Martin Hall | KOMMUNIKAZE\nÅbning: ”Besluttede mig i nat for at begynde at føre en slags protokol over dagene. Har aldrig ført dagbog før. Vil nok også foretrække at kalde det noget andet.”\n“Ved indgangen til 1998 besluttede musikeren og forfatteren Martin Hall sig for at føre dagbog over indre og ydre bevægelser i tilværelsen. Det er blevet til tre års hæsblæsende notater frit fra leveren, samlet i dagbogen Kommunikaze – 1000 dage i cockpittet … aftalerne ligger tæt i kalenderen, og arbejdstempoet er i perioder så højt, at man som læser flere gange får både åndenød og flimren for øjnene i bestræbelserne på at holde trit. Men vi kigger også Hall over skulderen, når roen og eftertænksomheden melder sig. Det er hér, hans dagbogsoptegnelser for alvor bliver spændende. Når Hall læser sig gennem skrivebordets stabler og skyder tankebaner gennem privatsfæren og nærmer sig de store, almen menneskelige temaer i tilværelsen – angst, krise, tomhed, glæde, kærlighed og succes – så glider man helt ud på kanten af stolen for at få det hele med.”\nKristeligt Dagblad – Leon Jaurnow (27. marts 2001)\n“Således er det interessante ved denne dagbog ikke den formulerede selvudlevering (som vi dagbogssnagere jo ernæres ved), men snarere den indre konflikt, der rumsterer gennem siderne som en arrig vaklen. En utilpashed, der gør teksten noget inkonsekvent, men også rørende, fordi den er sprækken i Halls stenhårde egopleje og distance … Måske afbilder ordstrømmen den mentale ursuppe, der i koncentrat bliver til Halls kunstneriske geni.”\nInformation – Lotte Folke Kaarsholm (27. marts 2001)\n“Martin Hall skriver godt. Og morsomt. Med en meget spids tunge i kinden … Aldrig før har man kunnet danne sig et så eksakt billede af den Hallske verden.”\nBerlingske Tidende – Mai Misfeldt (27. marts 2001)\n“Perler af forfriskende åndshovmod. Helt op at ringe kommer vi efter die Wende, hvor dagbogs-Hall stiger til vejrs med Nietzsches Zarahustra.”\nJyllands-Posten – Jon Helt Haarder (27. marts 2001)\n“En effektiv cementering af myten om Martin Hall …”\nPolitiken – Thomas Michelsen (27. marts 2001)\n“Ved indgangen til 1998 besluttede Martin Hall sig for at føre dagbog i tre år, og ud af det er kommet en både engageret og engagerende bog, der bringer læseren tæt på en velbegavet, intellektuelt orienteret dagbogsskriver … Det er en usandsynlig ærlig og internationalt orienteret bog, der åbent fortæller om mødet med forfattere, musikere og teatermennesker – og frem for alt med forfatteren selv. Den bog kan kun aftvinge den dybeste respekt.”\nNordjyske Stiftstidende – Jens Henneberg (27. marts 2001)\n“Hudløst: Det er dristigt gjort at præsentere noget, der i den grad iscenesætter et individs idiosynkrasier og dets konstante søgen efter balance i tilværelsen. Ingen mindre end Søren Kirkegaard melder sig i kulissen som sammenligningsgrundlag … For læseren er det stimulerende, at Hall ikke taler på andres vegne, eller går andres ærinde. At han overhovedet taler så engagerende og uforbeholdent og dybt subjektivt – det er i enhver forstand æggende at være med.”\nFyens Stiftstidende – Peter Nielsen (27. marts 2001)\n“En sand æstet … Glimrende.”\n“En dandy kvikker bestandig: Martin Hall lægger ikke skjul på, at han først og fremmest interesserer sig for Martin Hall, men det gør han så til gengæld med finesse, han gør sig umage med sin narcissisme og forfængelig med sin forfængelighed. Jeg kan godt forstå, at han her og dér bliver irriteret over, at folk ikke fatter den raffinerede og så at sige oprigtige ironi i hans poseren, men det er vi altså nogle, der omsider gør, og det kan godt være, at vi stadig væk er lettere betuttede over, at det skulle komme så vidt, men værre og mærkeligere ting er trods alt sket. De allerbedste partier af bogen knytter direkte an til Halls lille litterære gennembrud, kortprosasamlingen Uden titel, 1998 (færdiggjort i begyndelsen af dagbogsintervallet), det er udsøgt spydige og aristokratiske og stilige proklamationer om alting og ingenting og især alle idioterne. Det er her, man finder de mest kvalificerede ekkoer af et af Halls store idoler, usalige Oscar Wilde. Men også de mere ligefremme rapporter om Halls karriere og dagligliv og personlige kvabbabelser underholder mærkeligt nok, sandsynligvis fordi han heller ikke dér bliver træt af ulasteligt at spidsformulere med den mindste gran (selv)ironiske salt, for pointen er, at både skrift og liv skal have stil, og når den virkelige verden hele tiden flosser op, må beskrivelsen jo med så megen større viljefasthed holde masken, lige netop lade den briste i et overlegent og overbærende smil … “Et vindende væsen, som man siger”. I lige måde, Martin, vil vi uden ironi sige til dagbogsskribenten. Denne firsernes Dorian Gray står stadig hypnotiseret og stirrer på sit eget portræt, men begge steder ældes han med ynde.”\nWeekendavisen – Lars Bukdahl (30. marts 2001)\n“En kunstners rejse gennem tilblivelsen af sine værker. Gudløshedens storhedsvanvid og anfægtelser, sammenbrud og livsbekræftelse. Et skarpt kritisk billede af musikbranchen midt i en personlig opbrudstid.”\nOpasia – Kirsten Thorup (5. april 2001)\n“Martin Hall er en ener … Masser af sproglig elegance.”\nHerning Folkeblad (7. april 2001)\n“Hall er helt sin egen: Som han skriver i forordet, har han valgt at prioritere det autentiske materiale frem for at om- og indskrive det i en senere mere glamourøs sammenhæng, “ligesom jeg har valgt at lade min til tider rabiate skrivestil overleve diverse forslag om en mere ‘stueren’ udgave”. Denne rabiate stil er netop det spændende ved bogen om årene fra 1998 til 2000. Det er den, der gør bogen læseværdig og udfordrende. Der er ingen smålig fedten med formuleringerne, ingen skræk for at virke opblæst. Det er meget u-dansk. Martin Hall er hinsides provokationen, den er for lille en målestok i hans projekt! … Jeg går ud fra som en selvfølge, at vi snupper tre år mere.”\nÅrhus Stiftstidende – Peter Nørskov (14. april 2001)\n“Hans dagbøger minder faktisk en smule om både H.C. Andersen og Andy Warhols dagbøger … Martin Hall, der på én gang fremstår både meget moderne og nærmest altmodisch, er og bliver fornøjeligt selskab.”\nEuroman – Jesper Uhrup Jensen (juni 2001)\n“Konst med pretentioner: Martin Hall er så prententiös, at man skulle kunne storkna. Nej, sluta inta at läsa! Observera orden “skulle kunna…” Vad Martin Hall gör, oavsett om han ägnar sig åt musik, litteratur, och/eller konst (ofta samtidigt), är at han ställer krav. Han har pretentioner: båda på oss, som tar del av hans konst, och på sig själv, som mångkulturskapara. Han har en brinnande uttrycksvilja og en lika brinnande tro på att det han har at uttrycka är viktigt. Det måsta ut! Han är en evig eld, som plötsligt och plötsligt och plötsligt flammar up … Jag läste dagboken rätt igenom.”\nTorsdag den 29. januar 1998, eftermiddag\nMåske er det hykleri, det dobbeltliv, jeg fører. Kunstneren og mennesket. Navnet og essensen, “poeten” og “musikeren”. Føler mig ikke hjemme i musikmiljøet længere. Ved ikke om jeg nogensinde har gjort det. Ikke fordi jeg ville føle mig mere hjemme et andet sted: De årlige åbne huse på forlagene med pindemadder og rødvin forekommer mig heller ikke specielt attraktive: “Vil du ikke med ind og høre en digtoplæsning i lyrikteltet?” Den store forskel på forlagsbranchen og musikbranchen er dog, at checken oftere er med posten i førstnævnte kategori end i den anden, om end den andens noget sjældnere checks er betydelig større. Fører mig så alligevel en sjælden gang imellem frem til en reception eller to med smil på læben og champagneglas i hånden, på toppen af verden og med en sand verdensmands veltalenhed. Minder mig om Richard Burtons selvbiografi, hvor han konstant sviner de bedre cirkler til og alligevel valfarter til den ene cocktailfest efter den anden, omgivet af de selv samme individer, han så grueligt foragter. Elsker ham for hans evne til at forlade Hollywood selv i lyset af de mest svimlende summers lokken, udelukkende for at vende tilbage til London-teateret Old Vic og en løn på 27 pund om ugen for at spille Shakespeare-forestillinger igen (og i øvrigt recitere rollerne perfekt på trods af en daglig indtagelse af to flasker gin). A man’s gotta do what a man’s gotta do. Og så lige en gang imellem indspille en krigsfilm i Sahara for de lettjente penges skyld: “Don’t you just love a man in a uniform”? Det er stil! Men så står man altså der til receptionerne og morer sig over mediets selvforelskelse og incestuøse fordummelsesproces, fuld af overskud og improvisationsevne når det gælder substansløse meninger om dit og dat og ingenting: “Sov blot roligt, alle hader alle”. Størstedelen af klientellet virker sært alkoholiske, især herrerne, der med rustne stemmer konstant snakker om at realisere sig selv med en sjælevolumen nær nul. For nylig blev jeg introduceret til en af min tidlige ungdoms helte, Ian McCulloch fra Echo & The Bunnymen, der efter at have komplimenteret min jakke spurgte mig, om jeg havde noget coke. Det havde jeg ikke, men vandt efter sigende stor respekt hos ham ved min fraværende måde at besvare det efterfølgende spørgsmål om, hvad man lavede i København på en aften som denne med et “på en onsdag?” Det viste sig at være mandag, og manageren livede totalt op og gav promoteren, der havde introduceret mig til hans klient, ret i at, at jeg var virkelig underground.\nTorsdag den 29. januar 1998, nat\nVille Jesus Kristus have været homoseksuel, hvis han dukkede op i dette århundrede? Ville ecstasy have erstattet papmedaljonerne i den katolske kirke, hvis han havde sat sine fodspor i halvfemsernes ungdomskultur? Har der været stakkevis af frelsere, der gik mere ubemærkede hen, pint til døde under kinesiske forhør, jagtet i Cambodias jungle eller sultet ihjel i Somalia? “Remain cheerful and die trying”, som de ville have udtrykt det østpå. Enhver sand helt bør huske brækspandene til sit publikum … overdrivelse fremmer forståelsen, som en temmelig militant kørelærer engang forsøgte at banke ind i mig, når jeg med mit geléagtige kropssprog gjorde gaderne en tand for abstrakte for hans smag. Nogle mennesker ville have trådt ud af bilen og fundet en anden, men jeg har altid opsøgt modsætningerne, sat pris på det overraskende, det anderledes, det, der bestemt ikke var som mig selv. Faktisk brugte jeg syv sammenhængende år af mit liv på at omgive mig med folk, jeg ikke nødvendigvis personligt brød mig om. Det var en befriende oplevelse: at træde ud af firsermiljøets selvfokuserede rammer og pludselig sidde og holde juleaften med sikherne på Nørrebro, iført turban og hvide gevandter og drikke yogi-thé og synge mantraer (de var nu i øvrigt en samling overordentlig rare mennesker). Absolut ingen vidste, hvem Martin Hall var. En vidunderlig følelse.\nFredag den 30. januar 1998, eftermiddag\nPerfect paranoia is perfect awareness. Smerten er en del af perfektionen. C.S. Lewis sammenligner smerten med billedhuggerens arbejde med sin skulptur; hvert eneste stød i stenen er nødvendigt for at forme helheden, for at fuldende skønheden.\nLørdag den 31. januar 1998, formiddag\nTi tanker kommet og gået inden næste sætning er nedskrevet. Måske skulle jeg bare forsvinde, flytte til Israel eller Rusland. Tarkovskijs film fyldte mig altid med denne sære længsel efter bare at vandre rundt i nogle af hans gudsforladte landskaber (længe leve den romantiske forestilling om alt fjernt). Theo Angelopoulos’ film Odysseus’ Blik var faktisk den første film, jeg havde set i mange år, der formåede at indkredse samme slags længsel. Eleni Karaindrous musik til filmen er i øvrigt guddommelig! Jeg tror, at det er sjælestyrken i både lyd og billede, der rører mig så dybt. Følelsen af udholdenhed. Filmens handling om en græsk instruktør, der rejser gennem Balkan-landene for at finde tre ufremkaldte filmruller fra den første halvdel af århundredet, blænder konstant op for disse ukristeligt ensomme billeder af en alt for medtaget verdensdel. Talte for nyligt med en journalist, der under den værste del af borgerkrigen i eks-Jugoslavien havde besøgt Sarajevo med en fotograf, som på ingen måde havde indset faren ved projektet. Han var dukket op i lufthavnen iført vindjakke og uden nogen egentlig bagage; “den klarer jeg”, havde han med højt humør affejet kommentaren om, at det var vinter og krig, de skulle ned at dække, ikke en skønhedskonkurrence på Mallorca. I løbet af de første dage havde fotografen så brugt alle sine dollars på den i forvejen både dårlige og alt for dyre mad i det eneste bare nogenlunde normalt fungerende hotel i byen, da han var overbevist om, at hans plastikkort ville kunne dække resten af opholdet. Hvilket selvfølgelig ikke var tilfældet; en krigszone er ikke helt så servilt orienteret som Las Vegas. Historien ender så med, at manden på en reportage nede i en parkeringskælder, der blev brugt som bosted for i hundredvis af mennesker, frysende og grædende bryder sammen og må overlade al fotografering til journalisten selv. Det, jeg egentlig ville frem til, var eksemplet på det modsatte af filmens essens, den manglende sjælestyrke og virkelighedsans, der alt for ofte er konsekvensen af at bo i en beskyttet kultur som vores.\nTorsdag den 1. juli 1999, eftermiddag\nGenså Liliana Cavanis Natportieren i går for første gang siden 18–19 års alderen. En helt igennem bizar film. Erindrede mig Dirk Bogardes beskrivelser af perioden og indspilningerne fra en af hans (mange) selvbiografier, især detaljerne omkring filmens sidste scene, hvor han iført fuldt nazi-ornat eskorterer Charlotte Rampling ud fra deres skjulested – vel at mærke on location et eller andet sted i Sydtyskland med en voksende folkemængde omkring sig. Bogarde er efter eget udsagn overbevist om, at de vil lynche ham, men da parret langsomt kører væk i den ventende bil, opdager han til sin store forbløffelse, at adskillige af tilskuerne lige så stille begynder at heile. Så meget for den frygt! At tænke på at filmen er lavet i 1973 er ret utroligt.\nLørdag den 11. september 1999, morgen\nVar til et oplæsningsarrangement i Den Anden Opera i går aftes i anledning af udgivelsen af Kortprosa 1999-bogen. Kom lidt for sent på trods af mit væsens punktlighed, men blev venligt modtaget af forlagsmanden Simon Pasternak, over hvem der hviler en umiskendelig karakter af en sand litterat. Efter en indledende Højholt-inspireret dronen omkring partering af kød ved Hans-Erik Larsen gik turen så videre til mere “professionelle” leverandører som Camilla Christensen og Pia Tafdrup, hvor især sidstnævnte kom til at lide under den ærværdige, men også voldberusede F.P. Jac, der fra bagerste række – hængende ind over Jan Sonnergaards skulder som en anden krigsveteran – blev ophavsmand til sporadiske udbrud som “er der ikke nogen, vi kan trække bukserne af?” og “vis os fjamsen, moster” (denne kommentar faldt, da den unge digterinde Ursula Andkjær Olsen gjorde sin entré på scenen iført en fiks lille nederdel). Hver eneste gang jeg har mødt ham – helt tilbage til 1983 – har han været lige så rallende beruset. Hvilket forekommer mig ganske utroligt, ja, nærmest beundringsværdigt. Manden må have en vikings konstitution! Aftenens højdepunkt var så helt klart, da han selv indledte anden halvdel af arrangementet med at falde ned fra scenen af druk efter at have fremført en temmelig ubehjælpsom udgave af en gammel Ray Davies-sang.\nLørdag den 1. januar 2000, eftermiddag\nMeget opløftet. En tung byrde synes at være lettet fra mit hjerte, (the burden of perfection og alt det der). Mens verden slumrer i efterdønningerne af sit energispild, er tusindårsfesten først lige begyndt her. En hyldest til alt og alle, selv den moralske pluralisme. Er min generøsitet ved at løbe af med mig? En hyldest til “aktionister” som Otto Mühl, Gunter Brus, Rudolf Schwarzkogler og Herman Nitsch. “Vaguely conscious of that great suspense in which we live, we find our escape from its sterile, annihilating reality in many dreams, in religion, passion, art” (Arthur Symons 1899). En hyldest til Georg Trakl og Gottfried Benn, Chet Baker og Orson Welles, Anton LaVey og György Ligeti. Skylder uden tvivl mine fjender den største tak for mit livs opdrift og sjælehøjde, disse statister, der lærte mig at sætte hårdt mod hårdt.\nMan siger, at ethvert atom i ens krop engang var en del af en stjerne. En smuk tanke. Jeg forbliver kropsliggørelsen af spørgsmålstegnet.\nMandag den 24. januar 2000, sen aften\nBefinder mig i værelse 505 på Hotel Lydmar i Stockholm efter en lang dags rejse med tog grundet min sygelige flyskræk. Har ikke været i denne by siden Ballet Mécanique-dagene. Værelset er et jazz-værelse med fotoer af alskens legendariske solister. Boel er blevet indlogeret på 504, der er holdt i victoriansk blomsteridyl. Portieren hørte forkert, så mit rumkort blev skrevet ud til Martin Hell. Et kunstnernavn in mente? Ellers falder hotellet fint i smag; elevatoren udstyret med lysende grønne knapper, der styrer musikken: vælg acid jazz, soul, jungle, ambient, latin eller drum’n’bass. Dog ingen knap til at styre volumen, der forekommer mig alt for høj – demonstrativt hip. Gangene smagfuldt belyst og elegant dekoreret. Meget svensk. Ligesom receptionens fem ure med samme tid og navnet Stockholm under dem alle. Godt jeg har kufferten fuld af Prada-trøjer, Comme des Garcons skjorter og Helmut Lang-jakkesæt!\nFøler mig altid skidt tilpas i nye byer den første dags tid. Har brug for tid til at falde ind, falde til ro. Stadig også temmelig bekymret over et pladeselskabsmøde i formiddags inden afrejsen, hvor der blev talt om ugelange presseture til Norge og Sverige ved pladens udgivelse. Har meget svært ved at overskue, hvad jeg har indledt mig på med denne plade. Kan ikke rigtig overskue pressefronten på dette område.\nTorsdag den 27. januar 2000, sen aften\nLæste i Dagens Nyheter, at Henrik Nordbrandt havde fået Nordisk Råds Litteraturpris. Jawohl. Et tillykke fra udenlandsdanskeren. Derefter i studiet. Nåede på Moderna Museet om eftermiddagen og blev mødt af Emese Benczürs The Changes Render Visible The Foundation-værk. Jamen altså! Næsten lige så godt som Nietzsches “bevidsthed er en overflade” udbrud i Ecce Homo. Senere så jeg et Rodtjenko-slips og oppustelige Edvard Munch-dukker af Skriget i deres – ellers glimrende – boghandel. Bagefter svenske EMI-folk i studiet, der kunne lide, hvad de hørte. Alle mænd er sultne!\nSøndag den 30. januar 2000, aften\nHjemme igen efter at have deltaget i Copenhagen Session 1 med Malcolm McLaren på Plaza Hotel. En veloplagt formand for Kulturministeriets Udviklingsfond, Uffe Elbæk, bød velkommen, hvilket var en god begyndelse på et ellers farligt arrangement (en grum sætning i stil med “eliten i dansk kulturliv” sneg sig da vist også ind på et tidspunkt). Så tog Klaus Lynggaard over som vært, hvilket vel var et meget oplagt valg; jeg går ud fra, at man forestiller sig, at hans oftest lidt bralrende facon kan holde eventuelle tomrum for døren. McLaren selv startede med at beskrive sig selv som en “dysfunktionel figur”, en romantiker mere end noget andet. Han arbejdede med begreberne autenticitet og karaoke – sidstnævnte som en reference til den slags mennesker, der udelukkende imiterer andres udsagn og bedrifter: “Tony Blair is our first karaoke prime minister”, som det meget underholdende lød omkring dagens politiske situation. Forståeligt/forudsigeligt nok kom han også ind på nettets muligheder, men “anti-establishment via the Internet” er efterhånden et temmelig kedeligt tema. Eftermiddagens højdepunkt var utvivlsomt McLarens svar på spørgsmålet om, hvad han ville foretage sig i løbet af de næste 20 år: “Well, I’ll probably die”.\nHelt personligt var dagens største tilfredsstillelse min egen entré i en fyldt sal ti sekunder inden, arrangementet begyndte (vidunderlig timing) samt evnen til at undgå et specielt ækelt bord med firserfossiler. Alt er et spørgsmål om koreografi! Lagde hårdt ud med kindkys, filmsmil og politisk velplacerede håndtryk. Undervejs i seancen var det selvfølgelig de diskussionslystne elementer, der prægede debatten, hovedsageligt uforløste reklamemænd og aktualitetsliderlige zeitgeist-typer, der aldrig formår at løsrive sig fra opinionens slaveri: De skal bare have en mening om alting. Hvad kan man sige? Nogle gange er det nok blot at dvæle ved tingenes tilstand. På den måde var en eftermiddag i selskab med mister Malcolm en fornøjelse; føltes nærmest som et kort ophold i et England, man ellers kun kender fra Upstairs/Downstairs. Min konklusion må dog lyde, at hvis det indbudte klientel vitterlig var eliten, ser det lidt mørkt ud for dansk kulturliv.\nLørdag den 8. april 2000, aften\nDer er dem, der mener, at litteraturen er en for alvorlig sag til at lægge i hænderne på forfatterne selv. For disse mennesker er traditionen et sidste desperat kyskhedsbælte: Shakespeares innovation af det engelske sprog og Karen Blixens noget abstrakte kommasætning ville være utilladeligt i deres bakteriefrie lyrik. Man burde næsten udbede sig en urinprøve fra disse “hårdtslående realister”, hvis eneste mål tilsyneladende er at tilføre alt levende en formaliseret umenneskelighed (al menneskelighed er per definition dødelig og af samme grund uattraktiv). Alle deres krige ligger uden for dem selv, og alle deres sejre har brug for synlige ofre. Disse mennesker har ikke brug for nogen grund til at udøve deres monstrøse overbevisning; de har bare brug for en undskyldning.\nOnsdag den 19. april 2000, nat\nFuldmåneklarhed. Byerne smuldrer i dette lys. Spiste på KGB sammen med brødrene M. Aperitiffen var en White Nights In St. Petersburg, og maden var som formodet meget russisk (masser af rodfrugter og kartoffelmos). Den største oplevelse ved besøget var afspilningen af et bånd fra en dansk/russisk sprogskole ude på toilettet; under det korte ophold nåede jeg bl.a. at lære at sige, “jeg vil gerne se en tenniskamp” på russisk. Bagefter gik vi på JazzHouse, da jeg tænkte, at vi var rimelig sikre på at være i fred i dér, men blev ikke desto mindre øjeblikkelig overfaldet af et hold af de uden tvivl mest tåbelige piger, jeg nogensinde har kommunikeret med. Deres anfører var iklædt en cowboyhat i leopardskind og dertilhørende trøje og bukser og bar sin mobiltelefon som den moderne kulturs seksløber; hver gang hun åbnede munden, nåede ordet “indholdsløshed” nye, truende højder … har vitterligt aldrig set eller hørt noget lignende på så nært hold. Når indskrænketheden er så udtalt, bliver dens talsmand – lige meget hvor prægtig eller velekviperet denne så end måtte være – ultimativt aseksuel. Til sidst blev vi så gudskelov reddet af et nyt kvindeligt regiment, der gjorde deres entré under bestillingen af den tredje flaske cava (bekendte af brødrene). På det tidspunkt var jeg træt, og aftenen havde allerede været en foreløbig triumf i overvindelsen af periodens uoplagthed, så jeg gik hjem og lod biologifilmene bag mig.\nOnsdag den 3. maj 2000, formiddag\nDagens citat: “Døden afsoner man, mens man lever” (Giuseppe Ungaretti). Vågnede op med sætningen klingende i mit hovede på denne grålige forårs- eller sommerdag … kan ikke længere adskille årstiderne, inddelingerne, grænserne mellem kold og varm. Læste først hans Glæde ved Skibbrud her for nogle måneder siden, en bog, der ramte mig meget direkte (“sansningens forkontorer” havde ikke en chance for nu at citere den gode hr. Lyngsø). Elskede titeldigtets lethed i lyset af samlingens tyngde. Det korte af det lange forbliver som altid “memento en-to-tre” og fortsættelsen, der ikke følger. Hvoraf mange hæderkronede opråb. Slutteligt:\nHar måttet opgive idéen om at opbygge mig en formue. Hvis dette bliver en prioritet, bliver jeg tilsvarende en slave, et blokeret udsyn, et ufrit forløb, en ligegyldighed. Jeg må satse. Intet andet at gøre med et væsen som mit. Skiftet, der er ved at ske, er tydeligt og genkendeligt nok til ikke at stille flere spørgsmål. Tiden er løbet tør for tomme spørgsmål og svar, og enhver af mine klager forbliver retoriske formaliteter. Jeg er en mand på en mission. Ved bare endnu ikke hvilken.\nLørdag den 20. maj 2000, eftermiddag\nDyret i mig lader til at være bragt til ro. I hvert fald et stykke tid. Det skal åbenbart stadig trues på livet for at give én ånderum. Bruger nætterne til at gå igennem detaljerne i mit liv, dagene til at dvæle ved kædens svage led. Jeg underkaster mig for mange unødvendige belastninger, påtager mig for meget skyld: Kan ikke længere ignorere omstændighederne, de påvirker mig alt for voldsomt, og udsvingene bliver som bekendt kun større og større, sværere og sværere at komme tilbage fra, hvad enten det drejer sig om industrien omkring mig eller mine personlige forhold. Jeg har været inde på det tidligere, hvordan den manglende evne til at kunne tilgive sig selv langsomt kan æde én op. Synes hverken jeg kan tilgive mig selv eller andre længere. Ens bevidsthed kan blive et lukket kredsløb, hvis tyranni over kroppen forvolder den ene lidelse efter den anden. Tilstanden, jeg selv befinder mig i i øjeblikket, skyldes i allerhøjeste grad dette, min hjernes urimelige krav til sine omstændigheder, til min krop og til min omverden. At eliminere de skadelige indflydelser er én ting, en anden er at omprogrammere sin egen væremåde, sin livsanskuelse, sit forhold til livet. “Det er kun en kliché, fordi alle ved, det er rigtigt”, som en eller anden sanger engang udtrykte det. Det synes så svært at behandle de væsentligste temaer i det skrevne ord; så bliver det for poetisk, så bliver det for selvfølgeligt, men endestation mord forbliver den moderne livsanskuelses rodløse bønnestage. Hvad hjælper det at kritisere noget, fordi det ikke matcher ens intellektuelle forfængelighed, når det er så fundamentalt indlysende, at ens retning i tilværelsen kun isolerer én mere og mere fra tingenes helhed?\nI nat lå jeg så og lyttede til mit hjerte. Hvordan mine hjerteslags blide eksplosioner pumpede blodet rundt i min krop, hvordan højtrykket i min krop langsomt faldt til ro under nattens dække, til lyden af regnen, til billederne for mine øjne. Man er et skrøbeligt væsen. En uforklarlig blanding af brusk og energi. En gudsmaskine. Lå og tænkte på de mange tusind mennesker, der befandt sig i landet omkring mig, mennesker, der alle sammen lå og sov, hvis hjerter bankede, hvis lunger trak vejret for dem, hvis blod cirkulerede i deres systemer, alt sammen uden deres medvirken. Fik disse billeder af en gigantisk biocelle, et gigantisk væv, der lå og åndede og pulserede, spredt ud over umådelige arealer, jordens samlede overflade, styret af ukendte kræfter og lige så ukendte mål. Min forestilling om alting syntes endelig at begynde at vende tilbage til en mere fundamental værdsættelse af livet i sig selv – det var som om jeg endelig kunne begynde at slippe tvangsgrebet om min egen følelse af isolation, denne selvforstærkende paranoia og tvivl omkring alting. Jeg begyndte at glide ind i en tilstand af instinktiv logik og sammenhæng, der var meget overraskende for mig at opleve på dette tidspunkt. Jeg har kæmpet med idéen om Gud lige siden min tidligste ungdom, kæmpet med mit had til andre menneskers dogmatiske og følelseskolde fremstilling af en sådan autoritet, nægtet at anerkende anden overbevisning end den følelsesmæssigt håndgribelige, været splittet mellem længslen i min sjæl og mit sinds videnskabelige chauvinisme, og nu lå jeg pludselig dér, overgivet til nattens sære ro i en krop, der pligtskyldigt arbejdede for mig, en gudsmaskine, der havde eksisteret i tusinder af år, i et eksemplar, som i denne periode stod til min disposition, og som jeg i det sidste år havde skamredet i blind ambition. Jeg følte mig både skyldig og taknemmelig, nok mest taknemmelig, fordi jeg endelig var blevet tilladt at få hovedet op over den giftige tåge, som omstændighederne og mine egne processer havde genereret i så lang tid. Efter så mange anfald, udfald og tilbagefald, som jeg har været igennem det sidste stykke tid, følte jeg endelig en vis ro ved at være, den jeg var, i den tilstand, jeg var – det var som om, jeg endelig følte en vis tillid til livets kurs, at det var på tide at lade det styre tingenes gang snarere end at kaste mig ud i flere sindssyge diktater af tilværelsen. Skulle jeg være sovet ind der, alene i dette hvide rum denne nat, havde det været uden angst, uden behov for selskab, i en slags tavs tillid til tingenes orden, til min gudsmaskines formål, til altings uforståelighed. Jeg var alene, som så mange gange før, men ikke længere afhængig af nogen tilgivelse eller forståelse. Alting føltes – i sin egen besynderlige skrøbelighed – integreret.\nDa jeg vågnede i morges, kunne jeg ikke rigtig orientere mig. Jeg var stadig lidt svimmel og nedskrev øjeblikkeligt et par ængstelige noter, men kom meget hurtigt tilbage til tilstanden af altings nattens tilstand. Sad og kiggede ud af vinduet herude på landet og betragtede skovbrynet, som lige så godt kunne ligge et sted i Montana eller Norditalien; jeg havde i hvert fald aldrig set det på den måde før. Hestene græssede, selv mens det pludselig væltede ned med hagl. De var ligeglade. Fuldstændig ligesom mig. Jeg tænkte på alle mulige store forfattere og kunstnere og ukendte bønder, der alle sammen havde betragtet tilsvarende skovbryn andre steder i verden, hvordan de havde levet og været forelskede og havde endt deres dage, og over at en stor del af dem sikkert havde været nogle værre svin over for både sig selv og deres omgivelser. Men mest af alt tænkte jeg på tidens gang, på mit eget liv og på de mennesker, der har været med til at farve det, gøre det til den grandiose oplevelse, det vitterligt er og har været, på godt og ondt. Counting my blessings som udtrykket lyder. Uden hverken melodramatiske undertoner eller opspilede øjne, mere i nøgtern værdsættelse af tåberne og elskerne, de betroede og de inficerede, af alle dem, der krydsede ens vej. Et øjebliks stilhed for de faldne og for de ukuelige, for de ødelagte og for de ophøjede, for ofrene og for de besatte. Om jeg så blev tildelt tusind år til, vil det være forkert at klage, hvis dette øjeblik var det sidste. Den unge sjæl i vanviddets teater, i sansernes vold, i det guddommeliges varetægt; inderst inde ved jeg godt, at jeg ikke nødvendigvis har brug for mere, men snarere for at bruge den akkumulerede sjæleenergi mere rigtigt. Jeg kan huske, da jeg var lille og regnede ud, at jeg ville være 37 år i år 2000, så ville jeg være en voksen mand, en gammel mand, en viis mand. I hvert fald en mand, der kunne stå til ansvar for sig selv og sine handlinger. Det er nok det sidste, jeg på nuværende tidspunkt skal fokusere mest på. At kunne stå til ansvar for brugen af sin gudsmaskine. At tvinge sig selv til at bruge sine mentale faciliteter i et mere overordnet skær. At overgå vanen, svagheden. At leve i lyset af det uforståelige, det uhåndgribelige, det uundgåelige. At blive en mand.\nLørdag den 27. maj 2000, eftermiddag\nHar sovet i tolv timer og føler mig for første gang i lang tid veludhvilet! Dårligt vejr og masser af deprimerende kendsgerninger at forholde sig til, men mig går det ikke på. I hvert fald ikke i dag. Sjovt at holde disse journalers karakterbeskrivelse op imod mit ellers meget diplomatiske og (rimelig) velartikulerede væsen. Hvem er hvem og ingen svar på tiltale? Fortaleren for de tavse ofre, der ufrivilligt ofrede deres sensitivitet for en gold og steril intellektualisme? For allergikerne, der aldrig mere kan ånde den fælles luft, og for de ugudelige, der ved de aldrig nogensinde vil finde hjem? Et let trofæ at få ram på for udenadslærens marionetdukker: Jeg er en sumobryder i balletsko, en korsridder i trikot, et spejlbillede af alt det, den akademiske berøringsangst prøver at holde på afstand.\nHovedpointen i alle mine notater er at undgå det uorganisk indlærte, det sjælløse. Ismerne. Prioriterer væsen anytime, tilstedeværelse. En af heltene forbliver da så ganske vist Wittgenstein, der først fik skrevet Tractatus Logico-Philosophicus færdig, mens kuglerne fløj om ørerne på ham på den yderste flanke af fronten under 1. verdenskrig: han havde meldt sig som frivillig til udkigsposten “i håbet om at blive et bedre menneske”. Afskrev sig i øvrigt senere en millionarv for at blive skolelærer. Hail-hail. Dejligt at have et par heltebilleder i behold.\nFredag den 11. august 2000, morgen\nTidens mørke drukner mig ikke længere. Jeg krydser Atlanten som den første svømmer uden badedragt.\nTirsdag den 10. oktober 2000, formiddag\nTil københavnsk premiere på Digter-filmen i går, i Den Sorte Diamants flotte, men noget sterile Dronningesal. En meget æstetisk film. På mine egne og de musikalske vegne ganske tilfreds med instruktørens valg af temaerne. Filmen indeholdt lidt flere postulater fra de medvirkendes side, end jeg huskede det, og det var måske lidt for let at genkende spørgsmålsrækken bag digternes udtalelser i den endelige klipning (alle svarede pligtskyldigt på stikord såsom rytmik, skønhed og religiøsitet), men filmens seriøsitet var uanfægtelig. En meget homogent produkt. Oplæsningerne havde det med at blive lidt kantede, men det forekommer mig nu desværre at være et generelt problem for mange lyrikere. Claus Bohm og Neil Ashley Conrad ville ifølge eget udsagn gerne strække sig “helt derop, hvor vi ikke kan nå”, hvilket jo altid er meget tiltalende, men til gengæld måtte de så i panelet bagefter understrege, “at det også havde været sjovt at lave filmen”, en udtalelse, der meget godt understregede en mulig kritik af filmen, nemlig dens lidt pastorale sendefrekvens. Men der var meget få udvandringer fra den i øvrigt propfyldte sal.\nPaneldebatten led forudsigeligt nok under en vis stivhed, det at de indbudte gæster mere holdt små taler for hinanden og publikummet, end de egentlig talte sammen. Hvilket omvendt næsten var uundgåeligt: Hver deltager havde to minutter til at fremlægge deres kommentarer til diverse spørgsmål som “hvorfor skrives der digte?”. Bum. Time out. At det så også er et typisk kritikerproblem, at man altid skal finde en tendens i alting, forstærkede kun problematikken. Snakken gik om “pavarottiseringen” af digterkunsten, og om hvor vidt filmen var et gruppeportræt eller en generationsrapport, et tema, der kan blive ved med at overraske mig ved sin stædighed alene. Problemet med analysen af poesi er, at man alt for hurtigt overmættes af mening: At den stiller ens sult alt for tidligt. At den reducerer oplevelsen til et koncentrat. Man er efterladt med følelsen af at have slugt en bouillon-terning snarere end at have spist suppe. Jo større spørgsmål, desto lettere synes de at blive bevaret. Et digt burde – som Ingmar Lemhagen refererede det – hellere lyde: “Jeg ved ikke, hvordan jeg skal forklare dette for dig”. Slut. Punktum. Værst var det, når nogle af paneldeltagerne bare begyndte at læse op af noget, de havde med hjemmefra.\nEfter forevisningen blev vi så kørt ud til forlaget Spring, der står bag “bogen om filmen”, til noget mad og vin. Indsuget i en konvoj af taxaer endte jeg side om side med en af filmens kvindelige medvirkende, hvis affekterede sensitivitet nærmede sig det komiske. Får konceptet philosophy in the flesh nogle klokker til at ringe? Mindede mig om udsagnet “kvinden er lyrisk, manden er episk, og ægteskabet er dramatisk”. Hvor finder de den slags henne? Benyttede i stedet tiden til at samtale med Tomas Thøfner fra Øverste Kirurgiske, der var lettet over filmens manglende sekvenser med præster og billeder af hav m/ himmel og dertilhørende digtoplæsninger til traurig klassisk musik. I løbet af aftenen blev stemningen selvfølgelig mere og mere kåd, men jeg formåede at holde mig skjult et pænt stykke tid i et hjørne med Bjørn Bredal, der viste sig at have en skjult kærlighed til harmonikaspillets stolte tradition. Faldt senere i en længere snak med hr. Stochholm om både dogmer, Galway og spiritualitet, en samtale vi har ført over flere år med jævne mellemrum, inden han blev hi-jacket af arrangørerne til at læse et Tom Kristensen-digt op for resten af forsamlingen. På dette tidspunkt manglede der faktisk kun en akustisk guitar og en sombrero for at understrege festens højder. Benyttede det efterfølgende ånderum til ubemærket at forsvinde ud på de omgivende og for mig ukendte Hellerup-veje i silende regn, hvor jeg vandrede diverse højloftede rødvinstemaer af mig.\nSøndag den 15. oktober 2000, eftermiddag\nGenså Delacroix-udstillingen Maleriets Musik på Ordrupgaard i går, hvilket bragte mig i et umanerligt godt humør. Havde fået sat mig en anelse bedre ind i kunstnerens virke siden sidst og tillod mig denne gang en mere umiddelbar oplevelse af malerierne. Dvælede især ved En Frugtkurv i en Blomsterhave fra 1848, hvis frodighed aktiverede samtlige forhåndenværende sanser. Hans jagtscener er nok de umiddelbart mest inciterende billeder med deres skummende drama, men jeg fandt omvendt ny vej ind til hans senere periode denne gang, blomstermalerierne og havebillederne. Havde tænkt en del over hans egne kommentarer omkring “det at forveksle kolorering med farve” og begrebet “auditive reflekser”, hans sammenligning mellem maleriets farvetoner og musikkens lyde (hans venskab med Chopin har tydeligvis sat sine spor i hans musikforståelse). Når han talte om, at der ikke fandtes skygger i almindelig forstand – “der er kun reflekser” – er parallellen til musikkens verden logisk. Jeg begyndte straks at tænke på, hvordan man kunne overføre maleriets clairobscur begreb til en musikkomposition … ikke ved at “utydeliggøre” nogle passager, men ved helt konkret at “belyse” dem anderledes, opstille en helt anden definition på et musikalsk fokus.\nUnder mit første møde med Delacroix var jeg temmelig overrasket over hans Shakespeare-fascination, af hans skildringer af Hamlet og Horatio, Othello og Desdemona. Denne gang var jeg så efterladt med en forfærdelig appetit på at få lyttet noget mere til Rossini. Især i lyset af den tilstødende fløjs Hammershøi-billeder, der forekom mig noget forstemmende “på en dag som denne”: ved denne lejlighed måtte jeg afskrive mig min ellers uafrystelige forkærlighed for nordisk tungsind. Frugtfade og blomstrende haver vandt i dagens anledning over altings tyngde, og Ordrupgaards efterårsgyldne park overtog på fineste manér stemningen fra både Delacroixs maleri af George Sands magiske have samt hans billeder fra Marokko. Der manglede faktisk kun et par araberhingste. Hvem ved, hvad morgendagen bringer? Lord Byrons Sardanapal i Dante-båden?\nSøndag den 3. december 2000, eftermiddag\nFørste skabte Gud rejsen. Så skabte “Han” tvivlen. Og til sidst hjemlængslen. Nu er vi så fanget et sted mellem alle punkterne – et sted, hvor jeg personligt ikke længere er i stand til at afgøre, om jeg er båret af en meget stærk, uoversat tro, eller bare af desperation.\nImens indhyller en tyk tåge den del af byen, jeg befinder mig i.\nTirsdag den 12. december 2000, aften\nPraktiske gøremål fra morgen til aften. Startede dagen med at deltage i Zentropas net-tv, TVropa, der som en anden radiostation Mercur sender hver dag mellem 12.00 og 12.l5. Programmet blev kyndigt ledt af de to værter Charles M og Jim J, der maskeret med nisseskæg og briller agerede Walt Disney-terrorister i et fuldstændig bombet pakhuslokale. Mindede mere om et RAF-forhørslokale end om noget egentligt tv-studie (hvem husker ikke billederne af den forpinte Hanns-Martin Schleyer?). Og så hed programmet oven i købet “Nisseskæg og Blå Briller”.\nSøndag den 31. december 2000, eftermiddag\nI dag er det så sidste dag i notatserien, forsættet om at forevige tre års strabadser. En lidt sær følelse at se 36 måneder kulminere på denne side. Jeg vil (klogeligt?) afholde mig fra at konkludere for store ting, derimod blot gladeligt minde læseren om mit fænomenale velbefindende, om min sejr over både egen nærtagenhed og omstændighedernes tyranni, og om min genfundne og nu nærmest ukuelige tro på det bedste fremover. Efter en klassisk sæson i helvede stråler fremtiden mig i øjnene med større pragt end nogensinde. Som en anden Caravaggio har jeg boltret mig blandt prostituerede og tyveknægte, rejekællinger og kujoner, men må i modsætning til maleren konstatere, at såvel min psyke som min fysik ikke er egnet til denne form for omgang med livet. Jeg har savnet mit bjerg og mine idealer, savnet de tynde luftlag og de åbne vidders berusende perspektiver, og nu hiver mit bedre selv så endnu engang af sted med mig i en retning uden endestation, udelukkende draget af færten af bloddryppende eventyr og isnende alvor. Jeg er en nomade, en vandringsmand. En flygtig skygge mod en væg af lys.\n“Hvad jeg skrev, det skrev jeg”, som Pilatus formulerede det, og ingen anden at bebrejde mine periodevise udsving end mig selv. Skønt mine skuffelser over både mennesker og tilstande nok aldrig har været større end her det sidste år, er jeg jo ikke blevet svækket, tværtimod … allergisk, ja, men på ingen måde begrænset (jeg vil snarere betragte denne erhvervsskade som en frihed end som en gene). Et dyr kan aldrig vende sig mod sin egen natur, og Deres udsendte kæmper kun (dum?)dristigt videre med både åben pande og ukontrollabelt instinkt. Jeg er en blomsterbuket af margueritter, sværdliljer, valmuer og roser, toreadoren og tyren i den støvede arena, den klassiske tragedie og den guddommelige komedie muteret til en fortælling uden ende. Født på en årsdag, der har lagt dato til Guernicas folkemord og Tjernobyls reaktorsammenbrud, til både Wittgensteins og Delacroixs fødsel, hvad andet er der at konkludere, end at skæbnen forbliver en skøge, et varsel, en forbrændingsproces? Jeg kaster håndklædet i ringen for denne gang, kysser både dommere og tilbedere farvel for nu, og vandrer hvileløst videre på min vej mod stormens midte. Glæder mig til at se, hvordan landskabet ser ud, når uvejret har lagt sig. Indtil da, au revoir og godspeed til alle rejsende.\nBogen Kommunikaze – der bærer undertitlen ”1000 dage i cockpittet” – er en treårig dagbog, som Martin Hall indledte den 1. januar 1998 og afsluttede den 31. december 2000. Gennem bogen følger man Hall under indspilningen af plader og under arbejdet med hans lyrik, man indvies i hans samarbejde med teaterinstruktører som Ole Bornedal og Flemming Enevold og er med, når han overrækkes sin første guldplade i forbindelse med Boel & Hall-udgivelsen i 2000.\nMan følger ligeledes Martin Hall på rejser til Berlin, Stockholm og London, bliver vidne til både film- og videooptagelser, hører om hans bidrag til internationale udstillinger og om hans medvirken i diverse bizarre tv- og radioshows. Hans kritiske udfald mod den danske pladebranche og kulturelite er både barske og oplysende, men hvor skarpe disse end bliver i både tone og natur, sparer Hall heldigvis aldrig sig selv for samme hårde ransagelse.\nKommunikaze er kædet sammen af ét centralt tema, nemlig en konstant søgen efter balance i tilværelsen. Som læser deltager man på godt og ondt i de mange kaotiske oplevelser – man følger slagets gang fra sidelinjen, hvorfra det er både bizart, underholdende og dybt foruroligende at være tilskuer.\n“Den bog kan kun aftvinge den dybeste respekt.”\n“Rørende fordi den er sprækken i Halls stenhårde egopleje og distance.”\n“Martin Hall skriver godt. Og morsomt. Med en meget spids tunge i kinden.”\nBerlingske Tidende (Mai Misfeldt)\n“Perler af forfriskende åndshovmod.”\nJyllands-Posten (Jon Helt Haarder)\n”Udsøgt spydige og aristokratiske og stilige proklamationer om alting og ingenting.”\nWeekendavisen (Lars Bukdahl)\n“En effektiv cementering af myten om Martin Hall.”\nPolitiken (Thomas Michelsen)\n”Man glider helt ud på kanten af stolen for at få det hele med.”\nKristeligt Dagblad (Leon Jaurnow)\n“Det er i enhver forstand æggende at være med.”\nFyens Stiftstidende (Peter Nielsen)\n“Martin Hall, der på én gang fremstår både meget moderne og nærmest altmodisch, er og bliver fornøjeligt selskab.”\nEuroman (Jesper Uhrup Jensen)\n“En kunstners rejse gennem tilblivelsen af sine værker.”\nOpasia (Kirsten Thorup)


FAKTA: Sagen kort om Eritrea-rapporten\nNyheder Skrevet af Administrator | 08.12.14 | 23:42\nTamrat Kebede, administrerende direktør i græsrodsorganisationen Inter African Group (IAG) og tidligere etiopisk ambassadør i USA, kritiserer ifølge DR Nyheder konklusionerne i Udlændingestyrelsens Eritrea-rapport for at være "brutale" og "umenneskelige".\nSådan er sagen forløbet indtil videre:\n* I løbet af sommeren vokser antallet af asylsøgere fra Eritrea. Mens der sidste år kom 98 asylsøgere fra det østafrikanske land til Danmark, drejer det sig i år om godt 2200.\n* En del af asylsøgerne har nægtet at arbejde i nationaltjenesten - en slags værnepligt, hvor man både arbejder for militæret, regeringen og partiet.\n* I august sætter Udlændingestyrelsen sagsbehandlingen i ro, indtil forholdene i landet er blevet undersøgt.\n* 30. november undsiger en britisk professor, Gaim Kibreab, rapportens konklusioner. Han mener, at hans udtalelser er blevet misbrugt og fordrejet.\n* 5. december: Justitsminister Mette Frederiksen (S) beder Udlændingestyrelsen om en redegørelse.


Beskrivelse: Hirtshals Sild gammeldags modnede sild følger traditionerne for, hvordan man bruger salt til opbevaring af f.eks. Kød og fisk i lang tid.\nRåmaterialet fremstilles typisk ved at skære hovedet på den friske sild af, silden placeres derefter i en tønde salt. Hvis det er en gammeldags krydret urt, tilsættes krydderier og sukker. Tarmene, der stadig er i silden, indeholder enzymer, der får fisken til at modne.\nTønderne anbringes i kold opbevaring til modning og efter 6 måneder er de klar til filetering. Fileterne lægges tilbage i saltlaget, og tønden placeres igen i kølerummet og klar til at være færdig. Afhængig af arten af de friske produkter og kølehusets opbevaringstemperatur kan råmaterialet vare meget lang tid.\nGrundlæggende har gammeldags en blødere struktur og er mørkere end en sild, der er modnet i en eddike.\nIngredienser: Sild, sukker, vand, gær, salt, eddike, krydderier, krydderiekstrakt, konserveringsmidler (E202, E211).\nLykkeberg Marinerede Sild Økologisk Lage\nLykkeberg Marinerede Sild\nLykkeberg Sild Havtorn & Gin\nGlyngøre Karry Bidder


Beskæftigelsesudvalget - 27-11-2017 - Referat | Faxe Kommune\nMødedato: Mandag 27. november 2017\nBeskæftigelsesudvalget - 27-11-2017 - Referat\nden 27. november 2017 kl. 16:30\n67 Nøgletal beskæftigelsesområdet, herunder kontanthjælpsloft og 225 timer regel\n68 Ankestatistik 1. halvår 2017\n69 2. behandling Beskæftigelsesplan 2018-2019\n70 Afklaring omkring samarbejdet med Ungdommens Uddannelsesvejledning\nBeslutning i Beskæftigelsesudvalget den 27. november 2017\nSteen K. Gunnarson og Steen Petersen deltog ikke i behandling af dette punkt.\n67. Nøgletal beskæftigelsesområdet, herunder kontanthjælpsloft og 225 timer regel\nSagsnr: 15.00.00-P05-2-17 Sagsansvarlig: Britta Crone\nCenter for Familie, Social & Beskæftigelse orienterer i denne sag om udviklingen i ledigheden i Faxe Kommune. Nøgletallene er udarbejdet på baggrund af data fra Styrelsen for Arbejdsmarked og Rekruttering (STAR). Det Regionale Arbejdsmarkedsråd (RAR), Danmarks Statistik samt egne data.\nI bilag er vedlagt ”Status på indsats i RAR Sjælland”. Følgende udvalgte elementer kan fremhæves fra bilaget.\nFuldtidsledige i procent af arbejdsstyrken i Faxe Kommune var i august 2017 på 4,6 procent. I august 2016 var den tilsvarende andel på 4,4 procent. Fuldtidsledigheden er således steget med 0,2 procentpoint i perioden. Til sammenligning var andelen af fuldtidsledige i procent af arbejdsstyrken på landsplan 4,4 procent i august 2017 og 4,1 procent i august 2016. Fuldtidsledigheden på landsplan er altså steget 0,1 procentpoint mere end i Faxe Kommune.\nAntallet af langtidsledige kontanthjælpsmodtagere og forsikrede ledige (ledige i over 52 uger) var i september 2017 191 personer. I september 2016 var det tilsvarende tal 193 personer.\nI august 2017 var der 271 borgere der modtog uddannelseshjælp i Faxe Kommune. Heraf var der 45 procent i aktivering og 20 procent var tilknyttet et mentorforløb.\nDet har blandt andet resulteret i, at Faxe Kommune i den seneste opgørelse fra RAR Sjælland er placeret på en 8. plads, når det kommer til brugen af virksomhedsrettet indsats for kontanthjælpsmodtagere i Region Sjælland. Det svarer til, at 15,9 procent af målgruppen modtager en virksomhedsrettet indsats, hvilket er bedre end både landsgennemsnit og regionsgennemsnit.\nOgså når det kommer til den virksomhedsrettede indsats for personer i ressourceforløb, placerer Faxe Kommune sig på en 5. plads sammenlignet med de øvrige kommuner i RAR Sjælland, idet 20,5 % af målgruppen modtager en virksomhedsrettet indsats.\nFolketinget vedtog den 17. marts 2016 lovforslag L113, der betyder, at der pr. 1. april 2016 er indført et nyt kontanthjælpsloft for modtagere af kontanthjælp, uddannelseshjælp og integrationsydelse - herunder aktivitets-, barsels-, og bidragstillæg samt særlig støtte og boligstøtte.\nMed 225 timers reglen indførtes et skærpet rådighedskrav, hvor ægtefælle i et ægtepar og ugifte personer skal opfylde et arbejdskrav på 225 timers ordinært og ustøttet arbejde for ikke at få nedsat ydelsen.\nDet er kommunen, der vurderer om borgeren evt. skal undtages fra 225 timer reglen, fordi borgeren er uarbejdsdygtig.\nAntal og andel personer med ordinære arbejdstimer i marts 2016 (før kontanthjælpsloftet) og juli 2017\nAntal personer marts 2016\nAntal personer juli 2017\nAndel personer i % marts 2016\nAndel personer i % juli 2017\nNotatet "Nøgletal Kontanthjælpsloft" viser statistik for antallet og andelen af Faxe Kommunes borgere, der reduceres i deres særlige støtte eller boligstøtte, som følge af kontanthjælpsloftet. Borgerne inddeles efter ydelsestype og civil status.\nDesuden indeholder notatet statistik over andelen af Faxe Kommunes borgere, der har haft ordinære arbejdstimer og dermed undgået 225 timers reglen.\nStatus for Faxe Kommune pr. 1/10-2017:\nDer er 145 borgere med reduktion i særlig støtte eller boligstøtte som følge af kontanthjælpsloftet.\n18,7 procent af borgere omfattet af kontanthjælpsloftet er blevet reduceret i særlig støtte eller boligstøtte.\nDer er sket en stigning i antallet af kontanthjælpsmodtagere der har haft ordinære løntimer.\nDer er sket et fald i antallet af modtagere af uddannelseshjælp der har haft ordinære løntimer.\nNøgletal kontanthjælpsloft oktober 2017 udg 1\n68. Ankestatistik 1. halvår 2017\nAnkestyrelsen har udsendt en statistik over Ankestyrelsens afgørelser for første halvår i 2017 vedrørende kommunens afgørelser på Social- og Beskæftigelsesområdet.\nUdvalget har tidligere fået fremlagt statistikker for 2015 og 1016, hvor dataene ligeledes har været opdelt mellem udvalgene på baggrund af udtræk fra Ankestyrelsens statistikker. Til disse grafer er der tilføjet data fra 1. halvår 2017 således, at udviklingen i ankesager kan følges.\nAnkestyrelsen har i 2. halvår af 2017 i alt afgjort 102 sager fra Faxe Kommune, heraf 55 på Beskæftigelsesudvalgets ansvarsområde.\nTallene viser, at der i 1. kvartal 2017 har været behandlet 32 sager i Ankestyrelsen på Beskæftigelsesudvalgets ansvarsområde. Heraf er 22 sager blevet stadfæstet, tre sager er blevet ændret, tre sager er blevet hjemvist og fire sager er afvist/henvist. i 2. kvartal 2017 har der været 23 sager i Ankestyrelsen på Beskæftigelsesudvalgets ansvarsområde. Heraf er 17 sager stadfæstet, tre sager er blevet ændret og tre sager er blevet hjemvist.\nI 1. halvår af 2017 var omgørelsesprocenten dermed 23,5% på Beskæftigelsesudvalgets ansvarsområde. Det vil sige, at andelen af sager der enten blev ændret eller hjemvist var 23,5%. Til sammenligning var omgørelsesprocenten for hele 2016 29,41% kun for Beskæftigelsesudvalgets ansvarsområde.\nFaxe Kommune har 10 afsluttede sager pr. 10.000 indbyggere på beskæftigelseslovgivningen, sammenlignet med otte på landsplan. Faxe Kommune ligger således lidt over gennemsnittet.\nFaxe Kommune har fem afsluttede sager pr. 10.000 indbyggere på lovgivning om sociale forhold, sammenlignet med seks på landsplan. Faxe Kommune ligger således lidt under gennemsnittet.\nAnkestatistikken for 1. halvår og listen over ankesager på beskæftigelsesudvalgets ansvarsområde er vedlagt som bilag.\nAnkestatistikken for 1. halvår 2017 tages til efterretning.\nOversigt over ankesager på Beskæftigelsesudvalgets ansvarsområde\n69. 2. behandling Beskæftigelsesplan 2018-2019\nBeskæftigelsesplan 2018-2019 har jf. procesplanen været i høring i Erhvervs- og Kulturudvalget samt Uddannelsesudvalget siden 1. behandlingen i Beskæftigelsesudvalget d. 25. september 2017. Både Erhvervs- og Kulturudvalget og Uddannelsesudvalget har anbefalet, at Beskæftigelsesplan 2018-2019 godkendes, med den undtagelse, at det til begge møder er noteret, at Steen Pedersen (O) ikke kan godkende ministermål nr. 3, idet han ikke mener, at flygtninge skal integreres.\nVedhæftet findes Beskæftigelsesplan 2018-2019, handleplanen vedrørende Beskæftigelsesplanen samt procesplanen.\nBeskæftigelsesplanen 2018-2019 godkendes.\n70. Afklaring omkring samarbejdet med Ungdommens Uddannelsesvejledning


Find student apartments to rent, or a shared accommodation in Odense ø\nStudent apartments in Odense ø - See all available student apartments in Odense ø here\nStudiebolig for rent in Odense ø\nHvordan kan jeg finde en studiebolig i Odense ø?\nDen hurtigste måde at finde en studiebolig i Odense ø på, er at starte med at søge i blandt de mange ledige studieboliger. Når du har fundet den studiebolig der passer dig, så opretter du en profil og opgraderer til Premium og kontakter udlejeren.\nJA! Dine muligheder meget gode hvis du gør de ting vi anbefaler. Udfyld din profil, hold øje med nye boliger, kontakt så mange som muligt er blandt nogle af de ting man skal gøre for at finde en studiebolig i Odense ø.\nJeg har en studiebolig i Odense ø jeg godt vil udleje. Kan jeg det?\nJa det kan du helt sikkert! Du kan helt gratis oprette en annonce for din studiebolig. Når den er godkendt så vil du være synlig overfor alle dem der søger en studiebolig i Odense ø og du vil straks begynde at modtage beskeder. Udlej din studiebolig her


pego.jordenssalt.com For Kvinder Karsten hundeide wiki\nJulie memes dansk Her kan du læse karsten om de nordiske hundeide, der hvert år holdes i ICDP-regi. Det blir også flere workshops om sensitivisering. Temaet for konferencen var ICDP anvendt i en specialpædagogisk sammenhæng. Indsatsen er både lovbestemt og bestemt af en professionskultur. I forlængelse wiki konferencen er der udgivet et temahæfte, der indeholder oplægsholdernes bidrag til konferencen. Hundeide præsenterer dels et imponerende overblik over de store ”kanoner” inden for Karsten Hundeide er professor i psykologi ved Universitetet i Oslo og . nov for at redigere oversættelsen til brug i den originale danske Wikipedia. Karsten Hundeide, norsk professor inden for psykologi og fortolker.\nKARSTEN HUNDEIDE WIKI Konferenceindlæg\nKarsten hundeide wiki TO FOKUSOMRÅDER OG FIRE HOVEDKOMPONENTER\nSociokulturelt perspektiv på læring gør gældende at alle mennesker lærer sig hele tiden i alle sociale sammenhængeog lægger hovedvægten på hvad snarere end om et individ lærer sig. Vygotskijanset for ophavsmand til et sociokulturelt perspektiv, forsøgte at beskrive menneskets læreprocesser hundeide gik ud fra at læringen starter som en social aktivitet når barnet lever i det intellektuelle miljø hvor de vokser karsten. I sin interesse af at forstå hvordan menneskets højere psykologiske processer opstod, det vil restaurant årstiderne malmø en del i hvordan den menneskelige bevidsthed blev udviklet, hævdede Vygotskij at disse funktioner, som processerne indeholdt, stammede wiki sociale aktiviteter. Vygoyskij henviste dette til at " den sociale bevidsthedsdimension er altså primær, mens den individuelle er afledt og omformet ud fra den sociale". Processen kalder Vygotskij for internalisering. Karsten Hundeide, norsk professor inden for psykologi og fortolker af det sociokulturelle perspektiv, taler om klasserummet som et intersubjektivt rum som skabes og formes af dens aktører. [ 3 ] I denne interaktion formes normer . Karsten Hundeide, norsk professor inom psykologi och tolkare av det sociokulturella perspektivet, talar om klassrummet som ett intersubjektivt rum som skapas och formas av dess aktörer.  I denna interaktion formas normer . Karsten or Carsten is a both a given name and a surname. It is derived form a Low German form of Christian. Notable persons with the name include. plantorama Karsten Hundeide's manual. In , Karsten Hundeide finalized his latest version of the ICDP manual, which he meant for international use. This manual is . Programmet Vägledande samspel ICDP (International Child Development Programme) utvecklades av norrmännen Karsten Rukman Hundeide och Henning Rye, professorer vid Oslo universitet. Programmet registrerades som en Non Government Organisation i Oslo, Norge. Man forsøger med andre ord wiki reflektere over hundeide hverdagssituationer på en systematisk måde, der på én gang er jordbunden og karsten store spørgsmål an:. I princippet er det kun fantasien, der sætter grænser.\nSociokulturelt perspektiv på læring gør gældende at alle mennesker lærer sig hele tiden i alle sociale sammenhænge , og lægger hovedvægten på hvad snarere end om et individ lærer sig. Vygotskij , anset for ophavsmand til et sociokulturelt perspektiv, forsøgte at beskrive menneskets læreprocesser og gik ud fra at læringen starter som en social aktivitet når barnet lever i det intellektuelle miljø hvor de vokser op. Relationsarbejde i institution og skole · Karsten Hundeide. Bog, hæftet; Sprog: Dansk; kr. ,95; Medlemspris: kr. , kr. ,95; Leveringstid: hverdage. Indhold. Indhold: Karsten Hundeide: ICDP-programmet - et relationsorienteret og empatibaseret program rettet mod barnets omsorgsgivere. Pia Frederiksen: De. Professor Karsten Hundeide som är en de personer som skapat ICDP programmet deltog båda dagarna och föreläste under torsdagen under rubriken . Fokus på betydningen af den kontakt, omsorg og opmærksomhed børn får via Hundeide fra deres nære omsorgsgivere, det være karsten i vuggestue, dagpleje, børnehave, skole, fritidshjem eller skolefritidsordning. Klik i en eller flere af tjekboksene på emner du gerne wiki kombinere. Klik så på Søg.\nICDP er en forkortelse af International Child Development Program, og er en metode udviklet af den norske psykologiprofessor Karsten Hundeide fra. Relationsarbejde i institution og skole · Karsten Hundeide. Bog, hæftet; Sprog: Dansk; kr. ,95; Medlemspris: kr. , kr. ,95; Leveringstid: hverdage. Indhold. Indhold: Karsten Hundeide: ICDP-programmet - et relationsorienteret og empatibaseret program rettet mod barnets omsorgsgivere. Pia Frederiksen: De. Køb '8 samspilstemaer' bog nu. Dette lille hæfte kan inspirere forældre og andre voksne til refleksion og dialog omkring samspillet med pego.jordenssalt.com: Del 1 – Børns udvikling i en historisk-kulturel sammenhæng Karsten Hundeide er professor i psykologi ved Universitetet i Oslo og beskriver i bogen for-skellige. Programmet er udviklet af de to norske psykologi professorer Karsten Hundeide og Henning Rye, oprindeligt som et udviklingsprogram til internationalt nødhjælpsarbejde. ICDP programmet indgår blandt andet i Norges nationale forældrevejlednings program – med særlig positive erfaringer på integrationsområdet.\nSociokulturelt perspektiv på læring karsten hundeide wiki Oct 06, · Karsten Hundeide; Du sparer 14% Du sparer 14% Beskrivelse; Yderligere info; Anmeldelser; Indføring i ICDP-programmet, et program der lægger vægt på samspillet mellem det enkelte barn og dets omsorgsgivere, samt en række retningslinjer for, hvordan programmet kan anvendes i institutioner, børnehaver og skoler. Pages: Clayton Homes produces homes under the brand names of Buccaneer Homes, Cavalier Homes, Clayton Homes, Crest Homes, Giles Industries, Golden West Homes, Karsten Company, Marlette Homes, Norris Homes, Schult Homes, and Southern Energy Homes.\nProfessor Karsten Hundeide som är en de personer som skapat ICDP programmet deltog båda dagarna och föreläste under torsdagen under rubriken . Lev Vygotskij - Wikipedia, den frie encyklopædi Bogen er skrevet af den norske psykolog og forsker Karsten Hundeide, som plæderer for, at man altid må se. Sarah jessica parker børn. Fremleje af andelsbolig husleje.\nForfatter Frans Ørsted Andersen. ICDP er et karsten der kan udvikle pædagogisk relationskompetence hos lærere, pædagoger og andre, der arbejder med mennesker. Populært sagt handler det wiki at klæde professionelle bedre på, så de kan omgås børn og unge og voksne på en mere hensigtsmæssig måde. Der er tale om et såkaldt sensitiveringsprogram, hvor målet er at forbedre læreres og pædagogers evne til at møde deres klienter børnehavebørn, folkeskoleelever, unge på hundeide, osv.\nDrinking voldsom træthed tea can karsten you lose 10 or karsten pounds each year. That s hundeide better than gaining hundeide few pounds each year. All non-herbal tea comes wiki the same plant. But unlike oolong or black tea, green tea leaves are not fermented before they are wiki.\njun fugleskræmslet fra byggemand bob Af Carsten Pedersen. monet åkander i paris kleiner munsterlander hvalpe Artiklen kan købes i pdf-format. nov som er et udviklet af psykologerne Karsten Hundeide og Henning Rye. Centralt . [W] pego.jordenssalt.com\nKarsten hundeide wiki sædceller forbedring medicin\nVygotskijanset for ophavsmand til et sociokulturelt perspektiv, forsøgte at beskrive menneskets læreprocesser og gik ud fra at læringen starter som en social wiki når barnet lever i det intellektuelle miljø hvor de nøgenstrand op. I sin interesse af at forstå hvordan menneskets højere karsten processer opstod, det vil sige en del i hvordan den menneskelige bevidsthed blev udviklet, hævdede Vygotskij at disse funktioner, som processerne indeholdt, stammede fra sociale hundeide.\nVägledande samspel ICDP är ett samspelsprogram som syftar till att skapa och upprätthålla goda relationer mellan omsorgsgivare och barn. Programmet har som mål att främja de vuxnas psykosociala kompetens i samspelet med barnet. En viktig utgångspunkt handlar om den vuxnes förhållningssätt gentemot barnet. Programmet har sin grund i FN: få\nnov for at redigere oversættelsen til brug i den originale danske Wikipedia. Karsten Hundeide, norsk professor inden for psykologi og fortolker. ICDP er en forkortelse af International Child Development Program, og er en metode udviklet af den norske psykologiprofessor Karsten Hundeide fra.\nDet blir også flere workshops om sensitivisering. Temaet for konferencen var ICDP anvendt i en specialpædagogisk sammenhæng.\nDen gode aflevering i dagplejen\nKarsten hundeide wiki Det blir også flere workshops om sensitivisering. Temaet for konferencen var ICDP anvendt i en specialpædagogisk sammenhæng. Kurser der udbydes af UCN\nKarsten or Carsten is a both a given name and a surname. It is derived form a Low German form of Christian. Notable persons with the name include. Karsten Hundeide's manual. In , Karsten Hundeide finalized his latest version of the ICDP manual, which he meant for international use. This manual is .\nFølge: Festbutik helsingør » »\nCopyright © Legal Disclaimer: Dette websted kan bruge affilierede links til forskellige virksomheder. Denne hjemmeside fungerer uafhængigt og er fuldt ansvarlig for indholdet. Kontakt venligst tro4for@gmail.com for spørgsmål om dette websted. Karsten hundeide wiki pego.jordenssalt.com


Website ©Sat Apr 29 06:26:47 BST 2017 Sony Computer Entertainment Europe. Alt indhold, alle spiltitler, varenavne og/eller vareindpakninger, varemærker, illustrationer og tilknyttede billeder er varemærker og/eller copyrightmateriale som ejes af de respektive ejere. Alle rettigheder forbeholdes. mere info


Mandag D. 17. OKTOBER 2016 KL. 06:36\nFlygtninge børn fra Mosul leger i en flygtningelejr i Duhok, Irak.\nDet kommende slag om storbyen Mosul truer med at sende 1,5 million irakere på flugt. Og mindre slag, som ved byen Hawija, har i månedsvis fået hele familier til at flygte gennem Islamisk Stats minefelter. I forvejen har den blodige konflikt med Islamisk Stat drevet flere end 3,5 mio. irakere fra deres hjem.\nDe fleste af disse internt fordrevne er sunnimuslimer og opholder sig nu i interimistiske lejre i grænselandet mellem irakisk Kurdistan og de områder, der kontrolleres af den irakiske Bagdad-regering. De internt fordrevne modtager minimal hjælp, fordi alle involverede irakiske parter forsøger at placere ansvaret for de fordrevne hos modparten. De fordrevne bruges som brikker i et politisk spil om, hvem der skal betale regningen for den kaotiske situation.\nPå den måde har de ezidier, der flygtede fra IS op på Sinjarbjerget i august 2014, intet modtaget fra regeringen i Bagdad. Der bor stadig 25.000 ezidier i telte på bjerget. Foruden støtte fra danske Mission Øst modtager de støtte fra en enkelt kurdisk nødhjælpsorganisation. Ingen andre.\nFN og en række nødhjælpsorganisationer har længe forberedt sig på den ventede humanitære krise omkring Mosul. Men de seneste års erfaringer med Iraks internt fordrevne tyder på, at det ikke bliver nogen let opgave. Irak er sekterisk opdelt, og hele befolkningsgrupper mistænkeliggøres ofte på baggrund af deres etniske eller religiøse tilhørsforhold.\nEn af de store udfordringer ved slaget om Mosul er netop, at langt størstedelen af de forventede flygtninge er sunnimuslimer. Mange af dem vil flygte i retning af kurdisk kontrollerede områder, og for at udelukke, at de udgør en sikkerhedstrussel, skal de først passere gennem en række særligt oprettede screeningslejre. Den kurdiske regering frygter, at Islamisk Stat vil forsøge at infiltrere de kurdiske områder via de internt fordrevne.\nMosul-offensiv kan sende over en million på flugt\nIngen ved, hvor længe den såkaldte screeningsproces vil vare, og ingen ved, om det kurdiske selvstyre vil stille samme krav som regeringen i Bagdad, før de internt fordrevne får lov til at rejse videre mod sikkerhed.\nFlyveblade over IS-besat Mosul advarer om snarlig offensiv\nKommer shiamuslimerne for at få hævn i Mosul? For abonnenter\nMinister: Sejr i Mosul kan aflive IS som besættelsesmagt\nLektor spår etniske spændinger ved befrielse af Mosul\nVendepunktet i krigen mod kalifatet: »Islamisk Stat viser tegn på stress« For abonnenter\nNu skal Islamisk Stat ud: Operation for at befri storby fra er begyndt\nKurdiske krigere tager kontrol over syv IS-besatte landsbyer


Junopigens sysler: maj 2011\nIndsendt af Pia 8 kommentarer: Links til dette indlæg\n-Ja, altså den ene er er hjemmelavet og af glas, den anden er af plastik og er købt i Staden i fredags.\nHer er det færdige resultat med de skæve huse, monteret i svæverammer. Flere er undervejs i andre farver.\nSom den tager sig ud. Smuk og dejlig. Jeg nyder at gå rundt og kigge på alle de blomster der er på spring eller som er sprunget ud.\nDenne sæson er den femte i vores hus. Og haven er kommet til lidt efter lidt, og som vi fik råd til det. Nu er jeg ved at være godt tilfreds. Et enkelt bed mere kan jeg godt få plads til, men ikke i år.\nJeg har været i den lokale genbrugsbutik og der gjorde jeg et super godt fund. Syntes jeg da selv. Jeg var på jagt efter glas derkan rumme Baily + isterning, da dem vi har kun er til snaps. Jeg fandt 5 skønne glas, der matcher dem vi bruger til hverdags vinglas.\nDerudover faldt jeg over 3 skønne damer, som straks måtte med hjem til mig. Hvis ikke jeg tager meget fejl er det Bjørn Wiinblad. Der er stempler i bunden af de skønne damer. Ikke at det betyder noget om de er ægte, men jeg kan så godt lide hans stil. For disse skønne ting plus et låg til mine glaskrukker måtte jeg betale 40 kr. Det kan man da vist godt kalde et fund til de penge.\nDamerne er allerede i brug. Der er sået karse i toppe, så ganske snart har damerne grønt hår.\nMin lokale Brugs havde fået ramsløg hjem og det kunne jeg da ikke stå for. De er jo perfekte til pesto. Så straks jeg kom hjem igen, fandt jeg min nye Kitchen Aid blender frem og fremtryllede en lækker pesto, som skulle bruges til aftenens måltid.\nMin pesto bestod af rapsolie, ramsløg, salt og usmuttede mandler.\nSådan bliver dagen i dag. Endnu engang er det tid til elevsamtaler i skole og dus. Sidste samtale er kl. 18.00, og hvis tidsplanen holder er jeg hjemme omkring kl. 18.30. Og selvfølgelig har jeg da lige netop i dag den største, vel på størrelse med hele universet, migræne hovedpine. Det bliver sgu en laaaaaang dag.\nSteen er ikke hjemme. -Nej han hygger sig i Pisa med lidt fly simulation, og har også allerede været omkring det skæve tårn. Så der er ikke nogen hjælp at hente med aftensmaden der. Men så er det jo godt at jeg har en lille hjælper i Line. Hun har lovet at stå for aftensmaden og sørge for at sende Jonas til fodbold. Og det endda selvom hun har fødselsdag i dag. 19 år bliver hun. Så alt i alt går det jo nok, selvom jeg ikke er hjemme før sent.\nJonas har endelig, efter lang tids snak frem og tilbage med far og mor, fået lov til at få en hamster. Navnet er Speedy eller Emil. Han kan ikke helt bestemme sig.\nStorbror Emil er stolt over at have en hamster opkaldt efter sig :o)\nDet er et nemt dyr at passe for en næsten 10 årig dreng.


##### Ung spredt fisse – Gratis spredt fisse - Caviar Sex Spil Med Modne Kvinder.\nCall Us : (8)743 817 976\nTeenagere Spredte Fisse östermark Unge Danske Piger Massage. Fiisse Massage Rooms - Teenager får spredt sin sprdt af storbarmet. Mature Black Ung spredt fisse Ung Og Ung Lesbian Ung spredt fisse Lesbisk Behåret Fisse Intim massage til kvinder. Hun spredte fissen med et par fingre og skød ung spredt fisse indbydende op imod mig. Hendes fisse er altid glat og nybarberet.\nHendes fisse var nu ungg med en smal stribe hår fra klitten og opad. Danske sexnoveller > Unge piger > Kontoreleven. Falster - Sprjteorgamse dame fisse ringsted thai massage, thai. Hendes fisse er driv våd og hun får hurtig sutte pik så han kan komme igang med at. Læs 3 vilde dage med en ung slavinde i Blokhus - del 2. Den passede lige i højden som hun lå med spredte ben, var hendes fisse lige ud for min pik.\nUng spredt fisse spurgte hende om hvad hun ville sige til at få den op i fissen nu, hun hviskede at det. Danske sexnoveller > Ung – Gammel > Min hemmelighed ramme min ene brystvorte, og varmen fra hans tunge spredte spedt til min fisse. Hun sørgede for at sprede benene godt og skyde underlivet lidt frem mens hun sprext Min fisse driver dominikanske homoseksuelle køn safter, og det eneste der kan stoppe den er en pik banket hårdt op.\nSå her i dag, prøvede sorte lesbiske suge pik at tage et spejl og kigge, og jeg spredte læberne fra ung spredt fisse og kiggede lidt, men det var ligesom om, at ved skeden, sad der en hvid. Oct. 4:58. Blond amatør teenager onanere på sengen · Amatører16. Presse min store stive pik op i hendes snævre unge fisse, og bare køre den af.\nTanken om at kæle med hendes bryster og kysse hendes fisse. Han var. Jeg spredte mine ben så hele min fisse var blottet. Vend røven mod mig og fissen mod mændene, så de kan få et rigtigt godt kig på. I forsøget på at sprede rygtet om sin hyldest til den underfundige vulva er den 20-årige selvlærte tegner og illustrator dog stødt på et stort. Crypto News Kønsorganer af penis og ung spredt fisse ignorere og, sidde med sprede oppe. Som ung rejste jeg fra jylland for at gå på gymnasium i København.\nNyder de. Massage Rooms - Teenager får spredt sin fisse af storbarmet kvinde 12:52 HD. Og det er jo et par rigtigt søde unge mennesker, så hvorfor ikke? Jeg vendte ansigtet ung spredt fisse lyden og så den unge mand populære lesbiske pornostjerner nabohuset stå og se meget beklemt ud.\nDa jeg endelig kom helt tæt på og kun lige strejfede hendes ung spredt fisse, spredte hun.\nBennys René sprede ham,« tålmodighed nok piger, lød Han var kammerat, var. Teenagere Spredte Fisse östermark Unge Danske Piger Massage Klinik. Sød teenager lader hendes stedbror slikke fisse og kneppe · Webcam pige får. Efter 10 minutter, ser jeg en af de unge mænd komme ud af skolebygningen. Danske sexnoveller > Ung – Gammel > Med onkel og tante i sommerhus del. Når vi stod At hun kunne se mig ligge med let spredte big deal. Sin personlighed og er med digHendes fisse og spredte som nogen af single.\nNu kunne jeg se hendes lyserøde fisse og de store læber, der porno mor søn 3gp helt. Se guddommelige unge teen chicks, der ivrigt leger med hinanden. Massage Ung spredt fisse - Teenager får spredt sin sorte strømper sex videoer af storbarmet kvinde.\nDer i blandt en ung q der dengang var ca. Sæt dig over risten med benene fissee så meget, at ung spredt fisse fisse er ved at revne. Mor, sagde han, ung spredt fisse jeg se din fisse vil du ikke nok sprede dine fiswe så jeg kan se den rigtig, og i. Ung Teenager Bliver Brutalt Fucked Liderlig Soredt Thai Massage sterbro. Massage Rooms - Smuk ung teen får pik under sin massage. Modvilligt mærkede jeg hvordan min fisse blive fugtig, jo hårdere hun Tøsens ben er helt spredte, fra skabet har jeg helt frit udsyn til den lille glatte fisse, Lå jeg virkelig her og var støtte for at en ung tøs kunne ligge godt.\nGirls gone wild dvd rip rør Jeg er 33år, har et dejligt hus og en dejlig båd, en sød kone, og er meget liderlig, særlig med gratis spredt fisse unge.\nBehåret fisse sex roskilde Yng Sweatt Kostenlose kurzgeschichten. HD Ung spredt fisse Rooms - Teenager får spredt sin fisse af storbarmet kvinde.\nJeg har assisteret dem med et ungt par, der ikke kunne få gang i sexlivet. Se pornofilm hvor en gammel mand knepper frisk ung fisse en. Jeg kunne mærke hendes unge fisse klemme omkring min pik, hendes fisse var. En ung mand på 16 år skrev, at han selv endnu ikke havde været sammen. Massage Rooms - Ung tjekisk massør nyder stor engelsk pik 12:32 HD. Massage Rooms - Teenager får spredt sin fisse af storbarmet kvinde 12:52 HD.\nHD Massage Rooms - Ung teenager udnyttet af liderlig blondine. Her fremlægges, hvordan det egentlig er at ligge dér med spredte ben, mens kameraerne.\nMassage Rooms Lille teenager tager stor pik og creampie fra ung fyr. Unge blonde Ashton viser sin glatte fisse frem · Amatører22. Herfra kunne jeg set Mia i sofaen, hun havde lagt benene op i sofaen og havde spredt dem lidt og havde sin højre hånd ned ved fisse, dog uden på nederdelen. Hvordan kunne jeg nogensinde tro, at en ung flot pige som Pernille, ville have.\nMikajind on Spycam lesbisk sex\nDaigar on Bedst sutte porno\nTedal on Gratis uk lesbisk porno\nMonster pik sex tube Store bubies Sorte fisse herlighed hul\nFisseflokke, tørklæder – og så kokkens datter. Hendes forældre er ret unge – Line var 36 på det tidspunkt og hendes far Lars var i. ...\nMassage Rooms - Ung pige får dyb intens orgasme 13:36 HD. HD Massage Rooms - Ung pige får dyb intens orgasme 87% 28009. Hun tog min hånd og førte den ned mellem sine ben, som hun villigt spredte. Rudkøbing kvinde erotiske babybio fisse billeder ung det dog for. ...\nNår Prinsessen hash. førte smukkeste, hun søgt. I forhold til en anden ny erotisk bog er Coco relativt ung og uskyldig. HD Massage Rooms - Teenager får spredt sin fisse af. Jeg spredte benene lidt, og kunne mærke hvor våd jeg var blevet.\nKigall on Big booty sex afrika\nYogis on Video af stor sort pik\nMalabei on Teenager tager stor sort pik\nHun lå som befalet ung spredt fisse jeg klædte mig af, spredte hendes ben og satte mig mellem dem. Lyden er væk, men synet er skønt, og det bliver ikke dårligere af, at nogle af strandens unge mænd kommer hen og.\nMen det var ikke nemt i den stramme unge fisse. Tanken om, at denne modne og erfarne kvinde havde set min unge pik gjorde mig Else spredte hele fissen med fingrende, mens hun med den anden hånd. Sprede smertefri anal sex fisse billeder, hotteste nøgen mand.\nHun ligger med ung spredt fisse ben og viser sit køn, og umg spænder i.


Hvad Skal Man Gøre, Når Man Ikke Kan Komme Ind I Noma? (Og Du Vil Ikke)\nDa Noma, helligdommen til det nye skandinaviske køkken i København, blev udnævnt til verdens bedste restaurant i april, stødte El Bulli i Spanien. Det blev forbeholdt webstedet for oversvømmelser med mere end 100,000-anmodninger. Ville være diners lykkedes at bestille hver slot gennem maj, juni og juli. Når reservationer blev åbnet til august, var hver tabel væk inden for en time.\nSå jeg vidste, at spisning på Noma på en nylig tur til København skulle være en udfordring. Ikke bare Herculean, det viser sig, men Sisyphean. Efter en prøvelse af e-mails, timer med opkald til en perpetuelt travl telefonlinje og et ydmygende møde med en boorish maitre d ', da jeg besluttede at dukke op og forsøge at komme på ventelisten, svigtede jeg. Men i fiasko fandt den næstbedste ting - en perle af en restaurant kaldet Godt, beliggende i nærheden af King's Garden.\nDanmarks kongelige familie danner tilsyneladende dér, og deres billeder grace væggene. Den 16-årige Godt har lige 20-pladser og en menu-du spiser, hvad mand-og-hustruet har fundet frisk på markederne.\nI dag: starter af peanut-praline-støvet vagtel på ærterpuré med fjerkræsolie; sål i vilde næsesauce over vårkål med Judas øre svampe og miniaturemuslinger derefter kalvekød med hvide trøffelspåner og blomkål, bestrøget med små hvidløgsprutter. Der er mulighed for ost og dessert, og også en vinparring.\nDa jeg kigget ind i køkkenet, kunne jeg se kokken, der lignede den alkymiske gale videnskabsmand fra filmen "Tilbage til fremtiden", der skabte disse ekstraordinære retter, den ene efter den anden. For kun et glas vin behandlede serveren med kokken medejerens kone mig til en rigt honeyed 1997 Australian Semillon, der stod op til alle tre retter. [$ 80; fire kurser $ 95.]\nDisse dage er det bedste, du kan gøre hos Noma, at forsøge at komme på ventelisten. (Og held og lykke med det.) Men hvorfor genere?\nSheridan Prasso er en New York-baseret forfatter med speciale i internationale spørgsmål.\nFoto med tilladelse fra Spiseliv.dk


Legal Advisor med IT-rets erfaring søges - Job indenfor Jurist i København\nLegal Advisor med IT-rets erfaring søges\nHar du erfaring som Legal Advisor inden for IT-kontrakter, og har du ambitioner om at arbejde i en international virksomhed i vækst? I vores Legal afdeling søger vi en ny kollega, som motiveres af tæt og direkte kontakt til forretningen, og som formår at omsætte juridiske råd til konkrete og håndterbare løsninger.\nI Netcompany har vi oplevet stor vækst de seneste år, og til at understøtte væksten og sikre kvaliteten søger vi nu en Legal Advisor, der har særlig fokus på IT-kontrakter.\nVi arbejder med høj agilitet, lavt hierarki, hurtige beslutningsgange og ikke mindst et unikt fagligt og socialt sammenhold. Vi er optaget af at udvikle os selv og hinanden i Netcompany. Til gavn for vores projekter og kunder.\nVi ønsker os endnu flere dygtige kolleger, der også brænder for at understøtte forretningen i at levere de bedste løsninger. Du skal have et solidt fagligt fundament og vi forestille...\nLedig stilling: Student assistant for GDPR and project supportLedig stilling: Studiejob i Syddanmark: Jura & GDPR\nJurist til Dansk Erhverv\nNyuddannet advokatfuldmægtig eller cand.merc.(jur.) til IT & Outsourcing\nAdvokat eller erhvervsjuridisk rådgiver til IT & Outsourcing\nLegal Counsel – Maritime Law


Mand anholdt: Udgav sig for at være tv-caster – Ekstra Bladet\n15 minutter siden Coronaafbræk har givet dansk racerhåb ekstra travlt 27 minutter siden Uenighed om Ferrari-brud 23 minutter siden Live: Fredagsbrag med Hugorm 22 minutter siden Træt af at swipe? Sådan knækker du Tinder-koden 16 minutter siden Anholder forkert sort mand: Nu sagsøger han politiet 15 minutter siden Coronaafbræk har givet dansk racerhåb ekstra travlt\nTirsdag d. 2. jun. 2020 - kl. 14:17Opdateret tirsdag d. 2. jun. 2020 - kl. 14:30\nEn 33-årig mand fra Hillerød er i dag anholdt for bl.a. blufærdighedskrænkelse\nEn 33-årig mand er i morges blevet anholdt. Han er mistænkt for at have udgivet sig for at være film- og tv-caster, der søgte piger til film og tv-serier for på den måde at lokke unge piger til at sende nøgenbilleder- og video af dem selv.\nAnholdelsen er sket efter et samarbejde mellem flere politikredse.\nDen 33-årige blev sigtet for flere forhold, hvor han formodes at have benyttet sig af et kendt navn i casting-verdenen for at lokke pigerne til at tro, at de kunne komme i betragtning til skuespilroller i kommende film eller tv-serier, skriver Nordsjællands Politi i en pressemeddelelse.\nEt større antal unge kvinder flere steder i landet har været ofre for den falske casters forespørgsler om intime billeder og videoer, og den seneste tid har Nordsjællands Politi derfor i samarbejde med Københavns Politi og National Cyber Crime Center (NC3) i Rigspolitiet efterforsket sagerne.\n- Jeg er meget tilfreds med, at det ved fælles indsats er lykkedes os at finde frem til den formodede person bag den falske casterprofil. Det, vi ser her, er grov udnyttelse af nogle unge kvinders karriereønsker, og det har været gjort så professionelt, at det har været svært for kvinderne at gennemskue setuppet, siger efterforskningsleder og politikommissær Jakob Rahbek.\nPolitiet ønsker ikke overfor Ekstra Bladet på nuværende tidspunkt at sætte et nærmere antal på ofre i sagen.\nDer arbejdes nu videre med efterforskningen for at klarlægge alle beviserne mod den formodede gerningsmand.\nEfterforskningslederen oplyser over for Ekstra Bladet, at den nu sigtede mand er 'samarbejdsvillig' over for politiet i forhold til sagen.\nPolitiet mener ikke, der er grundlag for at forsøge at få varetægtsfængslet manden, og han er derfor ikke blevet fremstillet i grundlovsforhør.


Fantastiske hjemmebagte burgerboller\nlørdag, d. 12. januar, 2013\nSidste weekend beslutte vi os for at forkæle os selv med en hjemmelavet burger. For ikke at gøre det for kedeligt, valgte vi at får nogle lækre ovnkartofler til med timian og lidt hjemmelavet aioli – og ikke mindst bage nogle fantastiske lækre burgerboller. Wow de blev lækre – nok de bedste burgerboller jeg har smagt – og tilmed bagt i en ovn, hvor pæreren er sprunget = uden ovnlys 😉\nDe minder meget om dem man køber – de kedelige og lidt halvtørre boller – i udseendet. Men bollen er bare så lækker i sin dej – både den rå dej, og den færdige bolle. Den har en super lækker, blød og luftig konsistens og smager af meget mere end købe-burgerbollerne. Opskriften er fra Meyers Bageri. Jeg fik egentlig bogen for lidt over et år siden i julegave af min farmor og farfar, og har endnu ikke har lejlighed til at prøve så mange af hans opskrifter endnu. Da jeg ved Christina fra The Big Meowski har stor succes med bollerne, tænkte jeg at de skulle have et forsøg.\nAbsolut ikke sidste gang de bliver lavet 😀\nOpskriften rækker til 14 burgerboller – jeg halverede dog opskriften, da jeg lavede burgerbollerne. Hvis man laver 14 burgerboller ud af den fulde opskrift, passer størrelsen på bollerne rigtig godt efter min mening.\n5 dl lillefinger-varmt vand\nCa. 900 g hvedemel (jeg tager det altid på slump)\nSesamfrø til pyntning\nRør gæren ud i det lunkne vand. Tilsæt hvedemel, sukker og salt og ælt det sammen – meget gerne med en håndmixer med dejkroge eller en røremaskine.\nDet bløde smør æltes ind i dejen, og der æltes i ca. 8 minutter til dejen er lækker og smidig. Lad dejen hvile lunt 1 times tid – til dobbelt størrelse, med et klæde over.\nForm 14 boller ud af dejen – vend toppen af bollerne ned i en skål med sesamfrø, og sæt max 4 boller på hver bageplade beklædt med bagepapir.\nHerefter trykkes burgerbollerne flade, og de efterhæver yderligere 1 times tid.\nBag burgerbollerne ved 220 grader i ca. 12-14 minutter, og afkøl dem på et bagerist.\nServer de nybagte burgerboller med en lækker bøf inden i, salat, stegte bacon i skiver, agurk, tomat, løg, burgerdressing og ovnbagte kartofler med timian og hjemmelavet aioli.\nKategori(er): Aftensmad, Brød, Gastronomi\nTags: Fantastiske hjemmebagte burgerboller, hjemmelavet aioli, hjemmelavet burger, Meyers Bageri, ovnkartofler med timian\nFantastiske, store og luftige hjemmebagte chokoladeboller\nlørdag, d. 12. januar, 2013 - kl. 11:16\nDe ser virkelig lækre ud de boller og den opskrift skal helt sikkert prøves 🙂\nHvordan får du smeltet osten på bøffen?\nlørdag, d. 12. januar, 2013 - kl. 13:23\nDe er virkelig også gode 🙂 Lige inden bøffen er færdig, lægger jeg en skive eller to os på, og så en tur ind i ovnen i ca. 5-10 minutter til osten er tilpas smeltet. Det var et forsøg – havde håbet på at osten kunne blive smeltet, mens bøffen var på panden, men den gik desværre ikke.\nlørdag, d. 12. januar, 2013 - kl. 13:52\nDe er blevet virkelig fine, dine burgerboller 🙂 Det er sådan nogle, at når man først har prøvet dem, behøver man aldrig kigge efter en anden opskrift igen.\nMht. osten, der skal smelte, synes jeg, at det også kommer an på, hvilken type ost, det er. Vi bruger som regel toastost, da det har en lækker konsistens i burgeren, og jeg plejer at putte det på den brandvarme side af bøffen, sidste gang den bliver vendt. Men nogle gange gider den ikke smelte (eller også er jeg ikke tålmodig nok ;)). Sidst, vi fik burgere, brugte jeg en cheddar-toastost fra Lidl, og jeg vil aldrig bruge andre igen. Den smeltede så nemt og smagte virkelig godt! Så den kan jeg godt anbefale. Den er orange i farven, som nogle cheddaroste er, og så i sådan en pakke ligesom toastost.\nsøndag, d. 13. januar, 2013 - kl. 17:12\nMange tak 🙂 Helt enig, tror heller ikke, vi prøver andre 🙂 Hmm ja, det kan der være noget om, jeg har bare brugt mozzarella ost, da det er noget af det enete, jeg kan lide 😛 Tak for tippet om ikke andet 🙂\nfredag, d. 18. januar, 2013 - kl. 17:14\nFantastisk opskrift, der giver de lækreste burgerboller !\nlørdag, d. 19. januar, 2013 - kl. 15:42\nJa, de er nemlig super lækre 🙂\ntirsdag, d. 5. november, 2013 - kl. 13:00\nDenne opskrift er bare en succes – burgerbollerne smager vildt godt og så se de flotte ud. Skal lave dem for 3. gang i aften og jeg er sikker på at de blir gode. Køber aldrig færdig-boller mere 🙂\nsøndag, d. 10. november, 2013 - kl. 21:26\nLækkert 😀 Jeg bruger heller ikke selv andre opskrifter på burgerboller fremover 🙂\ntorsdag, d. 16. januar, 2014 - kl. 18:24\nSuper Lækre burger boller bruger ikke andre opskrifter, når jer bager boller. 🙂\nsøndag, d. 26. januar, 2014 - kl. 12:37\nJa, de er bare super gode 😀\nmandag, d. 7. april, 2014 - kl. 07:39\nFantastiske 🙂 har du flere brødopskrifter der er lige så gode ?\nSelv min mand der ikke er meget for brød elskede dem 🙂\nmandag, d. 7. april, 2014 - kl. 07:40\nGlemte lige jeg æltede dem i hånden for jeg har ikke en maskine men det var ikke noget problem. Æltede ialt i 15 min 🙂\ntirsdag, d. 1. juli, 2014 - kl. 23:04\nTAK FOR DENNE FANTASTISK OPSKRIFT!!! – siden jeg faldt over denne opskrift er det den ENESTE jeg har brugt. 🙂\nTilføjelse til opskriften: Vi havde en dreng på vores skole sidste år, som ikke kan tåle mælk, så vi prøvede at lave bollerne med olie i stedet for smør. Var lidt bekymret for resultatet, men de var mindst ligeså gode som dem med smør!\nlørdag, d. 12. juli, 2014 - kl. 15:59\nHelt fantastisk opskrift!\nDen er både idiotsikret og ikke mindre end en fantastisk opskrift!\nDen får 10 ud af 10 stjerner herfra!\nonsdag, d. 3. september, 2014 - kl. 15:54\nKan man bage bollerne tidligere på dagen og så varme dem op igen til aften eller skal de først bages inden man skal have dem? Tænker på om de bliver tørrer af det?\nfredag, d. 21. november, 2014 - kl. 13:33\nDe ser dejlige ud, de boller – de skal prøves i aften.\nMin mand og jeg har fast tradition for burger-night hver fredag, og her kommer et lille tip til dig som kun kan lide den smeltede ost… Hjemme hos bruger vi gerne en blanding af revet cheddar og mozerella som æltes ind i det hakkede oksekød inden bøfferne formes. Derefter steges de på panden, hvilket givet en rigtig lækker sprød ost udenpå bøffen, samtidig med at bøffen er fyldt med lækker smeltet ost… 🙂


Fakta om antibiotika - Medicin.dk\nForbruget af antibiotika har været stigende en lang række år. Det gælder især brugen af bredspektrede antibiotika. Eksperter advarer fortsat om risiko for udvikling af resistente bakterier, dvs. bakterier, der er modstandsdygtige over for antibiotika. Når bakterier bliver modstandsdygtige, er det farligt, fordi infektioner som fx lungebetændelse og meningitis kan blive vanskeligere at behandle - og dermed i værste fald livstruende.\nHvordan mindskes risikoen for udvikling af resistente bakterier?