overskud i mange år